РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 236/2008 НА СЪВЕТА
от 10 март 2008 година
за прекратяване на частичното междинно преразглеждане съгласно член 11, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 384/96 относно антидъмпинговото мито върху вноса на амониев нитрат с произход от Русия
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 г. за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (1) (основният регламент), и по-специално член 11, параграф 3 от него,
като взе предвид предложението на Комисията, представено след консултация с консултативния комитет,
като има предвид, че:
А. ПРОЦЕДУРА
1. Действащи мерки
(1)
Действащите мерки са окончателно антидъмпингово мито, наложено с Регламент (ЕО) № 658/2002 на Съвета (2), върху вноса на амониев нитрат с произход от Русия.
2. Искане за преразглеждане
(2)
Комисията получи искане за частично междинно преразглеждане съгласно член 11, параграф 3 от основния регламент.
(3)
Искането беше подадено от двама свързани производители износители от Русия, принадлежащи към холдинговото дружество Acron, а именно OJSC Acron и OJSC Dorogobuzh. Тези две дружества, поради тяхната връзка, се разглеждат като едно право образувание за целите на настоящото разследване (заявителят). Искането беше ограничено до проучване на дъмпинга, свързан със заявителя.
(4)
Заявителят приведе и представи достатъчно prima facie доказателства, че обстоятелствата, на основание на които са въведени мерките, са се променили и тези промени са с траен характер. Заявителят предостави prima facie доказателства, показващи, че сравнението между собствените му разходи за амониев нитрат и неговите експортни цени за Общността би довело до намаляване на дъмпинга значително под равнището на настоящите мерки. Поради това продължаващото налагане на мерки на съществуващите равнища, основани на установеното преди това равнище на дъмпинга, вече не е необходимо за отстраняване на последиците от дъмпинга.
3. Започване
(5)
След като установи, след консултация с консултативния комитет, че съществуват достатъчно доказателства за започване на частично междинно преразглеждане, на 19 декември 2006 г. с обявление, публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3), Комисията започна частично междинно преразглеждане на антидъмпинговите мерки, приложими към вноса на амониев нитрат с произход от Русия в съответствие с член 11, параграф 3 от основния регламент.
(6)
Обхватът на това преразглеждане е ограничен до дъмпинга, с цел преценяване на необходимостта от продължаване, отмяна или изменение на съществуващите мерки по отношение на заявителя.
4. Разследване
(7)
Разследването на дъмпинга обхваща периода от 1 октомври 2005 г. до 30 септември 2006 г. (период на разследването за преразглеждане или ПРП).
(8)
Комисията официално уведоми заявителя, както и представителите на държавата износителка и на производството на Общността за започването на преразглеждането. На заинтересованите страни беше предоставена възможност да изразят писмено своите становища и да поискат изслушване.
(9)
На всички заинтересовани страни, които изявиха желание и доказаха, че има конкретни причини да бъдат изслушани, беше разрешено изслушване.
(10)
На заявителя и на свързаните с него на националния руски пазар търговски дружества беше изпратен въпросник. Заявителят, както и две от свързаните търговски дружества, представиха отговори на всички въпроси.
(11)
Комисията изиска и провери цялата информация, преценена за необходима за определяне на дъмпинга. Направени бяха проверки на място в помещенията на следните дружества:
а)
производители износители:
-
OJSC Acron
-
OJSC Dorogobuzh;
б)
свързани търговски дружества:
-
JSC Rostragronova
-
JSC Kubanagronova.
Б. РАЗГЛЕЖДАН ПРОДУКТ И СХОДЕН ПРОДУКТ
1. Разглеждан продукт
(12)
Продуктът, във връзка с който се извършва преразглеждането, е същият, както в разследванията, посочени в съображение 1, т.е. твърди изкуствени торове с тегловно съдържание на амониев нитрат, надвишаващо 80 %, с произход от Русия (разглежданият продукт), понастоящем класирани под кодове по КН 3102 30 90, 3102 40 90, ex 3102 29 00, ex 3102 60 00, ex 3102 90 00, ex 3105 10 00, ex 3105 20 10, ex 3105 51 00, ex 3105 59 00 и ex 3105 90 91.
2. Сходен продукт
(13)
Както беше установено при предишните разследвания и потвърдено от настоящото разследване, за разглеждания продукт и за продуктите, произвеждани и продавани от заявителя на националния руски пазар беше установено, че имат еднакви основни физични и химични характеристики и по същество същата употреба и следователно се считат за сходни продукти по смисъла на член 1, параграф 4 от основния регламент. Тъй като настоящото преразглеждане беше ограничено до определяне на дъмпинга, свързан със заявителя, не се стигна до изводи по отношение на продукта, произвеждан и продаван от производството на Общността на пазара на Общността.
В. РЕЗУЛТАТИ ОТ РАЗСЛЕДВАНЕТО
(14)
В съответствие с член 11, параграф 3 от основния регламент беше проверено дали условията, на които е основан настоящият дъмпингов марж, са се променили и дали тази промяна има траен характер.
1. Нормална стойност
(15)
За установяване на нормалната стойност първо беше проверено дали общите продажби на заявителя на националния пазар са представителни в съответствие с член 2, параграф 2 от основния регламент. Беше установено, че продажбите на заявителя на националния пазар са представителни при сравняване с продажбите на външния пазар, тъй като представляват над 5 % от общия обем на продажбите за Общността.
(16)
Впоследствие Комисията провери дали продажбите на националния пазар могат да се считат за извършени при обичайни търговски условия в съответствие с член 2, параграф 4 от основния регламент. С тази цел бяха проверени производствените разходи за произведения от заявителя и продаден от него продукт на националния пазар.
(17)
Газът е основна суровина в производствения процес на разглеждания продукт и представлява значителна част от общите производствени разходи. В съответствие с член 2, параграф 5 от основния регламент беше проверено дали разходите, свързани с производството и продажбата на разглеждания продукт, са приемливо отразени в документите на заинтересованите страни.
(18)
На основата на данните, публикувани от международно признати източници, специализирани на енергийните пазари, беше установено, че платените от заявителя цени са необичайно ниски. Така например те възлизат на една пета от експортната цена на природния газ от Русия и са значително по-ниски от цената на газа, заплащана от производителите от Общността. В този смисъл всички налични данни показват, че цените на газа на националния пазар в Русия са регулирани цени, които са значително по-ниски от пазарните цени, заплащани на нерегулираните пазари за природен газ.
(19)
Тъй като цените на газа не бяха добре отразени в документите на заявителя, те трябваше да бъдат съответно коригирани. При липсата на каквито и да е нормални цени на газа, свързани с вътрешния руски пазар, и в съответствие с член 2, параграф 5 от основния регламент цените на газа трябваше да бъдат установени на „всяка друга приемлива основа, включително информация от други представителни пазари“. Коригираната цена се основаваше на средната цена на руския газ, продаван за износ на германско-чешката граница (Waidhaus), без отчитане на транспортните разходи и коригирана, така че да отразява местните разходи за дистрибуция. Waidhaus, като главен център за продажба на руски газ на ЕС, който е същевременно и най-големият пазар на руски газ и чиито цени отразяват приемливо разходите, може да бъде считан за представителен пазар.
(20)
След разгласяването заявителят възрази, че всяко коригиране на неговите цени за газ, заплащани на националния пазар, би било необосновано, тъй като счетоводните документи на дружеството изцяло отразяват разходите, свързани с интензивността на производството и продажбите на сходния продукт в държавата, от която произхожда.
(21)
Все пак, при проучване на разходите при производството на сходния продукт в съответствие с член 2, параграф 5 от основния регламент, трябва да се определи дали разходите, отчетени в сметките на компанията, по приемлив начин отразяват разходите, свързани с производството и продажбата на разследвания продукт. Поради изложената в съображение 18 по-горе причина случаят не беше счетен за такъв. Заявителят не отчита очевидната значителна разлика между цената на газа, плащана на националния руски пазар, и експортната цена на природния газ от Русия, от една страна, и цената, плащана от производителите на Общността, от друга. Той не отчита и факта, че националните цени за природния газ в Русия са регулирани и че не би могло да се смята, че те по приемлив начин отразяват цената, която природният газ обикновено би имал на един нормално функциониращ пазар. На последно място, заявителят не обясни защо, въпреки причините, изложени в съображение 18, разходите за газа, използван за производството на сходния продукт, продаван на националния пазар, биха били коректно отразени в отчетите му. Поради това тези аргументи трябваше да бъдат отхвърлени.
(22)
Освен това заявителят изтъкна, че с въвеждането на корекции за газа за определяне на нормалната стойност de facto е използвана методика, която не е предвидена от основния регламент. Така заменяйки разходите за газ за националния пазар с разходи, изчислени, както е описано по-горе в съображение 19, и поради факта, че тези разходи представляват основната част от общите разходи за сходния продукт и поради това и от определената нормална стойност, нормалната стойност ще бъде de facto определена въз основа на данни от трети „представителен“ пазар. В тази връзка заявителят приведе доводи, че за страните с пазарна икономика основният регламент предвижда само следните методики за определяне на нормалната стойност:
i)
на основата на националната цена на сходния продукт при обичайни търговски условия или когато продажбите не се извършват при обичайни търговски условия,
ii)
на основата на разходите за производство в държавата на произхода при отчитане на обосновани по размер разходи по продажба, общи и административни разходи и реализиране на печалба, или
iii)
представителни експортни цени на сходния продукт за съпоставима трета държава. Заявителят направи заключение, че на тази основа нормалната стойност не трябва да се базира на данни от трети представителен пазар.
(23)
В тази връзка и както е подчертано по-долу в съображения 45-48, първо трябва да се отбележи, че нормалната стойност е определена в съответствие с методиките, посочени в член 2, параграфи 1-6 от основния регламент. Все пак, за да се установи дали продажбите на националния пазар са направени при обичайни търговски условия по отношение на цената, т.е. дали са били печеливши, първо трябва да се установи дали разходите на заявителя са надеждна основа по смисъла на член 2, параграф 5 от основния регламент. Едва след като разходите са надеждно установени, може да се определи коя методика ще се използва за определяне на нормалната стойност. Поради това е неправилно да се твърди, че с определянето на надеждни разходи в съответствие с член 2, параграф 5 от основния регламент е въведена нова методика за определяне на нормалната стойност.
(24)
Освен това заявителят изтъкна аргумента, че при коригиране на разходите в съответствие с член 2, параграф 5 от основния регламент, равнището на коригираните разходи не може да надвишава равнището на съответните разходи в държавата износителка. В противен случай използваната при регулиране на разходите методика ще противоречи на член 2, параграф 3 от основния регламент, който поставя условие нормалната стойност на сходния продукт да се изчислява на основата на разходите за производство в държавата на произход.
(25)
Корекциите на разходите бяха направени в съответствие с член 2, параграф 5 от основния регламент. Член 2, параграф 5 от основния регламент не се отнася за „разходите за производство в държавата на произход“, но ясно оправомощава институциите да използват производствените разходи „от друг представителен пазар“ в държави, различни от държавата на произход. Аргументът на заявителя следователно трябваше да бъде отхвърлен.
(26)
На последно място, констатациите, посочени в съображения 18 и 19, също не противоречат на член 1 от основния регламент, както твърди заявителят. Наистина, въпреки че член 1 от основния регламент посочва, че нормалната стойност трябва да се определя, като се изхожда от данните от държавата износителка, основният регламент пояснява също, че това правило позволява изключения.
(27)
Следователно аргументите на заявителя трябваше да бъдат отхвърлени.
(28)
Освен това заявителят изтъкна, че ако трябва да бъдат коригирани разходите за природния газ на националния пазар, тази корекция трябва да се основава:
i)
на действащите в Русия нерегулирани цени на газа, или
ii)
на средната експортна цена на руския природен газ за балтийските държави, или алтернативно
iii)
на основата на действителните производствени разходи за природния газ в Русия плюс приемлив размер на печалбата.
(29)
Първо, фактът, че Комисията би могла да избере различна основа, не прави избора на Waidhaus неразумен. Най-важният критерий за избора на основата, на която да се определят цените на газа, е тя приемливо да отразява цената, която е нормално да се заплати на нормално функциониращ пазар. Неоспоримо е, че това условие е изпълнено по отношение на цените при Waidhaus. Второ, фактът, че количеството газ, продаден по нерегулирани цени на националния пазар, беше нищожно по време на ПРП и че такива цени са значително по-близки до регулираната цена на националния пазар, отколкото до свободно определената експортна цена, убедително подсказва, че тези нерегулирани цени са повлияни от преобладаващите регулирани цени. Поради това нерегулираните цени на националния пазар не могат да бъдат използвани. Беше счетено също така, че руските експортни цени на газа за балтийските държави не са достатъчно представителни поради относително ниските количества, изнасяни за тези държави. Освен това лисваха необходимите данни за разходите за транспортиране и дистрибуция, поради което не можеха да бъдат определени надеждни цени за балтийските държави. Наистина, далеч по-голямо количество газ се изнася през центъра Waidhaus, който поради тази причина представлява подходяща основа за корекции. Заявителят не предостави никакви доказателства, свързани със съществуването на представителни пазари, освен центъра Waidhaus, където цените по приемлив начин отразяват цената, която е нормално да се заплати на нормално функциониращ пазар. Следователно тези аргументи бяха отхвърлени.
(30)
В този контекст заявителят изтъкна също и аргумента, че той купува приблизително 50 % от природния газ, използван в производството му на торове, на нерегулирания пазар на Русия. Заявителят заяви, че поради това би било дискриминация да се коригират неговите разходи за газ, след като няма да бъдат направени такива корекции за други износители с по-високи равнища на цените, сходни с тези на заявителя. Следва да се отбележи, че в съответствие с проверения отговор на въпросника покупките на заявителя на природен газ на нерегулирания пазар в Русия бяха незначителни по време на ПРП. Поради това аргументът трябваше да бъде отхвърлен.
(31)
Доколкото става въпрос за третата възможност, посочена като подточка iii) в съображение 28 по-горе, т.е. коригирането да се основава на действителните производствени разходи за природния газ в Русия, преди всичко следва да се отбележи, че такава възможност не е, както твърди заявителят, изрично предвидена в член 2, параграф 5 от основния регламент. Освен това, както е посочено в съображение 29, най-важният критерий за избора на основата, на която да се определят цените на газа, е тя по приемлив начин да отразява цената, която е нормално да се заплати на нормално функциониращ пазар. Така въпросът, дали цената на газа, заплащана от клиентите на доставчика, включва печалбата като такава, не е важен в този контекст. Следователно този аргумент трябва да бъде отхвърлен.
(32)
Освен това заявителят възрази, че цените на природния газ на националния пазар в Русия, регулирани от държавата, постоянно се повишават и достигат равнища, покриващи производствените разходи за газ. Поради това цената на националния пазар не може да бъде разглеждана като неконкурентна или неприемливо ниска.
(33)
Този аргумент е неоснователен, тъй като правилото за избор на представителен пазар е не дали цените носят печалба като такава, а дали цените по приемлив начин отразяват цената, която е нормално да се плати на нормално функциониращ пазар, както е обяснено в съображение 29 по-горе. Не такъв е случаят с цените, регулирани от държавата. Освен това този аргумент противоречи и на публичните изявления на руския доставчик на газ (което се потвърждава от публикуваните му финансови отчети), че цените на газа на руския национален пазар не покриват производствените, транспортните и свързаните с продажбите разходи. Поради това този аргумент беше отхвърлен.
(34)
Що се отнася до метода за изчисляване на цените на газа при Waidhaus като такива, заявителят изтъкна, че руските износни мита, плащани за целия износ, трябва да бъдат изключени от цената при Waidhaus, тъй като износното мито не се начислява на националния пазар.
(35)
Наистина, пазарната цена при Waidhaus, който се счита за представителен пазар по смисъла на член 2, параграф 5 от основния регламент, е цената след таксите за износ, а не цената преди тези такси. От гледна точка на купувача това е актуалната цена, която трябва да плати при Waidhaus, и в тази връзка тя е неизползваема за определяне какъв процент от цената представлява таксата за износ и какъв процент се заплаща на доставчика на газ. Последният, от друга страна, винаги ще се опитва да увеличи цената си, поради което налага най-високата цена, която клиентите му са готови да платят. При условие че тази цена винаги доста надвишава производствените му разходи, като позволява на доставчиците на газ да реализират огромни печалби, определянето на цената му не се влияе на първо място от размера на таксата за износ, а от това, каква цена са готови да платят клиентите му. Поради това беше направено заключение, че цената, включваща таксата за износ, а не цената преди тази такса, е нормалната пазарна цена. Следователно аргументите на заявителя в тази връзка бяха отхвърлени.
(36)
Освен това заявителят изтъкна аргумента, че цената при Waidhaus трябва да бъде коригирана за качество, наличност, търсене на пазара, транспортиране и други условия при продажбата, които ще бъдат различни за външния и националния пазар на природния газ. Преди всичко следва да се отбележи, че цената при Waidhaus беше наистина коригирана с различни транспортни разходи за външния и за националния пазар и че твърденията на заявителя в това отношение не бяха основателни и трябваше да бъдат отхвърлени. Що се отнася до останалите елементи, заявителят не предостави никаква друга информация или доказателства в подкрепа на твърдението. По-специално заявителят не предостави друга информация, а такава и не беше налице, че съществуват разлики в качеството, наличността, търсенето на пазара и други условия при продажбите, които биха оправдали допълнителни корекции; освен това заявителят не направи опит да определи количествено тези твърдени разлики.
(37)
В този контекст заявителят изтъкна допълнително, че не са направени корекции за естествените сравнителни предимства на цените при Waidhaus. В тази връзка беше изразено твърдението, че в тъй като в Русия има голяма наличност на газ за разлика от Общността, цените в Русия ще бъдат естествено по-ниски от цената на изнасяния газ. Освен това беше заявено, че капацитетът за износ ще бъде ограничен от ограниченията на съществуващата система за транспортиране на газ, което ще повиши експортните цени на Русия. Заявителят изтъкна още, че „необичайно високите печалби“ на руския износител на газ на пазара за износ трябва да бъдат изключени от използваната при Waidhaus цена.
(38)
Както е посочено в съображение 29 по-горе, най-важният критерий за избора на цените при Waidhaus като основа, на която да се определят цените на газа, е те по приемлив начин да отразяват цената, която е нормално да се плати на нормално функциониращ пазар. Пазарните условия, преобладаващи на националния пазар, са неподходящи в този контекст. Поради това тези аргументи трябваше да бъдат отхвърлени.
(39)
Заявителят възрази също така, че надценките на местните дистрибутори са били добавени към коригираната цена на газа и че така печалбата на дистрибуторите би трябвало да е включена в цената при Waidhaus. В тази връзка заявителят твърди, че местните дистрибутори в Русия са дъщерни дружества, които са 100 % собственост на доставчика на газ, и поради това добавянето на печалбата на тези дистрибутори би довело до отчитането ѝ два пъти.
(40)
На първо място се отбелязва, че надценките на местните дистрибутори включват не само границите на печалба на тези дружества, но и техните разходи между покупката и препродажбата на природния газ.
(41)
На второ място, този аргумент не може да бъде проверен в достатъчна степен. Това се дължи на факта, че доставчикът на газ в Русия и неговите дъщерни дружества не са предмет на настоящото разследване и поради това наличната информация за организацията и за структурата на разходите им е недостатъчна. Отбелязва се също така, че в това отношение ситуацията в Русия, дължаща се, inter alia, на близката връзка на газовия доставчик с руското правителство, не е достатъчно прозрачна, за да позволи достъп до необходимите доказателства.
(42)
Нещо повече, заявителят, чието задължение е да представи доказателства, не бе в състояние да предостави каквато и да е допълнителна информация или доказателства, които да показват дали и в каква степен разходите за разпространение са действително включени в цената при Waidhaus. Все пак, тъй като купувачите на националния пазар са купували газ от местни доставчици, трябва да се приеме, че е вероятно те да са плащали разходите за местна дистрибуция, които като такива не са включени в некоригираната цена при Waidhaus. Поради тази причина беше решено, че тази корекция е основателна и следователно аргументът беше отхвърлен.
(43)
От друга страна, институциите на Общността взеха под внимание също и факта, че отражението на пресмятането на дъмпинговите маржове конкретно при тази корекция може да се окаже значително. Поради това, предвид ситуацията, описана по-горе в съображение 41, бе прието, че ако заявителят предостави достатъчни и подлежащи на проверка доказателства, Комисията може да разгледа възможността за възобновяване на разследването в това отношение.
(44)
Заявителят направи и изявления относно неконкурентното национално ценообразуване за газа в Германия. Отбелязва се, че продължаващите разследвания от страна на германските антитръстови органи се отнасят за цените, на които основните германски дистрибутори на газ продават газа на националния пазар и следователно тези цени съвсем не са свързани с цените, на които се продава изнасяният от Русия газ при Waidhaus.
(45)
След коригиране на производствените разходи по описания по-горе начин не бяха направени никакви продажби на националния пазар при обичайни търговски условия в съответствие с член 2, параграф 4 от основния регламент.
(46)
Поради това беше счетено, че цените на националния пазар не предоставят подходяща основа за определяне на нормалната стойност и трябва да се приложи друг метод. В съответствие с член 2, параграфи 3 и 6 от основния регламент нормалната стойност беше образувана, като към производствените разходи на износителя на разглеждания продукт, коригирани, където е необходимо по посочения по-горе в съображение 19 начин, бе прибавена приемлива стойност за разходи за реализация, общи и административни разходи и за реализиране на печалба.
(47)
Разходите за реализация, общите и административните разходи и размерът на печалбата не могат да бъдат установени в съответствие с уводния текст на член 2, параграф 6 от основния регламент, тъй като заявителят няма представителни продажби на националния пазар на разглеждания продукт при обичайни търговски условия. Член 2, параграф 6, буква а) от основния регламент не може да бъде приложена, тъй като се разследва само един производител. Член 2, параграф 6, буква б) също беше неприложима, тъй като производствените разходи на заявителя за продукти, принадлежащи към същата обща категория стоки, трябва също да бъдат регулирани във връзка с разходите за газ, поради причините, посочени в съображение 18 по-горе. Поради това разходите за реализация, общите и административните разходи и размерът на печалбата бяха определени в съответствие с член 2, параграф 6, буква в) от основния регламент.
(48)
В съответствие с член 2, параграф 6, буква в) от основния регламент, разходите за реализация и общите и административните разходи бяха основани на приемлив метод. На северноамериканския пазар бяха реализирани значителен брой продажби на националния пазар при значително равнище на конкуренция както от местни, така и от чужди дружества. В тази връзка беше разгледана достъпната публична информация, свързана с основните дружества, развиващи дейност в областта на изкуствените торове. Беше установено, че съответните данни от северноамериканските (американски и канадски) производители ще бъдат най-подходящи за целите на разследването, предвид широката достъпност на надеждна и пълна публична финансова информация от дружествата, чиито ценни книжа се търгуват на вторичните пазари в този регион на света. Поради това разходите за реализация, общите и административните разходи и печалбата бяха установени на основата на среднопретеглените разходи за реализация, на общите и административните разходи и на печалбата на трима северноамерикански производители, за които беше установено, че са сред най-големите дружества в сектора на торовете със съдържание на азот по отношение на продажбите на националния пазар в същата обща категория продукти (торове със съдържание на азот). Тези трима производители бяха счетени за представителни в сферата на торовете със съдържание на азот и поради това техните разходи за реализация, общите и административните разходи и печалбата им - за представителни за разходите, които нормално се правят от дружества, работещи успешно в този сектор. Следва да се отбележи, че нямаше данни, че размерът на така определената печалба би надвишил печалбата, реализирана от други руски производители от продажбата на продукти от същата обща категория на техния национален пазар.
(49)
Производството на Общността се противопостави на горния подход във връзка с определянето на разходите за реализация, общите и административните разходи и изрази становище, че следва да бъдат използвани собствените разходи за реализация, общи и административни разходи на заявителя. Все пак член 2, параграф 6 от основния регламент посочва, че стойностите за разходите за реализация, общите и административните разходи трябва да се основават само на действителни данни, отнасящи се за производството и продажбите на съответния производител износител, когато тези продажби са направени при обичайни търговски условия. Както е подчертано в съображения 45 и 46, случаят не беше такъв, поради което този аргумент беше отхвърлен.
2. Експортна цена
(50)
В съответствие с член 2, параграф 8 от основния регламент експортната цена беше определена на базата на действително платената или платима цена за разглеждания продукт при продажбата му за износ в Общността.
3. Сравнение
(51)
Нормалната стойност и експортната цена бяха сравнени на базата на цена франко завода. С цел осигуряване на справедливо сравнение между нормалните стойности и експортните цени беше направена надлежна поправка под формата на корекции за разликите, влияещи върху цената и сравнимостта на цената в съответствие с член 2, параграф 10 от основния регламент. Бяха допуснати разумни корекции, свързани с транспорта, кредитите, опаковките и комисионните възнаграждения, когато те бяха приемливи, точни и подкрепени от проверени доказателства.
4. Дъмпингов марж
(52)
Дъмпинговият марж беше определен на основата на сравнението на среднопретеглената нормална стойност със среднопретеглената експортна цена в съответствие с член 2, параграфи 11 и 12 от основния регламент.
(53)
Разследването показа извършване на дъмпинг през ПРП. Дъмпинговият марж, изразен като процент от цената СIF до границата на Общността, преди обмитяване, е 42,06 %.
5. Траен характер на обстоятелствата, преобладаващи през ПР
(54)
В съответствие с член 11, параграф 3 от основния регламент беше направен анализ, дали промяната в обстоятелствата във връзка с дъмпинга с достатъчно основание би могла да бъде счетена за трайна.
(55)
В тази връзка следва да се отбележи, че нормалната стойност в първоначалното разследване беше установена на основата на рентабилни продажни цени на националния пазар на САЩ, тъй като по това време Русия не беше държава с пазарна икономика. В контекста на настоящото разследване за преразглеждане Русия се счита за държава с пазарна икономика, поради което нормалната стойност трябваше да бъде определена на основата на собствената производствена цена на заявителя, коригирана, където е необходимо. Не бяха установени данни, че нормалната стойност, получена при настоящото преразглеждане, не може да бъде разглеждана като имаща траен характер.
(56)
Не бяха намерени доказателства, че продажбите за износ няма да продължат при настоящото ценово равнище.
(57)
На тази основа беше направено заключение, че в сравнение с първоначалното разследване променените обстоятелства, свързани с дъмпинга (сега основани на сравнението между собствените нормална стойност и експортни цени на заявителя) могат в приемлива степен да бъдат разглеждани като имащи траен характер.
Г. ПРЕКРАТЯВАНЕ НА ПРЕРАЗГЛЕЖДАНЕТО
(58)
Тъй като в първоначалното разследване митото беше наложено под формата на определена стойност на тон, то трябва да има същата форма при настоящото разследване. Митото, изчислено на основата на настоящия дъмпингов марж, ще бъде 48,09 EUR/тон.
(59)
Припомня се, че, както е посочено в съображение 94 от Регламент (ЕО) № 658/2002 на Съвета, когато бяха наложени окончателните мерки през 2002 г. при определяне на стойността на окончателното мито, което да бъде наложено в съответствие с правилото за по-малкото мито, беше използван маржът на вредите. Както е определено в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 658/2002, действащото в настоящия момент мито зависи от конкретния продуктов тип и варира между 41,42 и 47,07 EUR/тон.
(60)
Тъй като митото, определено на основата на настоящия дъмпингов марж, е по-високо от настоящото мито, преразглеждането ще бъде прекратено без изменение на равнището на митото, приложимо за заявителя, което ще бъде поддържано на равнището на стойността на окончателното антидъмпингово мито, определено при първоначалното разследване.
Д. ГАРАНЦИЯ
(61)
Заявителят изрази интерес да предложи гаранция, но не успя да представи достатъчно конкретизирани предложения за това в рамките на сроковете, посочени в член 8, параграф 2 от основния регламент. Вследствие на това Комисията не можа да приеме никакво предложение за гаранция. Все пак се отчита, че сложността на няколко проблема, а именно:
1.
променливостта на цената на разглеждания продукт, която може да наложи въвеждане на някаква форма на индексиране на минималните цени, въпреки че тази променливост не е достатъчно обяснена от ключовия фактор, определящ размера на разходите; и
2.
специфичните пазарни условия за разглеждания продукт (inter alia, ограничения обем на вноса, осъществен от разследвания износител)
поражда необходимостта допълнително да се обмисли дали би била приложима гаранция, обединяваща индексирани минимални цени и количествено ограничение.
(62)
Както е посочено по-горе, поради тази сложност заявителят не успя да формулира приемливо предложение за гаранция в рамките на нормативно определения срок. С оглед на изложеното по-горе Съветът счита, че на заявителя по изключение трябва да се разреши да оформи своето предложение за гаранции след изтичането на посочения по-горе краен срок, но в рамките на 10 календарни дни от влизането в сила на настоящия регламент.
Е. РАЗГЛАСЯВАНЕ
(63)
Заинтересованите страни бяха информирани за съществените факти и съображения, на основата на които се предвижда да бъде прекратено настоящото преразглеждане и да се запази съществуващото антидъмпингово мито върху вноса на разглеждания продукт, произвеждан от заявителя. На всички страни беше дадена възможност за коментар. Коментарите на страните бяха взети под внимание, когато бяха обосновани и подкрепени с доказателства,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член единствен
Частичното междинно преразглеждане на антидъмпинговите мерки, приложими към износа на твърди торове с тегловно съдържание на амониев нитрат, надвишаващо 80 %, попадащи под кодове по КН 3102 30 90, 3102 40 90, ex 3102 29 00, ex 3102 60 00, ex 3102 90 00, ex 3105 10 00, ex 3105 20 10, ex 3105 51 00, ex 3105 59 00 и ex 3105 90 91, с произход от Русия, започнато в съответствие с член 11, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 384/96, се прекратява без изменение на действащите антидъмпингови мерки.
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 10 март 2008 година.
REGOLAMENTO (CE) N. 236/2008 DEL CONSIGLIO
del 10 marzo 2008
che chiude il riesame intermedio parziale a norma dell’articolo 11, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 384/96 relativo al dazio antidumping sulle importazioni di nitrato di ammonio originario della Russia
IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
visto il regolamento (CE) n. 384/96 del Consiglio, del 22 dicembre 1995, relativo alla difesa contro le importazioni oggetto di dumping da parte di paesi non membri della Comunità europea (1) («il regolamento di base»), in particolare l’articolo 11, paragrafo 3,
vista la proposta presentata dalla Commissione dopo aver sentito il comitato consultivo,
considerando quanto segue:
A. PROCEDIMENTO
1. Misure vigenti
(1)
Le misure attualmente in vigore consistono in un dazio antidumping definitivo istituito dal regolamento (CE) n. 658/2002 del Consiglio (2), sulle importazioni di nitrato di ammonio originario della Russia.
2. Domanda di riesame
(2)
La Commissione ha ricevuto una richiesta di riesame intermedio parziale ai sensi dell’articolo 11, paragrafo 3 del regolamento di base.
(3)
La richiesta è stata presentata da due produttori esportatori russi collegati, appartenenti alla società holding «Acron», vale a dire OJSC Acron e OJSC Dorogobuzh. Poiché si tratta di due società collegate, esse vengono considerate come una singola persona giuridica ai fini della presente inchiesta («il richiedente»). La richiesta riguarda l’esame del dumping limitatamente a quanto concerne il richiedente.
(4)
Il richiedente ha affermato, presentando sufficienti elementi di prova prima facie, che le circostanze in base alle quali sono state istituite le misure sono cambiate e che tali cambiamenti sono duraturi. Il richiedente ha fornito elementi di prova prima facie da cui emerge che se si effettuasse un confronto fra i suoi costi del nitrato d’ammonio e i suoi prezzi all’esportazione verso la Comunità ne risulterebbe un dumping ridotto, notevolmente inferiore rispetto al livello delle misure attualmente in vigore. Pertanto, per compensare il dumping non sarebbe più necessario mantenere le misure al loro livello attuale, stabilito sul livello del dumping determinato in precedenza.
3. Apertura
(5)
Avendo stabilito, sentito il comitato consultivo, che esistevano elementi di prova sufficienti per l’apertura di un riesame intermedio parziale, il 19 dicembre 2006 la Commissione, con un avviso pubblicato nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea (3), ha avviato un riesame intermedio parziale delle misure antidumping applicabili alle importazioni di nitrato di ammonio originario della Russia, a norma dell’articolo 11, paragrafo 3 del regolamento di base.
(6)
Tale riesame ha riguardato solamente il dumping allo scopo di determinare se fosse necessario mantenere, abrogare o modificare le misure in vigore per quanto concerne il richiedente.
4. Inchiesta
(7)
L’inchiesta relativa al dumping ha riguardato il periodo dal 1o ottobre 2005 al 30 settembre 2006 («periodo dell’inchiesta di riesame» o «PIR»).
(8)
La Commissione ha informato ufficialmente dell’avvio del riesame il richiedente, i rappresentanti del paese esportatore e l’industria comunitaria. Le parti interessate hanno avuto la possibilità di comunicare le loro osservazioni per iscritto e di chiedere un’audizione.
(9)
Sono state sentite tutte le parti che ne hanno fatto richiesta dimostrando di avere particolari motivi per chiedere un’audizione.
(10)
Un questionario è stato fatto pervenire al richiedente e alle società di vendita collegate sul mercato interno russo. Il richiedente e due società di vendita collegate hanno risposto in modo completo al questionario.
(11)
La Commissione ha raccolto e verificato tutte le informazioni ritenute necessarie ai fini della determinazione del dumping. Sono state effettuate visite di verifica presso le sedi delle seguenti società:
a)
produttori esportatori:
-
OJSC Acron,
-
OJSC Dorogobuzh;
b)
società di vendita collegate:
-
JSC Rostragronova,
-
JSC Kubanagronova.
B. PRODOTTO IN ESAME E PRODOTTO SIMILE
1. Prodotto in esame
(12)
Il prodotto oggetto del riesame è lo stesso di cui alle inchieste citate nel considerando (1), vale a dire concimi solidi con un titolo di nitrato di ammonio superiore all’80 % in peso originari della Russia («prodotto in esame»), attualmente classificabili ai codici NC 3102 30 90, 3102 40 90, ex 3102 29 00, ex 3102 60 00, ex 3102 90 00, ex 3105 10 00, ex 3105 20 10, ex 3105 51 00, ex 3105 59 00 ed ex 3105 90 91.
2. Prodotto simile
(13)
Come stabilito nelle precedenti inchieste e confermato in quella presente, il prodotto in esame e i prodotti fabbricati e venduti dal richiedente sul mercato interno russo presentano le stesse caratteristiche fisiche e chimiche di base e sostanzialmente gli stessi impieghi e sono pertanto considerati prodotti simili ai sensi dell’articolo 1, paragrafo 4, del regolamento di base. Poiché il presente riesame era limitato alla determinazione del dumping per quanto concerne il richiedente, non sono state formulate conclusioni per quanto riguarda il prodotto fabbricato e venduto dall’industria comunitaria sul mercato della Comunità.
C. RISULTATI DELL’INCHIESTA
(14)
Conformemente all’articolo 11, paragrafo 3, del regolamento di base, si è esaminato se le circostanze che avevano portato alla determinazione dell’attuale margine di dumping fossero cambiate e se tale cambiamento fosse di carattere duraturo.
1. Valore normale
(15)
Per stabilire il valore normale si è dapprima verificato se le vendite totali del richiedente sul mercato interno fossero rappresentative a norma dell’articolo 2, paragrafo 2, del regolamento di base. Le vendite del richiedente sul mercato interno sono risultate rappresentative rispetto alle sue vendite all’esportazione in quanto hanno rappresentato più del 5 % del volume totale delle sue vendite all’esportazione verso la Comunità.
(16)
La Commissione ha poi esaminato se fosse possibile considerare le vendite effettuate sul mercato interno come eseguite nell’ambito di normali operazioni commerciali ai sensi dell’articolo 2, paragrafo 4, del regolamento di base. A tal fine si è esaminato il costo di produzione del prodotto fabbricato e venduto dal richiedente sul mercato interno.
(17)
Il gas è una delle principali materie prime nel processo di fabbricazione del prodotto in esame e rappresenta una quota significativa del costo totale di produzione. Conformemente all’articolo 2, paragrafo 5, del regolamento di base è stato esaminato se i costi di produzione e le spese di vendita del prodotto in esame si riflettessero adeguatamente nei documenti contabili delle parti interessate.
(18)
Sulla base di dati pubblicati da fonti specializzate nei mercati energetici internazionalmente riconosciute, si è stabilito che i prezzi pagati dal richiedente erano anormalmente bassi. A titolo di esempio, rappresentavano un quinto del prezzo all’esportazione del gas naturale proveniente dalla Russia ed erano anche nettamente inferiori al prezzo del gas pagato dai produttori comunitari. A questo proposito tutti i dati disponibili indicano che i prezzi interni del gas in Russia sono prezzi regolamentati, notevolmente inferiori ai prezzi pagati per il gas naturale in mercati non regolamentati.
(19)
Poiché i costi del gas non si riflettevano adeguatamente nei documenti contabili del richiedente, è stato necessario adeguarli di conseguenza. In mancanza di prezzi del gas non distorti relativi al mercato interno russo e conformemente all’articolo 2, paragrafo 5, del regolamento di base, i prezzi del gas hanno dovuto essere calcolati sulla base di «qualsiasi altro riferimento ragionevole, comprese le informazioni tratte da altri mercati rappresentativi». Il prezzo adeguato è stato calcolato sulla base del prezzo medio del gas russo venduto all’esportazione al confine tedesco/ceco (Waidhaus), al netto delle spese di trasporto e adeguato per tenere conto dei costi di distribuzione locali. Waidhaus, la piazza principale per le vendite di gas russo all’UE, è il mercato più importante per il gas russo ed applica prezzi che riflettono ragionevolmente i costi; può quindi essere considerato un mercato rappresentativo.
(20)
In seguito alla comunicazione delle conclusioni, il richiedente ha affermato che qualsiasi adeguamento del prezzo del gas da lui pagato sul mercato interno non sarebbe giustificato in quanto i suoi documenti contabili rifletterebbero pienamente i costi legati all’attività di produzione e di vendita del prodotto simile nel paese d’origine.
(21)
Tuttavia, se si esaminano i costi di produzione del prodotto simile a norma dell’articolo 2, paragrafo 5, del regolamento di base, occorre determinare se i costi quali figurano nei documenti contabili della società esprimano adeguatamente i costi di produzione e le spese di vendita del prodotto in esame. Per i motivi esposti al considerando (18) si è riscontrato che non era così. Il richiedente non ha preso in considerazione la notevole differenza che appare tra il prezzo del gas pagato sul mercato interno russo e il prezzo all’esportazione del gas naturale proveniente dalla Russia, da un lato, e il prezzo pagato dai produttori comunitari, dall’altro. Non ha neppure tenuto conto del fatto che i prezzi del gas naturale pagati sul mercato interno russo sono regolamentati e che pertanto non si può ritenere che riflettano adeguatamente il prezzo pagabile di norma in mercati esenti da distorsioni. Il richiedente non ha infine spiegato perché, malgrado le ragioni esposte nel considerando (18), il costo del gas utilizzato per la produzione del prodotto simile venduto nel mercato interno si rifletterebbe adeguatamente nei propri documenti contabili. L’argomentazione è stata pertanto respinta.
(22)
Il richiedente ha inoltre affermato che, procedendo ad un adeguamento del prezzo del gas, veniva di fatto utilizzato un metodo per la determinazione del valore normale che non era previsto dal regolamento di base. In questo modo, sostituendo i costi del gas sul mercato interno con i costi calcolati come esposto nel considerando (19) e tenendo conto del fatto che tali costi rappresentano una parte significativa dei costi totali del prodotto simile e pertanto anche del valore normale costruito, il valore normale veniva di fatto determinato sulla base di dati provenienti da un mercato terzo «rappresentativo». A tale proposito il richiedente ha affermato che, per i paesi ad economia di mercato, il regolamento di base prevede tuttavia solo i seguenti metodi per la determinazione del valore normale:
i)
sulla base del prezzo del prodotto simile nel mercato interno nel corso di normali operazioni commerciali o, qualora le vendite non vengano effettuate nel corso di normali operazioni commerciali,
ii)
sulla base del costo di produzione nel paese di origine (maggiorato di un congruo importo per le spese generali, amministrative e di vendita (SGAV) e per i profitti) o
iii)
sulla base dei prezzi all’esportazione rappresentativi del prodotto simile a un paese terzo appropriato. Il richiedente ha concluso che per tale motivo il valore normale non andrebbe calcolato in base a dati relativi a un mercato terzo rappresentativo.
(23)
A tale proposito, come indicato altresì nei considerando da (45) a (48), si osserva in primo luogo che il valore normale è stato stabilito conformemente ai metodi esposti nell’articolo 2, paragrafi da 1 a 6, del regolamento di base. Tuttavia, al fine di determinare se le vendite sul mercato interno siano state effettuate nel corso di normali operazioni commerciali in termini di prezzo, ovvero se siano risultate remunerative, occorre dapprima stabilire se i costi del richiedente costituiscano una base attendibile ai sensi dell’articolo 2, paragrafo 5, del regolamento di base. Solo dopo aver stabilito in maniera attendibile i costi è possibile determinare quale metodo utilizzare per stabilire il valore normale. Non è pertanto corretto affermare che il calcolo di costi attendibili conformemente all’articolo 2, paragrafo 5, del regolamento di base avrebbe introdotto un nuovo metodo per determinare il valore normale.
(24)
Il richiedente ha inoltre affermato che, al momento di adeguare i costi conformemente all’articolo 2, paragrafo 5, del regolamento di base, il livello dei costi adeguati non può superare quello dei rispettivi costi nel paese esportatore. In caso contrario il metodo utilizzato per adeguare i costi violerebbe l’articolo 2, paragrafo 3, del regolamento di base, secondo cui il valore normale del prodotto simile deve essere calcolato in base ai costi di produzione nel paese d’origine.
(25)
I costi sono stati adeguati conformemente all’articolo 2, paragrafo 5, del regolamento di base. L’articolo 2, paragrafo 5, del regolamento di base non fa riferimento al «costo di produzione nel paese d’origine», ma autorizza esplicitamente le istituzioni ad utilizzare i costi di produzione relativi ad «altri mercati rappresentativi» di paesi diversi da quello d’origine. L’argomentazione del richiedente ha dovuto pertanto essere respinta.
(26)
Infine, le conclusioni di cui ai precedenti considerando (18) e (19) non sono in contrasto con l’articolo 1 del regolamento di base, come afferma invece il richiedente. Infatti, benché l’articolo 1 del regolamento di base preveda che il valore normale debba essere stabilito in base ai dati del paese esportatore, lo stesso regolamento indica chiaramente che tale norma è soggetta ad eccezioni.
(27)
Le argomentazioni del richiedente a tale proposito sono state quindi respinte.
(28)
Il richiedente ha inoltre sostenuto che, qualora fosse necessario procedere ad un adeguamento del suo costo del gas naturale sul mercato interno, tale adeguamento dovrebbe basarsi o
i)
sui prezzi non regolamentati del gas applicati in Russia, o
ii)
sul prezzo medio all’esportazione del gas naturale russo verso i paesi baltici o, in alternativa,
iii)
sul costo effettivo di produzione del gas naturale in Russia maggiorato di un congruo margine di profitto.
(29)
In primo luogo, il fatto che la Commissione avrebbe potuto scegliere una base diversa non rende la scelta di Waidhaus inappropriata. Il criterio principale per la scelta della base per stabilire i prezzi del gas è che essa rifletta adeguatamente il prezzo pagabile di norma in mercati esenti da distorsioni. È incontestabile che tale condizione sia soddisfatta nel caso dei prezzi praticati a Waidhaus. In secondo luogo, il fatto che solo un volume modesto di gas sia stato venduto a prezzi non regolamentati sul mercato interno durante il PIR e che tali prezzi fossero molto più vicini al prezzo regolamentato praticato sul mercato interno che al prezzo all’esportazione determinato liberamente indica chiaramente che tali prezzi non regolamentati erano falsati dai prezzi regolamentati prevalenti sul mercato. Non era quindi possibile utilizzare i prezzi non regolamentati praticati nel mercato interno. Si è inoltre ritenuto che i prezzi russi del gas esportato nei paesi baltici non fossero sufficientemente rappresentativi a causa dei volumi relativamente ridotti di esportazioni verso tali paesi. Inoltre, non essendo disponibili i dati necessari relativi ai costi di trasporto e di distribuzione, non era possibile stabilire in maniera attendibile i prezzi all’esportazione verso i paesi baltici. In effetti, il volume di gran lunga più importante di gas viene esportato passando per la piattaforma di Waidhaus, che costituisce pertanto una base appropriata per l’adeguamento. Il richiedente non ha fornito alcun elemento di prova riguardo all’esistenza di mercati rappresentativi, diversi da quello di Waidhaus, in cui i prezzi riflettano adeguatamente il prezzo pagabile di norma in mercati esenti da distorsioni. Di conseguenza, le sue argomentazioni sono state respinte.
(30)
In tale contesto il richiedente ha inoltre dichiarato di avere acquistato il 50 % circa del gas naturale necessario per la sua produzione di concimi sul mercato russo non regolamentato. Egli ha affermato che sarebbe pertanto discriminatorio procedere ad un adeguamento dei suoi costi del gas quando altri esportatori, che devono sostenere costi più elevati simili a quelli del richiedente, non sarebbero oggetto di un adeguamento del genere. Va osservato che, in base alle risposte verificate date al questionario, gli acquisti di gas naturale da parte del richiedente sul mercato russo non regolamentato sono stati marginali nel corso del PIR. L’argomentazione è stata pertanto respinta.
(31)
Per quanto riguarda la terza alternativa di cui al punto iii) del considerando (28), ovvero fondare l’adeguamento sul costo effettivo di produzione del gas naturale in Russia, va osservato innanzitutto che tale opzione, contrariamente a quanto affermato dal richiedente, non è espressamente prevista dall’articolo 2, paragrafo 5, del regolamento di base. Inoltre, come indicato nel considerando (29), il criterio principale per la scelta della base da utilizzare per stabilire i prezzi del gas è che tale base rifletta adeguatamente il prezzo pagabile di norma in mercati esenti da distorsioni. Pertanto, nel caso in esame, il fatto che il prezzo del gas applicato dal fornitore ai clienti comprenda un margine di profitto o meno risulta di per sé irrilevante. Questa argomentazione è stata quindi respinta.
(32)
Il richiedente ha inoltre sostenuto che in Russia i prezzi del gas naturale regolamentati dallo Stato sul mercato interno sarebbero in costante crescita e starebbero raggiungendo livelli tali da coprire i costi di produzione del gas. Il prezzo praticato sul mercato interno non potrebbe pertanto essere considerato non concorrenziale o irragionevolmente basso.
(33)
Tale argomentazione è priva di fondamento in quanto il criterio corretto per scegliere un mercato rappresentativo non è quello che i prezzi siano remunerativi in quanto tali, quanto piuttosto che riflettano adeguatamente il prezzo pagabile di norma in mercati esenti da distorsioni, come illustrato nel considerando (29). Non è così per i prezzi regolamentati dallo Stato. Tale argomentazione è inoltre in contrasto con le dichiarazioni pubbliche del fornitore di gas russo (confermate dalla sua contabilità certificata e pubblicata) secondo cui i prezzi del gas sul mercato interno russo non coprono i costi di produzione, di trasporto e di vendita. L’argomentazione è stata quindi respinta.
(34)
Per quanto riguarda il metodo di calcolo del prezzo del gas a Waidhaus in quanto tale, il richiedente ha affermato che da tale prezzo si sarebbe dovuto dedurre il dazio russo all’esportazione pagabile per tutte le esportazioni dal momento che questo dazio non è applicato sul mercato interno.
(35)
In effetti il prezzo di mercato a Waidhaus, considerato come mercato rappresentativo ai sensi dell’articolo 2, paragrafo 5, del regolamento di base, è il prezzo comprendente le tasse all’esportazione e non il prezzo prima dell’imposizione di tali tasse. Dal punto di vista dell’acquirente è il prezzo che bisogna pagare a Waidhaus che conta e, in questo senso, è irrilevante sapere quale percentuale di tale prezzo costituisce una tassa all’esportazione e quale viene pagata al fornitore di gas. Il fornitore, d’altro canto, cercherà sempre di massimizzare il suo prezzo e di applicare quindi il prezzo più elevato che i suoi clienti sono disposti a pagare. Poiché tale prezzo risulta sempre assai più elevato dei suoi costi di produzione e consente quindi al fornitore di gas di realizzare enormi profitti, la sua fissazione dipende principalmente dal prezzo che i clienti sono disposti a pagare e non dall’importo della tassa all’esportazione. Si è concluso pertanto che il prezzo comprendente la tassa all’esportazione, e non il prezzo prima dell’imposizione di tale tassa, corrisponde al prezzo determinato da un mercato esente da distorsioni. Di conseguenza, le argomentazioni del richiedente a questo proposito sono state respinte.
(36)
Il richiedente ha inoltre sostenuto che il prezzo a Waidhaus avrebbe dovuto essere adeguato per tenere conto della qualità, della disponibilità, della commerciabilità, del trasporto e delle altre condizioni di vendita che risulterebbero diverse nel mercato all’esportazione e nel mercato interno del gas naturale. Va osservato innanzitutto che il prezzo a Waidhaus è stato effettivamente adeguato per tener conto dei diversi costi di trasporto nel mercato all’esportazione e in quello interno; pertanto l’affermazione del richiedente al riguardo, non essendo giustificata, ha dovuto essere respinta. Per quanto concerne gli altri aspetti, il richiedente non ha fornito ulteriori informazioni né elementi di prova a sostegno delle sue affermazioni. In particolare, il richiedente non ha dimostrato (e non erano disponibili ulteriori informazioni a riprova) che esistano differenze in termini di qualità, disponibilità, commerciabilità e altre condizioni di vendita tali da giustificare ulteriori adeguamenti né ha cercato di quantificare queste presunte differenze.
(37)
In tale contesto il richiedente ha inoltre affermato che il prezzo a Waidhaus non aveva subito alcun adeguamento per tenere conto dei vantaggi comparativi naturali. Al riguardo ha dichiarato che, poiché il gas è molto più disponibile in Russia che nella Comunità, i prezzi in Russia sarebbero naturalmente inferiori ai prezzi del gas esportato. La capacità di esportazione sarebbe inoltre ridotta dai limiti dell’attuale sistema di trasporto del gas, il che comporterebbe un aumento dei prezzi russi all’esportazione. Il richiedente ha altresì affermato che i profitti anormalmente elevati del fornitore di gas russo sul mercato all’esportazione avrebbero dovuto essere dedotti dal prezzo di Waidhaus che è stato utilizzato.
(38)
Come indicato al considerando (29), il criterio principale per la scelta dei prezzi di Waidhaus come base per stabilire i prezzi del gas è che essi riflettono adeguatamente il prezzo pagabile di norma in mercati esenti da distorsioni. In tale contesto le condizioni che prevalgono nel mercato interno sono irrilevanti. Si è dovuto pertanto respingere tali argomentazioni.
(39)
Il richiedente ha inoltre contestato il fatto che il margine commerciale dei distributori locali sia stato aggiunto al prezzo adeguato del gas, affermando che i profitti dei distributori sarebbero già compresi nel prezzo di Waidhaus. A tale proposito ha aggiunto che in Russia i distributori locali erano società interamente controllate dal fornitore di gas e che pertanto l’aggiunta dei profitti di tali distributori avrebbe potuto costituire un doppio conteggio.
(40)
Va osservato innanzitutto che il margine commerciale dei distributori locali non comprende solamente i profitti di tali società, ma anche i costi da esse sostenuti tra l’acquisto e la rivendita del gas naturale.
(41)
In secondo luogo, non è stato più possibile verificare adeguatamente questa argomentazione poiché il fornitore di gas in Russia e le sue controllate non erano oggetto della presente inchiesta e pertanto non erano disponibili informazioni sufficienti sull’organizzazione e sulla struttura dei costi. Va osservato altresì che la situazione in Russia al riguardo, anche a causa degli stretti rapporti tra il fornitore di gas e il governo russo, non è sufficientemente trasparente da consentire un accesso adeguato agli elementi di prova necessari.
(42)
Inoltre il richiedente, cui spetta l’onere della prova, non è stato in grado di presentare ulteriori informazioni o elementi di prova tali da mostrare se e in quale misura i costi di distribuzione fossero effettivamente inclusi nel prezzo di Waidhaus. Tuttavia, poiché i clienti nel mercato interno acquistavano il gas da fornitori locali, si è dovuto ritenere che dovessero pagare i costi locali di distribuzione, che non sono compresi in quanto tali nel prezzo di Waidhaus non adeguato. In questa fase del procedimento si è dovuto pertanto ritenere che l’adeguamento fosse giustificato e l’argomentazione è stata di conseguenza respinta.
(43)
Tuttavia, le istituzioni comunitarie hanno anche ritenuto che l’incidenza di tale specifico adeguamento sul calcolo del margine di dumping possa essere considerevole. Pertanto, data la particolare situazione descritta al considerando (41), si è concluso che se il richiedente fornirà sufficienti elementi di prova verificabili, la Commissione può prendere in considerazione la riapertura dell’inchiesta a tale riguardo.
(44)
Il richiedente ha inoltre denunciato come non concorrenziale la fissazione dei prezzi del gas nel mercato interno tedesco. Va osservato che le inchieste attualmente condotte dalle autorità antitrust tedesche riguardano i prezzi di vendita del gas sul mercato interno praticati dai principali distributori tedeschi di tale prodotto e non vi è quindi alcun legame con il prezzo di vendita all’esportazione del gas russo a Waidhaus.
(45)
Dopo l’adeguamento dei costi di produzione come descritto sopra, non è stata effettuata alcuna vendita sul mercato interno nell’ambito di normali operazioni commerciali a norma dell’articolo 2, paragrafo 4, del regolamento di base.
(46)
Si è ritenuto pertanto che i prezzi praticati sul mercato interno non costituissero una base appropriata per stabilire il valore normale ed è stato necessario applicare un altro metodo. A norma dell’articolo 2, paragrafi 3 e 6, del regolamento di base, il valore normale è stato costruito sommando ai costi di produzione del prodotto in esame sostenuti dall’esportatore, eventualmente adeguati come indicato nel considerando (19), un congruo importo per le SGAV e per i profitti.
(47)
Non è stato possibile fissare gli importi relativi alle SGAV e ai profitti sulla base dell’alinea dell’articolo 2, paragrafo 6, del regolamento di base in quanto il richiedente non ha effettuato nel mercato interno vendite rappresentative del prodotto in esame nell’ambito di normali operazioni commerciali. Non è stato possibile applicare l’articolo 2, paragrafo 6, lettera a) del regolamento di base poiché solo il richiedente è oggetto dell’inchiesta. Non era applicabile nemmeno l’articolo 2, paragrafo 6, lettera b), perché anche il costo di fabbricazione del richiedente per i prodotti appartenenti alla stessa categoria generale di beni avrebbe dovuto essere adeguato per quanto riguarda i costi del gas, per i motivi di cui al considerando (18). Di conseguenza le SGAV e i profitti sono stati stabiliti conformemente all’articolo 2, paragrafo 6, lettera c) del regolamento di base.
(48)
Conformemente all’articolo 2, paragrafo 6, lettera c) del regolamento di base, le SGAV sono state calcolate sulla base di un metodo appropriato. Il mercato nordamericano ha fatto registrare un volume significativo di vendite nel mercato interno e un livello notevole di concorrenza da parte di società tanto nazionali quanto straniere. In merito, si è tenuto conto delle informazioni disponibili pubblicamente relative alle principali società operanti nel settore dei concimi. È risultato che i dati corrispondenti per i produttori nordamericani (statunitensi e canadesi) sarebbero stati i più idonei ai fini dell’inchiesta, data la vasta disponibilità di informazioni finanziarie pubbliche affidabili e complete di società quotate in tale zona del mondo. Di conseguenza gli importi relativi alle SGAV e ai profitti sono stati fissati sulla base della media ponderata delle SGAV e dei profitti di tre produttori nordamericani, figuranti tra le più grandi società nel settore dei concimi azotati, per quanto riguarda le loro vendite nel mercato interno della stessa categoria generale di prodotti (concimi azotati). Questi tre produttori sono stati considerati rappresentativi del settore dei concimi azotati e i loro importi relativi alle SGAV e ai profitti sono stati quindi ritenuti rappresentativi dello stesso tipo di costi in genere sostenuti dalle società operanti con successo nel segmento di mercato in questione. Occorre rilevare che nessun elemento indicava che la quota di profitto così determinata fosse superiore al profitto realizzato da altri produttori russi sulle vendite di prodotti della stessa categoria generale nel loro mercato interno.
(49)
L’industria comunitaria ha contestato il metodo di cui sopra per quanto riguarda la determinazione delle SGAV, affermando che si sarebbero dovute utilizzare le SGAV del richiedente. L’articolo 2, paragrafo 6 del regolamento di base stabilisce tuttavia che gli importi relativi alle SGAV devono basarsi unicamente sui dati effettivi attinenti alla produzione e alla vendita da parte del produttore esportatore interessato nel corso di normali operazioni commerciali. Poiché questo non si è verificato, come illustrato nei considerando (45) e (46), l’argomentazione è stata respinta.
2. Prezzo all’esportazione
(50)
Conformemente all’articolo 2, paragrafo 8, del regolamento di base, il prezzo all’esportazione è stato stabilito in base al prezzo realmente pagato o pagabile per il prodotto in esame se venduto per l’esportazione nella Comunità.
3. Confronto
(51)
Il valore normale e il prezzo all’esportazione sono stati confrontati a livello franco fabbrica. Ai fini di un equo confronto tra i valori normali e i prezzi all’esportazione, ai sensi dell’articolo 2, paragrafo 10, del regolamento di base si è tenuto debitamente conto, sotto forma di adeguamenti, delle differenze che incidono sui prezzi e sulla loro comparabilità. Sono stati apportati opportuni adeguamenti per i costi di trasporto, credito, imballaggio e per le spese bancarie ogniqualvolta si è accertato che erano ragionevoli, precisi e suffragati da elementi di prova sottoposti a verifica.
4. Margine di dumping
(52)
Il margine di dumping è stato calcolato in base al confronto tra la media ponderata del valore normale e la media ponderata del prezzo all’esportazione, a norma dell’articolo 2, paragrafi 11 e 12, del regolamento di base.
(53)
L’inchiesta ha dimostrato l’esistenza di pratiche di dumping durante il periodo dell’inchiesta di riesame. Il margine di dumping espresso in percentuale del prezzo cif franco frontiera comunitaria, dazio non corrisposto, è del 42,06 %.
5. Carattere duraturo delle circostanze sussistenti nel periodo dell’inchiesta
(54)
Conformemente all’articolo 11, paragrafo 3, del regolamento di base, si è esaminato se il mutamento delle circostanze relative al dumping potesse essere ritenuto di carattere duraturo.
(55)
In proposito va osservato che il valore normale nell’inchiesta iniziale è stato fissato in base ai prezzi di vendita remunerativi nel mercato interno degli Stati Uniti, in quanto allora la Russia non era un paese ad economia di mercato. Nell’ambito della presente inchiesta di riesame, la Russia è considerata un paese ad economia di mercato e il valore normale è stato quindi fissato sulla base del costo di produzione del richiedente, soggetto, se del caso, ad adeguamento. Non sono emersi elementi che indicassero che il valore normale determinato nel presente riesame non potesse essere considerato duraturo.
(56)
Nessun elemento di prova ha permesso di dimostrare che le vendite all’esportazione non continueranno ad essere effettuate al livello attuale di prezzi.
(57)
Su tale base, si è concluso che il mutamento delle circostanze rispetto all’inchiesta iniziale relativa al dumping (basato ora sul confronto tra il valore normale e i prezzi all’esportazione del richiedente) possa essere ragionevolmente ritenuto di carattere duraturo.
D. CHIUSURA DEL RIESAME
(58)
Dato che nell’inchiesta iniziale il dazio era stato istituito sotto forma di un importo specifico per tonnellata, esso dovrebbe assumere la stessa forma nella presente inchiesta. Il dazio calcolato sulla base dell’attuale margine di dumping sarebbe pari a 48,09 EUR per tonnellata.
(59)
Si ricorda che, come illustrato nel considerando (94) del regolamento (CE) n. 658/2002 del Consiglio, al momento di istituire le misure definitive nel 2002, per determinare l’importo del dazio definitivo da applicare è stato utilizzato il margine di pregiudizio conformemente al principio del dazio minore. Come definito nell’articolo 1, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 658/2002, il dazio attualmente in vigore dipende dal tipo specifico di prodotto e varia tra 41,42 e 47,07 EUR per tonnellata.
(60)
Poiché il dazio stabilito sulla base dell’attuale margine di dumping è più elevato del dazio attualmente in vigore, è opportuno chiudere il riesame senza modificare il livello del dazio applicabile al richiedente, che va mantenuto al livello del dazio antidumping definitivo stabilito nell’inchiesta iniziale.
E. IMPEGNO
(61)
Il richiedente si è detto interessato ad offrire un impegno, ma non ha presentato un’offerta sufficientemente circostanziata entro i termini di cui all’articolo 8, paragrafo 2, del regolamento di base. Pertanto la Commissione non ha potuto accettare alcuna offerta d’impegno. Si ritiene tuttavia che, a causa della complessità di vari aspetti, ovvero
1)
la volatilità del prezzo del prodotto in esame, che richiederebbe una forma di indicizzazione dei prezzi minimi anche se il principale fattore di costo non spiega in maniera sufficiente tale volatilità, e
2)
la particolare situazione del mercato del prodotto in esame (il fatto, tra l’altro, che le importazioni dall’esportatore oggetto del presente riesame siano limitate),
sia necessario considerare ulteriormente l’attuabilità di un impegno che combini un prezzo minimo indicizzato e un massimale quantitativo.
(62)
Come indicato sopra, a causa di tale complessità il richiedente non è riuscito a presentare un’offerta di impegno accettabile entro il termine prescritto. In considerazione di quanto precede, il Consiglio ritiene che il richiedente debba essere eccezionalmente autorizzato a completare la sua offerta di impegno dopo la scadenza del termine citato sopra, ma comunque entro dieci giorni di calendario dall’entrata in vigore del presente regolamento.
F. COMUNICAZIONE DELLE INFORMAZIONI
(63)
Le parti interessate sono state informate dei fatti e delle considerazioni essenziali in base ai quali si intende chiudere il presente riesame e mantenere il dazio antidumping in vigore sulle importazioni del prodotto in esame fabbricato dal richiedente. Tutte le parti hanno avuto la possibilità di presentare osservazioni. Le loro osservazioni sono state prese in considerazione se giustificate e suffragate da elementi di prova,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo unico
Il riesame intermedio parziale delle misure antidumping applicabili alle importazioni di concimi solidi con un titolo di nitrato di ammonio superiore all’80 % in peso, classificabili ai codici NC 3102 30 90, 3102 40 90, ex 3102 29 00, ex 3102 60 00, ex 3102 90 00, ex 3105 10 00, ex 3105 20 10, ex 3105 51 00, ex 3105 59 00 ed ex 3105 90 91 e originari della Russia, avviato a norma dell’articolo 11, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 384/96, è chiuso senza modifiche delle misure antidumping in vigore.
Il presente regolamento entra in vigore il giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, addì 10 marzo 2008.