32002D2235
L 341/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕШЕНИЕ № 2235/2002/EО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 3 декември 2002 година
за приемане на програма на Общността за подобряване работата на данъчните системи във вътрешния пазар (програма „Фискалис“ 2003-2007 г.)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 95 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията (1),
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (3),
като имат предвид, че:
(1)
Ефективното, унифицирано и резултатно прилагане на правото на Общността във вътрешния пазар е съществено за функционирането на данъчните системи, по-специално за защитата на националните и общностните финансови интереси чрез борба с укриването и заобикалянето на данъци, избягването на нарушения на конкуренцията и намаляването на тежестта върху администрациите и данъкоплатците. Постигането на това ефективно, унифицирано и резултатно прилагане е дело на Общността в партньорство с държавите-членки.
(2)
Решение № 888/98/EО на Европейския парламент и на Съвета от 30 март 1998 г. относно създаване на програма за действие на Общността за подобряване системите във вътрешния пазар за косвено данъчно облагане (програма „Фискалис“) (4) значително допринесе за постигането на тези глобални цели в периода от 1998 г. до 2002 г. Поради това се счита за желателно продължаването на програмата „Фискалис“ за следващ период от пет години.
(3)
Резултатното, ефективно и широкообхватно сътрудничество между настоящите и бъдещите държави-членки и между тях и Комисията е важно за функционирането на данъчните системи във вътрешния пазар.
(4)
Придобитият от Общността опит от програмата „Фискалис“ показа, че обмени, семинари и многостранни проверки биха могли да постигнат целите на програмата, като събират служители от различни национални администрации в техните професионални дейности. Поради това тези дейности следва да бъдат продължени, но да бъдат разширени, така че да покриват подоходните данъци, данъците върху капитала и върху застрахователните премии.
(5)
Изграждането и функционирането на инфраструктура за комуникации и обмен на информация има съществена роля в укрепването на данъчните системи в рамките на Общността. По-специално Системата за обмен на информация по ДДС (VIES), посочена в Регламент (ЕИО) № 218/92 на Съвета от 27 януари 1992 г. относно административното сътрудничество в областта на косвеното данъчно облагане (ДДС) (5) показа значението на информационните технологии за защитата на приходите при едновременното минимизиране на административните тежести.
(6)
С оглед да се осигури унифицирано прилагане на правото на Общността е важно служителите, отговарящи за данъчното облагане, да имат висок общ стандарт за познаване на правото на Общността и неговото прилагане в настоящите и бъдещите държави-членки. Такъв стандарт може да бъде постигнат само чрез ефективно първоначално и последващо обучение, предоставяно от настоящите и бъдещи държави-членки. За координирането и насърчаването на такова обучение е от полза допълнително действие на Общността
(7)
Придобитият опит от програмата „Фискалис“ показа, че координираното разработване и прилагане на обща програма за обучение би могло да постигне целите на тази програма, по-специално чрез постигане на висок общ стандарт на познаване на правото на Общността.
(8)
Наличието на удовлетворителен стандарт за езикова компетентност от страна на данъчните служители се оказа съществен за улесняване на сътрудничеството. Поради това страните участнички следва да осигурят на техните служители необходимото езиково обучение.
(9)
Въпреки, че първостепенната отговорност за постигане на тези цели пада върху страните участнички, е необходимо допълнително действие на Общността за координирането на такива дейности, както и за предоставянето на инфраструктура и необходимите стимули. Доколкото всички цели на мерките, установени в това решение, не могат да бъдат постигнати по удовлетворителен начин от страните участнички и поради това могат, по причина на обхвата и въздействието на действието, да бъдат постигнати по-добре на общностно равнище, Общността може да приема мерки в съответствие с принципа за субсидиарност, изложен в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, изложен в същия член, настоящото решение не надхвърля необходимото, за постигането на целите.
(10)
Настоящото решение установява финансова рамка за целия период на програмата, която създава основната референтна рамка по смисъла на точка 33 от Междуинституционалното споразумение от 6 май 1999 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията за бюджетната дисциплина и подобряването на бюджетната процедура (6), за бюджетния орган по време на годишната бюджетна процедура.
(11)
Мерките, необходими за изпълнението на настоящото решение, следва да бъдат приети в съответствие с Решение 1999/468/EО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (7),
ПРИЕХА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
ГЛАВА I
ОБХВАТ И ЦЕЛИ
Член 1
Програма „Фискалис“
1. С настоящото се създава многогодишна програма за действие на Общността („Фискалис“ 2003-2007 г.), наричана по-нататък „програмата“, за периода от 1 януари 2003 г. до 31 декември 2007 г. за подобряване функционирането на данъчните системи във вътрешния пазар.
2. Дейностите на програмата се състоят от:
a)
системи за комуникации и обмен на информация;
б)
многостранни проверки, включващи държави-членки и тези страни кандидатки, които имат двустранни или многостранни споразумения или една с друга или с държави-членки, разрешаващи такава дейност;
в)
семинари;
г)
обмени;
д)
дейности по обучение;
е)
всякакви други работни срещи, посещения или подобни дейности в контекста на целите на програмата, заявени в член 3, като се решава за всеки отделен случай в съответствие с процедурата, посочена в член 14, параграф 2.
Член 2
Дефиниции
За целите на настоящото решение:
а)
„данъчно облагане“ означава следните данъци, прилагани в страните участнички:
i)
данък върху добавената стойност;
ii)
акцизи върху алкохол, тютюневи продукти и минерални масла;
iii)
данъци върху дохода и върху капитала, дефинирани в член 1, параграф 2 от Директива 77/799/EИО на Съвета от 19 декември 1977 г. относно взаимопомощта между компетентните органи на държавите-членки в областта на прякото данъчно облагане (8);
iv)
данъци върху застрахователните премии, дефинирани в член 3 от Директива 76/308/EИО на Съвета от 15 март 1976 г. относно взаимопомощта при събиране на вземания от определени налози, мита, данъци и други мерки (9);
б)
„администрация“ означава публичните органи в страните участнички, отговарящи за администрирането на данъците;
в)
„страни участнички“ означава държавите-членки и страните, посочени в член 4, които ефективно участват в програмата;
г)
„служител“ означава служител на администрацията;
д)
„обмен“ означава работно посещение на служител на администрация в друга страна участничка, организирано по програмата;
е)
„многостранна проверка“ означава координирана проверка върху данъчното задължение на едно или повече данъчно задължени свързани лица, която се организира от няколко страни участнички и е в общ или взаимно допълващ се интерес.
Член 3
Цели
1. Глобалната цел на програмата е да подобри правилното функциониране на данъчните системи във вътрешния пазар чрез засилване на сътрудничеството между страните участнички, техните администрации и служители.
2. Конкретните цели на програмата са:
а)
за данъка върху добавената стойност и акциза:
i)
да направи възможно за служителите да постигнат висок общ стандарт на познаване на правото на Общността и неговото прилагане в държавите-членки;
ii)
да осигури резултатното, ефективно и широкообхватно сътрудничество между държавите-членки;
iii)
да осигури продължаване подобряването на административните процедури, като се вземат предвид нуждите на администрациите и данъкоплатците, чрез разработването и разпространяването на добра административна практика;
б)
за прякото данъчно облагане:
да осигури подкрепа за обмен на информация в областта на взаимната помощ и да повиши степента на познаване на правото на Общността, приложимо в областта на прякото данъчно облагане;
в)
за данъците върху застрахователните премии:
да подобри сътрудничеството между държавите-членки като осигурява по-добро прилагане на съществуващите правила;
г)
за страните кандидатки:
да изпълни специфичните нужди на страните кандидатки, така че да предприемат необходимите мерки за присъединяване в областта на данъчното законодателство и административния капацитет.
3. Планът за действие към програмата се разработва годишно в съответствие с процедурата, посочена в член 14, параграф 2.
Член 4
Участие на страни кандидатки
Програмата е отворена за участие на:
a)
асоциираните страни от Централна и Източна Европа в съответствие с условията, установени в европейските споразумения, в допълнителните протоколи към тях, и в решенията на съответните Съвети по асоцииране;
б)
Кипър, Малта и Турция на базата на двустранни споразумения в тази област, сключени с тези страни.
ГЛАВА II
ДЕЙНОСТИ ПО ПРОГРАМАТА
Член 5
Системи за комуникации и обмен на информация
1. Комисията и страните участнички осигуряват функционирането на следните системи за комуникации и обмен на информация, доколкото тяхното функциониране е необходимо съгласно законодателството на Общността:
а)
общата мрежа за комуникации/Общия системен интерфейс (CCN/CSI) до степента, необходима за подпомагане функционирането на другите системи, посочени в този параграф;
б)
системата за обмен на информация по ДДС (VIES) и нейните системи за съобщения;
в)
системата за регистриране движението на акцизни стоки;
г)
предупредителната система за акциза;
д)
системата за таблиците с акцизите;
е)
всякакви други нови системи за комуникации и обмен на информация с предназначение, което е в съответствие с процедурата, посочена в член 14, параграф 2, когато законодателството на Общността изисква да бъдат въведени.
2. Общностните компоненти на системите за комуникации и обмен на информация са хардуер, софтуер и мрежови връзки и са общи за всички страни участнички, така че да осигуряват взаимовръзката и свързаното функциониране на системите, независимо от това дали са инсталирани в помещенията на Комисията (или определен подизпълнител) или в помещенията на страните участнички (или определен подизпълнител). Комисията сключва необходимите договори от името на Общността за осигуряване на оперативната същност на тези компоненти.
3. Компонентите на системите за комуникации и обмен на информация които не са на общностно ниво, се състоят от националните бази данни, формиращи част от тези системи, мрежовите връзки между Общността и компонентите, които не са на ниво общността, и такъв софтуер и хардуер, които всяка страна участничка счита за подходящ за пълното функциониране на тези системи в нейната администрация. Страните участнички осигуряват функционирането на компонентите, които не са на ниво Общността, и осигуряват свързаното функциониране на тези компоненти с компонентите на Общността.
4. Комисията координира в сътрудничество със страните участнички тези аспекти на изграждането и функционирането на елементите на системите и инфраструктурата, посочени в параграф 1, които са общностни, както и тези, които не са на общностно ниво.
Член 6
Многостранни проверки
Страните участнички избират от многостранните проверки, организирани от тях, тези проверки, чиито разходи следва да се поемат от Общността в съответствие с член 11. При всички мероприятия такива проверки включват проверка на данъчното задължение по отношение на данъка върху добавената стойност и/или акциза.
Страните участнички изпращат на Комисията годишни доклади и оценки относно такива проверки.
Член 7
Семинари
Комисията и страните участнички организират заедно семинари, които се посещават от служители от администрациите, представители на Комисията и, ако е уместно, други експерти.
Член 8
Обмен на служители
1. Комисията и страните участнички организират обмени на служители. Продължителността на обмените не може да надвишава един месец. Всеки обмен е насочен към конкретна професионална дейност, подготвя се в удовлетворителна степен и след това се оценява от засегнатите служители и администрации. При условие, че изложи мотивите си за това, приемащата администрация може да ограничи броя на участниците в обмена, ако обемът на получените кандидатури възпрепятства подготовката ѝ и правилното протичане на обмена.
2. Страните участнички предприемат необходимите стъпки, за да направят възможно за служителите по обмена да вземат ефективно участие в дейностите на приемащата администрация. За тази цел такива служители се упълномощават да изпълняват задачите, свързани със задълженията, които са им поверени от приемащата администрация, в съответствие с нейната правна система.
3. Неслужебното задължение на служителя по обмена при изпълнението на неговите задължения се третира по същия начин, както задължението на служителите на приемащата страна. Служителите по обмена са задължени от същите правила за професионална тайна, както националните служители.
4. Страните участнички могат да ограничават обхвата на тези обмени до служители, отговарящи за данъка върху добавената стойност и/или акциза.
Член 9
Дейности по обучение
1. С оглед да се насърчава структурираното сътрудничество между националните органи за обучение и служителите, отговарящи в администрациите за обучението в областта на данъчното облагане, страните участнички в сътрудничество с Комисията:
a)
развиват съществуващи програми за обучение и, когато е необходимо, съставят нови програми, за да осигурят обща основа на обучението за служители, така че да направят възможно за тях да придобиват необходимите общи професионални умения и знания;
б)
когато е уместно, откриват курсовете за обучение в областта на данъчното облагане, осигурявани от всяка страна участничка за нейните служители, за служители от всички страни участнички;
в)
разработват необходимите общи инструменти за обучение в областта на данъчното облагане.
2. Също така страните участнички осигуряват първоначално и продължаващо обучение за техните служители, необходимо за придобиване на общи професионални умения и знания в съответствие с общите програми за обучение и езиково обучение, необходимо за тези служители да достигнат удовлетворителен стандарт на езикова компетентност.
ГЛАВА III
ФИНАНСОВИ РАЗПОРЕДБИ
Член 10
Финансова рамка
С настоящото финансовата рамка за прилагането на програмата за периода от 1 януари 2003 г. до 31 декември 2007 г. се определя на 44 милиона EUR. Годишното отпускане на суми се разрешава от бюджетния орган в рамките на финансовата перспектива.
Член 11
Разходи
1. Необходимите разходи за прилагането на програмата се разпределят между Общността и страните участнички в съответствие с параграфи 2, 3, 4 и 5.
2. Общността поема следните разходи:
a)
разходите за разработване, покупка, инсталиране, поддръжка и ежедневно функциониране на компонентите на Общността на системите за комуникации и обмен на информация, описани в член 5;
б)
разходите за пътуването и режийните разноски, свързани с многостранни проверки, семинари, обмени на служители и дейности по обучение;
в)
разходите, свързани с организацията на семинари и разработването на инструменти за обучение;
г)
разходите за оценъчни проучвания, извършвани от трети страни за въздействието на програмата, като се гарантира поверителността на данните;
д)
разходите за другите дейности, посочени в член 1, параграф 2, буква е).
3. Комисията определя, в съответствие с Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 г. относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (10), правилата относно плащането на разходите и ги съобщава на страните участнички.
4. Комисията приема всички необходими мерки за бюджетния мениджмънт на програмата в съответствие с процедурата, посочена в член 14, параграф 2.
5. Страните участнички поемат следните разходи:
a)
разходите за разработване, покупка, инсталиране, поддръжка и ежедневно функциониране на компонентите, които не са на ниво Общността, на системите за комуникации и обмен на информация, описани в член 5;
б)
разходите, свързани с първоначалното и продължаващото обучение, включително езиковото обучение, на техните служители.
Член 12
Финансов контрол
Решенията на Общността относно финансиране и всякакви споразумения или договори в резултат на настоящото решение са обект на финансов контрол в съответствие с правото на Общността в областта на финансовия и бюджетния контрол.
ГЛАВА IV
ДРУГИ РАЗПОРЕДБИ
Член 13
Прилагане
Необходимите мерки за прилагането на член 1, параграф 2, буква е), член 3, параграф 3, член 5, параграф 1, буква е) и член 11, параграф 4 се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 14, параграф 2.
Член 14
Процедура на комитета
1. Комисията се подпомага от комитет, наричан „Комитет по програма „Фискалис“.“
2. При позоваването на този параграф се прилагат членове 4 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
Периодът, установен в член 4, параграф 3 от Решение 1999/468/EО се определя на три месеца.
3. Комитетът приема свой процедурен правилник.
Член 15
Допълнителни действия и оценка
1. Всяка година Комисията предоставя на комитета, посочен в член 14, параграф 1, доклад за допълнителните действия, излагащ напредъка на всички дейности на програмата по отношение на прилагането и резултатите във връзка с годишния план за действие. Този доклад се препраща и на Европейския парламент.
Администрациите изпращат на Комисията всяка информация, необходима за възможно най-ефективното съставяне на докладите за допълнителните действия.
2. Средносрочните и окончателните оценки на програмата се извършват под ръководството на Комисията като се използват докладите за допълнителните действия и докладите, съставени от страните участнички. Ефективността на програмата и резултатите от нея се оценяват по отношение на целите, изложени в член 3. Оценяването се извършва като се използват докладите, посочени в параграф 3, както следва:
-
средносрочната оценка прави преглед на първоначалните резултати и влияние на дейностите на програмата. Тя оценява също така използването на финансирането и напредъка по допълнителните дейности и прилагането,
-
окончателната оценка оценява ефективността и резултатността на дейностите на програмата.
3. Страните участнички изпращат на Комисията:
a)
до 31 март 2005 г. доклад за средносрочна оценка на ефективността и резултатността на програмата;
б)
до 31 март 2008 г. доклад за окончателна оценка на ефективността и резултатността на програмата.
4. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета:
a)
до 30 юни 2005 г. доклад за средносрочна оценка на ефективността и резултатността на програмата и уведомление за желанието за продължаване на програмата, придружено, когато е уместно, от подходящо предложение;
б)
до 30 юни 2008 г. доклад за окончателна оценка на ефективността и резултатността на програмата.
Докладите, посочени в букви a) и б), се изпращат също и на Икономическия и социален комитет и на Комитета на регионите за сведение.
5. Докладите за оценка, посочени в параграф 4, се базират основно на докладите, посочени в параграф 3, и на докладите за допълнителните действия, посочени в параграф 1.
Член 16
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Решението се прилага от 1 януари 2003 г.
Член 17
Адресати
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 3 декември 2002 година.
Decisione n. 2235/2002/CE del Parlamento europeo e del Consiglio
del 3 dicembre 2002
recante adozione di un programma comunitario inteso a migliorare il funzionamento dei sistemi di imposizione nel mercato interno (Programma Fiscalis 2003-2007)
IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l'articolo 95,
vista la proposta della Commissione(1),
visto il parere del Comitato economico e sociale(2),
deliberando secondo la procedura di cui all'articolo 251 del trattato(3),
considerando quanto segue:
(1) Nel mercato interno l'applicazione effettiva, uniforme ed efficiente del diritto comunitario è essenziale per il funzionamento dei sistemi di imposizione, in particolare per proteggere gli interessi finanziari nazionali e comunitari mediante la lotta contro l'elusione e l'evasione fiscale, la prevenzione di distorsioni della concorrenza e la riduzione degli oneri imposti alle amministrazioni e ai contribuenti. Assicurare tale applicazione effettiva, uniforme ed efficiente del diritto comunitario spetta alla Comunità, in collaborazione con gli Stati membri.
(2) La decisione n. 888/98/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 30 marzo 1998, recante adozione di un programma d'azione comunitario inteso a migliorare i sistemi di imposizione indiretta nel mercato interno (programma Fiscalis)(4) ha contribuito in modo significativo al conseguimento dei suddetti obiettivi globali per il periodo dal 1998 al 2002. Si ritiene pertanto opportuno proseguire la realizzazione del programma Fiscalis per un altro quinquennio.
(3) Una cooperazione ampia, efficiente ed effettiva tra gli Stati membri attuali e futuri e tra gli stessi e la Commissione è importante ai fini del funzionamento dei sistemi di imposizione nel mercato interno.
(4) L'esperienza acquisita dalla Comunità nell'ambito del programma Fiscalis ha dimostrato che gli scambi, i seminari e le operazioni di controllo multilaterali hanno consentito di raggiungere gli obiettivi del programma, riunendo funzionari di diverse amministrazioni nazionali nel quadro di attività professionali. Dette attività dovrebbero quindi essere proseguite, ma anche estese alle imposte sul reddito, sul patrimonio e sui premi assicurativi.
(5) La creazione e il funzionamento di un'infrastruttura di comunicazione e di scambio di informazioni sono essenziali per il rafforzamento dei sistemi di imposizione nella Comunità. In particolare il sistema di scambio di informazioni sull'IVA (VIES), di cui al regolamento (CEE) n. 218/92 del Consiglio, del 27 gennaio 1992, concernente la cooperazione amministrativa nel settore delle imposte indirette (IVA)(5), ha dimostrato l'utilità dell'informatica per preservare le entrate e nel contempo limitare al massimo gli oneri amministrativi.
(6) Ai fini dell'applicazione uniforme del diritto comunitario, è essenziale un elevato livello comune di comprensione del diritto comunitario stesso, e della sua applicazione negli Stati membri attuali e futuri, da parte dei funzionari delle amministrazioni fiscali. Tale livello può essere raggiunto soltanto tramite un'efficace formazione iniziale e permanente fornita dagli Stati membri attuali e futuri. Per coordinare e incoraggiare questa formazione è utile un'azione comunitaria supplementare.
(7) L'esperienza acquisita nell'ambito del programma Fiscalis indica che l'elaborazione e l'attuazione coordinate di un programma comune di formazione hanno consentito di raggiungere gli obiettivi del programma, in particolare un livello comune più elevato di comprensione del diritto comunitario.
(8) L'acquisizione di un livello sufficiente di conoscenze linguistiche da parte dei funzionari delle amministrazioni fiscali è risultata essenziale ai fini di una migliore cooperazione. È quindi opportuno che gli Stati partecipanti offrano la necessaria formazione linguistica ai propri funzionari.
(9) Sebbene la responsabilità principale nel raggiungimento di questi obiettivi spetti agli Stati partecipanti, è necessaria un'azione comunitaria supplementare per coordinare tali attività nonché per fornire un'infrastruttura e l'impulso necessario. Poiché gli scopi delle misure previste dalla presente decisione non possono essere sufficientemente realizzati dagli Stati membri e possono dunque, a motivo delle dimensioni e degli effetti dell'azione in questione, essere realizzati meglio a livello comunitario, la Comunità può intervenire, in base al principio di sussidiarietà sancito dall'articolo 5 del trattato. La presente decisione si limita a quanto è necessario per conseguire tali scopi in ottemperanza al principio di proporzionalità enunciato nello stesso articolo.
(10) La presente decisione fissa, per l'intera durata del programma, una dotazione finanziaria che costituisce il riferimento privilegiato, ai sensi del punto 33 dell'accordo interistituzionale del 6 maggio 1999 tra il Parlamento europeo, il Consiglio e la Commissione sulla disciplina di bilancio e il miglioramento della procedura di bilancio(6), per l'autorità di bilancio durante la procedura di bilancio annuale.
(11) Le misure necessarie per l'attuazione della presente decisione sono adottate secondo la decisione 1999/468/CE del Consiglio, del 28 giugno 1999, recante modalità per l'esercizio delle competenze di esecuzione conferite alla Commissione(7),
HANNO ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
CAPO I
CAMPO D'APPLICAZIONE E OBIETTIVI
Articolo 1
Programma Fiscalis
1. Un programma d'azione comunitario pluriennale (Fiscalis 2003-2007), denominato in appresso "programma", è istituito per il periodo 1o gennaio 2003 - 31 dicembre 2007, allo scopo di migliorare il funzionamento dei sistemi di imposizione nel mercato interno.
2. Il programma comprende le seguenti attività:
a) sistemi di comunicazione e di scambio di informazioni;
b) controlli multilaterali da parte degli Stati membri e dei paesi candidati che hanno concluso tra loro o con Stati membri accordi bilaterali o multilaterali che consentono tale attività;
c) seminari;
d) scambi;
e) attività di formazione;
f) altre riunioni di lavoro, visite e simili attività nel contesto degli obiettivi del programma definiti all'articolo 3, decise caso per caso secondo la procedura di cui all'articolo 14, paragrafo 2.
Articolo 2
Definizioni
Ai fini della presente decisione si intende per:
a) "imposizione", le seguenti imposte applicate nei paesi partecipanti:
i) imposta sul valore aggiunto;
ii) accise su alcole, tabacchi lavorati e oli minerali;
iii) imposte sul reddito e sul patrimonio come definite all'articolo 1, paragrafo 2, della direttiva 77/799/CEE del Consiglio, del 19 dicembre 1977, relativa alla reciproca assistenza fra le autorità competenti degli Stati membri nel settore delle imposte dirette(8);
iv) imposte sui premi assicurativi come definite all'articolo 3 della direttiva 76/308/CEE del Consiglio, del 15 marzo 1976, sull'assistenza reciproca in materia di recupero dei crediti risultanti da taluni contributi, dazi, imposte ed altre misure(9);
b) "amministrazione", le autorità pubbliche dei paesi partecipanti competenti per l'imposizione;
c) "paesi partecipanti", gli Stati membri e i paesi di cui all'articolo 4 che partecipano effettivamente al programma;
d) "funzionario", un funzionario dell'amministrazione;
e) "scambio", un soggiorno di lavoro, organizzato nell'ambito del programma, effettuato da un funzionario di un'amministrazione in un altro paese partecipante;
f) "controllo multilaterale", un controllo coordinato dell'obbligazione tributaria di uno o più soggetti passivi collegati, organizzato da più paesi partecipanti, sulla base di un interesse comune o complementare.
Articolo 3
Obiettivi
1. L'obiettivo globale del programma è quello di migliorare il funzionamento dei sistemi di imposizione nel mercato interno accrescendo la cooperazione tra i paesi partecipanti, le loro amministrazioni e i loro funzionari.
2. Gli obiettivi specifici del programma sono i seguenti:
a) per l'imposta sul valore aggiunto e per le accise:
i) consentire ai funzionari di raggiungere un elevato livello comune di comprensione del diritto comunitario e della sua applicazione negli Stati membri;
ii) assicurare una cooperazione ampia, efficiente ed effettiva tra gli Stati membri;
iii) garantire il costante miglioramento delle procedure amministrative per tener conto delle esigenze delle amministrazioni e dei contribuenti attraverso lo sviluppo e la diffusione di buone pratiche amministrative;
b) per l'imposizione diretta:
fornire sostegno allo scambio di informazioni nel settore dell'assistenza reciproca e far conoscere il diritto comunitario applicabile nel settore dell'imposizione diretta;
c) per le imposte sui premi assicurativi:
migliorare la cooperazione tra Stati membri garantendo un'applicazione migliore delle norme vigenti;
d) per i paesi candidati:
tener conto delle speciali esigenze dei paesi candidati cosicché essi prendano le misure necessarie per l'adesione in materia di legislazione fiscale e capacità amministrativa.
3. Il piano d'azione del programma è stabilito annualmente secondo la procedura di cui all'articolo 14, paragrafo 2.
Articolo 4
Partecipazione dei paesi candidati
Il programma è aperto alla partecipazione:
a) dei paesi associati dell'Europa centrale e orientale, secondo quanto stabilito negli accordi europei, nei loro protocolli aggiuntivi e nelle decisioni dei rispettivi consigli di associazione;
b) di Cipro, di Malta e della Turchia, sulla base degli accordi bilaterali in materia conclusi con detti paesi.
CAPO II
ATTIVITÀ DEL PROGRAMMA
Articolo 5
Sistemi di comunicazione e di scambio di informazioni
1. La Commissione e i paesi partecipanti assicurano il funzionamento dei seguenti sistemi di comunicazione e di scambio di informazioni nella misura in cui il loro funzionamento sia necessario secondo la legislazione comunitaria:
a) Common Communications Network/Common Systems Interface (CCN/CSI) nella misura necessaria per sostenere il funzionamento degli altri sistemi elencati nel presente paragrafo;
b) il sistema di scambio di informazioni sull'IVA (VIES) e i relativi sistemi di comunicazione;
c) il sistema di verifica del movimento delle accise;
d) il sistema di informazione preventiva per le accise;
e) il sistema di tabelle sulle accise;
f) qualsiasi altro nuovo sistema di comunicazione e di scambio di informazioni designato secondo la procedura di cui all'articolo 14, paragrafo 2, quando la legislazione comunitaria ne richieda l'introduzione.
2. Gli elementi comunitari dei sistemi di comunicazione e di scambio d'informazioni comprendono l'attrezzatura, i programmi per elaboratori e i collegamenti di rete, i quali sono comuni a tutti i paesi partecipanti ai fini dell'interconnessione e dell'interoperabilità dei sistemi, siano essi installati in locali della Commissione (o di un subappaltatore designato), o in locali degli Stati partecipanti (o di un subappaltatore designato). La Commissione conclude i contratti necessari per assicurare il carattere operativo di tali elementi per conto della Comunità.
3. Gli elementi non comunitari dei sistemi di comunicazione e di scambio di informazioni comprendono le basi di dati nazionali che fanno parte di questi sistemi, i collegamenti di rete tra gli elementi comunitari e non comunitari e i programmi per elaboratori e l'attrezzatura che ciascun paese partecipante ritenga necessari per un impiego ottimale di detti sistemi da parte della propria amministrazione. I paesi partecipanti provvedono a mantenere in funzione gli elementi non comunitari e ne assicurano l'interoperabilità con gli elementi comunitari.
4. La Commissione coordina, in collaborazione con i paesi partecipanti, gli aspetti dell'elaborazione e del funzionamento degli elementi comunitari e non comunitari dei sistemi e dell'infrastruttura di cui al paragrafo 1.
Articolo 6
Controlli multilaterali
I paesi partecipanti scelgono, tra i controlli multilaterali da essi organizzati, quelli per cui la Comunità si assume le spese ai sensi dell'articolo 11. Detti controlli comprendono in ogni caso il controllo dell'obbligazione tributaria per quanto riguarda l'imposta sul valore aggiunto e/o le accise.
I paesi partecipanti trasmettono alla Commissione relazioni e valutazioni annuali in merito a detti controlli.
Articolo 7
Seminari
La Commissione e i paesi partecipanti organizzano in collaborazione tra loro seminari ai quali partecipano funzionari delle amministrazioni, rappresentanti della Commissione e, ove opportuno, altri esperti.
Articolo 8
Scambi di funzionari
1. La Commissione e i paesi partecipanti organizzano scambi di funzionari. La durata di detti scambi non può essere superiore a un mese. Ogni scambio è dedicato ad una specifica attività professionale e viene sufficientemente preparato e successivamente valutato dai funzionari e dalle amministrazioni interessati. L'amministrazione ospitante può limitare il numero dei partecipanti allo scambio se il volume delle domande di iscrizione ne impedisce la preparazione e l'adeguato funzionamento, a condizione che fornisca le motivazioni di tale limitazione.
2. I paesi partecipanti adottano i provvedimenti necessari affinché i funzionari partecipanti agli scambi siano attivamente coinvolti nelle attività dell'amministrazione ospitante. A tal fine i funzionari in questione sono autorizzati a svolgere le mansioni inerenti alle funzioni loro assegnate dall'amministrazione ospitante, secondo il suo ordinamento giuridico.
3. Durante lo scambio, la responsabilità civile dei funzionari nell'esercizio delle loro funzioni è assimilata a quella dei funzionari dell'amministrazione ospitante. I funzionari che partecipano allo scambio sono tenuti al segreto d'ufficio secondo le regole vigenti per i funzionari del paese ospitante.
4. I paesi partecipanti possono limitare l'ambito di questi scambi a funzionari competenti per l'imposta sul valore aggiunto e/o le accise.
Articolo 9
Attività di formazione
1. Per favorire una cooperazione strutturata tra gli organismi nazionali di formazione e i funzionari responsabili della formazione in materia di imposizione all'interno delle amministrazioni, i paesi partecipanti, in cooperazione con la Commissione:
a) sviluppano i programmi di formazione esistenti e, se necessario, approntano nuovi programmi atti a fornire una formazione di base comune ai funzionari, che consenta loro di acquisire le competenze e le conoscenze professionali comuni necessarie;
b) consentono, ove sia opportuno, ai funzionari di tutti i paesi partecipanti di partecipare ai corsi di formazione in materia di imposizione previsti da ciascun paese partecipante per i propri funzionari;
c) sviluppano gli strumenti comuni necessari per la formazione in materia di imposizione.
2. I paesi partecipanti assicurano che i propri funzionari ricevano la formazione iniziale e permanente necessaria per acquisire le competenze e le conoscenze professionali comuni, in conformità ai programmi comuni di formazione, nonché la formazione linguistica necessaria per permettere ai funzionari di raggiungere un livello di conoscenze linguistiche sufficiente.
CAPO III
DISPOSIZIONI FINANZIARIE
Articolo 10
Dotazione finanziaria
La dotazione finanziaria per l'attuazione del presente programma è fissata per il periodo 1o gennaio 2003-31 dicembre 2007 a 44 milioni di EUR. Gli stanziamenti annuali sono autorizzati dall'autorità di bilancio entro i limiti delle prospettive finanziarie.
Articolo 11
Spese
1. Le spese necessarie per l'attuazione del programma sono ripartite fra la Comunità e i paesi partecipanti conformemente ai paragrafi 2, 3, 4 e 5.
2. La Comunità si assume le spese relative a quanto segue:
a) elaborazione, acquisto, installazione, manutenzione e normale funzionamento degli elementi comunitari dei sistemi di comunicazione e di scambio di informazioni di cui all'articolo 5;
b) viaggio e soggiorno per controlli multilaterali, seminari, scambi di funzionari e attività di formazione;
c) organizzazione di seminari e sviluppo di strumenti di formazione;
d) studi di valutazione effettuati da terzi sull'impatto del programma, garantendo la riservatezza dei dati;
e) altre attività di cui all'articolo 1, paragrafo 2, lettera f).
3. La Commissione stabilisce, conformemente alle disposizioni del regolamento (CE, Euratom) n. 1605/2002 del Consiglio, del 25 giugno 2002, che stabilisce il regolamento finanziario applicabile al bilancio generale delle Comunità europee(10), le regole relative al pagamento delle spese e le comunica ai paesi partecipanti.
4. La Commissione adotta le misure necessarie per la gestione finanziaria del programma conformemente alla procedura di cui all'articolo 14, paragrafo 2.
5. I paesi partecipanti si assumono le spese seguenti:
a) le spese di elaborazione, acquisto, installazione, manutenzione e normale funzionamento degli elementi non comunitari dei sistemi di comunicazione e di scambio di informazioni di cui all'articolo 5;
b) le spese relative alla formazione iniziale e permanente dei propri funzionari, compresa la loro formazione linguistica.
Articolo 12
Controllo finanziario
Le decisioni di finanziamento comunitario e gli accordi o contratti derivanti dalla presente decisione sono soggetti al controllo finanziario ai sensi della legislazione comunitaria sul controllo di bilancio.
CAPO IV
ALTRE DISPOSIZIONI
Articolo 13
Attuazione
Le misure necessarie per l'attuazione dell'articolo 1, paragrafo 2, lettera f), dell'articolo 3, paragrafo 3, dell'articolo 5, paragrafo 1, lettera f) e dell'articolo 11, paragrafo 4, sono adottate conformemente alla procedura di gestione di cui all'articolo 14, paragrafo 2.
Articolo 14
Comitato
1. La Commissione è assistita da un comitato, denominato "comitato Fiscalis".
2. Nei casi in cui è fatto riferimento al presente paragrafo, si applicano gli articoli 4 e 7 della decisione 1999/468/CE, tenendo conto delle disposizioni dell'articolo 8 della stessa.
Il periodo di cui all'articolo 4, paragrafo 3, della decisione 1999/468/CE è fissato a tre mesi.
3. Il comitato adotta il proprio regolamento interno.
Articolo 15
Verifica e valutazione
1. La Commissione presenta ogni anno al comitato di cui all'articolo 14, paragrafo 1, una relazione di verifica che indica per l'intero programma lo stato di avanzamento delle attività in termini di attuazione e di risultato, relativamente al piano d'azione annuale. Detta relazione è presentata anche al Parlamento europeo.
Le amministrazioni trasmettono alla Commissione tutti i dati necessari affinché le relazioni di verifica possano essere elaborate quanto più efficacemente possibile.
2. Il programma è oggetto di una valutazione intermedia e di una valutazione finale, effettuate sotto la responsabilità della Commissione sulla base delle relazioni di verifica e delle relazioni redatte dai paesi partecipanti. L'efficacia e l'efficienza del programma sono valutate rispetto agli obiettivi indicati nell'articolo 3. Le valutazioni sono realizzate sulla base delle relazioni di cui al paragrafo 3 nel modo seguente:
- la valutazione intermedia esamina i primi risultati ed effetti delle attività del programma. Valuta inoltre l'impiego degli stanziamenti, lo svolgimento dell'attività di verifica e dell'attuazione,
- la valutazione finale è intesa a valutare l'efficacia e l'efficienza delle attività del programma.
3. I paesi partecipanti presentano alla Commissione:
a) entro il 31 marzo 2005, una relazione di valutazione intermedia sull'efficacia e l'efficienza del programma;
b) entro il 31 marzo 2008, una relazione di valutazione finale sull'efficacia e l'efficienza del programma.
4. La Commissione presenta al Parlamento europeo e al Consiglio:
a) entro il 30 giugno 2005, una relazione di valutazione intermedia sull'efficacia e l'efficienza del programma nonché una comunicazione circa l'opportunità di proseguire la realizzazione del programma, corredata, se necessario, di una proposta adeguata;
b) entro il 30 giugno 2008, una relazione finale di valutazione sull'efficacia e l'efficienza del programma.
Le relazioni di cui alle lettere a) e b) sono trasmesse, a titolo d'informazione, anche al Comitato economico e sociale e al Comitato delle regioni.
5. Le relazioni di valutazione di cui al paragrafo 4 sono principalmente effettuate sulla base delle relazioni di cui al paragrafo 3 e delle relazioni di verifica di cui al paragrafo 1.
Articolo 16
Entrata in vigore
La presente decisione entra in vigore il giorno della pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee.
Essa si applica a decorrere dal 1o gennaio 2003.
Articolo 17
Destinatari
Gli Stati membri sono destinatari della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, addì 3 dicembre 2002.