32005L0056
L 310/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2005/56/EО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 26 октомври 2005 година
относно презграничните сливания на дружества с ограничена отговорност
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 44 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (2),
като имат предвид, че:
(1)
Е налице необходимост от сътрудничество и консолидиране между дружествата с ограничена отговорност от различни държави-членки. Независимо от това дружествата с ограничена отговорност се сблъскват с много законодателни и административни трудности в Общността по отношение на презграничните си сливания. Поради това, с оглед на доизграждането и функционирането на единния пазар, е необходимо да се установят разпоредби на Общността за улесняване извършването на презгранични сливания между различните типове дружества с ограничена отговорност, които се регулират съгласно законодателството на различни държави-членки.
(2)
Настоящата директива улеснява презграничното сливане на дружества с ограничена отговорност, както е в дефинирано в нея. Законодателството на държавите-членки следва да разрешава презграничното сливане на национално дружество с ограничена отговорност с дружество с ограничена отговорност от друга държава-членка, ако националното законодателство на съответните държави-членки разрешава сливания между тези типове дружества.
(3)
С цел да се улеснят операциите по презграничното сливане, следва да бъде определено, доколкото настоящата директива не предвижда друго, че всяко участващо в презгранично сливане дружество и всяка заинтересована трета страна остават предмет на разпоредбите и формалностите на националното законодателство, което би било приложимо в случай на национално сливане. Никоя от разпоредбите и формалностите на националното законодателство, на която се позовава настоящата директива, не следва да въвежда ограничения върху свободата на установяване или свободното движение на капитали, освен ако тези ограничения могат да бъдат аргументирани в съответствие с съдебната практика на Съда на Европейските общности, и по-специално с изискванията от общ интерес, и са необходими, както и подходящи за изпълнението на тези преобладаващи изисквания.
(4)
Общият план за презгранично сливане следва да бъде съставен при едни и същи условия за всяко от засегнатите дружества в различните държави-членки. Поради това минималното съдържание на този общ план следва да бъде определено, като в същото време на дружествата се остави свобода да се договарят по другите въпроси.
(5)
За да се защитят интересите на членовете и на трети лица, общият план на презграничните сливания и завършването на презгранично сливане следва да бъдат публикувани за всяко сливащо се дружество чрез вписване в съответния публичен регистър.
(6)
В законодателството на всички държави-членки следва да бъде предвидено, че на национално ниво и за всяко от сливащите се дружества се изготвя доклад от един или повече експерти за общия план на презграничното сливане. За да се намалят разходите на експертите, свързани с презграничните сливания, следва да се предвиди разпоредба за възможността за съставяне на единствен доклад, който да е предназначен за всички членове на участващи в операция по сливане дружества. Общият план на презграничното сливане следва да бъде одобрен от общото събрание на всяко от тези дружества.
(7)
За да се улеснят операциите по презгранично сливане, следва да се предвиди, че мониторингът върху протичането и законността на процеса на вземане на решения във всяко сливащо се дружество следва да бъде извършвано от компетентната за всяко от тези дружества национална власт, докато мониторингът върху извършването и законността на презграничното сливане следва да бъде осъществяван от националната власт, която има юрисдикция над дружеството, което се формира в резултат на сливането. Въпросната национална власт може да бъде съд, нотариус или друга компетентна власт, посочена от съответната държава-членка. Също така следва да бъде установено съгласно кое национално законодателство се определя датата, на която презграничното сливане влиза в сила, а именно законодателството, което регулира формираното в резултат на презграничното сливане дружество.
(8)
За да се защитят интересите на членовете и на трети лица, следва да се определят правните последици от презграничното сливане, като се прави разлика дали формираното в резултат на презграничното сливане дружество е дружество приобретател или е ново дружество. В интерес на правната сигурност следва да се предвиди, че след датата на влизане в сила на презграничното сливане последното не може да се обявява за нищожно.
(9)
Настоящата директива не засяга прилагането на законодателството по отношение на контрола върху концентрациите между предприятия както на общностно равнище, чрез Регламент (EО) № 139/2004 (3), така и на равнището но държавите-членки.
(10)
Настоящата директива не засяга законодателството на Общността в областта на кредитните посредници и другите финансови предприятия, както и националните правила, създадени или въведени съгласно това законодателство на Общността.
(11)
Настоящата директива не засяга законодателството на държава-членка, съгласно което се изисква информация за мястото на централното управление или основното място на дейност на дружеството, формирано в резултат на презграничното сливане.
(12)
Правата на работниците или служителите, различни от правото на участие, следва да останат предмет на националните разпоредби, посочени в Директива 98/59/EО на Съвета от 20 юли 1998 г. относно колективното освобождаване от работа (4), Директива 2001/23/EО на Съвета от 12 март 2001 г. за защитата на правата на работниците или служителите при прехвърляне на собствеността на предприятия или обособени части от тях (5), Директива 2002/14/EО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2002 г. за създаване на обща рамка за информация и консултации на работниците и служителите в Европейската общност (6) и Директива 94/45/EО на Съвета от 22 септември 1994 г. за създаване на Европейски работнически съвет или на процедура за информиране и консултации с работниците и служителите в предприятия с общностно измерение и групи предприятия с общностно измерение (7).
(13)
Участието на работниците или служителите в дружеството, формирано в резултат на презграничното сливане, както и включването им в процеса на дефиниране на тези права следва да бъде регулирано, ако работниците или служителите имат право на участие в едно от сливащите се дружества при установените в настоящата директива условия и ако националното законодателство на държавата-членка, в която се намира седалището на формираното в резултат на презграничното сливане дружество, не предвижда същото ниво на участие както в сливащите се дружества, включително в комитети към надзорния съвет с правомощия за вземане на решения, или не предвижда същите правомощия за упражняването на права от работниците или служителите на предприятия в резултат на презграничното сливане. За тази цел принципите и процедурите, предвидени в Регламент (EО) № 2157/2001 на Съвета от 8 октомври 2001 г. за статута на Европейското дружество (SE) (8) и в Директива 2001/86/EО на Съвета от 8 октомври 2001 г. за допълване на статута на Европейското дружество по отношение на участието на работници или служители (9), следва да бъдат взети предвид като основа, съгласно обаче извършването на модификации, които се считат за необходими, тъй като полученото в резултат на това дружество ще бъде предмет на националното законодателство на държавата-членка, в която се намира седалището му. В съответствие с член 3, параграф 2, буква б) от Директива 2001/86/EО държавите-членки могат да осигурят бързо започване на преговори съгласно член 16 от настоящата директива с цел да не забавят излишно сливанията.
(14)
С цел определяне нивото на участие на работниците или служителите в съответните сливащи се дружества, следва да се вземе предвид съотношението на представителите на работниците или служителите и членовете на управителния съвет, който отговаря за приходните звена на дружествата, когато съществува участие на работниците или служителите.
(15)
Тъй като целта на предложената мярка, а именно установяване на единни правила, които са приложими на транснационално равнище, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и поради това, предвид на мащаба и въздействието на предложената мярка, може да бъде постигната по удовлетворителен начин на общностно равнище, Общността може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, изложен в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, изложен в същия член, настоящата директива не излиза извън необходимото за постигането на тази цел.
(16)
В съответствие с параграф 34 от Междуинституционалното споразумение за по-добро правно регулиране (10) държавите-членки следва да бъдат насърчавани да изготвят за техни цели и за целите на Общността таблици, които илюстрират, доколкото е възможно, съответствието между разпоредбите на настоящата директива и приетите национални разпоредби, както и да публикуват тези таблици,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Обхват
Настоящата директива се прилага за сливания на дружества с ограничена отговорност, които са създадени в съответствие със законодателството на държава-членка и имат седалище, централно управление или основно място на дейност в рамките на Общността, при условие че поне две от последните се регулират от законодателството на различни държави-членки (наричани по-долу „презгранични сливания“).
Член 2
Определения
По смисъла на настоящата директива:
1.
„дружество с ограничена отговорност“, наричано по-долу „дружество“, означава:
a)
дружество, посочено в член 1 от Директива 68/151/EИО (11), или
б)
дружество с дялов капитал и правосубектност, което притежава отделни активи, служещи единствено за покритие на задълженията му, и което трябва да спазва, съгласно националното законодателство, което го регулира, предпазни мерки по смисъла на Директива 68/151/EИО за защитата на интересите на членовете и на трети лица;
2.
„сливане“ означава операция, при която:
a)
едно или повече дружества прехвърлят, към момента на прекратяване на дейността и без да се ликвидират, активите и пасивите си на друго съществуващо дружество - приобретател, срещу предоставяне на техните членове на ценни книжа или акции от капитала на последното дружество и, ако е приложимо, срещу плащане в брой, което не превишава 10 % от номиналната стойност или, при липса на номинална стойност, балансовата стойност на тези ценни книжа или акции; или
б)
две или повече дружества прехвърлят, към момента на прекратяване на дейността и без да се ликвидират, активите и пасивите си на създадено от тях ново дружество срещу предоставяне на техните членове на ценни книжа или акции от капитала на новото дружество и, ако е приложимо, срещу плащане в брой, което не превишава 10 % от номиналната стойност или, при липса на номинална стойност, балансовата стойност на тези ценни книжа или акции; или
в)
дружество прехвърля към момента на прекратяване на дейността и без да се ликвидира, активите и пасивите си на дружество, което притежава всички ценни книжа или акции от капитала на първото.
Член 3
Допълнителни разпоредби относно обхвата
1. Независимо от член 2, параграф 2, настоящата директива се прилага и за презгранични сливания, при които съгласно законодателството на поне една от засегнатите държави-членки се допуска плащането в брой, упоменато в член 2, параграф 2, букви a) и б), да превишава 10 % от номиналната стойност, или при липса на номинална стойност, балансовата стойност на ценните книжа или акциите от капитала на формираното в резултат на презграничното сливане дружество.
2. Държавите-членки могат да решат да не прилагат настоящата директива за презгранични сливания, в които участват кооперации, дори и когато последните биха попаднали в рамките на определението на „дружество с ограничена отговорност“ съгласно член 2, параграф 1.
3. Настоящата директива не се прилага за презгранични сливания, в които участва дружество, чийто предмет на дейност е колективна инвестиция на обществен капитал, което оперира на принципа на разпределение на риска и чиито дялове, по искане на притежателите им, се изкупуват обратно или се изплащат директно или индиректно за сметка на активите на това дружество. Това обратно изкупуване или изплащане се приравнява с действие, предприето от дружеството с цел да се гарантира, че борсовата стойност на дяловете му не се отклонява значително от нетната стойност на неговите активи.
Член 4
Условия за презграничните сливания
1. Освен ако в настоящата директива не е предвидено друго:
a)
презграничните сливания са единствено възможни между типове дружества, които могат да се сливат съгласно националното законодателство на съответните държави-членки, и
б)
ако дружеството, което участва в презграничното сливане, изпълнява разпоредбите и формалностите на меродавното за него национално законодателство. Законодателството на държава-членка, което разрешава на националните органи да се противопоставят на дадено вътрешно сливане поради държавен интерес, се прилага и за презгранично сливане, при което поне едно от сливащите се дружества се регулира съгласно законодателството на тази държава-членка. Тази разпоредба не се прилага до степента, до която се прилага член 21 от Регламент (EО) № 139/2004.
2. Разпоредбите и формалностите, посочени в параграф 1, буква б), включват по-специално тези относно процеса на вземане на решение по отношение на сливането и, имайки предвид презграничния характер на сливането, защитата на кредиторите на сливащите се дружества, притежателите на облигации и притежателите на ценни книжа или акции, както и защитата на работниците или служителите по отношение на правата, различни от правата по член 16. В случай на дружества, които участват в презгранично сливане и се регулират съгласно нейното законодателство, държавата-членка може да приема разпоредби с цел гарантиране на подходяща защита на членовете, които са малцинство и са се противопоставили на презграничното сливане.
Член 5
Общ план на презграничните сливания
Ръководството или административният орган на всяко от сливащите се дружества изготвя общ план на презграничното сливане. Общият план на презграничното сливане включва най-малко следните подробности:
a)
формата, името и седалището на сливащите се дружества, както и предложените форма, име и седалище за формираното в резултат на презграничното сливане дружество;
б)
съотношението, приложимо за обмена на ценни книжа или акции от капитала на дружеството, както и сумата на всяко плащане в брой;
в)
условията за разпределение на ценните книжа или акциите от капитала на формираното в резултат на презграничното сливане дружество;
г)
вероятните отражения на презграничното сливане върху заетостта;
д)
датата, от която тези ценни книжа или акции от капитала на дружеството дават право на притежателите им да участват в печалбата, както и всички специфични условия, засягащи това право;
е)
датата, от която операциите на сливащите се дружества ще бъдат третирани за счетоводни цели като операции на формираното в резултат на презграничното сливане дружество;
ж)
правата, дадени от формираното в резултат на презграничното сливане дружество на членовете, които имат специални права, или на притежателите на ценни книжа, различни от акции от капитала на дружеството, или предложените мерки относно тях;
з)
всички специални привилегии, предоставени на експертите, които проверяват общия план на презграничното сливане, или на членовете на административните, управителните, надзорните или контролните органи на сливащите се дружества;
и)
устава на формираното в резултат на презграничното сливане дружество;
й)
когато е уместно, информация за процедурите, при които съгласно член 16 се регулират условията за включване на работниците или служителите в процеса на дефиниране на правото им да участват във формираното в резултат на презграничното сливане дружество;
к)
информация за оценката на активите и пасивите, които се прехвърлят на формираното в резултат на презграничното сливане дружество;
л)
датите от годишните отчети на сливащите се дружества, които се използват за определяне условията на презграничното сливане.
Член 6
Публикуване
1. Общият план на презграничното сливане се публикува по начин, определен в законодателството на всяка държава-членка в съответствие с член 3 от Директива 68/151/EИО, за всяко от сливащите се дружества и най-късно един месец преди датата на общото събрание, което следва да вземе решение за плана.
2. Съгласно допълнителните изисквания, наложени от държавата-членка, която регулира съответното дружество, в държавния вестник на тази държава-членка се публикуват следните подробности за всяко от сливащите се дружества:
a)
типът, името и седалището на всяко сливащо се дружество;
б)
регистърът, в който се съхраняват документите по отношение на всяко сливащо се дружество, посочени в член 3, параграф 2 от Директива 68/151/EИО, както и номерът на вписването в този регистър;
в)
указание за условията за упражняване правата на кредиторите и на всички членове на сливащите се дружества, които са малцинство, както и адресът, на който може да бъде получена безплатно пълна информация за тези условия.
Член 7
Доклад от управителния или административния орган
Управителният или административният орган на всяко от сливащите се дружества изготвя доклад, предназначен за членовете, който разяснява и аргументира правните и икономическите аспекти на презграничното сливане, както и разяснява отраженията на презграничното сливане върху членовете, кредиторите и работниците или служителите.
Докладът се предоставя на членовете и на представителите на работниците или служителите или, ако няма такива представители, на самите работници или служители, не по-късно от един месец преди датата на общото събрание, упоменато в член 9.
Ако управителният или административният орган на което и да е сливащо се дружество получи своевременно становище от представителите на работниците или служителите си, както е предвидено в националното законодателство, това становище се прилага към доклада.
Член 8
Доклад от независими експерти
1. За всяко сливащо се дружество се съставя доклад от независими експерти, който се предоставя на членовете не по-късно от един месец преди датата на общото събрание, упоменато в член 9. Експертите могат да бъдат физически или юридически лица съгласно националното законодателство на всяка държава-членка.
2. Като алтернатива на експертите, които действат от името на всяко от сливащите се дружества, общият план на презграничното сливане може да бъде проверяван от един или повече независими експерти, назначени за тази цел, въз основа на общо искане на дружествата, от съдебен или административен орган в държавата-членка на едно от сливащите се дружества или формираното в резултат на презграничното сливане дружество или одобрени от този орган, които съставят единен писмен доклад, предназначен за всички членове.
3. Докладът от експертите включва най-малко подробностите, предвидени в член 10, параграф 2 от Директива 78/855/EИО на Съвета от 9 октомври 1978 г. относно сливания на публични дружества с ограничена отговорност (12). Експертите имат право да изискват от всяко от сливащите се дружества информация, която считат за необходима за изпълнението на задълженията си.
4. Проверка от независими експерти по отношение на общия план на презграничното сливане, както и доклад от експерти не се изискват, ако всички членове на дружествата, които участват в презграничното сливане, са се договорили за това.
Член 9
Одобрение от общото събрание
1. След като се запознае с посочените в членове 7 и 8 доклади, общото събрание на всяко от сливащите се дружества взема решение за одобрението на общия план на презграничното сливане.
2. Общото събрание на всяко от сливащите се дружества може да си запази правото да постави презграничното сливане в зависимост от утвърждаването от негова страна на договореностите, които са постигнати по отношение на участието на работниците или служителите във формираното в резултат на презграничното сливане дружество.
3. Законодателството на държава-членка не трябва да изисква одобрение на сливането от общото събрание на дружеството - приобретател, ако са изпълнени условията, определени в член 8 от Директива 78/855/EИО.
Член 10
Сертификат преди сливане
1. Всяка държава-членка определя съда, нотариуса или друга власт, компетентни да контролират законосъобразността на презграничното сливане по отношение на тази част от процедурата, която засяга всяко сливащо се дружество, регулирано съгласно националното ѝ законодателство.
2. Посочената в параграф 1 власт във всяка заинтересована държава-членка незабавно издава за всяко сливащо се дружество, регулирано съгласно националното законодателство на тази държава, сертификат, който удостоверява по категоричен начин надлежното изпълнение на действията и формалностите, предхождащи сливането.
3. Ако законодателството на държава-членка, съгласно което се регулира сливащо се дружество, предвижда процедура за контрол и изменение на съотношението, приложимо за обмена на ценни книжа или акции, или процедура за компенсиране на членовете, които са малцинство, без да се засяга вписването на презграничното сливане, то тази процедура се прилага само ако другите сливащи се дружества в държави-членки, които не предвиждат такава процедура, изрично се съгласят, при одобрението на общия план на презграничното сливане в съответствие с член 9, параграф 1, с възможността за членовете на това сливащо се дружество да поискат такава процедура от съда, който има юрисдикция над дружеството. В тези случаи посочената в параграф 1 власт може да издаде сертификата, упоменат в параграф 2, дори и ако тази процедура е започнала. Независимо от това в сертификата трябва да бъде посочено, че процедурата е предстояща. Решението в рамките на процедурата е задължително за формираното в резултат на презграничното сливане дружество и за неговите членове.
Член 11
Контрол върху законосъобразността на презграничното сливане
1. Всяка държава-членка определя съда, нотариуса или друга власт, компетентна да контролира законосъобразността на презграничното сливане по отношение на тази част от процедурата, която засяга извършването на презграничното сливане или, когато е уместно, формирането на ново дружество в резултат на презграничното сливане, когато създаденото в резултат на презграничното сливане дружество се регулира съгласно националното ѝ законодателство. Посочената власт гарантира по-специално, че сливащите се дружества са одобрили общия план на презграничното сливане при едни и същи условия и, когато е уместно, условията за участието на работниците или служителите са определени в съответствие с член 16.
2. За тази цел всяко сливащо се дружество предоставя на посочената в параграф 1 власт сертификата, посочен в член 10, параграф 2, в рамките на шест месеца от неговото издаване и заедно с общия план на презграничното сливане, одобрен от упоменатото в член 9 общо събрание.
Член 12
Влизане в сила на презграничното сливане
Датата на влизане в сила на презграничното сливане се определя съгласно законодателството на държавата-членка, съгласно което се регулира формираното в резултат на презграничното сливане дружество. Тази дата трябва да бъде след извършването на контрола, упоменат в член 11.
Член 13
Вписване
Формата за обявяване извършването на презграничното сливане, в съответствие с член 3 от Директива 68/151/ЕИО, в публичния регистър, в който всяко дружество е задължено да вписва документите си, се определя съгласно законодателството на държавите-членки, предмет на чиято юрисдикция са сливащите се дружества.
Регистърът, в който се вписва формираното в резултат на презграничното сливане дружество, незабавно нотифицира регистъра, в който всяко дружество е било задължено да вписва документите си, че презграничното сливане се е състояло. Заличаването на предишното вписване се извършва, ако това е приложимо, при получаване на тази нотификация, но не и преди това.
Член 14
Последици от презграничното сливане
1. Презгранично сливане, което е извършено съгласно определеното в член 2, параграф 2, букви a) и в), има следните последици, считано от посочената в член 12 дата:
a)
всички активи и пасиви на дружеството, което се придобива, се прехвърлят на дружеството - приобретател;
б)
членовете на дружеството, което се придобива, стават членове на дружеството - приобретател;
в)
дружеството, което се придобива, престава да съществува.
2. Презгранично сливане, което е извършено съгласно определеното в член 2, параграф 2, буква б), има следните последици, считано от посочената в член 12 дата:
a)
всички активи и пасиви на сливащите се дружества се прехвърлят на новото дружество;
б)
членовете на сливащите се дружества стават членове на новото дружество;
в)
сливащите се дружества престават да съществуват.
3. Ако законодателствата на държавите-членки изискват, в случай на презгранично сливане на дружества в обхвата на настоящата директива, изпълнението на специфични формалности, преди прехвърлянето от сливащите се дружества на определени активи, права и задължения да е влязло в сила спрямо трети лица, то тези формалности се изпълняват от формираното в резултат на презграничното сливане дружество.
4. Правата и задълженията на сливащите се дружества, които произтичат от трудови договори или трудови правоотношения и които съществуват към датата, на която презграничното сливане влиза в сила, се прехвърлят, на основание на това влизащо в сила презгранично сливане, на формираното в резултат на презграничното сливане дружество, считано от датата на влизане в сила на сливането.
5. Акциите от дружеството - приобретател, не се обменят за акции от дружеството, което се придобива, които се притежават:
a)
от самото дружество - приобретател, или чрез лице, което действа от свое име, но за сметка на първото; или
б)
от самото дружество, което се придобива, или чрез лице, което действа от свое име, но за сметка на първото.
Член 15
Опростени формалности
1. Ако презгранично сливане чрез придобиване се извършва от дружество, което притежава всички акции и други ценни книжа, даващи право на глас в общото събрание на дружеството, което се придобива, или дружествата, които се придобиват:
-
член 5, букви б), в) и д), член 8 и член 14, параграф 1, буква б) не се прилагат,
-
член 9, параграф 1 не се прилага за дружеството, което се придобива, или дружествата, които се придобиват.
2. Ако презгранично сливане чрез придобиване се извършва от дружество, което притежава 90 % или повече, но не всички акции и други ценни книжа, даващи право на глас в общото събрание на дружеството, което се придобива, или дружествата, които се придобиват, докладите от независим експерт или експерти, както и необходимите за контрола документи се изискват само до степента, до която това е необходимо съгласно националното законодателство, предмет на чиято юрисдикция е дружеството - приобретател, или дружеството, което се придобива.
Член 16
Участие на работниците или служителите
1. Без да се засяга параграф 2, формираното в резултат на презграничното сливане дружество се регулира от действащите в държавата-членка, в която се намира седалището му, правила относно участието на работниците или служителите, ако са налице такива.
2. Независимо от това действащите в държавата-членка, в която се намира седалището на формираното в резултат на презграничното сливане дружество, правила относно участието на работниците или служителите, ако са налице такива, не се прилагат, ако поне едно от сливащите се дружества има в рамките на шестмесечния период преди публикуването на общия план на презграничното сливане, упоменат в член 6, среден брой работници или служители над 500 и в него функционира система за участие на работниците или служителите по смисъла на член 2, буква к) от Директива 2001/86/EО, или когато националното законодателство, приложимо за формираното в резултат на презграничното сливане дружество:
a)
не предвижда поне същото ниво на участие на работниците или служителите, както съществуващото в съответните сливащи се дружества, изразено като съотношение на представителите на работниците или служителите и членовете на административния или надзорния орган, комитетите към тях или управителния съвет, който отговаря за приходните звена на дружеството, когато съществува участие на работниците или служителите, или
б)
не предвижда за работниците или служителите в предприятия на формираното в резултат на презграничното сливане дружество, които се намират в други държави-членки, същите условия за упражняване на правото на участие, както тези за работниците или служителите в държавата-членка, в която се намира седалището на формираното в резултат на презграничното сливане дружество.
3. В посочените в параграф 2 случаи участието на работниците или служителите във формираното в резултат на презграничното сливане дружество и в процеса на дефинирането на това право се регулира от държавите-членки, mutatis mutandis, и при условията на параграфи от 4 до 7 по-долу, в съответствие с установените в член 12, параграфи 2, 3 и 4 от Регламент (EО) № 2157/2001 принципи и процедури, както и следните разпоредби на Директива 2001/86/EО:
a)
член 3, параграфи 1, 2 и 3, параграф 4, първа алинея, първо тире и втора алинея, параграфи 5 и 7;
б)
член 4, параграф 1, параграф 2, букви a), ж) и з) и параграф 3;
в)
член 5;
г)
член 6;
д)
член 7, параграф 1, параграф 2, първа алинея, буква б) и втора алинея и параграф 3. Независимо от това процентите, които се изискват съгласно член 7, параграф 2, първа алинея, буква б) от Директива 2001/86/EО за прилагането на стандартните правила, съдържащи се в част 3 от приложението към посочената директива, се увеличават от 25 на 33 1/3 % за целите на настоящата директива;
е)
членове 8, 10 и 12;
ж)
член 13, параграф 4;
з)
част 3 от приложението, буква б).
4. При регулирането на принципите и процедурите, посочени в параграф 3, държавите-членки:
a)
дават право на съответните органи на сливащите се дружества да избират, без каквото и да е предварително договаряне, да се регулират пряко от стандартните правила за участие, посочени в параграф 3, буква з), както са определени в законодателството на държавата-членка, в която се намира седалището на формираното в резултат на презграничното сливане дружество, както и да съблюдават тези правила от датата на вписването;
б)
дават право на специалния договарящ орган да реши, с мнозинство от две трети на членовете си, които представляват най-малко две трети от работниците или служителите, включително гласовете на членовете, които представляват работниците или служителите в най-малко две различни държави-членки, да не започва преговори или да прекрати преговорите, които вече са започнали, както и да разчита на действащите правила за участие в държавата-членка, където се намира седалището на формираното в резултат на презграничното сливане дружество;
в)
могат да предвидят в случаите, в които стандартните правила за участие се прилагат след предварителни преговори, както и независимо от тези правила, намаляване на дела на представителите на работниците или служителите в административния орган на формираното в резултат на презграничното сливане дружество. Независимо от това, ако представителите на работниците или служителите в едно от сливащите се дружества са съставлявали най-малко една трета от административния или надзорния съвет, намаляването не трябва да води до дял на представителите на работниците или служителите в административния орган, който е по-малък от една трета.
5. Разширяването на обхвата на правото на участие със заети в други държави-членки работници или служители на формираното в резултат на презграничното сливане дружество, посочени в параграф 2, буква б), не води до задължение за държавите-членки, които вземат решението за разширяването, да включат тези работници или служители при изчисляването на праговете на заетите лица, които пораждат права на участие по силата на националното законодателство.
6. Ако в поне едно от сливащите се дружества функционира система за участие на работниците или служителите и формираното в резултат на презграничното сливане дружество следва да бъде регулирано от такава система в съответствие с правилата, посочени в параграф 2, това дружество е задължено да приеме правна форма, която позволява упражняването на правото на глас.
7. Ако във формираното в резултат на презграничното сливане дружество функционира система за участие на работниците или служителите, това дружество е задължено да предприеме мерки, за да гарантира, че правото на участие на работниците или служителите е защитено в случай на последващи местни сливания за период от три години след извършването на презграничното сливане, като установените в настоящия член правила се прилагат mutatis mutandis.
Член 17
Валидност
Презгранично сливане, което е влязло в сила съгласно член 12, не може да бъде обявено за нищожно.
Член 18
Преглед
След изтичането на период от пет години след датата, определена в член 19, първа алинея, Комисията извършва преглед на настоящата директива в светлината на опита при прилагането ѝ и прави предложение за изменение, ако е необходимо.
Член 19
Транспониране
Държавите-членки въвеждат в сила необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива преди 15 декември 2007 г.
Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
Член 20
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 21
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 26 октомври 2005 година.
DIRETTIVA 2005/56/CE DEL PARLAMENTO EUROPEO E DEL CONSIGLIO
del 26 ottobre 2005
relativa alle fusioni transfrontaliere delle società di capitali
(Testo rilevante ai fini del SEE)
IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l’articolo 44,
vista la proposta della Commissione,
visto il parere del Comitato economico e sociale europeo (1), deliberando secondo la procedura di cui all’articolo 251 del trattato (2),
considerando quanto segue:
(1)
Vi è una necessità di cooperazione e di raggruppamento tra società di capitali di Stati membri diversi. Tuttavia, per quanto riguarda le fusioni transfrontaliere di società di capitali, esse incontrano molte difficoltà a livello legislativo ed amministrativo nella Comunità. È pertanto necessario, al fine di garantire il completamento ed il funzionamento del mercato unico, adottare disposizioni comunitarie volte a facilitare la realizzazione di fusioni transfrontaliere tra diversi tipi di società di capitali soggette alle legislazioni di Stati membri diversi.
(2)
La presente direttiva facilita la fusione transfrontaliera delle società di capitali quali da essa definite. È necessario che le legislazioni degli Stati membri consentano la fusione transfrontaliera di una società di capitali nazionale con una società di capitali di un altro Stato membro se la legislazione nazionale dello Stato membro in questione consente le fusioni fra tali tipi di società.
(3)
Per facilitare le operazioni di fusione transfrontaliera, è opportuno prevedere che, se la presente direttiva non dispone altrimenti, ogni società partecipante ad una fusione transfrontaliera ed ogni terzo interessato restino soggetti alle disposizioni e alle formalità della legislazione nazionale che sarebbe applicabile in caso di fusione nazionale. Nessuna delle disposizioni e delle formalità della legislazione nazionale cui si fa riferimento nella presente direttiva dovrebbe introdurre restrizioni alla libertà di stabilimento o di circolazione di capitali, a meno che tali restrizioni non possano essere giustificate in base alla giurisprudenza della Corte di giustizia e, in particolare, da esigenze di interesse generale e non siano necessarie e proporzionate al raggiungimento di tali esigenze imperative.
(4)
È necessario che il progetto comune di fusione transfrontaliera sia realizzato negli stessi termini per ciascuna delle società interessate nei diversi Stati membri. Si dovrebbe di conseguenza precisare il contenuto minimo di tale progetto comune, fermo restando che le società in questione restano libere di mettersi d’accordo su altri elementi del progetto.
(5)
Per proteggere gli interessi sia dei soci che dei terzi, per ogni società partecipante alla fusione, sia il progetto comune di fusione transfrontaliera sia la realizzazione della fusione transfrontaliera devono essere oggetto di pubblicità nell’apposito registro pubblico.
(6)
Le legislazioni di tutti gli Stati membri dovrebbero prevedere l’elaborazione a livello nazionale di una relazione sul progetto comune di fusione transfrontaliera da parte di uno o più esperti per ogni società che partecipi ad una fusione. Per limitare le spese di esperti connesse alle fusioni transfrontaliere, si dovrebbe prevedere la possibilità di redigere una relazione unica destinata a tutti i soci delle società che partecipano ad un’operazione di fusione transfrontaliera. Il progetto comune di fusione transfrontaliera deve essere approvato dall’assemblea generale di ciascuna di tali società.
(7)
Per facilitare le operazioni di fusione transfrontaliera, il controllo del perfezionamento e della legittimità del processo decisionale di ogni società che partecipa ad una fusione transfrontaliera dovrebbe essere effettuato dall’autorità nazionale competente per ciascuna di tali società, mentre il controllo del perfezionamento e della legittimità della realizzazione della fusione transfrontaliera dovrebbe spettare all’autorità nazionale competente per la società derivante da detta fusione. Tale autorità nazionale può essere un tribunale, un notaio o qualsiasi altra autorità competente designata dallo Stato membro interessato. È inoltre opportuno stabilire in virtù di quale legislazione nazionale è determinata la data alla quale la fusione transfrontaliera acquista efficacia; tale legislazione è quella cui è soggetta la società derivante dalla fusione transfrontaliera.
(8)
Per proteggere gli interessi dei soci e dei terzi, occorrerebbe indicare gli effetti giuridici della fusione transfrontaliera distinguendo a seconda che la società derivante dalla fusione transfrontaliera sia una società incorporante o una nuova società. Ai fini della certezza del diritto, non dovrebbe essere più possibile dichiarare nulla la fusione transfrontaliera dopo la data alla quale essa ha acquisito efficacia.
(9)
La presente direttiva non pregiudica l’applicazione della normativa sul controllo delle concentrazioni fra imprese, sia a livello comunitario da parte del regolamento (CE) n. 139/2004 (3) sia a livello degli Stati membri.
(10)
La presente direttiva lascia impregiudicate la normativa comunitaria che disciplina gli intermediari del credito e le altre società finanziarie e le disposizioni nazionali emanate in conformità di detta normativa comunitaria.
(11)
La presente direttiva lascia impregiudicata la legislazione di qualsiasi Stato membro che prescriva informazioni sulla sede dell’amministrazione centrale o il centro di attività principale proposto per la società derivante dalla fusione transfrontaliera.
(12)
I diritti dei lavoratori diversi dai diritti di partecipazione dovrebbero continuare ad essere disciplinati dalle disposizioni nazionali di cui alla direttiva 98/59/CE del Consiglio, del 20 luglio 1998, in materia di licenziamenti collettivi (4), dalla direttiva 2001/23/CE del Consiglio, del 12 marzo 2001, concernente il mantenimento dei diritti dei lavoratori in caso di trasferimenti di imprese, di stabilimenti o di parti di imprese o di stabilimenti (5), dalla direttiva 2002/14/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, dell’11 marzo 2002, che istituisce un quadro generale relativo all’informazione e alla consultazione dei lavoratori nella Comunità europea (6), nonché dalla direttiva 94/45/CE del Consiglio, del 22 settembre 1994, riguardante l’istituzione di un comitato aziendale europeo o di una procedura per l’informazione e la consultazione dei lavoratori nelle imprese e nei gruppi di imprese di dimensioni comunitarie (7).
(13)
Se i lavoratori hanno diritti di partecipazione in una delle società che partecipano alla fusione, nelle circostanze previste dalla presente direttiva, e se la legislazione nazionale dello Stato membro in cui ha sede la società derivante dalla fusione transfrontaliera non prevede un livello di partecipazione identico a quello attuato nelle società che partecipano alla fusione, anche in comitati dell’organo di vigilanza che abbiano poteri decisionali, oppure non contempla un diritto ad esercitare diritti di partecipazione identico per i lavoratori di società derivanti dalla fusione transfrontaliera, vanno disciplinati la partecipazione dei lavoratori nella società derivante dalla fusione transfrontaliera e il loro coinvolgimento nella definizione di tali diritti. A tal fine, si applicano i principi e le procedure previsti nel regolamento (CE) n. 2157/2001 del Consiglio, dell’8 ottobre 2001, relativo allo statuto della Società europea (SE) (8) e nella direttiva 2001/86/CE del Consiglio, dell’8 ottobre 2001, che completa lo statuto della Società europea per quanto riguarda il coinvolgimento dei lavoratori (9), fatte salve tuttavia le modifiche ritenute necessarie in quanto la società derivante dalla fusione transfrontaliera sarà soggetta alla legislazione nazionale dello Stato membro in cui ha la sede sociale. Gli Stati membri possono provvedere, secondo quanto previsto dall’articolo 3, paragrafo 2, lettera b), della direttiva 2001/86/CE, a un rapido avvio dei negoziati a norma dell’articolo 16 della presente direttiva, al fine di non ritardare inutilmente le fusioni.
(14)
Al fine di stabilire il livello di partecipazione dei lavoratori nelle società che partecipano alla fusione di cui trattasi, si dovrebbe tener conto anche della quota di rappresentanti dei lavoratori tra i membri dell’organo di direzione che è competente per i centri di profitto delle società, qualora sia prevista la partecipazione dei lavoratori.
(15)
Poiché lo scopo dell’azione proposta, vale a dire l’adozione di una regolamentazione comprendente elementi comuni applicabili a livello transnazionale, non può essere realizzato in misura sufficiente dai singoli Stati membri e può dunque, a causa delle dimensioni e degli effetti dell’azione proposta, essere realizzato meglio a livello comunitario, la Comunità può adottare misure, in base al principio di sussidiarietà sancito dall’articolo 5 del trattato. La presente direttiva si limita a quanto è necessario per conseguire tale scopo in ottemperanza al principio di proporzionalità enunciato nello stesso articolo.
(16)
Conformemente al paragrafo 34 dell’accordo interistituzionale «Legiferare meglio» (10), gli Stati membri dovrebbero essere incoraggiati a redigere e rendere pubbliche, nell’interesse proprio e della Comunità, tabelle indicanti, per quanto possibile, la concordanza tra la presente direttiva e i provvedimenti di recepimento,
HANNO ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
Articolo 1
Ambito d’applicazione
La presente direttiva si applica alle fusioni di società di capitali costituite in conformità della legislazione di uno Stato membro e aventi la sede sociale, l’amministrazione centrale o il centro di attività principale nella Comunità, a condizione che almeno due di esse siano soggette alla legislazione di Stati membri diversi (in seguito denominate «fusioni transfrontaliere»).
Articolo 2
Definizioni
Ai fini della presente direttiva, si intende per:
1.
«società di capitali», in seguito denominata «società»:
a)
una società ai sensi dell’articolo 1 della direttiva 68/151/CEE (11); o
b)
una società dotata di capitale sociale e avente personalità giuridica, che possiede un patrimonio distinto il quale risponde, da solo, dei debiti della società e che è soggetta in virtù della sua legislazione nazionale alle condizioni di garanzia previste dalla direttiva 68/151/CEE per proteggere gli interessi dei soci e dei terzi;
2.
«fusione» l’operazione mediante la quale:
a)
una o più società trasferiscono, a causa e all’atto dello scioglimento senza liquidazione, la totalità del loro patrimonio attivo e passivo ad altra società preesistente - la società incorporante - mediante l’assegnazione ai loro soci di titoli o quote rappresentativi del capitale sociale della società incorporante ed eventualmente di un conguaglio in contanti non superiore al 10 % del valore nominale di tali titoli o di tali quote o, in mancanza di valore nominale, della loro parità contabile; o
b)
due o più società trasferiscono, all’atto dello scioglimento senza liquidazione, la totalità del loro patrimonio attivo e passivo ad una società da loro costituita - la nuova società - mediante l’assegnazione ai propri soci di titoli o quote rappresentativi del capitale sociale della nuova società ed eventualmente di un conguaglio in contanti non superiore al 10 % del valore nominale di tali titoli o quote o, in mancanza di valore nominale, della loro parità contabile; o
c)
una società trasferisce, a causa e all’atto dello scioglimento senza liquidazione, la totalità del proprio patrimonio attivo e passivo alla società che detiene la totalità delle quote o dei titoli rappresentativi del suo capitale sociale.
Articolo 3
Ulteriori disposizioni sull’ambito di applicazione
1. Fatto salvo l’articolo 2, paragrafo 2, la presente direttiva si applica anche alle fusioni transfrontaliere allorché la legislazione di almeno uno degli Stati membri interessati consente che il conguaglio in contanti di cui all’articolo 2, paragrafo 2, lettere a) e b), superi il 10 % del valore nominale o, in mancanza di valore nominale, della parità contabile dei titoli o delle quote che rappresentano il capitale della società risultante dalla fusione transfrontaliera.
2. Gli Stati membri possono decidere di non applicare la presente direttiva alle fusioni transfrontaliere a cui partecipa una società cooperativa, anche nei casi in cui quest’ultima rientrerebbe nella definizione di «società di capitali» di cui all’articolo 2, paragrafo 1.
3. La presente direttiva non si applica alle fusioni transfrontaliere a cui partecipa una società avente per oggetto l’investimento collettivo di capitali raccolti presso il pubblico, che opera secondo il principio della ripartizione del rischio e le cui quote, a richiesta dei possessori, sono riscattate o rimborsate, direttamente o indirettamente, attingendo alle attività di detta società. Gli atti o le operazioni compiuti da tale società per garantire che la quotazione in borsa delle sue quote non vari in modo significativo rispetto al valore netto d’inventario sono considerati equivalenti a un tale riscatto o rimborso.
Articolo 4
Condizioni relative alle fusioni transfrontaliere
1. Se la presente direttiva non dispone altrimenti:
a)
le fusioni transfrontaliere sono possibili solo tra tipi di società a cui la legislazione nazionale degli Stati membri interessati consente di fondersi; e
b)
una società che partecipa ad una fusione transfrontaliera rispetta le disposizioni e le formalità della legislazione nazionale cui è soggetta. Se la legislazione di uno Stato membro consente alle autorità nazionali di opporsi, per motivi di interesse pubblico, ad una fusione a livello nazionale, tale legislazione si applica anche a una fusione transfrontaliera se almeno una delle società che partecipano alla fusione è soggetta al diritto di tale Stato membro. La presente disposizione non si applica nella misura in cui è applicabile l’articolo 21 del regolamento (CE) n. 139/2004.
2. Le disposizioni e le formalità di cui al paragrafo 1, lettera b), riguardano, in particolare il processo decisionale relativo alla fusione e, tenuto conto del carattere transfrontaliero della fusione, la protezione dei creditori delle società che partecipano alla fusione, degli obbligazionisti e dei possessori di titoli o quote, nonché dei lavoratori per quanto riguarda i diritti diversi da quelli disciplinati dall’articolo 16. Uno Stato membro può, in caso di società partecipanti a una fusione transfrontaliera cui si applica la sua legislazione, adottare disposizioni volte ad assicurare una protezione adeguata dei soci di minoranza che si sono opposti alla fusione transfrontaliera.
Articolo 5
Progetto comune di fusione transfrontaliera
L’organo di direzione o di amministrazione di ogni società che partecipa ad una fusione prepara il progetto comune di fusione transfrontaliera. Tale progetto comprende almeno:
a)
la forma, la denominazione e la sede statutaria delle società che partecipano alla fusione e quelle previste per la società derivante dalla fusione transfrontaliera;
b)
il rapporto di cambio dei titoli o delle quote rappresentativi del capitale sociale ed eventualmente l’importo del conguaglio in contanti;
c)
le modalità di assegnazione dei titoli o delle quote rappresentativi del capitale sociale della società derivante dalla fusione transfrontaliera;
d)
le probabili ripercussioni della fusione transfrontaliera sull’occupazione;
e)
la data a decorrere dalla quale tali titoli o quote rappresentativi del capitale sociale danno diritto alla partecipazione agli utili, nonché ogni modalità particolare relativa a tale diritto;
f)
la data a decorrere dalla quale le operazioni delle società che partecipano alla fusione si considerano, dal punto di vista contabile, compiute per conto della società derivante dalla fusione transfrontaliera;
g)
i diritti accordati dalla società derivante dalla fusione transfrontaliera ai soci titolari di diritti speciali o ai possessori di titoli diversi dalle quote rappresentative del capitale sociale o le misure proposte nei loro confronti;
h)
tutti i vantaggi particolari eventualmente attribuiti agli esperti che esaminano il progetto di fusione transfrontaliera nonché ai membri degli organi di amministrazione, di direzione, di vigilanza o di controllo delle società che partecipano alla fusione;
i)
l’atto costitutivo e lo statuto della società derivante dalla fusione transfrontaliera;
j)
se del caso, informazioni sulle procedure secondo le quali sono fissate a norma dell’articolo 16 le modalità relative al coinvolgimento dei lavoratori nella definizione dei loro diritti di partecipazione nella società derivante dalla fusione transfrontaliera;
k)
informazioni sulla valutazione degli elementi patrimoniali attivi e passivi che sono trasferiti alla società derivante dalla fusione transfrontaliera;
l)
la data della chiusura dei conti delle società partecipanti alla fusione utilizzati per definire le condizioni della fusione transfrontaliera.
Articolo 6
Pubblicazione
1. Il progetto comune di fusione transfrontaliera è pubblicato, per ciascuna delle società che partecipano alla fusione, secondo le modalità previste dalla legislazione nazionale di ciascuno Stato membro, a norma dell’articolo 3 della direttiva 68/151/CEE, al più tardi un mese prima dell’assemblea generale che deve decidere al riguardo.
2. Per ciascuna delle società che partecipano alla fusione, e fatti salvi altri requisiti imposti dallo Stato membro alla cui legislazione la società è soggetta, sono pubblicate nella Gazzetta ufficiale dello Stato membro in questione le seguenti indicazioni:
a)
la forma, la denominazione e la sede statutaria delle società che partecipano alla fusione;
b)
il registro presso il quale sono stati depositati gli atti di cui all’articolo 3, paragrafo 2, della direttiva 68/151/CEE di ciascuna delle società che partecipano alla fusione e il loro numero di iscrizione in tale registro;
c)
l’indicazione, per ciascuna delle società che partecipano alla fusione, delle modalità d’esercizio dei diritti da parte dei creditori e dei soci di minoranza delle società che partecipano alla fusione, nonché l’indirizzo presso il quale si possono ottenere gratuitamente informazioni esaurienti su tali modalità.
Articolo 7
Relazione dell’organo di direzione o di amministrazione
L’organo di direzione o di amministrazione di ciascuna delle società partecipanti alla fusione redige una relazione destinata ai soci, nella quale illustra e giustifica gli aspetti giuridici ed economici della fusione transfrontaliera e spiega le conseguenze della fusione transfrontaliera per i soci, i creditori e i lavoratori.
La relazione è messa a disposizione dei soci e dei rappresentanti dei lavoratori o, in assenza di questi ultimi, dei lavoratori stessi, almeno un mese prima della data dell’assemblea generale di cui all’articolo 9.
Qualora l’organo di direzione o di amministrazione di una delle società che partecipa ad una fusione riceva in tempo utile un parere espresso dai rappresentanti dei lavoratori della società, secondo quanto previsto dalla legge nazionale, il parere è allegato alla relazione.
Articolo 8
Relazione di esperti indipendenti
1. Una relazione di esperti indipendenti destinata ai soci e disponibile almeno un mese prima della data della riunione dell’assemblea generale di cui all’articolo 9 è redatta per ciascuna delle società che partecipano alla fusione. Tali esperti possono essere, a seconda della legislazione dei singoli Stati membri, persone fisiche o giuridiche.
2. In alternativa ad esperti che operino per conto di ciascuna delle società che partecipano alla fusione, possono esaminare il progetto comune di fusione transfrontaliera e redigere una relazione scritta unica destinata a tutti i soci uno o più esperti indipendenti designati a tal fine, su richiesta congiunta di tali società, da un’autorità giudiziaria o amministrativa dello Stato membro alla cui legislazione è soggetta una delle società che partecipano alla fusione o la società risultante dalla fusione, o abilitati da tale autorità.
3. La relazione degli esperti include almeno gli elementi previsti dall’articolo 10, paragrafo 2, della direttiva 78/855/CEE del Consiglio, del 9 ottobre 1978, relativa alle fusioni delle società per azioni (12). Gli esperti hanno il diritto di chiedere a ciascuna delle società che partecipano alla fusione tutte le informazioni che ritengono necessarie per l’assolvimento del loro compito.
4. L’esame del progetto comune di fusione transfrontaliera da parte di esperti indipendenti o la relazione degli esperti non sono richiesti qualora tutti i soci di ciascuna delle società che partecipano alla fusione transfrontaliera vi rinuncino.
Articolo 9
Approvazione da parte dell’assemblea generale
1. Dopo aver preso conoscenza delle relazioni di cui agli articoli 7 e 8 l’assemblea generale di ciascuna delle società che partecipano alla fusione decide sull’approvazione del progetto comune di fusione transfrontaliera.
2. L’assemblea generale di ciascuna delle società che partecipano alla fusione transfrontaliera può subordinare la sua realizzazione alla condizione che l’assemblea stessa approvi espressamente le modalità della partecipazione dei lavoratori nella società derivante dalla fusione transfrontaliera.
3. Non è necessario che la legislazione di uno Stato membro richieda l’approvazione della fusione da parte dell’assemblea generale della società incorporante se sono soddisfatte le condizioni di cui all’articolo 8 della direttiva 78/855/CEE.
Articolo 10
Certificato preliminare alla fusione
1. Ogni Stato membro designa l’organo giurisdizionale, il notaio o altra autorità competente per controllare la legittimità della fusione transfrontaliera per la parte della procedura relativa a ciascuna delle società che vi partecipano e che sono soggette alla sua legislazione nazionale.
2. In ogni Stato membro interessato le autorità di cui al paragrafo 1 rilasciano senza indugio a ciascuna delle società che partecipano alla fusione e che sono soggette alla legislazione di tale Stato un certificato attestante a titolo definitivo l’adempimento regolare degli atti e delle formalità preliminari alla fusione.
3. Se la legislazione di uno Stato membro cui è soggetta una società che partecipa alla fusione prevede una procedura di controllo e modifica del rapporto di cambio dei titoli o delle quote o di compensazione dei soci di minoranza, senza che ciò impedisca l’iscrizione della fusione transfrontaliera nel registro, tale procedura si applica unicamente se, al momento dell’approvazione del progetto di fusione transfrontaliera a norma dell’articolo 9, paragrafo 1, le altre società che partecipano alla fusione, situate in Stati membri la cui legislazione non prevede siffatta procedura, accettano esplicitamente la possibilità per i soci di tale società che partecipa alla fusione di far ricorso alla procedura summenzionata, da avviare dinanzi all’organo giurisdizionale che ha la competenza su tale società. In tali casi, le autorità di cui al paragrafo 1 possono rilasciare il certificato di cui al paragrafo 2, anche se tale procedura è già avviata. Il certificato deve tuttavia menzionare che la procedura è in corso. La decisione relativa alla procedura è vincolante nei confronti della società derivante dalla fusione transfrontaliera e di tutti i suoi soci.
Articolo 11
Controllo della legittimità della fusione transfrontaliera
1. Ogni Stato membro designa l’organo giurisdizionale, il notaio o altra autorità competente per controllare la legittimità della fusione transfrontaliera per la parte della procedura relativa alla realizzazione della fusione transfrontaliera e, se necessario, alla costituzione di una nuova società derivante dalla fusione transfrontaliera quando quest’ultima è soggetta alla sua legislazione nazionale. Tali autorità controllano in particolare che le società che partecipano alla fusione transfrontaliera abbiano approvato il progetto comune di fusione transfrontaliera negli stessi termini e, se necessario, che le modalità relative alla partecipazione dei lavoratori siano state fissate a norma dell’articolo 16.
2. A tale scopo, ciascuna delle società che partecipano alla fusione trasmette alle autorità di cui al paragrafo 1 il certificato di cui all’articolo 10, paragrafo 2, entro sei mesi dal suo rilascio nonché il progetto comune di fusione transfrontaliera approvato dall’assemblea generale di cui all’articolo 9.
Articolo 12
Efficacia della fusione transfrontaliera
La legislazione dello Stato membro cui è soggetta la società derivante dalla fusione transfrontaliera determina la data a partire dalla quale la fusione transfrontaliera ha efficacia. Tale data deve essere posteriore all’esecuzione dei controlli di cui all’articolo 11.
Articolo 13
Registrazione
La legislazione di ciascuno degli Stati membri a cui sono soggette le società partecipanti alla fusione determina, per quanto riguarda il territorio di tale Stato, le modalità, a norma dell’articolo 3 della direttiva 68/151/CEE, della pubblicità della realizzazione della fusione transfrontaliera nel registro pubblico presso il quale ciascuna di queste società era tenuta a depositare gli atti.
Il registro per l’iscrizione della società derivante dalla fusione transfrontaliera notifica immediatamente al registro presso il quale ciascuna di queste società era tenuta a depositare gli atti che la fusione transfrontaliera ha acquisito efficacia. La precedente iscrizione è cancellata, all’occorrenza, all’atto di ricezione della notifica, ma non prima.
Articolo 14
Effetti della fusione transfrontaliera
1. La fusione transfrontaliera realizzata secondo l’articolo 2, paragrafo 2, lettere a) e c), comporta, a partire dalla data di cui all’articolo 12, gli effetti seguenti:
a)
l’intero patrimonio attivo e passivo della società incorporata è trasferito alla società incorporante;
b)
i soci della società incorporata diventano soci della società incorporante;
c)
la società incorporata si estingue.
2. La fusione transfrontaliera realizzata secondo l’articolo 2, paragrafo 2, lettera b), comporta, a partire dalla data di cui all’articolo 12, gli effetti seguenti:
a)
l’intero patrimonio attivo e passivo delle società che partecipano alla fusione è trasferito alla nuova società;
b)
i soci delle società che partecipano alla fusione diventano soci della nuova società;
c)
le società che partecipano alla fusione si estinguono.
3. Qualora, in caso di fusione transfrontaliera di società cui si applica la presente direttiva, la legislazione di uno Stato membro prescriva formalità particolari per l’opponibilità ai terzi del trasferimento di determinati beni, diritti e obbligazioni apportati dalle società partecipanti alla fusione, tali formalità sono adempiute dalla società derivante dalla fusione transfrontaliera.
4. I diritti e gli obblighi delle società che partecipano alla fusione derivanti dai contratti di lavoro individuali o dai rapporti di lavoro esistenti alla data in cui la fusione transfrontaliera acquista efficacia sono, in virtù dell’efficacia della fusione transfrontaliera, trasferiti alla società derivante dalla fusione transfrontaliera alla data a partire dalla quale la fusione ha efficacia.
5. Nessuna quota della società incorporante è scambiata con quote della società incorporata detenute:
a)
dalla società incorporante stessa o tramite una persona che agisce in nome proprio ma per conto della società incorporante;
b)
dalla società incorporata o tramite una persona che agisce in nome proprio ma per conto della società incorporata.
Articolo 15
Formalità semplificate
1. Quando una fusione transfrontaliera mediante incorporazione è realizzata da una società che detiene tutte le quote e tutti gli altri titoli che conferiscono diritti di voto nell’assemblea generale della società o delle società incorporate:
-
non si applicano l’articolo 5, lettere b), c) ed e), l’articolo 8 e l’articolo 14, paragrafo 1, lettera b),
-
non si applica l’articolo 9, paragrafo 1, alla società o alle società incorporate.
2. Quando una fusione transfrontaliera mediante incorporazione è realizzata da una società che detiene una quota pari o superiore al 90 %, ma non la totalità delle quote e degli altri titoli rappresentativi del capitale sociale che conferiscono diritti di voto nell’assemblea generale della società o delle società incorporate, le relazioni di uno o più esperti indipendenti, nonché i documenti necessari per il controllo sono richiesti soltanto qualora ciò sia previsto dalla legislazione nazionale cui è soggetta la società incorporante o la società incorporata.
Articolo 16
Partecipazione dei lavoratori
1. Fatto salvo il paragrafo 2, la società derivante dalla fusione transfrontaliera è soggetta alle disposizioni vigenti in materia di partecipazione dei lavoratori, ove esistano, nello Stato membro in cui è situata la sua sede sociale.
2. Tuttavia, le eventuali disposizioni in vigore riguardanti la partecipazione dei lavoratori nello Stato membro in cui è situata la sede sociale della società derivante dalla fusione transfrontaliera non si applicano, se almeno una delle società che partecipano alla fusione ha un numero medio di lavoratori, nei sei mesi precedenti la pubblicazione del progetto di fusione transfrontaliera di cui all’articolo 6, superiore a 500 ed è gestita in regime di partecipazione dei lavoratori ai sensi dell’articolo 2, lettera k), della direttiva 2001/86/CE, oppure se la legislazione nazionale applicabile alla società derivante dalla fusione transfrontaliera:
a)
non prevede un livello di partecipazione dei lavoratori almeno identico a quello attuato nelle società che partecipano alla fusione di cui trattasi, misurato con riferimento alla quota di rappresentanti dei lavoratori tra i membri dell’organo di amministrazione o dell’organo di vigilanza o dei rispettivi comitati o del gruppo dirigente competente per i centri di profitto della società, qualora sia prevista la rappresentanza dei lavoratori; oppure
b)
non contempla, per i lavoratori di stabilimenti della società derivante dalla fusione transfrontaliera situati in altri Stati membri, un diritto ad esercitare diritti di partecipazione identico a quello di cui godono i lavoratori impiegati nello Stato membro in cui è situata la sede sociale della società derivante dalla fusione transfrontaliera.
3. Nei casi di cui al paragrafo 2 la partecipazione dei lavoratori nella società derivante dalla fusione transfrontaliera e il loro coinvolgimento nella definizione dei relativi diritti sono disciplinati dagli Stati membri, mutatis mutandis e fatti salvi i paragrafi da 4 a 7, secondo i principi e le modalità di cui all’articolo 12, paragrafi 2, 3 e 4, del regolamento (CE) n. 2157/2001 e a norma delle disposizioni seguenti della direttiva 2001/86/CE:
a)
articolo 3, paragrafi 1, 2 e 3, paragrafo 4, primo comma, primo trattino, e secondo comma, e paragrafi 5 e 7;
b)
articolo 4, paragrafo 1, paragrafo 2, lettere a), g) e h), e paragrafo 3;
c)
articolo 5;
d)
articolo 6;
e)
articolo 7, paragrafo 1, paragrafo 2, primo comma, lettera b), e secondo comma, e paragrafo 3. Tuttavia, ai fini della presente direttiva, le percentuali richieste nell’articolo 7, paragrafo 2, primo comma, lettera b), della direttiva 2001/86/CE per l’applicazione delle disposizioni di riferimento riportate nella parte terza dell’allegato di detta direttiva, sono aumentate dal 25 % al 33 1/3 %;
f)
articoli 8, 10 e 12;
g)
articolo 13, paragrafo 4;
h)
allegato, parte terza, lettera b).
4. Nello stabilire i principi e le modalità di cui al paragrafo 3, gli Stati membri:
a)
conferiscono ai competenti organi delle società che partecipano alla fusione il diritto di scegliere, senza negoziati preliminari, di essere direttamente assoggettati alle disposizioni di riferimento per la partecipazione di cui al paragrafo 3, lettera h), stabilite dalla legislazione dello Stato membro in cui sarà situata la sede sociale della società derivante dalla fusione transfrontaliera, e di ottemperare a tali disposizioni a decorrere dalla data di iscrizione;
b)
conferiscono alla delegazione speciale di negoziazione il diritto di decidere, alla maggioranza dei due terzi dei suoi membri che rappresenti almeno due terzi dei lavoratori e che comprenda i voti di membri che rappresentano i lavoratori di almeno due Stati membri diversi, di non avviare negoziati o di porre termine ai negoziati già avviati e di attenersi alle disposizioni in materia di partecipazione vigenti nello Stato membro in cui sarà situata la sede sociale della società derivante dalla fusione transfrontaliera;
c)
possono stabilire, qualora in seguito a negoziati preliminari si applichino le disposizioni di riferimento per la partecipazione e nonostante tali disposizioni, di limitare la quota di rappresentanti dei lavoratori nell’organo di amministrazione della società derivante dalla fusione transfrontaliera. Tuttavia, qualora in una delle società che partecipano alla fusione i rappresentanti dei lavoratori costituiscano almeno un terzo dell’organo di amministrazione o di vigilanza, tale limitazione non può in nessun caso tradursi in una quota di rappresentanti dei lavoratori nell’organo di amministrazione inferiore a un terzo.
5. L’estensione dei diritti di partecipazione ai lavoratori della società derivante dalla fusione transfrontaliera impiegati in altri Stati membri, di cui al paragrafo 2, lettera b), non comporta alcun obbligo, per gli Stati membri che optano per questa formula, di tener conto di tali lavoratori al momento di calcolare l’ordine di grandezza delle soglie che fanno scattare i diritti di partecipazione in virtù della legislazione nazionale.
6. Se almeno una delle società che partecipano alla fusione è gestita in regime di partecipazione dei lavoratori e se la società derivante dalla fusione transfrontaliera sarà disciplinata da un siffatto regime a norma delle disposizioni di cui al paragrafo 2, tale società è obbligata ad assumere una forma giuridica che preveda l’esercizio dei diritti di partecipazione.
7. Qualora la società derivante dalla fusione transfrontaliera sia gestita in regime di partecipazione dei lavoratori, essa è obbligata ad adottare provvedimenti per garantire la tutela dei diritti di partecipazione dei lavoratori in caso di successive fusioni interne, entro tre anni dalla data in cui prende effetto la fusione transfrontaliera, applicando, mutatis mutandis, le disposizioni stabilite nel presente articolo.
Articolo 17
Validità
Non può essere pronunciata la nullità di una fusione transfrontaliera che ha acquisito efficacia a norma dell’articolo 12.
Articolo 18
Riesame
Cinque anni dopo la data stabilita all’articolo 19, primo comma, la Commissione riesamina la presente direttiva in base all’esperienza acquisita nell’applicazione della medesima e, se necessario, propone una modifica.
Articolo 19
Attuazione
Gli Stati membri mettono in vigore le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative necessarie per conformarsi alla presente direttiva entro il 15 dicembre 2007.
Quando gli Stati membri adottano tali disposizioni, queste contengono un riferimento alla presente direttiva o sono corredate di un siffatto riferimento all’atto della pubblicazione ufficiale. Le modalità di tale riferimento sono decise dagli Stati membri.
Articolo 20
Entrata in vigore
La presente direttiva entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Articolo 21
Destinatari
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Strasburgo, addì 26 ottobre 2005.