32002L0096
L 037/24
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2002/96/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 27 януари 2003 година
относно отпадъци от електрическо и електронно оборудване (ОЕЕО)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 175, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията (1),
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (3),
като действаха в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора в светлината на общия проект, одобрен от Помирителния комитет на 8 ноември 2004 г. (4),
като имат предвид, че:
(1)
Целите на Общността в областта на околната среда са по-специално съхраняването, предпазването и подобряването качеството на околната среда, защита здравето на човека и рационалното и благоразумното използване на природните ресурси. Тази политика е основана на принципа на предпазливост и принципите за предприемане на превантивни мерки и принципите, че вредите върху околната среда следва приоритетно да се отстраняват при техния източник, и че замърсителят следва да плаща.
(2)
Програмата на Общността за политика и действие по отношение на околната среда и устойчивото развитие (Петата програма на Общността за политика и действие в областта на околната среда и устойчивото развитие) (5) обявява, че постигането на устойчиво развитие изисква значителни промени в сегашния модел на развитие, производство, консумация и поведение и препоръчва, inter alia, намаляване прекомерната консумация на природни ресурси и превенция на замърсяването. Тя определя отпадъците от електрическо и електронно оборудване (ОЕЕО) като една от областите, които се цели да бъдат регулирани, по отношение прилагането принципите на превенция, оползотворяване и безопасно изхвърляне на отпадъци.
(3)
Съобщението на Комисията от 30 юли 1996 г. за преглед на стратегията на Общността относно управлението на отпадъците заявява, че където не може да се избегне образуване на отпадъци, те следва да се използват отново или да се възстановят за материал или енергия.
(4)
Съветът в своята Резолюция от 24 февруари 1997 г. относно стратегията на Общността за управление на отпадъците (6) настоява за нуждата от насърчаване оползотворяването на отпадъци с оглед намаляване количеството отпадъци за изхвърляне и запазване на природните ресурси, по-специално чрез повторна употреба, рециклиране, наторяване и оползотворяване на енергия от отпадъци и признава, че изборът на възможности при всеки отделен случай трябва да бъде съобразен с ефектите върху околната среда и икономиката, и че докато има напредък в науката и технологиите и се продължава да се работи върху анализа на цикъла на живот, повторното използване и оползотворяване се предпочитат, когато и доколкото те са най-добрите варианти за околната среда. Съветът също покани Комисията да разработи, колкото е възможно по скоро, подходяща последваща работа по проектите с приоритетна програми за отпадъци, включително за ОЕЕО.
(5)
Европейският парламент в своята Резолюция от 14 ноември 1996 г. (7), изисква Комисията да предостави предложения за директиви относно отпадъците, включително отпадъци от електрическо и електронно оборудване, и да основе тези предложения на принципа за отговорността на производителя. Европейският парламент, в същата резолюция, изиска Съветът и Комисията да направят предложение за намаляване обема на отпадъците.
(6)
Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 г. за отпадъците (8) предвижда, че чрез отделни директиви може да се създават специални правила за определени случаи или допълващи тези в Директива 75/442/ЕИО за управление на определени категории отпадъци.
(7)
Количеството ОЕЕО, произведено в Общността, нараства бързо. Съставът на опасните компонентни в електрическото и електронното оборудване (ЕЕО) е основна грижа при фазата на управление на отпадъците и рециклирането на отпадъци от електрическо и електронно оборудване не се извършва в необходимата степен.
(8)
Целта да се подобри управлението на ОЕЕО не може да бъде ефективно постигната от държавите-членки, действащи поотделно. По-специално различното прилагане на национално ниво на принципа за отговорността на производителя може да доведе до значителни несъответствия във финансовата тежест, която поемат икономическите оператори. Наличието на различни национални политики относно управлението на ОЕЕО спъва ефективността на политиките за рециклиране. Поради тази причина основния критерий се определя на ниво Общност.
(9)
Разпоредбите на настоящата директива се прилагат за продукти и производители, независимо от това по какъв начин извършват продажбата, включително дистанционна и електронна продажба. В тази връзка дотолкова, доколкото е приложимо, задълженията на производителите и разпространителите, които използват канали за дистанционна и електронна продажба, прилагат същата форма и се налагат по същия начин, с цел да се избегне увеличаването на други канали, които да поемат разноските по прилагането разпоредбите на настоящата директива относно ОЕЕО, при които оборудването се продава чрез дистанционна и електронна продажба.
(10)
Настоящата директива се отнася за всяко електрическо и електронно оборудване, използвано от потребителите, и електрическо и електронно оборудване за лична употреба. Настоящата директива се прилага, без да се накърнява законодателството на Общността относно безопасността и здравните изисквания, с които се защитават всички, които са в контакт с ОЕЕО, така както и специалното законодателство на Общността за управление на отпадъците, по-специално Директива 91/157/ЕИО на Съвета от 18 март 1991 г. относно батериите и акумулаторите, съдържащи някои опасни вещества (9).
(11)
Директива 91/157/ЕИО на Съвета следва да бъде ревизирана колкото е възможно по скоро, по-специално в светлината на настоящата директива.
(12)
Регулирането чрез настоящата директива на отговорността на производителя, е едно от средствата за насърчаване разработването и произвеждането на електрическо и електронно оборудване, при което напълно се взема предвид и се улеснява тяхната поправка, възможно подобрение, повторна употреба, демонтиране и рециклиране.
(13)
С цел да се гарантират безопасността и здравето на хората, които разпространяват и които участват във връщането на ОЕЕО обратно, държавите-членки, в съответствие с националното законодателство и с това на Общността за безопасността и здравните изисквания, определят условията, при които разпространителите могат да откажат обратно връщане.
(14)
Държавите-членки насърчават разработването и произвеждането на електрическо и електронно оборудване, при което са взети предвид и са улеснени разглобяването и оползотворяването, по-специално повторната употреба и рециклирането на ОЕЕО, техните компоненти и материали. Производителите не следва да пречат на повторно използване на електрическо и електронно оборудване чрез специфични характеристики на дизайна или производствените процеси, освен ако такива специфични характеристики на дизайна или производствените процеси представляват най-важната полза, например по отношение на защитата на околната среда и/или изискванията за безопасност.
(15)
Разделното събиране е предварително условие, за да се гарантира специалното обработване и рециклиране на ОЕЕО, и е необходимо, за да се постигне избрано ниво на защита на човешкото здраве и околната среда в Общността. Потребителите следва активно да подпомагат постигането на успех при такова събиране и следва да бъдат насърчавани да връщат обратно отпадъци от електрическо и електронно оборудване. За тази цел следва да се поставят удобни съоръжения за връщане на ОЕЕО, включително обществени пунктове за събиране, където домакинствата да могат да връщат техните отпадъци безплатно.
(16)
За да се постигнат избрано ниво на защита и хармонизираните цели на Общността в областта на околната среда, държавите-членки приемат подходящите мерки с цел намаляване до минимум изхвърлянето на ОЕЕО като несортирани общински отпадъци и с цел да се постигне високо ниво на разделно събиране на ОЕЕО. За да се гарантира, че държавите-членки полагат усилия да създадат ефикасна система за събиране, от тях се изисква да постигнат високо ниво на събиране на отпадъци от електрическо и електронно оборудване от домакинствата.
(17)
За да се гарантира избягване на разпръскване на замърсители в рециклираните материали или отпадъците, е належащо да се извършва специална обработка на ОЕЕО. Такава обработка е най-ефективното средство за гарантиране съответствието с избраното ниво на защита на околната среда на Общността. Всяко учреждение и предприятие, което рециклира и обработва, спазва минимум стандарти, за да предотврати отрицателното въздействие върху околната среда, което е резултат от обработката на ОЕЕО. Използват се най-добрите налични техники за обработка, оползотворяване и рециклиране, при условие че те гарантират човешкото здраве и висока защита на околната среда. Най-добрите налични техники за обработка, оползотворяване и рециклиране могат да се определят допълнително в съответствие с процедурите на Директива 96/61/ЕО.
(18)
Ако е целесъобразно, се предпочита повторната употреба на ОЕЕО и техните компоненти, монтажни възли и резервни части. Когато повторната употреба не е за предпочитане, всички отпадъци от електрическо и електронно оборудване, които са разделно събрани, се изпращат за оползотворяване, по време на което се постига високо ниво на рециклиране и възстановяване. Като допълнение, производителите се насърчават да използват рециклирани материали в ново оборудване.
(19)
Основният принцип по отношение финансиране управлението на ОЕЕО се урежда на ниво Общност и финансовите схеми следва да поддържат висока степен на събираемост, така също и прилагането на принципа за отговорността на производителя.
(20)
Ползвателите на електрическо и електронно оборудване от домакинствата следва да имат възможност да връщат обратно ОЕЕО безплатно. Следователно производителите финансират събирането от съоръженията за събиране, както и обработката, оползотворяването и изхвърлянето на ОЕЕО. За да има максимален ефект от принципа за отговорност на производителя, всеки производител следва да е отговорен за финансиране управлението на отпадъците от неговата собствена продукция. Производителят следва да може да избира да изпълни това задължение или сам, или чрез обща схема за събиране. Всеки производител, който разпространява на пазара продукти, осигурява финансови гаранции, за да предотврати тежестта на разходите за управление на ОЕЕО от продукти, чиито производители вече не са на пазара, да премине върху обществото или останалите производители. Отговорността за финансиране управлението на стари отпадъци се разпределя между всички съществуващи производители в общата финансова схема, при която всички производители, съществуващи на пазара, когато правят разходи, дават своя дял пропорционално. Общите финансови схеми не следва да водят до игнориране на малките производители, вносителите и новите участници. По време на преходния период, при пускане в продажбата на нови продукти, производителите могат да представят на купувачите, на доброволни начала, разходите по събирането, обработката и изхвърлянето на отпадъците от миналото, от гледна точка на въздействието върху околната среда. Производителите, ползващи се от условията на тази разпоредба, гарантират, че упоменатите разходи не надвишават действително понесените разходи.
(21)
Информация за потребителите относно изискванията да не се изхвърлят ОЕЕО като несортирани общински отпадъци и разделното събиране на ОЕЕО, и относно системите за събиране и тяхната роля при управлението на ОЕЕО, е необходима за успеха при събирането на ОЕЕО. Такава информация предполага подходящо маркиране на електрическо и на електронно оборудване, които могат да бъдат поставени в кофи за боклук или подобни средства за събиране на отпадъци в общините.
(22)
Осигуряването от страна на производителите на информация за идентификацията на компонентите и материалите е важно за улесняване управлението, и по-специално обработката и оползотворяването/рециклирането на ОЕЕО.
(23)
Държавите-членки гарантират, че инфраструктурата за извършване на инспекции и мониторинг позволява да се извършва контрол за надлежното прилагане на настоящата директива, като се има предвид, inter alia, Препоръка 2001/331/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 април 2001 г. относно определяне на минимални критерии за екологични инспекции в държавите-членки (10).
(24)
За да се наблюдава постигането на целите на настоящата директива, е необходима информация относно теглото, или ако това не е възможно, относно броя на електрическото и на електронното оборудване, пуснати на пазара в Общността, и степента на събиране, повторна употреба (включително възможно повторното използване на целия уред, оползотворяването/рециклирането и износа на отпадъците от електрическо и електронно оборудване, събрани в съответствие с настоящата директива.
(25)
Чрез постигане на споразумение между компетентния орган и заинтересуваните икономически сектори, държавите-членки могат да решат да не прилагат определени разпоредби на настоящата директива, при условие че се спазят съответните изисквания.
(26)
Адаптирането към научния и технически прогрес на определени разпоредби от директивата, на списъка с продукти, попадащи в категориите, посочени в приложение I А, на селективната обработка на материали и компоненти на ОЕЕО, на техническите изисквания за съхраняване и обработка на ОЕЕО и на символите за маркиране на ЕЕО, се извършва от Комисията съгласно процедурата на комитета.
(27)
Мерките, необходими за изпълнение на настоящата директива, се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно определяне процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (11).
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Цели
Целта на настоящата директива е, като основен приоритет, предотвратяването на образуване на отпадъци от електрическо и електронно оборудване (ОЕЕО) и в допълнение на това, повторната употреба, рециклирането и други форми на оползотворяване на такива отпадъци, така че да се намали изхвърлянето на отпадъци. Тя също цели да подобри функционирането на операторите по отношение на околната среда, които участват в жизнения цикъл на електрическото и електронното оборудване, т.е. производители, разпространители и потребители, и по-специално тези оператори, които директно участват в обработката на отпадъците от електрическо и електронно оборудване.
Член 2
Приложно поле
1. Настоящата директива се прилага за електрическо и електронно оборудване, попадащи в категориите, изброени в приложение I А, при условие че съответният уред не е част от друг вид уред, който не попада в приложното поле на настоящата директива. Приложение I Б съдържа списък с продукти, които попадат в категориите, посочени в приложение I А.
2. Настоящата директива се прилага, без да засяга законодателството на Общността относно безопасността и здравните изисквания и специалното законодателство на Общността относно управление на отпадъците.
3. Уредите, които са свързани със защитата на основните интереси за сигурност на държавите-членки, оръжия, амуниции и други военни материали са изключени от приложното поле на настоящата директива. Това обаче не важи за продукти, които не са предназначени за специални военни цели.
Член 3
Определения
По смисъла на настоящата директива се използват следните определения:
а)
„електрическо и електронно оборудване“ или ЕЕО означава уреди, които зависят от електрически ток или електромагнитно поле, за да работят правилно, както и уреди за генериране, трансфер и измерване на такъв ток и полета, попадащи в категориите, посочени в приложение I А, и разработени за употреба с напрежение не по-вече от 1 000 волта за променлив ток и 1 500 волта за постоянен ток;
б)
„отпадъци от електрическо и електронно оборудване“ или ОЕЕО означава електрическо и електронно оборудване, които са отпадъци по смисъла на член 1, буква а) от Директива 75/442/ЕИО, включително всички компоненти, монтажни връзки и резервни части, които са част от продукта по време на бракуването;
в)
„предотвратяване“ означава мерки, чрез които се намаляват количеството и вредността за околната среда на ОЕЕО и на материали и вещества, които се съдържат в тях;
г)
„повторна употреба“ означава всяка операция, с която ОЕЕО или техни компоненти се използват повторно за същата цел, за която са били предназначени, включително продължителната употреба на уредите или техните компоненти, които са върнати в пунктовете за събиране, на разпространителите, на тези, които ги рециклират, или на производителите;
д)
„рециклиране“ означава преработка в производствен процес на отпадъчните материали за тяхната първоначална цел или за друга цел, но без оползотворяване на енергия, което означава използване на запалими отпадъци като средство за генериране на енергия чрез пряко изгаряне със или без използването на други отпадъци, но с оползотворяване на топлина;
е)
„оползотворяване“ означава всяка от приложимите операции, описани в приложение II Б към Директива 75/442/ЕИО;
ж)
„изхвърляне“ означава всяка от приложимите операции, описани в приложение II А към Директива 75/442/ЕИО;
з)
„обработване“ означава всички дейности, извършвани след като всички ОЕЕО са били предадени в съответното съоръжение за почистване, разглобяване, раздробяване, оползотворяване и подготовка за изхвърляне и всякакви други операции, извършвани за оползотворяване и/или изхвърляне на ОЕЕО.
и)
„производител“ е всяко лице, което, независимо от начина на продажба, включително средствата за дистанционни съобщения в съответствие с Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 1997 г. относно защитата на потребителите по отношение на дистанционните договори (12):
i)
произвежда и продава електрическо и електронно оборудване със своя запазена марка,
ii)
препродава със своя запазена марка оборудване, произведено от друг доставчик, като прекупвачът не се счита за „производител“, ако запазената марка на производителя е поставена върху оборудването, както е посочено в подточка i), или
iii)
внася или изнася електрическо и електронно оборудване за професионални нужди в държава-членка.
Този, който осигурява изключително само финансиране съгласно и във връзка с някакво финансово споразумение, не се счита за „производител“, освен ако същият не действа като производител по смисъла на някоя от подточки от i) до iii);
й)
„разпространител“ означава всяко лице, което осигурява електрическо и електронно оборудване с търговска цел на лицето, което ще ги използва;
к)
„отпадъци от електрическо и електронно оборудване от домакинства“ означава отпадъци от електрическо и електронно оборудване, които идват от домакинства, както и от търговски, институционални и други източници, които поради своите качества и количество са подобни на тези от домакинствата;
л)
„опасни вещества и препарати“ означава всяко вещество или препарат, което се счита за опасно съгласно Директива 67/548/ЕИО (13) на Съвета или Директива 1999/45/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (14);
м)
„финансово споразумение“ означава всеки договор или споразумение за заем, лизинг, наем или продажба с отсрочено плащане относно всяко оборудване, независимо дали условията на този договор или споразумение, или на всеки допълнителен договор или споразумение предвиждат, че прехвърлянето на собствеността на това оборудване ще се или може да се състои.
Член 4
Разработване на продукта
Държавите-членки насърчават разработването и производството на електрическо и електронно оборудване, при които е взето предвид и се улеснява разглобяването на части и оползотворяването, по-специално повторната употреба и рециклирането на ОЕЕО, техните компоненти и материали. В този смисъл държавите-членки предприемат подходящите мерки, така че производителите да не попречат на повторното използване на ОЕЕО чрез специфични характеристики на дизайна или производствените процеси, освен ако такива специфични характеристики на дизайна или производствените процеси не представляват най-важната полза, например по отношение на защитата на околната среда и/или изискванията за безопасност.
Член 5
Разделно събиране
1. Държавите-членки предприемат подходящите мерки, за да намалят до минимум изхвърлянето на ОЕЕО като неразделени общински отпадъци и да постигнат високо ниво на разделно събиране на ОЕЕО.
2. За ОЕЕО от домакинствата държавите-членки гарантират, че до 13 август 2005 г.:
а)
са поставени удобни съоръжения, които позволяват на крайните държатели и разпространители да връщат такива отпадъци безплатно. Държавите-членки гарантират наличността и достъпа до необходимите съоръжения за събиране, взимайки предвид по-специално гъстотата на населението;
б)
когато се предоставя нов продукт, разпространителите са отговорни да гарантират, че този отпадък може да се върне обратно на разпространителя безплатно, въз основа на принципа на взаимност, доколкото оборудването е от сходен вид и изпълнява същите функции като предоставеното оборудване. Държавите-членки могат да се отклонят от тази разпоредба, при условие че гарантират, че връщането обратно на ОЕЕО не е по-сложно за крайния държател и при условие че тези системи остават безплатни за него. Държавите-членки, които използват тази разпоредба, съобщават на Комисията за това;
в)
без да нарушава разпоредбите на букви а) и б), производителят има право да създаде и действа по индивидуална и/или обща система за обратно връщане на ОЕЕО от домакинствата, при условие че тези системи следват целите на настоящата директива;
г)
вземайки предвид безопасността и здравните стандарти на национално ниво и ниво Общност, може да се откаже връщането по букви а) и б) на ОЕЕО, които представляват риск за здравето и безопасността на лицата, които работят с тях, поради наличие на вредни примеси. Държавите-членки постигат определени споразумения за такъв вид ОЕЕО.
Държавите-членки могат да обезпечат постигането на такива специфични споразумения за връщане на ОЕЕО съгласно букви а) и б), ако оборудването не съдържа основните компоненти, или ако оборудването съдържа отпадъци, различни от ОЕЕО.
3. В случай на ОЕЕО, различни от ОЕЕО от домакинства, и без да се нарушава член 9, държавите-членки гарантират, че производителите или трети страни, действащи от тяхно име, осигуряват събирането на такива отпадъци.
4. Държавите-членки гарантират, че всички ОЕЕО, събрани съгласно по-горните параграфи 1, 2 и 3, се транспортират до съоръженията за обработка, за които има разрешение съгласно член 6, освен ако тези устройства са повторно използвани като цяло. Държавите-членки гарантират, че предвиденото повторно използване не води до заобикаляне на настоящата директива, по-специално по отношение на членове 6 и 7. Събирането и транспортирането на разделно събрани ОЕЕО се извършва по начин, който оптимизира повторната употреба и рециклирането на тези компоненти или цели устройства, които могат да се рециклират или използват повторно.
5. Без да се засяга параграф 1, държавите-членки гарантират, че най-късно до 31 декември 2006 г. следва да се постигне степен на разделно събиране на ОЕЕО от минимум четири килограма средно за един жител на година.
Европейският парламент и Съветът, по предложение на Комисията и вземайки предвид техническия и икономически опит, натрупан от държавите-членки, определят нова задължителна цел до 31 декември 2008 г. Тя може да представлява процент от количествата електрическо и електронно оборудване, продадени на домакинствата през предходните години.
Член 6
Обработка
1. Държавите-членки гарантират, че производителите или трети страни, действащи от тяхно име, в съответствие със законодателството създават системи, чрез които се осигурява обработката на ОЕЕО чрез използване на най-добри налични техники за обработка, оползотворяване и рециклиране. Системите могат да бъдат създадени от производителите индивидуално и/или колективно. За да се гарантира съответствие с член 4 от Директива 75/442/ЕИО, обработването включва минимум отстраняване на всички течности и селективна обработка в съответствие с приложение II към настоящата директива.
Според процедурата, посочена в член 14, параграф 2, с приложение II могат да се въведат и други технологии за обработка, които гарантират поне същото ниво на защита на човешкото здраве и околната среда.
За целите на защитата на околната среда държавите-членки могат да създадат минимум стандарти за качество на обработката на събраните ОЕЕО. Държавите-членки, които изберат такива стандарти за качество, съобщават за това на Комисията, която публикува тези стандарти.
2. Държавите-членки гарантират, че всяка организация и предприятие, които извършват обработка, са получили разрешително от компетентните органи в съответствие с членове 9 и 10 от Директива 75/442/ЕИО.
Дерогацията от разрешителното, което се изисква съобразно член 11, параграф 1, буква б) от Директива 75/442/ЕИО, може да се прилага за дейности по оползотворяване на ОЕЕО, ако проверката се извърши от компетентния орган преди регистрацията, за да се гарантира съответствие с член 4 от Директива 75/442/ЕИО.
При проверката се прави преглед на:
а)
вида и количествата отпадъци, които следва да се обработват;
б)
основните технически изисквания, които следва да се спазват;
в)
предварителните мерки за безопасност, които следва да се вземат.
Проверката се извършва най-малко един път в годината и резултатите се съобщават на Комисията от държавите-членки.
3. Държавите-членки гарантират, че организациите и предприятията, извършващи обработката, съхраняват и обработват ОЕЕО при спазване на техническите изисквания, определени в приложение III.
4. Държавите-членки гарантират, че разрешителното или регистрацията, посочени в параграф 2, включват всички условия, необходими за постигане на съответствие с изискванията на параграфи 1 и 3 за постигане на целите на оползотворяването, посочени в член 7.
5. Действията по обработка може също така да бъдат предприети от външни за държавите-членки или Общността страни, при условие че транспортирането на ОЕЕО е в съответствие с Регламент (ЕИО) № 259/93 на Съвета от 1 февруари 1993 г. относно наблюдаването и контрола на превозите на отпадъци в рамките на, за и от Европейската общност (15).
ОЕЕО, изнесени от Общността в съответствие с Регламент (ЕИО) № 259/93 на Съвета, Регламент (ЕО) № 1420/1999 на Съвета от 29 април 1999 г. за определяне на общи правила и процедури, които да се прилагат за експедициите на определени типове отпадъци в определени страни, които не са членки на ОИСР (16) и Регламент (ЕО) № 1547/1999 на Комисията от 12 юли 1999 г. за определяне на процедури за контрол съгласно Регламент (ЕИО) № 259/93 на Съвета, които се прилагат за експедицията на определени видове отпадъци до определени страни, за които не се прилага окончателният вариант на Решение С (92)39 на ОИСР (17), се следят относно спазването на задълженията и целите, посочени в член 7, параграфи 1 и 2 от настоящата директива, само ако износителят може да докаже, че операциите по оползотворяване, повторна употреба и/или рециклиране са се извършили при условия, еквивалентни на изискванията на настоящата директива.
6. Държавите-членки насърчават организациите и предприятията, които извършват обработка, да въвеждат сертифицирани системи за управление на околната среда в съответствие с Регламент (ЕО) № 761/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 19 март 2001 г. за допускане на доброволното участие на организации в Схемата на Общността за управление по околната среда и одит (EMAS) (18).
Член 7
Оползотворяване
1. Държавите-членки гарантират, че производителите и трети лица, действащи от тяхно име, създават системи, индивидуално или колективно, в съответствие със законодателството но Общността, с които осигуряват оползотворяването на ОЕЕО, които са събрани разделно в съответствие с член 5. Държавите-членки дават приоритет на повторната употреба на целите уреди. До датата, посочена в параграф 4, тези уреди не се вземат предвид при определяне на целите, залегнали в параграф 2.
2. Относно ОЕЕО, определени за обработка в съответствие с член 6, държавите-членки гарантират, че до 31 декември 2006 г. производителите са постигнали следните цели:
а)
за ОЕЕО, попадащи в категории 1 и 10 на приложение I A,
-
степента на оползотворяване е увеличена до минимум 80 % от средното тегло за уред, и
-
повторно използваните и рециклирани компоненти, материали и вещества се увеличават на минимум 75 % от средното тегло за един уред;
б)
за ОЕЕО, попадащи в категории 3 и 4 на приложение I A,
-
степента на оползотворяване е увеличена до минимум 75 % от средното тегло за уред, и
-
повторно използваните и рециклирани компоненти, материали и вещества се увеличавта на минимум 65 % от средното тегло за един уред;
в)
за ОЕЕО, попадащи в категории 2, 5, 6, 7 и 9 на приложение I A,
-
степента на оползотворяване е увеличена до минимум 70 % от средното тегло за уред, и
-
повторно използваните и рециклирани компоненти, материали и вещества се увеличават на минимум 50 % от средното тегло за един уред;
г)
за газоразрядни лампи степента на компонентите, материалите и веществата, които са повторно използвани или рециклирани, достига минимум 80 % от теглото на лампите.
3. Държавите-членки гарантират, че за определяне на тези цели производителите или третите страни, действащи от тяхно име, запазват данни относно масата от ОЕЕО, техните компоненти, материали и вещества, когато те влизат и излизат от съоръженията за обработка и/или когато влизат в съоръжение за оползотворяване или рециклиране.
Комисията, в съответствие с процедурата, определена в член 14, параграф 2, създава подробни правила за съответствие на мониторинга, включително спецификации за материали, на държавите-членки с целите, посочени в параграф 2. Комисията представя тези мерки до 13 август 2004 г.
4. Европейският парламент и Съветът, действащи по предложение на Комисията, поставят нови цели за оползотворяване и повторна употреба/рециклиране, включително повторната употреба на уредите, когато е целесъобразно, както и на продукти, попадащи в категория 8 от приложение I A, до 31 декември 2008 г. Това се прави като се вземат предвид ползите за околната среда от електрическо и електронно оборудване, които са в употреба, такива като подобряване ефективността на ресурсите в резултат на развитието в областта на материалите и технологиите. Техническият прогрес при повторната употреба, оползотворяването и рециклирането, продуктите и материалите, както и опитът, натрупан от държавите-членки и промишлеността, също се вземат предвид.
5. Държавите-членки насърчават разработването на нови технологии за оползотворяване, рециклиране и обработка.
Член 8
Финансиране по отношение на ОЕЕО от домакинствата
1. Държавите-членки гарантират, че до 13 август 2005 г. производителите осигуряват най-малко финансиране за събирането, обработката, оползотворяването и екологичното изхвърляне на ОЕЕО от домакинствата, поставени в съоръженията за събиране, предоставени в съответствие с член 5, параграф 2.
2. За продукти, пуснати на пазара след 13 август 2005 г., всеки производител носи отговорност за финансирането на дейностите, посочени в параграф 1 и отнасящи се до отпадъците от продуктите, които те произвеждат. Производителите могат да изберат да изпълнят това задължение индивидуално или чрез обща схема за събиране.
Държавите-членки гарантират, че при пускане на продукт на пазара всеки производител осигурява гаранция, която показва, че управлението на ОЕЕО ще бъде финансирано, и че производителите ясно са маркирали техните продукти в съответствие с член 11, параграф 2. Тази гаранция е за това, че дейностите, посочени в параграф 1, отнасящи се до тези продукти, ще бъдат финансирани. Гаранцията може да има формата на участие на производителя в подходящите схеми за финансиране управлението на ОЕЕО, застраховка за рециклиране или блокиране на банкова сметка.
Разходите по събирането, обработката и изхвърлянето, съобразени с околната следа, не се показват отделно на купувачите по време на продажбата на новите продукти.
3. Отговорността за покриване на разходите по управление на ОЕЕО от продукти, пуснати на пазара преди датата, посочена в параграф 1 (стари отпадъци), се поема от една или повече системи, които всички производители, съществуващи на пазара, когато се появят съответните разходи, поддържат пропорционално, т.е. съответно на техния дял на пазара в зависимост от вида на оборудването.
Държавите-членки гарантират, че за преходния период от 8 години (10 години за категория 1 от приложение I A) след влизането в сила на настоящата директива производителите могат да показват на купувачите разходите за събиране, обработка и изхвърляне по начин, благоприятен за околната среда, по време на продажбата на нови продукти. Упоменатите разходи не следва да превишават действителните разходи.
4. Държавите-членки гарантират, че производителите, поддържащи електрическо и електронно оборудване чрез дистанционна комуникация също спазват изискванията, определени в настоящия член, по отношение на оборудване, предоставено в държавата-членка, в която пребивава купувачът на това оборудване.
Член 9
Финансиране с оглед ОЕЕО от потребители, различни от домакинства
Държавите-членки гарантират, че до 13 август 2005 г. поемането на разходите за събиране, обработка, оползотворяване и съобразено с околната среда изхвърляне на ОЕЕО от продукти, идващи от потребители, различни от домакинства, и пуснати на пазара след 13 август 2005 г. се осигурява от производителите.
За ОЕЕО от продукти, пуснати на пазара след 13 август 2005 г. (стари отпадъци), поемането на разходите по управление се осигурява от производителите. Държавите-членки могат, като алтернатива, да вземат мерки тези потребители, които не са домакинства, да поемат част или изцяло отговорността за това финансиране.
Производителите и потребителите, които не са домакинства, могат, без да нарушават настоящата директива, да сключат споразумения, с които се уговорят методите на финансиране.
Член 10
Информация за потребителите
1. Държавите-членки гарантират, че потребителите на електрическо и електронно оборудване в домакинствата получават необходимата информация за:
а)
изискванията да не се изхвърлят ОЕЕО като несортирани общински отпадъци и за разделното събиране на такива ОЕЕО;
б)
системите за връщане и събиране, които са на разположение;
в)
тяхната роля при повторната употреба, рециклирането и други форми на оползотворяване на ОЕЕО;
г)
възможното влияние върху околната среда и здравето на човека като резултат от присъствието на опасни вещества в електрическото и електронното оборудване;
д)
значението на символите, показани в приложение IV.
2. Държавите-членки приемат подходящите мерки, така че потребителите да участват в събирането на ОЕЕО и за насърчаването им да улеснят процеса на повторна употреба, обработка и оползотворяване.
3. С оглед минимизиране изхвърлянето на ОЕЕО като несортирани общински отпадъци и улесняване тяхното разделно събиране, държавите-членки гарантират, че производителите поставят подходящата маркировка върху електрическото и електронното оборудване, пуснато на пазара след 13 август 2005 г. със символа, показан в приложение IV. В изключителни случаи, когато това е необходимо поради размера или функциите на продукта, символът се напечатва върху опаковката, върху инструкциите за употреба и върху гаранционната карта на електрическото и електронното оборудване.
4. Държавите-членки могат да изискат част от или цялата информация, посочена в параграфи от 1 до 3, да бъде предоставена от производителите и/или разпространителите в инструкциите за употреба или на мястото на продажбата.
Член 11
Информация за съоръженията за обработка
1. С цел да се улесни повторното използване, правилното и съобразено с околната среда обработване на ОЕЕО, включително поддръжката, подобряването, подновяването и рециклирането, държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че производителите осигуряват информация за обработката и рециклирането за всички видове ново ЕЕО, пуснато на пазара, в периода от една година след пускането на пазара на оборудването. Информацията показва, доколкото това е необходимо, за да могат центровете за повторно използване и съоръженията за обработка и рециклиране да постигнат съответствие с разпоредбите на настоящата директива, различните компоненти и материали в ЕЕО, както и местоположението на опасните вещества и препарати в ЕЕО. Тя се предоставя на разположение на центровете за повторно използване и съоръженията за обработка и рециклиране от производителите на ЕЕО във формата на наръчници или чрез електронните медии (т.е. CD-ROM, онлайн услуги).
2. Държавите-членки гарантират, че всички производители на електрическо и електронно оборудване, пуснато на пазара след 13 август 2005 г. са обозначили ясно уреда посредством поставена маркировка върху уреда. Нещо повече, за да може датата, на която уредcj е пуснат на пазара, да бъде недвусмислено определена, маркировката върху уреда показва, че последният е бил пуснат на пазара след 13 август 2005 г. Комисията насърчава подготовката на Европейски стандарти за тази цел.
Член 12
Информация и докладване
1. Държавите-членки съставят регистър на производителите и събират информация, включително доказани оценки, въз основа на годишните количества и категории относно електрическо и електронно оборудване, пуснато на пазара, събрано чрез всички начини, повторно използвано, рециклирано и оползотворено в държавите-членки, както и относно изнесените събрани отпадъци по тегло или, ако това е възможно, по брой.
Държавите-членки гарантират, че производителите, доставящи електрическо и електронно оборудване чрез средствата на дистанционната комуникация, осигуряват информация за съобразяването с изискванията на член 8, параграф 4 и за количествата и категориите електрическо и електронно оборудване, пуснато на пазара в държавата-членка, където купувачът на това оборудване пребивава.
Държавите-членки гарантират, че изискваната информацията се съобщава на Комисията на две години, в срок от 18 месеца след края на съответния двегодишен период. Първата информация обхваща 2005 и 2006 г. Тази информация се във формат, който ще бъде определен в рамките на годината след влизането в сила на настоящата директива и в съответствие с процедурата, посочена в член 14, параграф 2, с оглед създаването на база данни за ОЕЕО и тяхната обработка.
Държавите-членки осигуряват обмяната на актуална информация с цел да се постигне съответствие с настоящия параграф, и по-специално за дейностите по обработка, посочени в член 6, параграф 5.
2. Без да се засягат изискванията на параграф 1, държавите-членки изпращат доклад на Комисията за прилагането на настоящата директива на всеки три години. Докладът се съставя въз основата на въпросник или план, създадени от Комисията в съответствие с процедурата, залегнала в член 6 от Директива 91/692/ЕИО на Съвета от 23 декември 1991 г. относно стандартизиране и рационализиране на докладите за прилагане на някои директиви, свързани с околната среда (19). Въпросникът или планът се изпращат на държавите-членки шест месеца преди започването на периода, за който се отнася докладът. Докладът се предоставя на Комисията в срок от девет месеца след края на тригодишния период, обхванат от него.
Първият тригодишен доклад обхваща периода от 2004 г. до 2006 г.
Комисията публикува доклад по прилагането на настоящата директива в срок от девет месеца след получаване на докладите от държавите-членки.
Член 13
Адаптиране към научния и техническия прогрес
Всички изменения, които са необходими, за да се адаптират член 7, параграф 3, приложение I Б, (по-специално с оглед на възможното прибавяне на осветителни тела в домовете, електрически лампи с нажежаема жичка и фотоволтаични продукти, като соларни панели), приложение II (по-специално като се вземат предвид новите технически разработки за обработване на ОЕЕО), и приложения III и IV към научния и технически напредък, се приемат в съответствие с процедурата, определена в член 14, параграф 2.
Преди да се изменят приложенията, Комисията, inter alia, се консултира с производителите на електрическо и електронно оборудване, с тези, които рециклират, с операторите по обработката и с екологичните организации, както и с асоциациите на работодателите и потребителите.
Член 14
Комитет
1. Комисията се подпомага от Комитетът, създаден съобразно член 18 от Директива 75/442/ЕИО.
2. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се взема предвид и член 8 от него.
Периодът, посочен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, е три месеца.
3. Комитетът приема свой процедурен правилник.
Член 15
Санкции
Държавите-членки определят санкциите, приложими при нарушаване на националните разпоредби, приети съгласно настоящата директива. Така предвидените санкции са ефективни, пропорционални и възпиращи.
Член 16
Проверки и мониторинг
Държавите-членки гарантират, че чрез извършване на инспекции и мониторинг се осигурява контрол за правилното прилагане на настоящата директива.
Член 17
Транспониране
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, преди 13 август 2004 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки уведомяват Комисията за текста на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, приети в областта, уредена с настоящата директива.
3. При условие че целите, заложени в настоящата директива, са постигнати, държавите-членки могат да транспонират разпоредбите, посочени в член 6, параграф 6, член 10, параграф 1 и член 11 чрез постигане на споразумение между компетентните органи и заинтересованите икономически сектори. Такива споразумения отговарят на следните изисквания:
а)
споразуменията да са влезли в сила;
б)
споразуменията определят целите със съответните крайни срокове;
в)
споразуменията се публикуват в националния официален вестник или в официален документ, които са еднакво достъпни за обществеността и се изпращат на Комисията;
г)
постигнатите резултати се наблюдават през определени периоди от време, съобщават се на компетентните органи и Комисията, и се предоставят на обществеността при условията, посочени в споразумението;
д)
компетентните органи гарантират, че постигнатият напредък по споразумението е проверен;
е)
в случай на несъответствие със споразумението държавите-членки прилагат съответните разпоредби на настоящата директива чрез законови, подзаконови и административни мерки.
4.
а)
Гърция и Ирландия, които поради техните:
-
дефицит на инфраструктура за рециклиране,
-
географски особености, като голям брой малки острови и наличие на селски и планински области,
-
ниска гъстота на населението, и
-
ниско ниво на потребление на електрическо и електронно оборудване,
не могат да постигнат целите за събиране, посочени в член 5, параграф 5, първа алинея, или целите за оползотворяване, посочени в член 7, параграф 2, и които, съгласно член 5, параграф 2, трета алинея от Директива 1999/31/ЕО на Съвета от 26 април 1999 г. относно депониране на отпадъците (20), могат да поискат удължаване на крайния срок, определен в този член,могат да удължат периода, посочен в член 5, параграф 5 и член 7, параграф 2 от настоящата директива с 24 месеца.
Тези държави-членки съобщават на Комисията за техните решения най-късно до въвеждането на настоящата директива.
б)
Комисията информира другите държави-членки и Европейския парламент относно тези решения.
5. В срок от пет години след влизането в сила на настоящата директива, Комисията представя доклад на Европейския парламент и на Съвета, основан на опита по прилагането на настоящата директива, по-специално по отношение на разделното събиране, обработване, оползотворяване и финансовите системи. Като допълнение докладът се основава на развитието на технологиите, натрупания опит, екологичните изисквания и функционирането на вътрешния пазар. Докладът, ако е целесъобразно, се придружава от предложения за ревизия на съответните разпоредби от настоящата директива.
Член 18
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 19
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 27 януари 2003 година.
Direttiva 2002/96/CE del Parlamento europeo e del Consiglio
del 27 gennaio 2003
sui rifiuti di apparecchiature elettriche ed elettroniche (RAEE)
IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l'articolo 175, paragrafo 1,
vista la proposta della Commissione(1),
visto il parere del Comitato economico e sociale(2),
visto il parere del Comitato delle regioni(3),
deliberando secondo la procedura di cui all'articolo 251 del trattato(4), visto il progetto comune approvato l'8 novembre 2002 dal comitato di conciliazione,
considerando quanto segue:
(1) Gli obiettivi della politica ambientale della Comunità sono in particolare la salvaguardia, la tutela e il miglioramento della qualità dell'ambiente, la protezione della salute umana e l'uso accorto e razionale delle risorse naturali. Questa politica è essere basata sul principio di precauzione, sul principio dell'azione preventiva, e su quello della correzione del danno ambientale, in via prioritaria, alla fonte e sul principio "chi inquina paga".
(2) Secondo il programma comunitario di politica ed azione a favore dell'ambiente e di uno sviluppo sostenibile ("Quinto programma di azione a favore dell'ambiente")(5), il conseguimento dello sviluppo sostenibile comporta cambiamenti significativi nell'attuale andamento di sviluppo, produzione, consumo e comportamento. Inoltre, il programma auspica, fra l'altro, di ridurre lo spreco di risorse naturali e di prevenire l'inquinamento. Esso menziona i rifiuti di apparecchiature elettriche ed elettroniche (in prosieguo: "RAEE") come uno dei settori da regolare in relazione ai principi di prevenzione, recupero e smaltimento sicuro dei rifiuti.
(3) Secondo la comunicazione della Commissione del 30 luglio 1996 sul riesame della strategia comunitaria per la gestione dei rifiuti, quando non è possibile evitare la produzione dei rifiuti, essi devono essere riusati o recuperati a livello di materiale o di energia.
(4) Nella risoluzione del 24 febbraio 1997 sulla strategia comunitaria per la gestione dei rifiuti(6) il Consiglio ha insistito sulla necessità di promuovere il recupero dei rifiuti al fine di ridurne la quantità da smaltire e di preservare le risorse naturali, in particolare mediante il reimpiego, il riciclaggio, il compostaggio e il recupero dell'energia dai rifiuti ed ha riconosciuto che la scelta delle opzioni nei casi specifici deve tener conto delle conseguenze ambientali ed economiche, ma che fino a quando non interverranno progressi scientifici e tecnici al riguardo e non saranno ulteriormente sviluppate le analisi del ciclo biologico, bisognerà optare per il reimpiego e per il recupero dei materiali se e nella misura in cui essi rappresentano le migliori opzioni ambientali. Il Consiglio ha inoltre invitato la Commissione a dare opportunamente seguito, il più presto possibile, ai progetti del programma sui flussi di rifiuti prioritari, compresi i RAEE.
(5) Nella risoluzione del 14 novembre 1996(7) il Parlamento europeo ha chiesto alla Commissione di presentare proposte di direttive su vari flussi di rifiuti prioritari, tra cui i rifiuti elettrici ed elettronici, e di basare tali proposte sul principio della responsabilità del produttore. Nella stessa risoluzione il Parlamento europeo ha chiesto al Consiglio e alla Commissione di presentare proposte per ridurre il volume dei rifiuti.
(6) La direttiva 75/442/CEE del Consiglio, del 15 luglio 1975, relativa ai rifiuti(8), prevede la possibilità di adottare norme specifiche mediante singole direttive in particolari casi o per completare detta direttiva relativamente alla gestione di categorie particolari di rifiuti.
(7) Le quantità di RAEE generate nella Comunità aumentano rapidamente. La presenza di componenti pericolose nelle apparecchiature elettriche ed elettroniche (in prosieguo: "AEE") solleva grandi problemi nella fase di gestione dei rifiuti e i RAEE non sono sufficientemente riciclati.
(8) L'obiettivo di migliorare la gestione dei RAEE non può essere efficacemente raggiunto dagli Stati membri a livello individuale. In particolare, le diverse applicazioni nazionali del principio della responsabilità del produttore possono provocare notevoli disparità tra gli oneri finanziari a carico degli operatori economici. La presenza di politiche nazionali diverse sulla gestione dei RAEE ostacola l'efficacia delle politiche di riciclaggio. Pertanto, i criteri essenziali dovrebbero essere stabiliti a livello comunitario.
(9) Le disposizioni della presente direttiva dovrebbero applicarsi ai prodotti e ai produttori, a prescindere dalle tecniche di vendita, comprese televendite e vendite elettroniche. In tale contesto gli obblighi dei produttori e dei distributori che utilizzano canali di televendita e vendita elettronica dovrebbero, per quanto possibile, avere la stessa forma ed essere attuati nello stesso modo, onde evitare che altri canali di distribuzione debbano sostenere i costi delle disposizioni della presente direttiva concernenti i RAEE di attrezzature vendute mediante televendita o vendita elettronica.
(10) L'ambito di applicazione della presente direttiva dovrebbe includere tutte le apparecchiature elettriche ed elettroniche usate dai consumatori e le apparecchiature elettriche ed elettroniche ad uso professionale. La presente direttiva si dovrebbe applicare ferma restando la normativa comunitaria in materia di sicurezza e di salute pubblica che protegge chiunque entri in contatto con i RAEE e la normativa specifica sulla gestione dei rifiuti, in particolare la direttiva 91/157/CEE del Consiglio, del 18 marzo 1991, relativa alle pile ed agli accumulatori contenenti sostanze pericolose(9).
(11) La direttiva 91/157/CEE dovrebbe essere sottoposta senza indugio ad una revisione, in particolare alla luce della presente direttiva.
(12) L'introduzione, da parte della presente direttiva, della responsabilità del produttore è uno degli strumenti per incoraggiare la progettazione e la produzione di apparecchiature elettriche ed elettroniche che tengano pienamente in considerazione e facilitino la riparazione, l'eventuale adeguamento al progresso tecnico, il reimpiego, smontaggio e riciclaggio.
(13) Al fine di garantire la salute e la sicurezza del personale del distributore incaricato del ritiro e della gestione dei RAEE, gli Stati membri, in conformità con le norme nazionali e comunitarie in materia di salute e sicurezza, dovrebbero definire le condizioni in cui i distributori possono rifiutare il ritiro.
(14) Gli Stati membri dovrebbero incoraggiare la progettazione e la produzione di apparecchiature elettriche ed elettroniche che tengano in considerazione e facilitino la soppressione e il recupero, in particolare il reimpiego e il riciclaggio dei RAEE, dei loro componenti e materiali. I produttori non dovrebbero impedire, mediante caratteristiche specifiche della progettazione o processi di fabbricazione, il reimpiego dei RAEE, a meno che tali caratteristiche specifiche della progettazione o processi di fabbricazione presentino vantaggi di primaria importanza, ed esempio in relazione alla protezione dell'ambiente e/o ai requisiti di sicurezza.
(15) La raccolta separata è la condizione preliminare per garantire il trattamento specifico e il riciclaggio dei RAEE ed è necessaria per raggiungere il livello stabilito di protezione della salute umana e dell'ambiente nella Comunità. I consumatori devono contribuire attivamente al successo di questa raccolta e dovrebbero essere incoraggiati a riportare i RAEE. A tal fine è opportuno creare idonee strutture per la restituzione dei RAEE, compresi punti pubblici di raccolta, dove i nuclei domestici possano restituire almeno gratuitamente i loro rifiuti.
(16) Al fine di raggiungere il livello stabilito di protezione e gli obiettivi ambientali armonizzati nella Comunità, gli Stati membri dovrebbero adottare misure appropriate al fine di ridurre al minimo lo smaltimento dei RAEE come rifiuti municipali misti e raggiungere un elevato livello di raccolta separata dei RAEE. Al fine di garantire che gli Stati membri si adoperino per istituire regimi efficienti di raccolta, essi dovrebbero essere tenuti a raggiungere un elevato livello di raccolta di RAEE dai nuclei domestici.
(17) Un trattamento specifico dei RAEE è indispensabile per evitare la dispersione degli inquinanti nel materiale riciclato o nel flusso di rifiuti. Esso costituisce il metodo più efficace per garantire l'osservanza del livello di protezione dell'ambiente comunitario che è stato stabilito. Gli stabilimenti o le imprese che effettuano operazioni di riciclaggio e di trattamento dovrebbero essere conformi a talune norme minime per evitare gli impatti ambientali negativi legati al trattamento dei RAEE. Si dovrebbe ricorrere alle migliori tecniche di trattamento, recupero e riciclaggio disponibili purché assicurino il rispetto della salute umana e un'elevata protezione dell'ambiente. Le migliori tecniche di trattamento, recupero e riciclaggio disponibili possono essere ulteriormente definite secondo le procedure della direttiva 96/61/CE.
(18) Ove opportuno, andrebbe attribuita priorità al reimpiego dei RAEE e dei loro componenti, sottoinsiemi e materiali di consumo. Laddove il reimpiego non sia preferibile, tutti i RAEE raccolti separatamente dovrebbero essere inviati al recupero, permettendo in tal modo di raggiungere un elevato livello di riciclaggio e di recupero. Occorrerebbe inoltre incoraggiare i produttori a integrare materiale riciclato nelle nuove apparecchiature.
(19) A livello comunitario devono essere definiti i principi di base concernenti un finanziamento della gestione dei RAEE e i regimi di finanziamento devono contribuire a livelli elevati di raccolta, nonché all'attuazione del principio della responsabilità del produttore.
(20) I nuclei domestici utenti delle apparecchiature elettriche ed elettroniche dovrebbero poter restituire almeno gratuitamente i RAEE. I produttori dovrebbero quindi finanziare il ritiro dal punto di raccolta, il trattamento, il recupero e lo smaltimento dei RAEE. Per ottimizzare l'efficacia del concetto di responsabilità del produttore, ciascun produttore dovrebbe essere responsabile del finanziamento della gestione dei rifiuti derivanti dai suoi prodotti. Il produttore dovrebbe poter scegliere di adempiere tale obbligo o individualmente o aderendo ad un regime collettivo. Ciascun produttore, allorché immette un prodotto sul mercato, dovrebbe fornire una garanzia finanziaria per evitare che i costi della gestione dei RAEE derivanti da prodotti orfani ricadano sulla società o sugli altri produttori. Tutti i produttori esistenti dovrebbero condividere la responsabilità del finanziamento della gestione dei rifiuti storici nell'ambito di regimi di finanziamento collettivi ai quali contribuiscono proporzionalmente tutti i produttori esistenti sul mercato al momento in cui si verificano i costi. I regimi di finanziamento collettivi non dovrebbero avere l'effetto di escludere i produttori di nicchie di mercato o con ridotti volumi di produzione, gli importatori e i nuovi arrivati. Per un periodo transitorio i produttori dovrebbero poter indicare agli acquirenti, su base volontaria al momento della vendita di nuovi prodotti, i costi della raccolta, del trattamento e dello smaltimento inoffensivo per l'ambiente dei rifiuti storici. I produttori che si avvalgono di tale disposizione dovrebbero provvedere affinché i costi indicati non superino le spese effettivamente sostenute.
(21) L'informazione degli utenti sull'obbligo di non smaltire i RAEE come rifiuti municipali solidi misti e di raccogliere tali RAEE separatamente, nonché sui sistemi di raccolta e sul proprio ruolo nella gestione dei RAEE, è indispensabile per il successo della raccolta dei RAEE. Tale informazione comporta la marcatura appropriata delle apparecchiature elettriche ed elettroniche che potrebbero finire nei contenitori della spazzatura o in simili canali di raccolta dei rifiuti municipali.
(22) L'informazione sull'identificazione delle componenti e dei materiali fornita dai produttori è importante per facilitare la gestione e, in particolare, il trattamento e il recupero/riciclaggio dei RAEE.
(23) Gli Stati membri dovrebbero assicurare che le infrastrutture d'ispezione e monitoraggio permettano di verificare la corretta attuazione della presente direttiva, tenendo conto, fra l'altro, della raccomandazione 2001/331/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 4 aprile 2001, che stabilisce criteri minimi per le ispezioni ambientali negli Stati membri(10).
(24) L'informazione sul peso o, se ciò non è possibile, sul numero delle apparecchiature elettriche ed elettroniche immesse sul mercato nella Comunità e sui tassi di raccolta, reimpiego (compreso per quanto possibile il reimpiego di interi apparecchi), recupero/riciclaggio ed esportazione dei RAEE raccolti a norma della presente direttiva è necessaria per monitorare il raggiungimento degli obiettivi della presente direttiva.
(25) Gli Stati membri possono decidere di attuare alcune disposizioni della presente direttiva mediante accordi tra le autorità competenti e i settori economici interessati, purché siano soddisfatti particolari requisiti.
(26) L'adeguamento al progresso scientifico e tecnico di alcune disposizioni della direttiva, l'elenco dei prodotti che rientrano nelle categorie di cui all'allegato I A, il trattamento selettivo per materiali e componenti di RAEE, i requisiti tecnici per lo stoccaggio e il trattamento dei RAEE e il simbolo per la marcatura delle AEE dovrebbero essere stabiliti dalla Commissione secondo una procedura di comitato.
(27) Le misure necessarie per l'attuazione della presente direttiva sono adottate secondo la decisione 1999/468/CE del Consiglio, del 28 giugno 1999, recante modalità per l'esercizio delle competenze di esecuzione conferite alla Commissione(11),
HANNO ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
Articolo 1
Scopo
La presente direttiva reca misure miranti in via prioritaria a prevenire la produzione di rifiuti di apparecchiature elettriche ed elettroniche (RAEE) ed inoltre al loro reimpiego, riciclaggio e ad altre forme di recupero in modo da ridurre il volume dei rifiuti da smaltire. Essa mira inoltre a migliorare il funzionamento dal punto di vista ambientale di tutti gli operatori che intervengono nel ciclo di vita delle AEE, quali ad esempio produttori, distributori e consumatori, in particolare quegli operatori direttamente collegati al trattamento dei rifiuti delle stesse.
Articolo 2
Ambito di applicazione
1. La presente direttiva si applica alle apparecchiature elettriche ed elettroniche che rientrano nelle categorie dell'allegato I A, purché non si tratti di parti di altri tipi di apparecchiature che non rientrano nell'ambito di applicazione della presente direttiva. L'allegato I B contiene un elenco di prodotti che rientrano nelle categorie dell'allegato I A.
2. La presente direttiva si applica ferma restando la normativa comunitaria in materia di sicurezza e di salute e quella specifica sulla gestione dei rifiuti.
3. Sono escluse dall'ambito di applicazione della presente direttiva le apparecchiature connesse alla tutela degli interessi essenziali della sicurezza degli Stati membri, le armi, le munizioni e il materiale bellico, ad eccezione tuttavia dei prodotti che non siano destinati a fini specificamente militari.
Articolo 3
Definizioni
Ai fini della presente direttiva si intende per:
a) "apparecchiature elettriche ed elettroniche" o "AEE": le apparecchiature che dipendono per un corretto funzionamento da correnti elettriche o campi elettromagnetici e le apparecchiature di generazione, trasferimento e misura di queste correnti e campi appartenenti alle categorie di cui all'allegato I A e progettate per essere usate con una tensione non superiore a 1000 volt per la corrente alternata e a 1500 volt per la corrente continua;
b) "rifiuti di apparecchiature elettriche ed elettroniche" o "RAEE": le apparecchiature elettriche ed elettroniche che sono rifiuti ai sensi dell'articolo 1, lettera a), della direttiva 75/442/CEE, inclusi tutti i componenti, sottoinsiemi e materiali di consumo che sono parte integrante del prodotto al momento in cui si decide di eliminarlo;
c) "prevenzione": le misure volte a ridurre la quantità e la nocività per l'ambiente dei RAEE e dei materiali e delle sostanze che li compongono;
d) "reimpiego": le operazioni in virtù delle quali i RAEE o loro componenti sono utilizzati allo stesso scopo per il quale le apparecchiature erano state originariamente concepite, incluso l'uso continuativo delle apparecchiature o loro componenti riportati ai punti di raccolta, ai distributori, riciclatori o fabbricanti;
e) "riciclaggio": il ritrattamento in un processo di produzione dei materiali di rifiuto per la loro funzione originaria o per altri fini, escluso il recupero di energia ossia l'utilizzo di rifiuti combustibili quale mezzo per produrre energia mediante incenerimento diretto con o senza altri rifiuti, ma con recupero di calore;
f) "recupero": le pertinenti operazioni di cui all'allegato II B della direttiva 75/442/CEE;
g) "smaltimento": le pertinenti operazioni di cui all'allegato II A della direttiva 75/442/CEE;
h) "trattamento": le attività eseguite dopo la consegna dei RAEE ad un impianto di disinquinamento, smontaggio, frantumazione, recupero o preparazione per lo smaltimento e tutte le altre operazioni eseguite ai fini del recupero e/o dello smaltimento dei RAEE;
i) "produttore": chi, qualunque sia la tecnica di vendita utilizzata, anche mediante tecniche di comunicazione a distanza ai sensi della direttiva 97/7/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 20 maggio 1997, riguardante la protezione dei consumatori in materia di contratti a distanza(12):
i) fabbrica e vende apparecchiature elettriche ed elettroniche recanti il suo marchio;
ii) rivende sotto il suo marchio apparecchiature prodotte da altri fornitori; il rivenditore non viene considerato "produttore", se l'apparecchiatura reca il marchio del produttore a norma del punto i);
iii) importa o esporta apparecchiature elettriche ed elettroniche in uno Stato membro nell'ambito di un'attività professionale.
Chiunque fornisca finanziamenti esclusivamente sulla base o a norma di un accordo finanziario non è considerato "produttore" a meno che non agisca in qualità di produttore ai sensi delle lettere da i) a iii);
j) "distributore": chi fornisce un'apparecchiatura elettrica od elettronica nell'ambito di un'attività commerciale ad una parte che la userà;
k) "RAEE provenienti dai nuclei domestici": i RAEE originati dai nuclei domestici e di origine commerciale, industriale, istituzionale e di altro tipo analoghi, per natura e quantità, a quelli originati dai nuclei domestici;
l) "sostanze o preparati pericolosi": le sostanze o preparati che devono essere considerati pericolosi ai sensi della direttiva 67/548/CEE del Consiglio(13) o della direttiva 1999/45/CE del Parlamento europeo e del Consiglio(14);
m) "accordo finanziario", qualsiasi contratto o accordo di prestito, noleggio, affitto o vendita dilazionata relativo a qualsiasi apparecchiatura, indipendentemente dal fatto che i termini di tale contratto o accordo o di un contratto o accordo accessori prevedano il trasferimento o la possibilità del trasferimento della proprietà di tale apparecchiatura.
Articolo 4
Progettazione dei prodotti
Gli Stati membri incoraggiano la progettazione e la produzione di apparecchiature elettriche ed elettroniche che tengano in considerazione e facilitino la soppressione e il recupero, in particolare il reimpiego e il riciclaggio dei RAEE, dei loro componenti e materiali. In tale contesto, gli Stati membri adottano misure adeguate affinché i produttori non impediscano, mediante caratteristiche specifiche della progettazione o processi di fabbricazione, il reimpiego dei RAEE, a meno che tali caratteristiche specifiche della progettazione o processi di fabbricazione presentino vantaggi di primaria importanza, ad esempio in relazione alla protezione dell'ambiente e/o ai requisiti di sicurezza.
Articolo 5
Raccolta separata
1. Gli Stati membri adottano misure adeguate al fine di ridurre al minimo lo smaltimento dei RAEE come rifiuti municipali misti e raggiungere un elevato livello di raccolta separata dei RAEE.
2. Per quanto riguarda i RAEE provenienti dai nuclei domestici, gli Stati membri provvedono affinché entro il 13 agosto 2005:
a) siano istituiti sistemi che consentano ai detentori finali e ai distributori di rendere almeno gratuitamente tali rifiuti. Gli Stati membri assicurano la disponibilità e l'accessibilità dei centri di raccolta necessari, tenendo conto soprattutto della densità della popolazione;
b) quando forniscono un nuovo prodotto, i distributori si assumano la responsabilità di assicurare che tali rifiuti possano essere resi almeno gratuitamente al distributore, in ragione di uno per uno, a condizione che le apparecchiature siano di tipo equivalente e abbiano svolto le stesse funzioni dell'apparecchiatura fornita. Gli Stati membri possono derogare a tale disposizione purché garantiscano che la resa dei RAEE non diventi in tal modo più difficile per il detentore finale e purché tali sistemi restino gratuiti per il detentore finale. Gli Stati membri che si avvalgono di questa disposizione ne informano la Commissione;
c) fatto salvo il disposto delle lettere a) e b), i produttori siano autorizzati ad organizzare e gestire sistemi, individuali e/o collettivi, di resa dei RAEE provenienti da nuclei domestici, a condizione che siano conformi agli obiettivi della presente direttiva;
d) tenendo conto delle norme nazionali e comunitarie in materia di salute e sicurezza, possa essere rifiutata la resa ai sensi delle lettere a) e b) dei RAEE che presentano un rischio per la salute e la sicurezza del personale per motivi di contaminazione. Gli Stati membri concludono accordi specifici in relazione a tali RAEE.
Gli Stati membri possono prevedere modalità specifiche di resa dei RAEE ai sensi delle lettere a) e b) se l'apparecchiatura in questione non contiene i suoi componenti essenziali o se contiene rifiuti diversi dai RAEE.
3. Per quanto riguarda i RAEE diversi da quelli provenienti dai nuclei domestici, gli Stati membri assicurano, fatto salvo il disposto dell'articolo 9, che i produttori o i terzi che agiscono a nome loro provvedano alla raccolta di tali rifiuti.
4. Gli Stati membri provvedono affinché tutti i RAEE raccolti ai sensi dei paragrafi 1, 2 e 3 siano trasportati a centri di trattamento autorizzati a norma dell'articolo 6, a meno che essi non possano essere interamente reimpiegati. Gli Stati membri provvedono affinché il reimpiego previsto non comporti un'elusione delle prescrizioni della presente direttiva, in particolare degli articoli 6 e 7. La raccolta e il trasporto dei RAEE raccolti separatamente sono essere eseguiti in maniera da ottimizzare il reimpiego e il riciclaggio dei componenti o degli interi apparecchi che possono essere reimpiegati o riciclati.
5. Fatte salve le disposizioni di cui al paragrafo 1, gli Stati membri provvedono affinché entro il 31 dicembre 2008 venga raggiunto un tasso di raccolta separata di RAEE provenienti dai nuclei domestici pari ad almeno 4 kg in media per abitante all'anno.
Il Parlamento europeo e il Consiglio, su proposta della Commissione e tenendo conto dell'esperienza tecnica ed economica acquisita negli Stati membri, determinano entro il 31 dicembre 2008 un nuovo obiettivo obbligatorio. Esso può assumere la forma di una percentuale della quantità di apparecchiature elettriche ed elettroniche vendute ai nuclei domestici negli anni precedenti.
Articolo 6
Trattamento
1. Gli Stati membri provvedono affinché i produttori o i terzi che agiscono a nome loro istituiscano, conformemente alla normativa comunitaria, sistemi di trattamento dei RAEE ricorrendo alle migliori tecniche di trattamento, recupero e riciclaggio disponibili. I produttori possono istituire tali sistemi a titolo individuale e/o collettivo. Al fine di garantire il rispetto dell'articolo 4 della direttiva 75/442/CEE, il trattamento comprende, almeno, la rimozione di tutti i fluidi e un trattamento selettivo a norma dell'allegato II della presente direttiva.
Secondo la procedura di cui all'articolo 14, paragrafo 2, nell'allegato II possono essere introdotte altre tecnologie di trattamento che garantiscano almeno lo stesso livello di protezione della salute umana e dell'ambiente.
Ai fini della protezione ambientale, gli Stati membri possono stabilire norme minime di qualità per il trattamento dei RAEE raccolti. Gli Stati membri che optano per tali norme di qualità ne informano la Commissione, che provvede alla loro pubblicazione.
2. Gli Stati membri garantiscono che gli stabilimenti o le imprese che effettuano operazioni di trattamento ottengano un'autorizzazione dalle autorità competenti, ai sensi degli articoli 9 e 10 della direttiva 75/442/CEE.
La deroga all'obbligo di autorizzazione di cui all'articolo 11, paragrafo 1, lettera b), della direttiva 75/442/CEE può essere applicata alle operazioni di recupero dei RAEE se le autorità competenti effettuano un'ispezione prima della registrazione per garantire la conformità con l'articolo 4 della direttiva 75/442/CEE.
L'ispezione verifica quanto segue:
a) il tipo e le quantità dei rifiuti da trattare;
b) i requisiti tecnici generali da rispettare;
c) le misure di sicurezza da adottare.
L'ispezione è effettuata almeno una volta all'anno e i suoi risultati sono trasmessi dagli Stati membri alla Commissione.
3. Gli Stati membri provvedono a che gli stabilimenti o le imprese che effettuano operazioni di trattamento effettuino lo stoccaggio e il trattamento dei RAEE conformemente ai requisiti tecnici indicati nell'allegato III.
4. Gli Stati membri provvedono a che l'autorizzazione o la registrazione di cui al paragrafo 2 includa tutte le condizioni necessarie ai fini dell'osservanza dei requisiti di cui ai paragrafi 1 e 3 e del conseguimento degli obiettivi di recupero di cui all'articolo 7.
5. L'operazione di trattamento può anche essere effettuata al di fuori dello Stato membro rispettivo o della Comunità, a condizione che la spedizione di RAEE sia conforme al regolamento (CEE) n. 259/93 del Consiglio, del 1o febbraio 1993, relativo alla sorveglianza e al controllo delle spedizioni di rifiuti all'interno della Comunità europea, nonché in entrata e in uscita dal suo territorio(15).
I RAEE esportati dalla Comunità a norma del regolamento (CEE) n. 259/93 del Consiglio e del regolamento (CE) n. 1420/1999 del Consiglio, del 29 aprile 1999, recante regole e procedure comuni per le spedizioni di determinati tipi di rifiuti verso taluni paesi non appartenenti all'OCSE(16), e del regolamento (CE) n. 1547/1999 della Commissione, del 12 luglio 1999, che stabilisce la procedura di controllo prevista dal regolamento (CEE) n. 259/93 del Consiglio in relazione alle spedizioni di determinati tipi di rifiuti verso taluni paesi ai quali non si applica la decisione dell'OCSE C(92) 39/def.(17), sono presi in considerazione ai fini dell'adempimento degli obblighi e del conseguimento degli obiettivi di cui all'articolo 7, paragrafi 1 e 2, della presente direttiva solo se l'esportatore può dimostrare che l'operazione di recupero, reimpiego e/o riciclaggio ha avuto luogo in condizioni che siano equivalenti ai requisiti della presente direttiva.
6. Gli Stati membri incoraggiano gli stabilimenti o le imprese che effettuano operazioni di trattamento ad introdurre sistemi certificati di gestione dell'ambiente ai sensi del regolamento (CE) n. 761/2001 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 19 marzo 2001, sull'adesione volontaria delle organizzazioni a un sistema comunitario di ecogestione e audit (EMAS)(18).
Articolo 7
Recupero
1. Gli Stati membri provvedono affinché i produttori o i terzi che agiscono a nome loro istituiscano, a titolo individuale o collettivo e conformemente alla normativa comunitaria, sistemi di recupero dei RAEE oggetto di raccolta separata a norma dell'articolo 5. Gli Stati membri privilegiano il reimpiego degli apparecchi interi. Fino alla data di cui al paragrafo 4, questi non rientrano nel computo degli obiettivi di cui al paragrafo 2.
2. Riguardo ai RAEEE inviati per il trattamento a norma dell'articolo 6 gli Stati membri provvedono affinché i produttori raggiungano i seguenti obiettivi entro il 31 dicembre 2006:
a) per i RAEE che rientrano nelle categorie 1 e 10 dell'allegato I A,
- aumento del tasso di recupero ad un minimo dell'80 % in peso medio per apparecchio, e
- per il reimpiego e il riciclaggio di componenti, materiali e sostanze, aumento ad un minimo del 75 % in peso medio per apparecchio;
b) per i RAEE che rientrano nelle categorie 3 e 4 dell'allegato I A
- aumento del tasso di recupero ad un minimo del 75 % in peso medio per apparecchio, e
- per il reimpiego e il riciclaggio di componenti, materiali e sostanze, aumento ad un minimo del 65 % in peso medio per apparecchio;
c) per i RAEE che rientrano nelle categorie 2, 5, 6, 7, e 9 dell'allegato I A,
- aumento del tasso di recupero ad un minimo del 70 % in peso medio per apparecchio, e
- per il reimpiego e il riciclaggio di componenti, materiali e sostanze, aumento ad un minimo del 50 % in peso medio per apparecchio;
d) per tutti i rifiuti di lampade a discarica, un tasso di reimpiego e riciclaggio di componenti, materiali e sostanze di un minimo dell'80 % in peso di queste lampade.
3. Gli Stati membri provvedono affinché, ai fini del calcolo di tali obiettivi, i produttori o i terzi che agiscono a loro nome detengano la documentazione relativa al volume dei RAEE, ai loro componenti, materiali o sostanze in entrata e in uscita dai centri di trattamento e/o in entrata nei centri di recupero o di riciclaggio.
La Commissione stabilisce, secondo la procedura di cui all'articolo 14, paragrafo 2, le modalità d'applicazione, comprese le specifiche per i materiali, necessarie per sorvegliare il rispetto, da parte degli Stati membri, degli obiettivi di cui al paragrafo 2. La Commissione sottopone tale misura entro il 13 agosto 2004.
4. Entro il 31 dicembre 2008 il Parlamento europeo e il Consiglio fissano, su proposta della Commissione, nuovi obiettivi per il recupero e il reimpiego/riciclaggio, compreso, se del caso, il reimpiego di apparecchiature intere, nonché per i prodotti rientranti nella categoria 8 dell'allegato I A. Ciò avviene tenuto conto del vantaggio ecologico delle apparecchiature elettriche ed elettroniche in uso, quale una migliore efficienza delle risorse derivante dallo sviluppo nei settori dei materiali e delle tecnologie. Si tiene conto anche dei progressi tecnici nel reimpiego, recupero e riciclaggio, nei prodotti e nei materiali, nonché dell'esperienza acquisita dagli Stati membri e dalle imprese del settore.
5. Gli Stati membri promuovono lo sviluppo di nuove tecnologie di recupero, riciclaggio e trattamento.
Articolo 8
Finanziamento relativo ai RAEE provenienti dai nuclei domestici
1. Gli Stati membri provvedono affinché, entro il 13 agosto 2005, i produttori prevedano almeno il finanziamento della raccolta, del trattamento, del recupero e dello smaltimento ecologicamente corretto dei RAEE provenienti dai nuclei domestici depositati nei centri di raccolta istituiti a norma dell'articolo 5, paragrafo 2.
2. Per quanto riguarda i prodotti immessi sul mercato dopo il 13 agosto 2005 ciascun produttore è responsabile del finanziamento delle operazioni di cui al paragrafo 1 relative ai rifiuti derivanti dai suoi prodotti. Il produttore può scegliere di adempiere tale obbligo o individualmente o aderendo ad un regime collettivo.
Gli Stati membri provvedono affinché ciascun produttore, allorché immette un prodotto sul mercato, fornisca una garanzia che dimostra che la gestione di tutti i RAEE sarà finanziata e affinché i produttori marchino chiaramente i loro prodotti a norma dell'articolo 11, paragrafo 2. Detta garanzia assicura che le operazioni di cui al paragrafo 1 relative a tale prodotto saranno finanziate. La garanzia può assumere la forma di una partecipazione del produttore a regimi adeguati per il finanziamento della gestione dei RAEE, di un'assicurazione di riciclaggio o di un conto bancario vincolato.
I costi della raccolta, del trattamento e dello smaltimento inoffensivo per l'ambiente non sono indicati separatamente agli acquirenti al momento della vendita di nuovi prodotti.
3. Il finanziamento dei costi della gestione dei RAEE originati da prodotti immessi sul mercato anteriormente alla data di cui al paragrafo 1 ("rifiuti storici") è fornito da uno o più sistemi ai quali contribuiscono proporzionalmente tutti i produttori esistenti sul mercato al momento in cui si verificano i rispettivi costi, ad esempio in proporzione della rispettiva quota di mercato per tipo di apparecchiatura.
Gli Stati membri provvedono affinché, per un periodo transitorio di otto anni (dieci anni per la categoria 1 dell'allegato I A) dall'entrata in vigore della presente direttiva, i produttori possano indicare agli acquirenti, al momento della vendita di nuovi prodotti, i costi della raccolta, del trattamento e dello smaltimento inoffensivo per l'ambiente. I costi indicati non superano le spese effettivamente sostenute.
4. Gli Stati membri provvedono affinché i produttori che forniscono apparecchiature elettriche o elettroniche servendosi della comunicazione a distanza si conformino agli obblighi del presente articolo anche per quanto riguarda le apparecchiature fornite nello Stato membro in cui risiede l'acquirente delle stesse.
Articolo 9
Finanziamento relativo ai RAEE provenienti da utenti diversi dai nuclei domestici
Gli Stati membri provvedono affinché entro il 13 agosto 2005 i produttori debbano prevedere il finanziamento dei costi di raccolta, trattamento, recupero e smaltimento ecologicamente corretto dei RAEE provenienti da utenti diversi dai nuclei domestici e originati da prodotti immessi sul mercato dopo il 13 agosto 2005.
Per i RAEE di prodotti immessi sul mercato prima del 13 agosto 2005 ("rifiuti storici"), il finanziamento dei costi di gestione è assicurato dai produttori. In alternativa, gli Stati membri possono prevedere che tale finanziamento competa anche, in tutto o in parte, a utenti diversi dai nuclei domestici.
I produttori e gli utenti diversi dai nuclei domestici possono, fatta salva la presente direttiva, concludere accordi che stabiliscano altre modalità di finanziamento.
Articolo 10
Informazione degli utenti
1. Gli Stati membri provvedono affinché gli utenti di apparecchiature elettriche ed elettroniche nei nuclei domestici ottengano le informazioni concernenti:
a) l'obbligo di non smaltire i RAEE come rifiuti municipali misti e di effettuare una raccolta separata di tali RAEE;
b) i sistemi di ripresa e raccolta disponibili;
c) il proprio ruolo nel reimpiego, riciclaggio e in altre forme di recupero dei RAEE;
d) gli effetti potenziali sull'ambiente e la salute umana come risultato della presenza di sostanze pericolose nelle apparecchiature elettriche ed elettroniche;
e) il significato del simbolo indicato nell'allegato IV.
2. Gli Stati membri adottano misure adeguate ad assicurare che i consumatori contribuiscano alla raccolta dei RAEE e ad indurli ad agevolare il processo di reimpiego, trattamento e recupero.
3. Al fine di ridurre al minimo lo smaltimento dei RAEE come rifiuti municipali misti e di facilitarne la raccolta separata gli Stati membri provvedono affinché i produttori marchino adeguatamente con il simbolo indicato nell'allegato IV le apparecchiature elettriche ed elettroniche immesse sul mercato dopo il 13 agosto 2005. In casi eccezionali, ove sia necessario a causa delle dimensioni o della funzione del prodotto, il simbolo è stampato sull'imballaggio, sulle istruzioni per l'uso e sulla garanzia dell'apparecchiatura elettrica ed elettronica.
4. Gli Stati membri possono esigere che i produttori e/o distributori forniscano, integralmente o parzialmente, ad esempio nelle istruzioni per l'uso o presso i punti di vendita, le informazioni di cui ai paragrafi da 1 a 3.
Articolo 11
Informazione degli impianti di trattamento
1. Al fine di agevolare il reimpiego e il trattamento corretto e sano sotto il profilo ambientale dei RAEE, compresi la manutenzione, l'aggiornamento, la rimessa a nuovo e il riciclaggio, gli Stati membri adottano le misure necessarie per garantire che i produttori forniscano informazioni in materia di reimpiego e trattamento per ogni tipo di nuove AEE immesso sul mercato entro un anno dalla data di immissione sul mercato dell'apparecchiatura. Le informazioni segnalano, nella misura in cui ciò è necessario per i centri di reimpiego e gli impianti di trattamento e riciclaggio al fine di uniformarsi alle disposizioni della presente direttiva, i diversi componenti e materiali delle AEE, nonché il punto in cui le sostanze e i preparati pericolosi si trovano nelle AEE. Vengono messe a disposizione dei centri di reimpiego e degli impianti di trattamento e riciclaggio da parte dei produttori di AEE in forma di manuali o attraverso gli strumenti elettronici (ad esempio CD-Rom e servizi on-line).
2. Gli Stati membri garantiscono che i produttori di dispositivi elettrici o elettronici immessi sul mercato successivamente al 13 agosto 2005 siano chiaramente identificabili attraverso un marchio apposto sul dispositivo. Inoltre, al fine di consentire che la data in cui il dispositivo è stato immesso sul mercato venga determinata in modo inequivocabile, il marchio apposto sul dispositivo specifica che quest'ultimo è stato immesso sul mercato successivamente al 13 agosto 2005. La Commissione promuove la preparazione di norme europee a tal fine.
Articolo 12
Informazione e relazioni
1. Gli Stati membri redigono un registro dei produttori e raccolgono informazioni, su base annua, comprese stime circostanziate, sulle quantità e sulle categorie di apparecchiature elettriche ed elettroniche immesse sul loro mercato, raccolte attraverso tutti i canali, reimpiegate, riciclate e recuperate negli Stati membri, nonché sui rifiuti raccolti esportati, per peso o, se non è possibile, per numero.
Gli Stati membri garantiscono che i produttori che forniscono apparecchiature elettriche ed elettroniche mediante tecniche di comunicazione a distanza informino sulla conformità ai requisiti di cui all'articolo 8, paragrafo 4, e sulle quantità e categorie di tali apparecchiature immesse sul mercato dello Stato membro in cui risiede l'acquirente.
Gli Stati membri garantiscono che le informazioni richieste siano trasmesse alla Commissione ogni due anni entro 18 mesi dalla fine del periodo cui si riferiscono. La prima serie di informazioni verte sugli anni 2005 e 2006. Le informazioni sono fornite in un formato che è adottato entro un anno dall'entrata in vigore dalla presente direttiva, secondo la procedura di cui all'articolo 14, paragrafo 2, al fine di creare banche dati sui RAEE e sul loro trattamento.
Gli Stati membri provvedono che vi sia un adeguato scambio di informazioni per conformarsi al presente paragrafo, in particolare per quanto riguarda le operazioni di trattamento di cui all'articolo 6, paragrafo 5.
2. Fatto salvo il disposto del paragrafo 1, gli Stati membri inviano alla Commissione una relazione sull'attuazione della presente direttiva ogni tre anni. La relazione è redatta sulla base di un questionario o di uno schema elaborato dalla Commissione secondo la procedura di cui all'articolo 6 della direttiva 91/692/CEE del Consiglio, del 23 dicembre 1991, per la standardizzazione e la razionalizzazione delle relazioni relative all'attuazione di talune direttive concernenti l'ambiente(19). Il questionario o lo schema è inviato agli Stati membri sei mesi prima dell'inizio del periodo contemplato dalla relazione. La relazione è messa a disposizione della Commissione entro nove mesi a decorrere dalla fine del periodo di tre anni in essa esaminato.
La prima relazione triennale verte sul periodo dal 2004 al 2006.
La Commissione pubblica una relazione sull'attuazione della presente direttiva entro nove mesi dalla ricezione delle relazioni degli Stati membri.
Articolo 13
Adattamento al progresso scientifico e tecnico
Le modificazioni necessarie ad adeguare l'articolo 7, paragrafo 3, l'allegato I B (in particolare per inserirvi eventualmente i lampadari delle abitazioni, le lampade a incandescenza ed i prodotti fotovoltaici, per esempio i pannelli solari), l'allegato II (in particolare tenendo conto di nuovi sviluppi tecnici per il trattamento dei RAEE), gli allegati III e IV al progresso scientifico e tecnico sono adottate secondo la procedura di cui all'articolo 14, paragrafo 2.
Prima della modifica degli allegati la Commissione consulta, fra l'altro, i produttori di apparecchiature elettriche e elettroniche, gli operatori che si occupano del riciclaggio e del trattamento, le organizzazioni ambientalistiche e le associazioni dei lavoratori e dei consumatori.
Articolo 14
Comitato
1. La Commissione è assistita dal comitato istituito dall'articolo 18 della direttiva 75/442/CEE.
2. Nei casi in cui è fatto riferimento al presente paragrafo, si applicano gli articoli 5 e 7 della decisione 1999/468/CE, tenendo conto delle disposizioni dell'articolo 8 della stessa.
Il periodo di cui all'articolo 5, paragrafo 6, della decisione 1999/468/CE è fissato a tre mesi.
3. Il comitato adotta il proprio regolamento interno.
Articolo 15
Sanzioni
Gli Stati membri determinano le sanzioni da irrogare in caso di violazione delle disposizioni nazionali adottate ai sensi della presente direttiva. Le sanzioni sono effettive, proporzionate e dissuasive.
Articolo 16
Ispezione e monitoraggio
Gli Stati membri provvedono affinché l'ispezione e il monitoraggio consentano di verificare la corretta attuazione della presente direttiva.
Articolo 17
Attuazione
1. Gli Stati membri mettono in vigore le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative necessarie per conformarsi alla presente direttiva entro il 13 agosto 2004. Essi ne informano immediatamente la Commissione.
Quando gli Stati membri adottano tali disposizioni, queste contengono un riferimento alla presente direttiva o sono corredate di un siffatto riferimento all'atto della pubblicazione ufficiale. Le modalità di tale riferimento sono decise dagli Stati membri.
2. Gli Stati membri comunicano alla Commissione tutte le disposizioni legislative, regolamentari ed amministrative adottate nel settore disciplinato dalla presente direttiva.
3. Purché i risultati perseguiti dalla presente direttiva siano raggiunti, gli Stati membri possono recepire le disposizioni di cui all'articolo 6, paragrafo 6, all'articolo 10, paragrafo 1 e all'articolo 11 mediante accordi tra le autorità competenti e i settori economici interessati. Tali accordi devono soddisfare i seguenti requisiti:
a) avere forza vincolante;
b) specificare gli obiettivi e le corrispondenti scadenze;
c) essere pubblicati nella Gazzetta ufficiale nazionale o in un documento ufficiale parimenti accessibile al pubblico e comunicati alla Commissione;
d) i risultati conseguiti sono periodicamente controllati, riferiti alle competenti autorità e alla Commissione e resi accessibili al pubblico alle condizioni stabilite dagli accordi;
e) le autorità competenti provvedono affinché siano esaminati i progressi compiuti nel quadro degli accordi;
f) in caso di inosservanza degli accordi, gli Stati membri devono applicare le pertinenti disposizioni della presente direttiva attraverso misure legislative, regolamentari o amministrative.
4. a) La Grecia e l'Irlanda che, complessivamente a causa di:
- carenze di infrastrutture di riciclaggio,
- circostanze geografiche come la presenza di un gran numero di piccole isole o di zone rurali e di montagna,
- bassa densità di popolazione, e
- basso livello di consumo di AEE,
non sono in grado di raggiungere l'obiettivo di raccolta di cui all'articolo 5, paragrafo 5, primo comma, o gli obiettivi di recupero di cui all'articolo 7, paragrafo 2, e che, a norma dell'articolo 5, paragrafo 2, terzo comma, della direttiva 1999/31/CE del Consiglio, del 26 aprile 1999, relativa alle discariche di rifiuti(20), possono chiedere una proroga del termine di cui a detto articolo,
possono prorogare le scadenze previste negli articoli 5, paragrafo 5 e 7, paragrafo 2, della presente direttiva, fino a ventiquattro mesi.
Questi Stati membri informano la Commissione delle loro decisioni al più tardi all'atto del recepimento della presente direttiva.
b) La Commissione informa gli altri Stati membri e il Parlamento europeo di tali decisioni.
5. Entro cinque anni dall'entrata in vigore della presente direttiva, la Commissione presenta al Parlamento europeo e al Consiglio una relazione basata sull'esperienza fatta con l'applicazione della presente direttiva, in particolare per quanto riguarda la raccolta separata, il trattamento, il recupero e i sistemi di finanziamento. Inoltre, la relazione tiene conto dello sviluppo della tecnologia, dell'esperienza acquisita, dei requisiti in materia di ambiente e del funzionamento del mercato interno. Se del caso, la relazione è corredata di proposte di revisione delle pertinenti disposizioni della presente direttiva.
Articolo 18
Entrata in vigore
La presente direttiva entra in vigore il giorno della pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Articolo 19
Destinatari
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Bruxelles, addì 27 gennaio 2003.