РЕГЛАМЕНТ (EО) № 1528/2007 НА СЪВЕТА
от 20 декември 2007 година
за прилагане на режима за продукти с произход от определени страни, които са част от групата държави от Африка, Карибския и Тихоокеанския басейн (АКТБ), предвидени в споразуменията, установяващи или водещи до установяване на споразуменията за икономическо партньорство
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 133 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като има предвид, че:
(1)
Споразумението за партньорство между членовете на групата държави от Африка, Карибския и Тихоокеанския басейн от една страна, и Европейската общност и нейните държави-членки, от друга, подписано в Котону на 23 юни 2000 г. (1) (наричано по-долу „Споразумение за партньорство АКТБ-ЕО“) предвижда, че споразуменията за икономическо партньорство (СИП) влизат в сила не по-късно от 1 януари 2008 г.
(2)
Споразумение за партньорство АКТБ-ЕО предвижда, че до 31 декември 2007 г. се запазват търговските условия, предвидени в приложение V към посоченото споразумение.
(3)
От 2002 г. Общността е в процес на преговори за сключване на споразумения за икономическо партньорство с групата държави от АКТБ под формата на шест региона, обхващащи Карибския басейн, Централна Африка, Източна и Южна Африка, Тихоокеанските островни държави, Общността за развитие на страните от Южна Африка и Западна Африка. Подобни споразумения за икономическо партньорство ще бъдат в съответствие със задълженията, поети в рамките на СТО, ще укрепват регионалната интеграция и ще насърчават постепенното включване на икономиките от АКТБ в подчиняващата се на определени правила световна система за търговия, като по този начин благоприятстват тяхното устойчиво развитие и допринасят към цялостните усилия за изкореняване на бедността и за подобряване на условията за живот в държавите от АКТБ. На първия етап преговорите могат да доведат до сключването на споразумения за икономическо партньорство, обхващащи най-малкото съвместими със СТО режими относно стоки, съответстващи на регионалните икономически и политически интеграционни процеси, които във възможно най-кратки срокове да се допълнят от пълни споразумения за икономическо партньорство.
(4)
Споразуменията, установяващи или водещи до установяване на споразумения за икономическо партньорство, за които преговорите са приключили, предвиждат страните да могат да предприемат стъпки за прилагане на споразумението преди временното му прилагане на взаимна основа, доколкото това е възможно. Целесъобразно е да се предприемат действия за прилагане на споразуменията на основата на тези разпоредби.
(5)
Режимът, предвиден в настоящия регламент, трябва да бъдат изменян при необходимост, в съответствие със сключените споразумения, установяващи или водещи до установяването на споразумения за икономическо партньорство, както и когато такива споразумения са подписани и сключени съгласно член 300 от Договора, и сe прилагат времено или са влезли в сила. Прилагането на режима трябва да бъде прекратено изцяло или частично, ако съответните споразумения не влязат в сила в разумен срок, в съответствие с Виенската конвенция за правото на договорите.
(6)
За внос в Общността режимът в споразуменията, установяващи или водещи до установяването на споразумения за икономическо партньорство, следва да предвижда безмитен достъп и липса на тарифни квоти за всички продукти с изключение на оръжия. По отношение на този режим се прилагат преходни периоди и специален режим за определени чувствителни продукти, както и специален режим за френските отвъдморски департаменти. Във връзка с особеностите на положението в ЮАР, за продуктите с произход от ЮАР следва да продължават да се прилагат съответните клаузи от Споразумението за търговия, развитие и сътрудничество между Европейската общност и нейните държави-членки, от една страна, и ЮАР, от друга страна (2)(наричано по-долу „СТРС“), до влизането в сила на споразумение, установяващо или водещо до установяване на споразумение за икономическо партньорство между Общността и ЮАР.
(7)
Вместо да се разчита на специалния режим за най-слабо развитите страни, предвиден в Регламент (ЕО) № 980/2005 на Съвета от 27 юни 2005 г. за прилагане на схема на общи тарифни преференции (3), е за предпочитане тези най-слабо развити страни, които са същевременно и държави от АКТБ да основават бъдещите си търговски отношения с Общността на споразумения за икономическо партньорство. С цел улесняването на такова развитие, е целесъобразно да се предвиди, че страните, които са приключили преговорите по споразумения, установяващи или водещи до установяване на споразумения за икономическо партньорство, и които могат да се възползват от режима в настоящия регламент, могат да продължат да се възползват за ограничен срок от специалния режим за най-слабо развитите страни от Регламент (ЕО) № 980/2005, по отношение на тези продукти, за които преходните разпоредби, установени в настоящия регламент са по-малко благоприятни.
(8)
Правилата за произход, приложими за внос, осъществен съгласно настоящия регламент следва за преходен период да бъдат тези, установени в приложение II към настоящия регламент. Тези правила за произход следва да бъдат заменени с правилата, приложен към всяко споразумение с регионите или държавите, посочени в приложение I, на по-ранната от следните две дати - датата на влизане в сила на подобно споразумение или датата на началото на временното му прилагане.
(9)
Необходимо е да се предвиди възможност прилагането на режима, установен в настоящия регламент, да бъде спряно, ако не може да бъде осигурено административно сътрудничество, както и в случай на нередности или измами. Когато държава-членка предостави на Комисията информация за възможна измама или липса на административно сътрудничество, следва да се приложи съответното законодателство на Общността, по-специално Регламент (ЕО) № 515/97 на Съвета от 13 март 1997 г. относно взаимопомощта между административните органи на държавите-членки и сътрудничеството между последните и Комисията по гарантиране на правилното прилагане на законодателството в областта на митническите и земеделските въпроси (4).
(10)
Настоящият регламент следва да предвижда преходен режим за захарта и ориза, наред със специални преходни предпазни и надзорни механизми, приложими след приключване на прилагането на преходния режим.
(11)
Във връзка с преходния режим за захарта, съгласно Решение 2007/627/ЕО на Съвета (5) Протокол 3 относно захарта от държавите от АКТБ, приложен към приложение V от Споразумението за партньорство АКТБ-ЕО, ще престане да се прилага от 1 октомври 2009 г.
(12)
При прекратяването на прилагането на Протокол 3 относно захарта от държавите от АКТБ и с оглед на особената чувствителност на пазара на захарта, е целесъобразно за този продукт да бъдат приети преходни мерки. В същото време, е целесъобразно да се приемат специални преходни защитни мерки и мерки за надзор за определени преработени селскостопански продукти с потенциално високо съдържание на захар, които биха могли да се търгуват, за да се заобиколят специалните преходни защитни мерки за внос на захар в Общността.
(13)
Също така е уместно да се приемат общи защитни марки за обхванатите от настоящия регламент продукти.
(14)
С оглед на особената чувствителност на селскостопанските продукти, е целесъобразно да могат да бъдат предприемани двустранни защитни мерки, когато вносът причинява или създава опасност от причиняване на смущения в пазарите на такива продукти или смущения в механизмите, регулиращи тези пазари.
(15)
В съответствие с член 299, параграф 2 от Договора, във всички политики на Общността трябва в достатъчна степен да се взема предвид особеното структурно, социално и икономическо състояние на най-отдалечените региони на Общността, особено във връзка с митническата и търговската политика.
(16)
Затова, когато се установяват правилата за двустранните защитни мерки по резултатен начин, следва да се обърне специално внимание както на чувствителността на селскостопанските продукти, особено на захарта, така и на особената уязвимост и интересите на най-отдалечените региони на Общността.
(17)
Мерките, необходими за прилагането на настоящия регламент, следва да бъдат приети в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (6).
(18)
Настоящият регламент създава необходимост от отмяна на сегашния набор от регламенти, приети във връзка с приложение V от Споразумението за партньорството АКТБ-ЕО, по-специално Регламент (ЕО) № 2285/2002 на Съвета от 10 декември 2002 г. относно предпазните мерки, регламентирани в споразумението за партньорство АКТБ-ЕО (7), Регламент (ЕО) № 2286/2002 на Съвета от 10 декември 2002 г. относно установяване на режима, приложим към селскостопанските продукти и стоки, получени в резултат на обработката на селскостопански продукти с произход от държавите от Африка, Карибския и Тихоокеанския басейн (държавите от АКТБ) (8), и член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1964/2005 на Съвета от 29 ноември 2005 г. относно митническите ставки за банани (9). В следствие на това, всички мерки за прилагане, основани на разпоредбите, които се отменят, губят своето значение,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА 1
ПРЕДМЕТ, ПРИЛОЖНО ПОЛЕ И ДОСТЪП ДО ПАЗАРА
Член 1
Предмет
Настоящия регламент прилага режима за продукти с произход от определени държави, които са част от групата държави от Африка, Карибския и Тихоокеанския басейн (АКТБ), предвидени в споразуменията, установяващи или водещи до установяване на споразумения за икономическо партньорство
Член 2
Приложно поле
1. Настоящият регламент се прилага за продукти с произход от регионите и държавите, изброени в приложение I.
2. Съветът с квалифицирано мнозинство, по предложение на Комисията, изменя приложение I, като включва региони или държави от групата държави от АКТБ, които са приключили преговорите за споразумение между Общността и съответния регион или държава, които отговарят най-малко на изискванията на член XXIV от ГАТТ (1994).
3. Такива регион или държава остават в Приложение I, освен ако Съветът с квалифицирано мнозинство, по предложение на Комисията, не измени приложение I, като заличи регион или държава от съответното приложение, по-специално, когато:
а)
регионът или държавата обяви намерението си да не ратифицира споразумение, което е позволило включването му/ѝ в приложение I;
б)
ратификацията на споразумение, което е позволило на регион или държава включването му/ѝ в приложение I, не е била извършена в рамките на разумен срок, така че влизането в сила на споразумението е неправомерно забавено; или
в)
споразумението е прекратено или съответните регион или държава прекратяват правата и задълженията си по споразумението, като самото споразумението остава в сила.
Член 3
Достъп до пазара
1. При спазване на членове 6, 7 и 8, се премахват митата върху вноса на всички продукти от глави 1-97, но не и от глава 93 от Хармонизираната система, които са с произход от регион или държава, изброени в приложение I. По отношение на премахването се прилагат преходните защитни механизми и надзорни механизми, определени в членове 9 и 10 и на общите защитни механизми, предвидени в членове 11-22.
2. За продуктите от глава 93 от Хармонизираната система, с произход от регионите или държавите, изброени в приложение I, прилаганите мита при третиране на най-облагодетелствана нация продължават да се прилагат.
3. Независимо от член 3, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 980/2005, продуктите с произход от най-слабо развитите страни, изброени в приложение I към посочения регламент и включени в приложение I към настоящия регламент, в допълнение към режима, предвиден в настоящия регламент, продължават да се ползват от преференциите, предвидени съгласно Регламент (ЕО) № 980/2005 по отношение на продуктите:
а)
от тарифна позиция 1006, с изключение на подпозиция 1006 10 10 - до 31 декември 2009 г.; и
б)
от тарифна позиция 1701 - до 30 септември 2009 г.
4. Параграф 1 от настоящия член и членове 6, 7 и 8 не се прилагат за продукти с произход от ЮАР. За тези продукти се прилагат съответните разпоредби от СТРС. В съответствие с процедурата, посочена в член 24, параграф 3, към настоящия регламент се добавя приложение, определящо приложимия за продукти с произход от ЮАР режим, след като съответните търговски разпоредби от СТРС се заменят от съответните разпоредби в споразумението, установяващо или водещо до установяването на споразумение за икономическо партньорство.
5. Параграф 1 не се прилагат за продукти от тарифна позиция 0803 00 19 с произход от регион или държава, изброени в приложение I и пуснати в свободно обращение в най-отдалечените региони на Общността, до 1 януари 2018 г. Параграф 1 от настоящия член и член 7 не се прилагат за продукти от тарифна позиция 1701 с произход от регион или държава, изброени в приложение I и пуснати в свободно обращение във френските отвъдморски департаменти, до 1 януари 2018 г. Тези срокове се удължават до 1 януари 2028 г., освен ако не е договорено друго между страните по съответните споразумения. Комисията публикува обявление в Официален вестник на Европейския съюз, с което информира заинтересованите страни за прекратяването на прилагането на тази разпоредба.
ГЛАВА II
ПРАВИЛА ЗА ПРОИЗХОД И АДМИНИСТРАТИВНО СЪТРУДНИЧЕСТВО
Член 4
Правила за произход
1. Правилата за произход, установени в приложение II, се прилагат, за да се определи дали продуктите са с произход от регионите или държавите, изброени в приложение I.
2. Правилата за произход, определени в приложение II, се заместват с тези, приложени към всяко споразумение с регионите и държавите, изброени в приложение I, когато това споразумение е или временно приложено, или влиза в сила, в зависимост от това кое от двете събития настъпи по-рано. Комисията публикува обявление в Официален вестник на Европейския съюз, за да информира операторите. В обявлението се посочва датата на временното прилагане или на влизане в сила, която е датата, от която правилата за произход в споразумението се прилагат за продукти с произход от регионите и държавите, изброени в приложение I.
3. Комисията, със съдействието на Комитета по Митническия кодекс, създаден с Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно създаване на Митнически кодекс на Общността (10), наблюдава изпълнението и прилагането на разпоредбите от приложение II. Технически изменения и решения относно управлението на приложение II могат да бъдат приемани в съответствие с процедурата, посочена в членове 247 и 247а от Регламент (ЕИО) № 2913/92.
Член 5
Административно сътрудничество
1. Когато Комисията е установила, въз основа на обективна информация, липса на административно сътрудничество и/или нередности или измама, тя може временно да спре премахването на митата, предвидено в членове 3, 6 и 7 (наричано по-долу „съответно третиране“), в съответствие с настоящия член.
2. За целите на настоящия член, липса на административно сътрудничество означава, inter alia:
а)
системно неспазване на съответните задължения за проверка на произхода на съответния(те) продукт(и);
б)
системен отказ или неоснователно забавяне при изпълнението и/или съобщаването на резултатите от последвала проверка на доказателството за произход;
в)
системен отказ или неоснователно забавяне при получаването на разрешение за провеждане на дейности по административно сътрудничество с цел проверка на истинността на документите или точността на информацията, свързана с предоставянето на съответното третиране.
За целите на настоящия член, заключение за наличие на нередности или измама може да се направи, inter alia, в случаите на бързо увеличаване, без задоволително обяснение, на вноса на стоки, надвишаващо обичайното равнище на производствени мощности и износен капацитет на съответните регион или държава.
3. Когато Комисията, въз основа на информация, предоставена от държава-членка или по своя собствена инициатива счита, че условията, посочени в параграфи 1 и 2, са изпълнени, прилагането на съответното третиране може да бъде спряно в съответствие с определената в член 24, параграф 2 процедура, ако преди това Комисията е:
а)
информирала Комитета, предвиден в член 24;
б)
нотифицирала засегнатия регион или държава съгласно всички съответни процедури, приложими между Общността и тази държава или регион;
в)
публикувала обявление в Официален вестник на Европейския съюз, в което се посочва, че е констатирана липса на предоставяне на административно сътрудничество, нередности или измама.
4. Срокът на спирането съгласно настоящия член се ограничава до необходимото за защита на финансовите интереси на Общността. Той не може да надвишава шест месеца и може да бъде подновен. В края на този срок, Комисията взема решение или да преустанови спирането, след като уведоми Комитета, предвиден в член 24, или да удължи срока на спиране в съответствие с процедурата, посочена в параграф 3 от настоящия член.
5. Процедурите за временно спиране, определени в параграфи 2-4, се заменят от тези, определени във всяко споразумение с регионите или държавите, изброени в приложение I, когато това споразумение е или временно приложено, или влиза в сила, в зависимост от това кое от двете събития настъпи по-рано. Комисията публикува обявление в Официален вестник на Европейския съюз, за да информира операторите. В обявлението се уточнява датата на временното прилагане или на влизане в сила, която е датата, от която процедурите за временно спиране, предвидени в споразумението, се прилагат за продукти, попадащи в приложното поле на настоящия регламент.
6. С цел прилагане на временното спиране, предвидено във всяко от споразуменията с регионите или държавите, изброени в приложение I, Комисията без неоправдано забавяне:
а)
информира Комитета, предвиден в член 24, че е констатирана липса на предоставяне на административно сътрудничество, нередности или измама; и
б)
публикува обявление в Официален вестник на Европейския съюз, в което се посочва, че е констатирана липса на предоставяне на административно сътрудничество, нередности или измама.
Приема се решение за спиране на прилагането на съответното третиране в съответствие с посочената в член 24, параграф 2 процедура.
ГЛАВА III
ПРЕХОДЕН РЕЖИМ
РАЗДЕЛ 1
Ориз
Член 6
Тарифна квота при нулева ставка и евентуално премахване на митата
1. Вносните мита за продуктите от тарифна позиция 1006 се премахват от 1 януари 2010 г. с изключение на вносните мита за продуктите от тарифна подпозиция 1006 10 10, които се премахват от 1 януари 2008 г.
2. Следните тарифни квоти при нулева ставка се отварят за продукти от тарифна позиция 1006 с изключение на подпозиция 1006 10 10, с произход от регионите или държавите, изброени в приложение I, които са част от региона Карибски форум (CARIFORUM):
а)
187 000 тона еквивалент на олющен ориз за периода от 1 януари 2008 г. до 31 декември 2008 г.
б)
250 000 тона еквивалент на олющен ориз за периода от 1 януари 2009 г. до 31 декември 2009 г.
3. Подробните правила за прилагане на тарифните квоти, посочени в параграф 2, се определят в съответствие с процедурите, посочени в членове 13 и 26, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1785/2003 на Съвета от 29 септември 2003 г. относно общата организация на пазара на ориз (11).
РАЗДЕЛ 2
Захар
Член 7
Тарифна квота при нулева ставка и евентуално премахване на митата
1. Вносните мита за продукти от тарифна позиция 1701 се премахват от 1 октомври 2009 г.
2. В допълнение към тарифните квоти, отворени и прилагани в съответствие с член 28 от Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета от 20 февруари 2006 г. относно общата организация на пазарите в сектора на захарта (12), се отварят и следните тарифни квоти за продукти от тарифна позиция 1701 за периода от 1 октомври 2008 г. до 30 септември 2009 г.:
а)
150 000 тона еквивалент на бяла захар при тарифна квота при нулева ставка, запазени за продукти с произход от най-слабо развитите страни, изброени в приложение I към Регламент (EO) № 980/2005 и посочени в приложение I. Тази тарифна квота се разделя между регионите съгласно количествата, които ще се определят в съответствие със споразуменията, съгласно които регионите или държавите се включват в приложение I; и
б)
80 000 тона еквивалент на бяла захар при тарифна квота при нулева ставка, запазена за продукти с произход от региони или държави, които не са най-слабо развитите страни и които са изброени в приложение I. Тази тарифна квота се разделя между регионите, съгласно количествата, които ще се определят в съответствие със споразуменията, съгласно които регионите или държавите се включват в приложение I.
3. Член 30 от Регламент (ЕО) № 318/2006 се прилага за вноса в рамките на тарифните квоти, посочени в предходния параграф.
4. Подробните правила за разделяне по региони и прилагане на тарифните квоти, посочени в настоящия член, се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 39, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 318/2006.
Член 8
Преходен режим
За периода от 1 октомври 2009 г. до 30 септември 2012 г. член 7, параграф 1 не се прилага за внос на продукти с код по КН 1701, освен ако вносителят не поеме задължението да купува такива продукти на цена не по-ниска от 90 % от референтната цена (на база CIF), посочена в член 3 от Регламент (ЕО) № 318/2006 за съответната пазарна година.
Член 9
Преходен защитен механизъм за захар
1. За периода от 1 октомври 2009 г. до 30 септември 2015 г. прилагането на третирането, предоставено съгласно член 7, параграф 1 за внос на продукти от тарифна позиция 1701 с произход от регионите или държавите, изброени в приложение I, които не са най-слабо развити страни, изброени в приложение I към Регламент (ЕО) № 980/2005, може да бъде спряно, когато:
а)
вносът с произход от региони или държави, които са държави от АКТБ и които не са най-слабо развити страни, изброени в приложение I към Регламент (ЕО) № 980/2005, надвишава следните количества:
(i)
1,38 млн. тона през пазарната година 2009/2010,
(ii)
1,45 млн. тона през пазарната година 2010/2011,
(iii)
1,6 млн. тона през пазарните години 2011/2012 до 2014/2015; и
б)
вносът с произход от всички държави от АКТБ надвишава 3,5 млн. тона.
2. Количествата, предвидени в параграф 1, буква а), могат да бъдат подразделени по региони.
3. По време срока, посочен в параграф 1, за вноса на продукти от тарифна позиция 1701 с произход от региони или държави, изброени в приложение I, се изисква лиценз за внос.
4. Спирането на прилагането на третирането, предоставено съгласно член 7, параграф 1, приключва в края на пазарната година, в която е въведено.
5. Подробните правила за подразделянето на количествата, предвидени в параграф 1, както и за управление на системата, посочена в параграфи 1, 3 и 4 от настоящия член, и решенията за спиране се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 39, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 318/2006.
Член 10
Преходен надзорен механизъм
1. За периода от 1 януари 2008 г. до 30 септември 2015 г. по отношение на вноса на продукти от тарифни позиции 1704 90 99, 1806 10 30, 1806 10 90, 2106 90 59, 2106 90 98, с произход от региони или държави, изброени в приложение I, се прилага надзорният механизъм, предвиден в член 308г от Регламент (ЕИО) № 2454/93 от 2 юли 1993 г. на Комисията за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета относно създаване на Митнически кодекс на Общността (13).
2. На основата на този надзор Комисията проверява дали е налице кумулативно увеличение на обема на вноса на един или повече от тези продукти, с произход от определен регион, с повече от 20 % за период от дванадесет последователни месеца в сравнение със средния годишен внос за предходните три периода от по дванадесет месеца.
3. Ако е достигнато нивото, посочено в параграф 2, Комисията анализира търговските тенденции, икономическата обосновка и съдържанието на захар на такъв внос. Ако Комисията стигне до заключението, че такъв внос е използван за заобикаляне на тарифните квоти, преходния режим и специалния надзорен механизъм, предвидени в членове 7, 8 и 9, тя може да спре прилагането на член 3, параграф 1 за вноса на продукти от тарифни позиции 1704 90 99, 1806 10 30, 1806 10 90, 2106 90 59, 2106 90 98, с произход от региони или държави, изброени в приложение I, които не са най-слабо развити страни, изброени в приложение I към Регламент (ЕО) № 980/2005, до края на съответната пазарна година.
4. Подробни правила за управлението на тази система и решения за спиране се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 16 от Регламент (ЕО) № 3448/93 на Съвета от 6 декември 1993 г. за определяне на търговския режим, приложим за някои стоки, получени от преработката на селскостопански продукти (14).
РАЗДЕЛ IV
ОБЩИ ПРЕДПАЗНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 11
Определения
За целите на настоящата глава:
а)
„производство на Общността“ означава производителите като цяло на подобни или пряко конкурентни продукти, които осъществяват дейност на територията на Общността, или тези производители, чиято съвкупна продукция на подобен или пряко конкурентен продукт съставлява основна част от общата продукция на Общността на такива продукти
б)
„сериозна вреда“ означава значимо цялостно влошаване на положението на производителите в Общността;
в)
„опасност от сериозна вреда“ означава сериозна вреда, за която е ясно, че предстои;
г)
„смущения“ означава смущения в определен сектор или отрасъл;
д)
„опасност от смущения“ означава смущения, за която е ясно, че предстоят.
Член 12
Принципи
1. Защитна мярка може да бъде наложена в съответствие с предвидените в настоящата глава разпоредби, когато продуктите с произход от регионите или държавите, изброени в приложение I, се внасят в Общността в толкова увеличени количества и при такива условия, че причиняват или създадат опасност от причиняване на следното:
а)
сериозна вреда за производството на Общността
б)
смущения в сектор на икономиката, особено когато тези смущения предизвикват значителни социални проблеми или трудности, които биха могли да доведат до сериозно влошаване на икономическото състояние на Общността, или
в)
смущения в пазарите на селскостопански продукти, посочени в приложение I на Споразумението на СТО за селското стопанство, или в механизмите, регулиращи тези пазари.
2. В случаите, когато продукти с произход от регионите и държавите, изброени в приложение I, се внасят в Общността в толкова увеличени количества и при такива условия, че да причинят или създадат опасност от причиняване на смущения в икономическото състояние на един или повече от най-отдалечените региони на Общността, може да бъде наложена защитна мярка в съответствие с предвидените в настоящата глава разпоредби.
Член 13
Определяне на условията за налагане на защитни мерки
1. Определянето на сериозна вреда или опасност от такава обхваща inter alia следните фактори:
а)
обема на вноса, по-специално, когато е налице значително увеличение или в абсолютен размер или съпоставено с продукцията или потреблението в Общността;
б)
цената на вноса, по-специално при наличие на значително потискане на цената в сравнение с цената на сходен продукт в Общността;
в)
последвалото въздействие върху производителите в Общността, посочено от тенденциите в определени икономически фактори като продукция, натоварване на мощностите, запаси, продажби, пазарен дял, понижаване на цените или предотвратяване на повишаването на цените, които би възникнало при обичайни условия, печалба, възвръщаемост на инвестициите, паричен поток и заетост;
г)
фактори, различни от тенденциите във вноса, които причиняват или може да са причинили вреда на засегнатите производители в Общността.
2. Определянето на смущенията или опасността от такива се основава на обективни фактори, включително следните елементи:
а)
увеличаването на обема на вноса в абсолютен размер или съпоставен с продукцията на Общността и към вноса от други източници, и
б)
въздействието на такъв внос върху цените, или
в)
въздействието на такъв внос върху състоянието на производството на Общността или засегнатия икономически сектор, включително inter alia на равнището на продажбите, продукцията, финансовото състояние и заетостта.
3. При определянето на това дали вносът е извършен при такива условия, че да причини или създаде опасност от причиняване на смущения в пазарите на селскостопански продукти или при механизмите, регулиращи тези пазари, включително регламентите за създаване на общи организации на пазарите, трябва да се вземат предвид всички съответни обективни фактори, включително един или повече от следните елементи:
а)
обемът на вноса в сравнение с нивата от предходни календарни или пазарни години, в зависимост от случая, вътрешните продукция и потребление, както и планираните в съответствие с реформата на общите организации на пазарите бъдещи нива;
б)
нивото на вътрешните цени в сравнение с референтните или целевите цени, ако са приложими, а ако не са, в сравнение със средните цени на вътрешния пазар по време на същия период от предходни пазарни години;
в)
считано от 1 октомври 2015 г. на пазарите на продукти от тарифна позиция 1701: ситуациите, при които средната цена на бялата захар на пазара на Общността пада в продължение на два последователни месеца под 80 % от средната цена на пазара на Общността за бяла захар, преобладаваща през предходната пазарна година.
4. При преценката дали условията, посочени в параграфи 1,2 и 3, са спазени в случая на най-отдалечените региона на Общността, анализите се ограничават до територията на най-отдалечения(те), засегнат(и) регион(и). Особено внимание се отделя на размера на местното производство, финансовото му състояние и положението със заетостта.
Член 14
Започване на процедура
1. Разследване започва по искане на държава-членка или по собствена инициатива на Комисията, ако според Комисията е видно, че са налице достатъчно доказателства, за да се оправдае такова започване.
2. Държавата-членка информира Комисията, в случай че при вноса, от който и да е регион или държава, посочени в приложение I, се появят тенденции, които налагат предприемането на защитни мерки. Тази информацията съдържа наличните доказателства, определени въз основа на критериите, посочени в член 13. Комисията предава тази информация на всички държави-членки в срок от три работни дни.
3. В срок от осем работни дни от изпращането на информацията от страна на Комисията до държавите-членки, предвидено в параграф 2, се провеждат консултации с държавите-членки. Когато след консултациите е ясно, че съществуват достатъчно доказателства, които оправдават започването на процедура, Комисията публикува обявление в Официален вестник на Европейския съюз. Започването трябва да се осъществи в срок от един месец от получаването на информацията от държава-членка.
4. Ако Комисията, след консултации с държавите-членки, е на мнение, че обстоятелствата, посочени в член 12, са налице, тя незабавно нотифицира засегнатите регион или държави, изброени в приложение I, за намерението си за започване на разследване. Нотификацията може да бъде придружена от покана за консултации с цел изясняване на положението и постигане на взаимноизгодно разрешение.
Член 15
Разследване
1. След започване на процедурата, Комисията започва разследване.
2. Комисията може да поиска от държавите-членки да предоставят информация, а държавите-членки предприемат всички необходими стъпки, за да изпълнят всяко такова искане. Когато информацията представлява общ интерес или предаването ѝ е поискано от държава-членка, Комисията препраща информацията на всички държави-членки, при условие че тя не е поверителна; ако тя е поверителна, Комисията изпраща неповерително обобщение.
3. В случай, че разследването е ограничено до някой от най-отдалечените региони, Комисията може да поиска компетентните местни власти да предоставят информацията, посочена в параграф 2, чрез засегнатата държава-членка.
4. Винаги когато е възможно, разследването се приключва в срок от шест месеца от започването му. При изключителни обстоятелства този срок може да се удължи с допълнителен тримесечен период.
Член 16
Налагане на временни защитни мерки
1. Временни защитни мерки се прилагат при критични обстоятелства, когато всяко забавяне би причинило трудно поправима вреда, след предварителна констатация, че, в зависимост от случая, са налице обстоятелствата, определени в член 12. Комисията предприема такива временни мерки след консултации с държавите-членки или в извънредно неотложни случаи, след като информира държавите-членки. Във втората хипотеза консултации се провеждат в срок от десет дни след нотифицирането на държавите-членки за действието, предприето от Комисията.
2. С оглед на особеното положение на най-отдалечените региони и на тяхната уязвимост спрямо всяко внезапно увеличение на вноса, временните защитни мерки се прилагат при процедурите, които ги засягат, когато предварителната констатация е показала, че вносът е нараснал. В такъв случай Комисията информира държавите-членки при предприемането на мерките и в срок от десет дни след нотифицирането на държавите-членки за действието, предприето от Комисията, се провеждат консултации.
3. Когато държава-членка поиска незабавна намеса от Комисията, и когато са спазени условията на параграф 1 или 2, Комисията взема решение в срок от пет работни дни след получаване на искането.
4. Комисията незабавно уведомява Съвета и държавите-членки за всяко решение, прието съгласно параграфи 1, 2 и 3. Съветът с квалифицирано мнозинство може да приеме различно от това решение в срок от един месец, след като е бил информиран от Комисията съгласно настоящия параграф.
5. Временните мерки могат да бъдат под формата на увеличение на митото за засегнатия продукт до ниво, което не надвишава митото, приложимо за други членове на СТО или тарифните квоти.
6. Временните мерки не могат да се прилагат през по-дълъг от 180 дни период. Когато временните мерки се ограничават до най-отдалечените региони, те не могат да се прилагат през по-дълъг от 200 дни период.
7. Ако временните защитни мерки бъдат отменени поради това, че разследването показва, че не са спазени условията, установени в членове 12 и 13, митото, събрано в резултат на тези временни мерки, се възстановява автоматично.
Член 17
Прекратяване на разследването и процедурата без налагане на мерки
Когато се прецени, че не са необходими двустранни защитни мерки и няма повдигнато възражение в рамките на консултативния комитет, посочен в член 21, разследването и процедурата се прекратяват с решение на Комисията. Във всички останали случаи Комисията незабавно представя на Съвета доклад за резултатите от консултацията, заедно с предложение за регламент на Съвета за прекратяване на процедурата. Процедурата се счита за прекратена, ако в срок от един месец Съветът не е взел друго решение с квалифицирано мнозинство.
Член 18
Налагане на окончателни мерки
1. Когато окончателно установените факти показват, че условията, посочени в член 12, в зависимост случая, са изпълнени, Комисията изисква провеждането на консултации със засегнатия регион или държава в контекста на приложимите институционални разпоредби в съответните споразумения, позволяващи на региона или държавата да бъде включен(а) в приложение I, с оглед на намирането на взаимно приемливо решение.
2. Ако консултациите, посочени в параграф 1, не доведат до взаимно задоволително решение в срок от тридесет дни от поставянето на въпроса в засегнатия регион или държава, в срок от двадесет работни дни след края на периода за консултации Комисията, след консултации с държавите-членки, взема решение за налагане на окончателни двустранни защитни мерки.
3. Всяко решение, взето от Комисията съгласно настоящия член, се съобщава на Съвета и на държавите-членки. Всяка държава-членка може в срок от десет работни дни след такова съобщение да внесе решението в Съвета.
4. Ако държава-членка внесе решението на Комисията в Съвета, Съветът чрез квалифицирано мнозинство може да потвърди, измени или отмени решението. Ако в срок от един месец от внасянето на въпроса в Съвета, Съветът не е взел решение, се счита, че приетото от Комисията решение се потвърждава.
5. Окончателните мерки могат да бъдат под една от следните форми:
-
спиране на по-нататъшното намаляване на ставката на митото върху вноса на съответния продукт с произход от съответния регион или държава;
-
увеличаване на митoто за съответния продукт до ниво, което не надвишава митото, приложимо за другите членове на СТО;
-
тарифна квота.
6. Двустранна защитна мярка не може да се прилага за един и същ продукт от едни и същ регион или държава по-рано от една година след изтичането на срока на действие или премахването на такива мерки.
Член 19
Продължителност и преразглеждане на защитните мерки
1. Защитната мярка остава в сила само за такъв срок, какъвто е необходим, за да се предотврати или поправи сериозна вреда или смущения. Срокът не превишава две години, освен ако не бъде продължен съгласно параграф 2. Когато мярката се ограничава до един или няколко от най-отдалечените региони на Общността, срокът на прилагане не може да превишава четири години.
2. Първоначалната продължителност на защитната мярка може по изключение да бъде удължена, ако бъде установено, че защитната мярка продължава да е необходима, за да се предотврати или поправи сериозна вреда или смущения.
3. Удължаването на срока се приема в съответствие с процедурите от настоящия регламент, приложими за разследванията, и като се използват същите процедури както при установяването на първоначалните мерки.
Общата продължителност на защитната мярка не може да превишава четири години, включително с временната мярка. В случай че определена мярка се ограничава до най-отдалечените региони, този срок се удължава до осем години.
4. Ако продължителността на защитната мярка превишава една година, тя постепенно се либерализира на равни интервали по време по време на срока ѝ на прилагане, включително и всяко удължаване.
В рамките на съответните институционални органи от споразуменията се провеждат периодични консултации със съответните регион или държава, с оглед установяването на график за премахване на мерките, веднага щом условията го позволяват.
Член 20
Мерки за надзор
1. Когато тенденцията във вноса на продукт с произход от държава от АКТБ, е такава, че може да се предизвика една от ситуациите, посочени в член 12, вносът на този продукт може да бъде предмет на предварителен надзор от страна на Общността.
2. Решението за налагане на надзор се взема от Комисията.
Всяко решение, взето от Комисията съгласно настоящия член, се съобщава на Съвета и на държавите-членки. Всяка държава-членка може в срок от десет работни дни след такова съобщение да внесе решението в Съвета.
Ако държава-членка внесе решението на Комисията в Съвета, Съветът чрез квалифицирано мнозинство може да потвърди, измени или отмени решението. Ако в рамките на един месец от внасянето на въпроса в Съвета, Съветът не е взел решение, се счита, че приетото от Комисията решение се потвърждава.
3. Мерките за надзор имат ограничен срок на действие. Освен ако не е предвидено друго, действието им изтича в края на втория шестмесечен срок, след първите шест месеца след въвеждане на мерките.
4. Мерките за надзор могат да бъдат ограничени до територията на един или повече от най-отдалечен(ите) регион(и) на Общността, когато е необходимо.
5. Решението за налагане на мерки за надзор се съобщава незабавно за информация на съответния институционален орган, установен в съответните споразумения, които позволяват на един регион или държава да бъде включен(а) в приложение I.
Член 21
Консултации
Компетентният консултативен комитет за целите на настоящата глава е консултативният комитет, предвиден в член 4 от Регламент (ЕО) № 3285/94 на Съвета от 22 декември 1994 г. oтносно общите правила за внос (15). При продуктите, попадащи под код по КН 1701, компетентният комитет се подпомага от комитета, създаден съгласно член 39 от Регламент (ЕО) № 318/2006.
Член 22
Извънредни мерки с ограничено териториално приложение
Когато се окаже, че предвидените за приемане на двустранни защитни мерки условия са налице в една или няколко държави-членки, Комисията, след като проучи алтернативните възможности за решение, може по изключение и в съответствие с член 134 от Договора да разреши прилагане на мерки за надзор или защитни мерки, ограничени до засегнатите държава-членка или държави-членки, ако счита, че такива мерки, приложени на това равнище, са по-подходящи от мерките, приложени на територията на цялата Общност. Тези мерки трябва да бъдат за строго ограничен срок и да засягат във възможно най-малка степен функционирането на вътрешния пазар.
ГЛАВА V
ПРОЦЕДУРНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 23
Адаптиране към техническото развитие
Настоящият регламент се изменя в съответствие с посочената в член 24, параграф 3 процедура, за да се направят всички технически изменения, наложени от разликите между настоящия регламент и споразуменията, подписани с уговорка за временно прилагане или сключени в съответствие с член 300 от Договора, с регионите или държавите, изброени в приложение I.
Член 24
Комитет
1. Комисията се подпомага от Комитета за прилагане на СИП.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 3 и 7 от Решение 1999/468/ЕО.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО.
4. Срокът, предвиден в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.
ГЛАВА VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 25
Изменения
Член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1964/2005 се заличава.
Член 26
Отмяна
Регламенти (ЕО) № 2285/2002 и (ЕО) № 2286/2002 се отменят.
Член 27
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2008 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 20 декември 2007 година.
REGOLAMENTO (CE) N. 1528/2007 DEL CONSIGLIO
del 20 dicembre 2007
recante applicazione dei regimi per prodotti originari di alcuni Stati appartenenti al gruppo degli Stati dell'Africa, dei Caraibi e del Pacifico (ACP) previsti in accordi che istituiscono, o portano a istituire, accordi di partenariato economico
IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l'articolo 133,
vista la proposta della Commissione,
considerando quanto segue:
(1)
L'accordo di partenariato tra i membri del gruppo degli Stati dell'Africa, dei Caraibi e del Pacifico, da una parte, e la Comunità europea e i suoi Stati membri, dall'altra, firmato a Cotonou il 23 giugno 2000 (1) (qui di seguito «accordo di partenariato ACP-CE»), prevede che accordi di partenariato economico (APE) debbano entrare in vigore al più tardi il 1o gennaio 2008.
(2)
L'accordo di partenariato ACP-CE prevede il mantenimento fino al 31 dicembre 2007 del regime commerciale di cui all'allegato V dell'accordo stesso.
(3)
Dal 2002 la Comunità negozia accordi di partenariato economico con il gruppo degli Stati ACP, suddiviso in sei regioni comprendenti rispettivamente i Caraibi, l'Africa centrale, l'Africa orientale e australe, gli Stati insulari del Pacifico, la Comunità di sviluppo dell'Africa australe e l'Africa occidentale. Tali accordi di partenariato economico saranno conformi agli obblighi assunti nell'ambito dell'OMC, favoriranno l'integrazione regionale e promuoveranno la graduale integrazione delle economie dei paesi ACP nel sistema commerciale mondiale basato sulle norme, promuovendone quindi lo sviluppo sostenibile e contribuendo agli sforzi globali volti ad eliminare la povertà e a migliorare le condizioni di vita nei paesi ACP. In una prima fase, potrebbero concludersi negoziati su accordi tesi all'istituzione di accordi di partenariato economico riguardanti almeno regimi per le merci compatibili con l'OMC, da integrare quanto prima possibile con accordi di partenariato economico completi, coerenti con i processi di integrazione regionale economica e politica.
(4)
Tali accordi che istituiscono, o portano a istituire, accordi di partenariato economico per i quali i negoziati sono stati conclusi prevedono che le parti possano adottare misure per applicare l'accordo, nella misura del possibile, prima della sua applicazione provvisoria su base reciproca. È opportuno adottare misure per applicare gli accordi sulla base di queste disposizioni.
(5)
Le disposizioni del presente regolamento devono essere modificate, secondo necessità, conformemente agli accordi che istituiscono, o portano a istituire, accordi di partenariato economico, se e quando tali accordi sono firmati e conclusi conformemente all'articolo 300 del trattato e sono applicati provvisoriamente o in vigore. I regimi devono avere termine in tutto o in parte se gli accordi in questione non entrano in vigore entro un termine ragionevole secondo la convenzione di Vienna sul diritto dei trattati.
(6)
Per le importazioni nella Comunità, i regimi previsti dagli accordi che istituiscono, o portano a istituire, accordi di partenariato economico dovrebbero prevedere un accesso senza dazi e l'assenza di contingenti tariffari per tutti i prodotti, ad eccezione delle armi. Tali regimi sono soggetti a periodi e regimi transitori per alcuni prodotti sensibili e regimi specifici per i dipartimenti francesi d'oltremare. Tenuto conto delle particolarità della situazione del Sudafrica, ai prodotti originari del Sudafrica dovrebbero continuare ad applicarsi le pertinenti disposizioni dell'accordo sugli scambi, lo sviluppo e la cooperazione tra la Comunità europea e i suoi Stati membri, da un lato, e la Repubblica sudafricana, dall'altro (2) (in prosieguo denominato «ASSC»), fino all'entrata in vigore di un accordo tra la Comunità e il Sudafrica che istituisce, o porta a istituire, accordi di partenariato.
(7)
Anziché basarsi sui regimi speciali per i paesi meno sviluppati previsti dal regolamento (CE) n. 980/2005 del Consiglio, del 27 giugno 2005, relativo all'applicazione di un sistema di preferenze tariffarie generalizzate (3), è preferibile che i paesi meno sviluppati che sono anche Stati ACP fondino i loro futuri rapporti commerciali con la Comunità su accordi di partenariato economico. Per facilitare questa evoluzione, è opportuno prevedere che i paesi che hanno concluso negoziati su accordi che istituiscono, o portano a istituire, accordi di partenariato economico e che possono usufruire dei regimi stabiliti dal presente regolamento possano continuare ad avvalersi, per un periodo limitato, dei regimi speciali a favore dei paesi meno sviluppati previsti dal regolamento (CE) n. 980/2005 per i prodotti per i quali i regimi transitori stabiliti dal presente regolamento sono meno favorevoli.
(8)
Le norme d'origine applicabili alle importazioni effettuate conformemente al presente regolamento dovrebbero essere, per un periodo transitorio, quelle enunciate nell'allegato II del presente regolamento. Tali norme d'origine dovrebbero essere sostituite da quelle allegate ad ogni accordo concluso con le regioni o gli Stati elencati nell'allegato I, o al momento dell'applicazione provvisoria dell'accordo o a quello della sua entrata in vigore, secondo che l'una o l'altra intervenga per prima..
(9)
È necessario prevedere la possibilità di una sospensione temporanea dei regimi stabiliti dal presente regolamento in caso di assenza di cooperazione amministrativa, di irregolarità o di frode. Quando uno Stato membro fornisce alla Commissione informazioni su un'eventuale frode o un'assenza di cooperazione amministrativa, si dovrebbe applicare la normativa comunitaria pertinente, in particolare il regolamento (CE) n. 515/97 del Consiglio, del 13 marzo 1997, relativo alla mutua assistenza tra le autorità amministrative degli Stati membri e alla collaborazione tra queste e la Commissione per assicurare la corretta applicazione delle normative doganale e agricola (4).
(10)
È opportuno che il presente regolamento preveda regimi transitori per lo zucchero e il riso e meccanismi transitori speciali di salvaguardia e di sorveglianza applicabili dopo la fine dei regimi transitori.
(11)
Nel quadro dei regimi transitori per lo zucchero, ai sensi della decisione del Consiglio 2007/627/CE (5) il protocollo n. 3 sullo zucchero ACP accluso all'allegato V dell'accordo di partenariato ACP-CE cesserà di applicarsi dal 1o ottobre 2009.
(12)
Alla scadenza del protocollo n. 3 sullo zucchero ACP e in considerazione della particolare sensibilità del mercato dello zucchero, è opportuno adottare misure transitorie per questo prodotto. È del pari opportuno adottare misure transitorie specifiche di sorveglianza e di salvaguardia per alcuni prodotti agricoli trasformati con tenore di zucchero potenzialmente elevato, che potrebbero essere oggetto di scambi commerciali allo scopo di eludere le misure transitorie specifiche di salvaguardia riguardanti le importazioni di zucchero nella Comunità.
(13)
È altresì opportuno adottare misure generali di salvaguardia per i prodotti oggetto del presente regolamento.
(14)
Considerata la particolare sensibilità dei prodotti agricoli, è opportuno che misure bilaterali di salvaguardia possano essere adottate quando le importazioni causano o minacciano di causare perturbazioni nei mercati di questi prodotti o nei meccanismi che regolano tali mercati.
(15)
Come disposto dall'articolo 299, paragrafo 2, del trattato, occorre tenere debitamente conto, in tutte le politiche comunitarie, delle particolari situazioni strutturali, economiche e sociali delle regioni ultraperiferiche della Comunità, in particolare per quanto riguarda le politiche doganali e commerciali.
(16)
Occorre quindi tenere conto in modo particolare della sensibilità dei prodotti agricoli, specie dello zucchero, nonché della vulnerabilità e degli interessi specifici delle regioni ultraperiferiche della Comunità nel definire in modo efficace le norme relative alle salvaguardie bilaterali.
(17)
Le misure necessarie per l'attuazione del presente regolamento sono adottate secondo la decisione 1999/468/CE del Consiglio, del 28 giugno 1999, recante modalità per l'esercizio delle competenze di esecuzione conferite alla Commissione (6).
(18)
Il presente regolamento rende necessaria l'abrogazione dei regolamenti in vigore adottati nel quadro dell'allegato V dell'accordo di partenariato ACP-CE, in particolare il regolamento (CE) n. 2285/2002 del Consiglio, del 10 dicembre 2002, relativo alle misure di salvaguardia di cui all'accordo di partenariato ACP-CE (7), il regolamento (CE) n. 2286/2002 del Consiglio, del 10 dicembre 2002, che stabilisce il regime applicabile ai prodotti agricoli e alle merci ottenute dalla loro trasformazione originari degli Stati dell'Africa, dei Caraibi e dal Pacifico (Stati ACP) (8), e l'articolo 1, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1964/2005 del Consiglio, del 29 novembre 2005, relativo alle aliquote tariffarie applicabili alle banane (9). Di conseguenza, tutte le misure di applicazione basate sulle disposizioni abrogate sono rese obsolete,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
CAPITOLO 1
OGGETTO, AMBITO DI APPLICAZIONE E ACCESSO AL MERCATO
Articolo 1
Oggetto
Il presente regolamento applica i regimi per i prodotti originari di alcuni Stati appartenenti al gruppo degli Stati dell'Africa, dei Caraibi e del Pacifico (ACP) previsti in accordi che istituiscono, o portano a istituire, accordi di partenariato economico.
Articolo 2
Ambito di applicazione
1. Il presente regolamento si applica ai prodotti originari delle regioni e degli Stati elencati nell'allegato I.
2. Deliberando a maggioranza qualificata su proposta della Commissione, il Consiglio modifica l'allegato I per aggiungere le regioni o gli Stati del gruppo ACP che hanno concluso negoziati relativi a un accordo tra la Comunità e la regione o lo Stato in questione, che risponde almeno ai requisiti di cui all'articolo XXIV del GATT 1994.
3. Tali regioni o Stati restano inclusi nell'elenco dell'allegato I, a meno che il Consiglio, deliberando a maggioranza qualificata su proposta della Commissione, non modifichi tale allegato per ritirarne una regione o uno Stato, in particolare:
a)
se la regione o lo Stato comunica la sua intenzione di non ratificare un accordo in forza del quale è stato incluso all'allegato I;
b)
se la ratifica di un accordo in forza del quale la regione o lo Stato è stato incluso nell'allegato I non ha avuto luogo entro un termine ragionevole, così da ritardare indebitamente l'entrata in vigore dell'accordo; o
c)
se l'accordo è annullato o se la regione o lo Stato interessato mette fine ai suoi diritti e obblighi derivanti dall'accordo, anche se quest'ultimo resta in vigore.
Articolo 3
Accesso al mercato
1. Fatti salvi gli articoli 6, 7 e 8, sono soppressi i dazi all'importazione su tutti i prodotti compresi nei capitoli da 1 a 97, escluso il capitolo 93, del Sistema armonizzato originari delle regioni o degli Stati elencati nell'allegato I. La soppressione è soggetta ai meccanismi transitori di salvaguardia e di sorveglianza di cui agli articoli 9 e 10, nonché ai meccanismi generali di salvaguardia di cui agli articoli da 11 a 22.
2. Per i prodotti che rientrano nel capitolo 93 del Sistema armonizzato originari delle regioni o degli Stati elencati nell'allegato I, continuano a essere applicati i dazi della nazione più favorita in vigore.
3. In deroga all'articolo 3, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 980/2005, i prodotti originari dei paesi meno sviluppati di cui all'allegato I di detto regolamento che sono inclusi nell'allegato I del presente regolamento continuano a beneficiare, oltre ai regimi stabiliti dal presente regolamento, delle preferenze previste dal regolamento (CE) n. 980/2005:
a)
i prodotti della voce tariffaria 1006, tranne la sottovoce 1006 10 10, fino al 31 dicembre 2009;
b)
i prodotti della voce tariffaria 1701, fino al 30 settembre 2009.
4. Il paragrafo 1 del presente articolo e gli articoli 6, 7 e 8 non si applicano ai prodotti originari del Sudafrica. Questi prodotti sono soggetti alle pertinenti disposizioni dell'ASSC. Secondo la procedura di cui all'articolo 24, paragrafo 3, è aggiunto al presente regolamento un allegato in cui è stabilito il regime applicabile ai prodotti originari del Sudafrica una volta sostituite le disposizioni commerciali dell'ASSC dalle corrispondenti disposizioni di un accordo che istituisce, o porta a istituire, un accordo di partenariato economico.
5. Il paragrafo 1 non si applica ai prodotti della voce tariffaria 0803 00 19 originari delle regioni o degli Stati elencati nell'allegato I e immessi in libera pratica nelle regioni ultraperiferiche della Comunità fino al 1o gennaio 2018. Il paragrafo 1 del presente articolo e l'articolo 7 non si applicano ai prodotti della voce tariffaria 1701 originari delle regioni o degli Stati elencati nell'allegato I e immessi in libera pratica nei dipartimenti francesi d'oltremare fino al 1o gennaio 2018. Tali periodi sono prorogati fino al 1o gennaio 2028, salvo diverse disposizioni convenute tra le Parti degli accordi corrispondenti. La Commissione pubblica un avviso nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea che informa le parti interessate della cessazione di questa disposizione.
CAPITOLO II
NORME D'ORIGINE E COOPERAZIONE AMMINISTRATIVA
Articolo 4
Norme d'origine
1. Le norme d'origine figuranti nell'allegato II si applicano per determinare se i prodotti siano originari delle regioni o degli Stati elencati nell'allegato I.
2. Le norme d'origine figuranti nell'allegato II sono sostituite da quelle allegate ad ogni accordo concluso con le regioni o gli Stati elencati nell'allegato I, o al momento dell'applicazione provvisoria dell'accordo o a quello della sua entrata in vigore, secondo che l'una o l'altra intervenga per prima. La Commissione pubblica un avviso nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea per informare gli operatori. Nell'avviso è indicata la data dell'applicazione provvisoria o dell'entrata in vigore, a decorrere dalla quale le norme d'origine figuranti nell'accordo sono applicate a tutti i prodotti originari delle regioni e degli Stati elencati nell'allegato I.
3. La Commissione, assistita dal comitato del codice doganale istituito dal regolamento (CEE) n. 2913/92 del Consiglio, del 12 ottobre 1992, che istituisce un codice doganale comunitario (10), verifica l'attuazione e l'applicazione delle disposizioni dell'allegato II. Modifiche tecniche di tale allegato e decisioni sulla sua gestione possono essere adottate secondo la procedura di cui agli articoli 247 e 247 bis del regolamento (CEE) n. 2913/92.
Articolo 5
Cooperazione amministrativa
1. Se la Commissione constata, sulla base di informazioni oggettive, un'assenza di cooperazione amministrativa e/o irregolarità o frodi, può sospendere temporaneamente la soppressione dei dazi di cui agli articoli 3, 6 e 7 (qui di seguito «il trattamento pertinente»), secondo quanto disposto dal presente articolo.
2. Ai fini del presente articolo, per assenza di cooperazione amministrativa si intende tra l'altro:
a)
l'inosservanza ripetuta dell'obbligo di verificare il carattere originario del prodotto o dei prodotti in questione;
b)
il rifiuto ripetuto di procedere alla verifica successiva della prova dell'origine e/o di comunicarne i risultati o un ritardo ingiustificato nell'adempimento di questi obblighi;
c)
il rifiuto ripetuto di autorizzare l'effettuazione di missioni di cooperazione amministrativa per verificare l'autenticità di documenti o l'esattezza di informazioni relative alla concessione del pertinente trattamento o un ritardo ingiustificato nella concessione di tale autorizzazione.
Ai fini del presente articolo, una constatazione di irregolarità o di frode può essere fatta, tra l'altro, quando si osservi un rapido incremento, di cui non si dia una spiegazione soddisfacente, delle importazioni di merci, che ecceda il livello abituale di produzione e la capacità di esportazione della regione o dello Stato in questione.
3. Se la Commissione ritiene, sulla base di informazioni fornite da uno Stato membro o di propria iniziativa, che sussistano le condizioni di cui ai paragrafi 1 e 2, il pertinente trattamento può essere sospeso in base alla procedura di cui all'articolo 24, paragrafo 2, purché la Commissione abbia:
a)
informato il comitato di cui all'articolo 24;
b)
informato la regione o lo Stato interessato secondo le pertinenti procedure vigenti nei rapporti tra la Comunità e tale regione o Stato; e
c)
pubblicato nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea un avviso col quale sia reso noto l'accertamento di un'assenza di cooperazione amministrativa, di un'irregolarità o di una frode.
4. Il periodo di sospensione di cui al presente articolo è limitato alla durata necessaria per proteggere gli interessi finanziari della Comunità. È di durata non superiore a sei mesi e può essere rinnovato. Al termine di tale periodo, la Commissione decide o di porre termine alla sospensione dopo avere informato il comitato di cui all'articolo 24, o di prorogarla, applicando la procedura di cui al paragrafo 3 del presente articolo.
5. Le procedure di sospensione temporanea di cui ai paragrafi da 2 a 4 sono sostituite da quelle stabilite in ogni accordo concluso con le regioni o gli Stati elencati nell'allegato I, o al momento dell'applicazione provvisoria dell'accordo o a quello della sua entrata in vigore, secondo che l'una o l'altra intervenga per prima. La Commissione pubblica un avviso nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea per informare gli operatori. Nell'avviso è indicata la data dell'applicazione provvisoria o dell'entrata in vigore, a decorrere dalla quale le procedure di sospensione temporanea stabilite dall'accordo sono applicate ai prodotti oggetto del presente regolamento.
6. Per applicare la sospensione temporanea stabilita negli accordi con le regioni o gli Stati elencati nell'allegato I, la Commissione provvede senza indugio:
a)
a informare il comitato di cui all'articolo 24 dell'accertamento di un'assenza di cooperazione amministrativa, di un'irregolarità o di una frode; e
b)
a pubblicare nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea un avviso col quale sia reso noto l'accertamento di un'assenza di cooperazione amministrativa, di un'irregolarità o di una frode.
La decisione di sospendere il pertinente trattamento è adottata secondo la procedura di cui all'articolo 24, paragrafo 2.
CAPITOLO III
DISPOSIZIONI PROVVISORIE
SEZIONE 1
Riso
Articolo 6
Contingenti tariffari a dazio zero e soppressione dei dazi
1. I dazi all'importazione sui prodotti compresi nella voce tariffaria 1006 sono soppressi dal 1o gennaio 2010, ad eccezione dei dazi all'importazione sui prodotti della sottovoce 1006 10 10, che sono soppressi dal 1o gennaio 2008.
2. I seguenti contingenti tariffari a dazio zero sono aperti per i prodotti compresi nella voce tariffaria 1006, esclusa la sottovoce 1006 10 10, originari delle regioni o degli Stati elencati nell'allegato I che fanno parte della regione CARIFORUM:
a)
187 000 tonnellate, in equivalente riso semigreggio, per il periodo compreso tra il 1o gennaio 2008 e il 31 dicembre 2008;
b)
250 000 tonnellate, in equivalente riso semigreggio, per il periodo compreso tra il 1o gennaio 2009 e il 31 dicembre 2009.
3. Le modalità di applicazione dei contingenti tariffari di cui al paragrafo 2 sono determinate secondo le procedure di cui agli articoli 13 e 26, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1785/2003 del Consiglio, del 29 settembre 2003, relativo all'organizzazione comune del mercato del riso (11).
SEZIONE 2
Zucchero
Articolo 7
Contingenti tariffari a dazio zero e soppressione dei dazi
1. I dazi all'importazione sui prodotti compresi nella voce tariffaria 1701 sono soppressi dal 1o ottobre 2009.
2. Oltre ai contingenti tariffari aperti e gestiti ai sensi dell'articolo 28 del regolamento (CE) n. 318/2006 del Consiglio, del 20 febbraio 2006, relativo all'organizzazione comune dei mercati nel settore dello zucchero (12), i seguenti contingenti tariffari sono aperti per i prodotti compresi nella voce tariffaria 1701 per il periodo compreso tra il 1o ottobre 2008 e il 30 settembre 2009:
a)
150 000 tonnellate in equivalente zucchero bianco a dazio zero riservate ai prodotti originari dei paesi meno sviluppati elencati nell'allegato I del regolamento (CE) n. 980/2005 e nell'allegato I del presente regolamento. Questo contingente tariffario è distribuito tra le regioni secondo quantità determinate in base agli accordi in forza dei quali tali regioni o Stati sono inclusi all'allegato I; e
b)
80 000 tonnellate in equivalente zucchero bianco a dazio zero riservate ai prodotti originari di regioni o Stati che non fanno parte dei paesi meno sviluppati e che sono elencati nell'allegato I. Questo contingente tariffario è distribuito tra le regioni secondo quantità determinate in base agli accordi in forza dei quali tali regioni o Stati sono inclusi all'allegato I.
3. L'articolo 30 del regolamento (CE) n. 318/2006 si applica alle importazioni effettuate a titolo dei contingenti tariffari di cui al paragrafo precedente.
4. Le modalità di distribuzione per regione e di applicazione dei contingenti tariffari di cui al presente articolo sono adottate secondo la procedura di cui all'articolo 39, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 318/2006.
Articolo 8
Regime transitorio
Per il periodo compreso tra il 1o ottobre 2009 e il 30 settembre 2012, l'articolo 7, paragrafo 1, non si applica alle importazioni di prodotti compresi nel codice NC 1701, a meno che l'importatore si impegni ad acquistare tali prodotti a un prezzo non inferiore al 90 % del prezzo di riferimento cif di cui all'articolo 3 del regolamento (CE) n. 318/2006 per la corrispondente campagna di commercializzazione.
Articolo 9
Meccanismo di salvaguardia transitorio per lo zucchero
1. Per il periodo compreso tra il 1o ottobre 2009 e il 30 settembre 2015 il trattamento previsto dall'articolo 7, paragrafo 1, per le importazioni di prodotti compresi nella voce tariffaria 1701 originari delle regioni o degli Stati elencati nell'allegato I e che non fanno parte dei paesi meno sviluppati elencati nell'allegato I del regolamento (CE) n. 980/2005 può essere sospeso quando:
a)
le importazioni originarie di regioni o Stati che fanno parte degli Stati ACP ma non dei paesi meno sviluppati elencati nell'allegato I del regolamento (CE) n. 980/2005 sono superiori alle quantità seguenti:
i)
1,38 milioni di tonnellate per la campagna di commercializzazione 2009/2010;
ii)
1,45 milioni di tonnellate per la campagna di commercializzazione 2010/2011;
iii)
1,6 milioni di tonnellate per le campagne di commercializzazione da 2011/2012 a 2014/2015; e
b)
le importazioni originarie dell'insieme degli Stati ACP sono superiori a 3,5 milioni di tonnellate.
2. Le quantità di cui al paragrafo 1, lettera a), possono essere distribuite per regione.
3. Durante il periodo di cui al paragrafo 1, le importazioni di prodotti compresi nella voce tariffaria 1701 originari delle regioni o degli Stati elencati nell'allegato I richiedono una licenza di importazione.
4. La sospensione del trattamento previsto dall'articolo 7, paragrafo 1, ha termine alla fine della campagna di commercializzazione durante la quale è stata introdotta.
5. Le modalità della distribuzione delle quantità di cui al paragrafo 1 e per la gestione del sistema di cui ai paragrafi 1, 3 e 4 del presente articolo e le decisioni di sospensione sono adottate secondo la procedura di cui all'articolo 39, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 318/2006.
Articolo 10
Meccanismo di sorveglianza transitorio
1. Per il periodo compreso tra il 1o gennaio 2008 e il 30 settembre 2015, le importazioni di prodotti compresi nelle voci tariffarie 1704 90 99, 1806 10 30, 1806 10 90, 2106 90 59, 2106 90 98 originari delle regioni o degli Stati elencati nell'allegato I sono soggette al meccanismo di sorveglianza di cui all'articolo 308 quinquies del regolamento (CEE) n. 2454/93 della Commissione, del 2 luglio 1993, che fissa talune disposizioni d'applicazione del regolamento (CEE) n. 2913/92 del Consiglio che istituisce il codice doganale comunitario (13).
2. Grazie a questo meccanismo di sorveglianza, la Commissione verifica se, nel corso di un periodo di dodici mesi consecutivi, il volume delle importazioni di uno o più di tali prodotti originari di una determinata regione registra un incremento cumulativo superiore al 20 % rispetto alla media delle importazioni annuali dei tre periodi di dodici mesi precedenti.
3. Se il livello di cui al paragrafo 2 è raggiunto, la Commissione analizza la struttura degli scambi, la giustificazione economica e il tenore di zucchero di tali importazioni. Se conclude che queste importazioni sono utilizzate per eludere i contingenti tariffari, i regimi transitori e il meccanismo di salvaguardia speciale di cui agli articoli 7, 8 e 9, la Commissione può sospendere, fino al termine della campagna di commercializzazione interessata, l'applicazione dell'articolo 3, paragrafo 1, alle importazioni di prodotti compresi nelle voci tariffarie 1704 90 99, 1806 10 30, 1806 10 90, 2106 90 59, 2106 90 98, originari delle regioni o degli Stati elencati nell'allegato I e che non fanno parte dei paesi meno sviluppati elencati nell'allegato I del regolamento (CE) n. 980/2005.
4. Le modalità della gestione di questo sistema e le decisioni di sospensione sono adottate secondo la procedura di cui all'articolo 16 del regolamento (CE) n. 3448/93 del Consiglio, del 6 dicembre 1993, sul regime di scambi per talune merci ottenute dalla trasformazione di prodotti agricoli (14).
CAPITOLO IV
DISPOSIZIONI GENERALI DI SALVAGUARDIA
Articolo 11
Definizioni
Ai fini del presente capitolo, si intende per:
a)
«industria comunitaria», tutti i produttori comunitari di prodotti simili o direttamente concorrenti operanti nel territorio della Comunità o i produttori comunitari la cui produzione complessiva di prodotti simili o direttamente concorrenti costituisce una quota rilevante della produzione comunitaria totale di questi prodotti;
b)
«pregiudizio grave», un deterioramento generale rilevante della situazione dei produttori comunitari;
c)
«minaccia di pregiudizio grave», l'imminenza palese di un pregiudizio grave;
d)
«perturbazioni», i disordini che intervengono in un settore o in un'industria;
e)
«minaccia di perturbazioni», l'imminenza palese di perturbazioni.
Articolo 12
Principi
1. Una misura di salvaguardia può essere imposta secondo le disposizioni del presente capitolo se prodotti originari delle regioni o degli Stati elencati nell'allegato I sono importati nella Comunità in quantità così aumentate o in condizioni tali da causare o minacciare di causare:
a)
un pregiudizio grave all'industria comunitaria;
b)
perturbazioni in un settore dell'economia, in particolare se tali perturbazioni sono causa di difficoltà o problemi sociali rilevanti che possono dar luogo a un grave deterioramento della situazione economica della Comunità; o
c)
perturbazioni nei mercati di prodotti agricoli compresi nell'allegato I dell'accordo OMC sull'agricoltura o nei meccanismi che regolano tali mercati.
2. Una misura di salvaguardia può essere imposta secondo le disposizioni del presente capitolo se prodotti originari delle regioni o degli Stati elencati nell'allegato I sono importati nella Comunità in quantità così aumentate o in condizioni tali da causare o minacciare di causare perturbazioni nella situazione economica di una o più regioni ultraperiferiche della Comunità.
Articolo 13
Determinazione delle condizioni per l'adozione di misure di salvaguardia
1. La determinazione di un pregiudizio grave o di una minaccia di pregiudizio grave si basa, tra l'altro, sui fattori seguenti:
a)
il volume delle importazioni, in particolare nel caso di un suo aumento significativo, o in termini assoluti o rispetto alla produzione o al consumo nella Comunità;
b)
il prezzo delle importazioni, in particolare nel caso di una sottoquotazione significativa rispetto al prezzo di un prodotto simile nella Comunità;
c)
le conseguenze per i produttori comunitari, indicate dalle tendenze di fattori economici quali la produzione, l'utilizzazione delle capacità, le scorte, le vendite, la quota di mercato, il calo dei prezzi o l'impossibilità di aumenti di prezzo che si sarebbero altrimenti verificati, i profitti, il reddito del capitale investito, il flusso di cassa e l'occupazione;
d)
i fattori diversi dall'evoluzione delle importazioni che causano o possono aver causato un pregiudizio ai produttori comunitari interessati.
2. La determinazione delle perturbazioni o di una minaccia di perturbazioni si basa su fattori oggettivi, quali:
a)
l'aumento del volume delle importazioni in termini assoluti o rispetto alla produzione comunitaria e alle importazioni da altre fonti e
b)
l'effetto di tali importazioni sui prezzi, o
c)
l'effetto di tali importazioni sulla situazione dell'industria comunitaria o del settore economico interessato, tra l'altro sul livello delle vendite, la produzione, la situazione finanziaria e l'occupazione.
3. Nel determinare se le importazioni sono effettuate in condizioni tali da causare o minacciare di causare perturbazioni nei mercati dei prodotti agricoli o nei meccanismi che regolano tali mercati, compresi i regolamenti che istituiscono le organizzazioni comuni di mercato, occorre tenere conto di tutti i fattori oggettivi pertinenti, tra cui uno o più degli elementi seguenti:
a)
il volume delle importazioni rispetto ai livelli degli anni civili o delle campagne di commercializzazione precedenti, secondo il caso, la produzione e il consumo interni, e i livelli futuri previsti secondo la riforma delle organizzazioni comuni di mercato;
b)
il livello dei prezzi interni rispetto ai prezzi di riferimento o ai prezzi obiettivo, se esistono, e, se non esistono, rispetto ai prezzi medi del mercato interno per lo stesso periodo delle campagne di commercializzazione precedenti;
c)
dal 1o ottobre 2015, nei mercati di prodotti compresi nella voce tariffaria 1701: le situazioni nelle quali il prezzo medio comunitario dello zucchero bianco è inferiore, durante due mesi consecutivi, all'80 % del prezzo medio comunitario dello zucchero bianco constatato durante la campagna di commercializzazione precedente.
4. Per determinare se le condizioni di cui ai paragrafi 1, 2 e 3 sussistono nel caso delle regioni ultraperiferiche della Comunità, le analisi si restringono al territorio delle regioni ultraperiferiche interessate. Particolare attenzione è prestata alla dimensione dell'industria locale, alla sua situazione finanziaria e alla situazione dell'occupazione.
Articolo 14
Apertura del procedimento
1. Un'inchiesta è aperta su richiesta di uno Stato membro o su iniziativa della Commissione se esistono, per la Commissione, elementi di prova sufficienti per giustificare l'apertura di un'inchiesta.
2. Se l'andamento delle importazioni da una delle regioni o uno degli Stati elencati nell'allegato I sembra rendere necessario il ricorso a misure di salvaguardia, gli Stati membri ne informano la Commissione. Tali informazioni comprendono gli elementi di prova disponibili, determinati sulla base dei criteri di cui all'articolo 13. La Commissione trasmette tali informazioni a tutti gli Stati membri entro tre giorni lavorativi.
3. Una consultazione con gli Stati membri ha luogo entro gli otto giorni lavorativi seguenti la trasmissione da parte della Commissione agli Stati membri delle informazioni di cui al paragrafo 2. Se, avvenuta la consultazione, risultano elementi di prova sufficienti per giustificare l'apertura di un procedimento, la Commissione pubblica un avviso nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea. Il procedimento è aperto entro un mese dal ricevimento dell'informazione trasmessa da uno Stato membro.
4. Se, dopo avere consultato gli Stati membri, la Commissione ritiene che sussistano le circostanze di cui all'articolo 12, notifica immediatamente alla regione o agli Stati elencati nell'allegato I interessati la sua intenzione di aprire un'inchiesta. La notifica può essere accompagnata da un invito a procedere a consultazioni nell'intento di chiarire la situazione e di giungere a una soluzione soddisfacente per entrambe le parti.
Articolo 15
Inchiesta
1. Aperto il procedimento, la Commissione inizia l'inchiesta.
2. La Commissione può chiedere agli Stati membri di fornirle informazioni, nel qual caso gli Stati membri adottano le disposizioni necessarie per soddisfare qualsiasi richiesta di tale tipo. Se queste informazioni presentano un interesse generale o se sono richieste da uno Stato membro, la Commissione le comunica agli Stati membri, a condizione che non abbiano carattere riservato; se le informazioni sono riservate, la Commissione comunica un riassunto non riservato.
3. Se un'inchiesta è ristretta a una regione ultraperiferica, la Commissione può chiedere alle autorità competenti locali di fornire le informazioni di cui al paragrafo 2 tramite lo Stato membro interessato.
4. Per quanto possibile, l'inchiesta è conclusa entro i sei mesi seguenti la sua apertura. In circostanze eccezionali, tale termine può essere prorogato di tre mesi.
Articolo 16
Adozione di misure di salvaguardia provvisorie
1. Misure di salvaguardia provvisorie sono applicate in circostanze critiche nelle quali un ritardo causerebbe un danno difficilmente riparabile, previo accertamento della sussistenza delle circostanze di cui all'articolo 12. La Commissione adotta tali misure provvisorie dopo essersi consultata con gli Stati membri o, in caso di urgenza estrema, dopo averne informato gli Stati membri. In quest'ultimo caso, le consultazioni avvengono entro i dieci giorni seguenti la notifica agli Stati membri delle misure adottate dalla Commissione.
2. In considerazione della situazione particolare delle regioni ultraperiferiche e della loro vulnerabilità nel caso di un aumento improvviso delle importazioni, misure di salvaguardia provvisorie sono applicate nei procedimenti che le riguardano, previo accertamento dell'aumento delle importazioni. In questo caso, la Commissione ne informa gli Stati membri all'atto dell'adozione delle misure e una consultazione ha luogo entro dieci giorni dalla notifica agli Stati membri della misura adottata dalla Commissione.
3. Quando l'intervento immediato della Commissione è richiesto da uno Stato membro e sussistono le condizioni di cui al paragrafo 1 o 2, la Commissione si pronuncia entro i cinque giorni lavorativi seguenti il ricevimento della richiesta.
4. La Commissione informa immediatamente il Consiglio e gli Stati membri di ogni decisione presa in forza dei paragrafi 1, 2 e 3. Il Consiglio, deliberando a maggioranza qualificata, può decidere diversamente entro un mese dalla data dell'informazione inviata dalla Commissione ai sensi del presente paragrafo.
5. Le misure provvisorie possono consistere in un aumento del dazio doganale imposto sul prodotto in questione fino a un livello non superiore a quello del dazio applicato agli altri membri dell'OMC o ai contingenti tariffari.
6. Le misure provvisorie non si applicano per più di 180 giorni. Se le misure provvisorie sono ristrette alle regioni ultraperiferiche, non si applicano per più di 200 giorni.
7. Nel caso in cui le misure di salvaguardia provvisorie siano abrogate perché risulta dall'inchiesta che non sussistono le condizioni stabilite agli articoli 12 e 13, i dazi riscossi in applicazione di dette misure sono rimborsati d'ufficio.
Articolo 17
Chiusura dell'inchiesta e procedimento senza adozione di misure
Se misure di salvaguardia bilaterali sono ritenute inutili e se il comitato consultivo di cui all'articolo 21 non solleva obiezioni, l'inchiesta e il procedimento sono chiusi con decisione della Commissione. In tutti gli altri casi, la Commissione sottopone immediatamente al Consiglio una relazione sull'esito delle consultazioni insieme ad una proposta di regolamento del Consiglio che chiude il procedimento. Il procedimento si considera chiuso se entro il termine di un mese il Consiglio, deliberando a maggioranza qualificata, non ha deciso diversamente.
Articolo 18
Adozione di misure definitive
1. Quando risulta dall'accertamento definitivo dei fatti che sussistono le circostanze di cui all'articolo 12, secondo il caso, la Commissione chiede l'apertura di consultazioni con la regione o lo Stato interessato nella sede istituzionale appropriata stabilita negli accordi corrispondenti in forza dei quali la regione o lo Stato sono inclusi nell'allegato I, al fine di giungere a una soluzione accettabile da entrambe le parti.
2. Se le consultazioni di cui al paragrafo 1 non permettono di raggiungere una soluzione soddisfacente per entrambe le parti entro i trenta giorni seguenti la notifica alla regione o allo Stato interessato, la decisione di adottare misure di salvaguardia bilaterali definitive è presa dalla Commissione, in consultazione con gli Stati membri, entro i venti giorni lavorativi seguenti il termine del periodo di consultazione.
3. Ogni decisione presa dalla Commissione a norma del presente articolo è comunicata al Consiglio e agli Stati membri. Ogni Stato membro può sottoporre la decisione al Consiglio entro dieci giorni lavorativi dal giorno della comunicazione.
4. Qualora uno Stato membro abbia sottoposto al Consiglio la decisione adottata dalla Commissione, il Consiglio, deliberando a maggioranza qualificata, può confermare, modificare o abrogare detta decisione. Se il Consiglio non ha deciso entro un mese dalla data nella quale è stato interpellato, la decisione della Commissione si considera confermata.
5. Le misure definitive possono consistere:
-
nella sospensione della riduzione supplementare dell'aliquota del dazio all'importazione applicato al prodotto in questione originario della regione o dello Stato interessato;
-
nell'aumento del dazio doganale sul prodotto in questione fino a un livello non superiore a quello del dazio doganale applicato agli altri membri dell'OMC;
-
in un contingente tariffario.
6. Non sono applicate misure di salvaguardia bilaterale per lo stesso prodotto originario della stessa regione o dello stesso Stato prima che sia trascorso un anno dalla scadenza o dal ritiro di precedenti misure di questo tipo.
Articolo 19
Durata e riesame delle misure di salvaguardia
1. Le misure di salvaguardia restano in vigore soltanto per il periodo di tempo necessario per prevenire o porre rimedio al pregiudizio grave o alle perturbazioni. Tale periodo non è superiore a due anni, salvo proroghe ai sensi del paragrafo 2. Se la misura è ristretta a una o più delle regioni ultraperiferiche della Comunità, il periodo di applicazione non è superiore a quattro anni.
2. La durata iniziale di una misura di salvaguardia può essere eccezionalmente prorogata purché sia stato stabilito che la misura di salvaguardia continua ad essere necessaria per prevenire o porre rimedio a un pregiudizio grave o a perturbazioni.
3. Le proroghe sono adottate secondo le procedure del presente regolamento applicabili alle inchieste e utilizzando le stesse procedure applicate per le misure iniziali.
La durata totale di una misura di salvaguardia non può superare i quattro anni, misure provvisorie comprese. Nel caso di una misura ristretta a regioni ultraperiferiche, tale durata massima è portata a otto anni.
4. Se la sua durata è superiore a un anno, la misura di salvaguardia è liberalizzata gradualmente ad intervalli regolari nel corso del periodo d'applicazione, comprese le proroghe.
Consultazioni con la regione o lo Stato interessato si svolgono periodicamente nelle sedi istituzionali competenti per gli accordi al fine di stabilire un calendario per la loro soppressione non appena le circostanze lo permettono.
Articolo 20
Misure di sorveglianza
1. Quando l'andamento delle importazioni di un prodotto originario di uno Stato ACP è tale che potrebbe derivarne una delle situazioni di cui all'articolo 12, le importazioni di tale prodotto possono essere sottoposte a una sorveglianza comunitaria preliminare.
2. La decisione di istituire la sorveglianza è presa dalla Commissione.
Ogni decisione presa dalla Commissione a norma del presente articolo è comunicata al Consiglio e agli Stati membri. Ogni Stato membro può sottoporre la decisione al Consiglio entro i dieci giorni lavorativi seguenti il giorno della comunicazione.
Qualora uno Stato membro abbia sottoposto al Consiglio la decisione adottata dalla Commissione, il Consiglio, deliberando a maggioranza qualificata, può confermare, modificare o abrogare detta decisione. Se il Consiglio non ha deciso entro un mese dalla data nella quale è stato interpellato, la decisione della Commissione si considera confermata.
3. Le misure di sorveglianza hanno una durata limitata. Salvo diverse disposizioni, la loro validità scade alla fine del secondo semestre successivo a quello nel quale sono state introdotte.
4. Se necessario, le misure di sorveglianza possono essere ristrette al territorio di una o più regioni ultraperiferiche della Comunità.
5. La decisione di adottare misure di sorveglianza è immediatamente comunicata, per informazione, all'organismo istituzionale competente stabilito negli accordi corrispondenti in forza dei quali una regione o uno Stato sono inclusi nell'allegato I.
Articolo 21
Consultazioni
Ai fini del presente capitolo, il comitato consultivo competente è il comitato consultivo di cui all'articolo 4 del regolamento (CE) n. 3285/94 del Consiglio, del 22 dicembre 1994, relativo al regime comune applicabile alle importazioni (15). Nel caso dei prodotti compresi nel codice NC 1701, il comitato competente è assistito dal comitato istituito in applicazione dell'articolo 39 del regolamento (CE) n. 318/2006.
Articolo 22
Misure eccezionali con applicazione territoriale limitata
Quando le condizioni previste per l'adozione di misure di salvaguardia bilaterali risultano sussistere in uno o più Stati membri, la Commissione, dopo avere esaminato le soluzioni alternative, può autorizzare, a titolo eccezionale e ai sensi dell'articolo 134 del trattato, l'applicazione di misure di sorveglianza o di salvaguardia ristrette allo Stato membro o agli Stati membri interessati, se considera che misure applicate a questo livello siano più appropriate di misure applicate all'intera Comunità. Tali misure devono essere strettamente limitate nel tempo e perturbare il meno possibile il funzionamento del mercato interno.
CAPITOLO V
DISPOSIZIONI DI PROCEDURA
Articolo 23
Adeguamento agli sviluppi tecnici
Il presente regolamento è modificato secondo la procedura di cui all'articolo 24, paragrafo 3, al fine di effettuare ogni modifica tecnica necessaria a motivo delle differenze tra il presente regolamento e gli accordi firmati con applicazione provvisoria o conclusi in conformità dell'articolo 300 del trattato con le regioni o gli Stati elencati nell'allegato I.
Articolo 24
Comitato
1. La Commissione è assistita dal comitato per l'applicazione degli APE.
2. Nei casi in cui è fatto riferimento al presente paragrafo, si applicano gli articoli 3 e 7 della decisione 1999/468/CE.
3. Nei casi in cui è fatto riferimento al presente paragrafo, si applicano gli articoli 5 e 7 della decisione 1999/468/CE
4. Il periodo di cui all'articolo 5, paragrafo 6, della decisione 1999/468/CE è fissato a tre mesi.
CAPITOLO VI
DISPOSIZIONI FINALI
Articolo 25
Modifiche
L'articolo 1, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1964/2005 è soppresso.
Articolo 26
Abrogazione
I regolamenti (CE) n. 2285/2002 e (CE) n. 2286/2002 sono abrogati.
Articolo 27
Entrata in vigore
Il presente regolamento entra in vigore il giorno della sua pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Esso è applicabile a decorrere dal 1o gennaio 2008.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 20 dicembre 2007.