31994R3287
L 349/79
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 3287/94 НА СЪВЕТА
от 22 декември 1994 година
относно проверките преди спедиция за износ от Общността
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ;
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 113 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като има предвид, че голям брой развиващи се страни прибягват до така наречените програми за проверка преди спедиция, за да гарантират правилното разпределение на ограничените количества чуждестранна валута сред вносителите и за да се борят с практики като фактуриране на по-висока или по-ниска стойност и измама; като има предвид, че тези развиващи се страни са поверили на частни компании тази задача, която включва проверка на качеството и цената на стоките, предназначени за износ към територията на тези страни;
като има предвид, че Общността признава правото на развиващите се страни да прибягват до проверка преди спедиция; като има предвид обаче, че проверката преди спедиция може да доведе до незаконна намеса в свободно договорените цени между страните по договор и до други практики, създаващи излишни пречки пред търговията; като има предвид, че следователно трябва да се положат усилия чрез сътрудничество и техническа помощ да се намали необходимостта от проверка преди спедиция;
като има предвид, че със Заключителния акт от Уругвайския кръг, подписан в Маракеш (Мароко) на 15 април 1994 г., е създадено Споразумение за проверка преди спедиция между членките на Световната търговска организация („Споразумение на СТО“); като има предвид, че това споразумение е одобрено и е необходимо да влезе в сила за Общността;
като има предвид, че законодателството на Общността дава на износителите допълнителни гаранции, че дейностите, свързани с проверка преди спедиция, действително се извършват съгласно клаузите на Споразумението на СТО и следователно не представляват пречка за търговията;
като има предвид, че за целта дейностите в Общността, свързани с проверката преди спедиция, следва да бъдат подчинени на определени условия;
като има предвид, че с цел поддържането на единни принципи в политиката на износ на Общността е необходимо дейностите на органите, извършващи проверка преди спедиция да се регламентират по еднообразен начин;
като има предвид, че съществуват основания за максимално опростяване на процедурите, особено по отношение преразглеждането на цените; като има предвид че Споразумението на СТО не предвижда освобождаване и следователно такова освобождаване може да се извършва само със съгласието на органите, извършващи проверка преди спедиция;
като има предвид, че следва да се въведе бърза и ефикасна процедура за уреждане на споровете между износителите и органите, извършващи проверка преди спедиция; като има предвид, че такава процедура е предвидена в Споразумението на СТО;
като има предвид, че споровете във връзка с неспазването на условията или несъблюдаването на процедурите от страна на органите, извършващи проверка преди спедиция, следва да се уреждат с третите страни, полдващи се от тези органи в съответствие със съответните процедури на Общността и на СТО;
като има предвид, че член 3, параграф 3 от Споразумението на СТО предвижда техническа помощ за трети страни,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Настоящият регламент се прилага по отношение на дейностите, осъществявани на митническата територия на Европейската общност от органи за проверка преди спедиция, които извършват, за сметка на правителства или публични организации на трети страни, контрол на качеството, количеството и цената, включително обменния курс и финансовите условия, на стоките, предназначени за износ към територията на тези трети страни („програми за проверка преди спедиция“).
Член 2
1. Дейностите на органите за проверка преди спедиция съгласно определението в член 1, подлежат на обща процедура за предварителна нотификация при условията, предвидени в настоящия регламент.
2. В нотификацията си органите за проверка преди спедиция, уведомяват Комисията за клаузите, с изключение на възнаграждението, на договорите, сключени с правителствата или публичните органи на трети страни, за чиято сметка са въведени програмите за проверка преди спедиция. Впоследствие те нотифицират Комисията за всички изменения относно условията за контрол. Освен това те посочват какви мерки за взели за спазване на условията, предвидени в настоящия регламент.
3. Комисията предава получените нотификации до държавите-членки.
Член 3
Нотификацията за дейностите, посочени в член 2, обхваща следните дейности:
a)
физическа проверка на стоката преди изнасянето ѝ, с цел да се провери съответствието на пратката (качество, количество) със спецификациите на договора и спазването на правилата и стандартите на страната-вносител или стандартите, признати на международно равнище;
б)
проверка на цената и където е уместно - на обменния курс на валутата, на базата на договора между износителя и вносителя, на проформа фактурата и където е уместно - на молбата за издаване на разрешението за внос.
Член 4
При осъществяване на своите дейности органите за проверка преди спедиция спазват следните условия:
a)
Преди всяка проверка органът за проверка преди спедиция, уведомява износителя за подробностите на проверката и критериите, които ще се прилагат.
Органът за проверка преди спедиция осъществява съответния контрол в срок, недопускащ прекомерно закъснение. Освен това, след получаване на окончателните документи и завършване на проверката, в срок от пет работни дни той или издава документ за изправност, или представя подробно писмено обяснение, в което посочва причините за неиздаването на такъв документ. В последния случай износителите имат възможност да представят писменото си становище и по желание на износителите може да се назначи повторна проверка на първата дата, удобна за двете страни.
Освен това, по желание на износителя преди датата на физическата проверка органите за проверка преди спедиция извършват предварителна проверка на цената и където е уместно - на обменния курс на валутата, на базата на договора между износителя и вносителя, на проформа фактурата и когато е уместно - на молбата за издаване на разрешение за внос. След извършване на предварителната проверка те уведомяват незабавно и в писмен вид износителите за приемането на цената и/или на обменния курс на валутата, или указват подробно причините за неприемането ѝ.
С цел да се избегне забавяне на плащането, органите за проверка преди спедиция изпращат възможно най-бързо документ за изправност на износителите или на избрани представители на износителите. Освен това при наличие на печатна грешка в документа за изправност те поправят грешката възможно най-бързо и изпращат коригираната информация на заинтересованите страни.
б)
Предварителната проверка на пратките се извършва по недискриминационен начин, като процедурите и критериите, използвани при извършване на тези дейности, са обективни и се прилагат еднакво спрямо всички износители, засегнати от тези дейности.
в)
Органите за проверка преди спедиция не изискват от износителите да представят информация за:
i)
производствените данни, отнасящи се до патентовани, лицензирани и неразкрити процеси или процеси, за които има висяща процедура за издаване на патент;
ii)
непубликувани технически данни различни от данните, необходими за да се докаже съответствието с техническите изисквания и стандарти;
iii)
вътрешното ценообразуване, включително производствените разходи;
iv)
равнищата на печалбата;
v)
условията на договорите между износителите и техните доставчици, освен ако без това не е възможно проверяващият орган да извърши въпросната проверка. (В такива случаи органът изисква само необходимата за целта информация).
Органите за проверка преди спедиция, разглеждат цялата информация, предоставена от износителите като търговска поверителна информация, доколкото тази информация още не е публикувана, общодостъпна за трети страни или налична по друг начин в публичното пространство. Тази търговска поверителна информация се споделя с правителствата, сключили договор с или дали мандат на органа, само в степента, в която тази информация е обичайно необходима за акредитиви или други форми на плащане или за митнически цели, с цел издаване на лицензии за внос или контрол на обмена.
г)
органите за проверка преди спедиция установяват процедури за получаване, разглеждане и издаване на решения във връзка с жалби на износителите. Тези процедури се разработват и поддържат в съответствие със следните указания:
i)
органите за проверка преди спедиция определят един или повече служители, които да бъдат на разположение по време на обичайното работно време във всеки град и пристанище, в който поддържат административна служба за проверка преди спедиция, за да приемат, разглеждат и вземат решения по молби и жалби на износителите;
ii)
износителите представят на определеното/ите лице/а в писмен вид фактите, отнасящи се до конкретната сделка, характера на жалбата и предлагано решение;
iii)
определеното/ите лице/а проявява отзивчивост при разглеждане на жалбите на износителите и взема решение във възможно най-кратък срок след получаване на документацията, предвидена в точка ii).
Член 5
При извършване на дейността си по проверка на цените органите за проверка преди спедиция спазват следните условия:
a)
органите за проверка преди спедиция отхвърлят договорна цена, съгласувана между износителя и вносителя, само ако могат да докажат, че тяхното заключение за незадоволителна цена се основава на процес на проверка, съответстващ на критериите, изложени в букви б)-д) включително;
б)
органът за проверка преди спедиция базира своето сравнение на цените за проверката на износната цена на цената/ите на идентични или подобни стоки, предлагани за износ от същата страна износител по същото или приблизително същото време при конкурентни и съпоставими условия на продажба, в съответствие с обичайните търговски практики, без каквито и да е приложими стандартни отстъпки. Това сравнение се основава на следното:
i)
използват се само цени, даващи валидна база за сравнение, като се вземат предвид съответните икономически фактори, характерни за страната вносител и за страната/ите, използвана/и за сравнение;
ii)
органът за проверка преди спедиция не изхожда от цената на стоките, предлагани за износ в различни страни вносители, за да наложи произволно най-ниската цена на пратката;
iii)
органът за проверка преди спедиция вземa предвид специфичните елементи, посочени в буква в);
iv)
във всеки етап от описания по-горе процес органът за проверка преди спедиция предоставя възможност на износителя да даде обяснение за цената;
в)
при извършване на проверка на цените органите за проверка преди спедиция правят подходящи отстъпки по отношение на условията на договора за продажба и общоприложимите регулиращи фактори, отнасящи се до сделката; тези фактори включват, но не се ограничават до търговското ниво и количеството на продажбата, периодите и условията на доставка, клаузите за покачване на цените, спецификациите на качеството, специалните особености на дизайна, специалните спецификации за доставка и опаковка, размера на поръчката, продажбите на място, сезонните влияния, лицензните разходи и други разходи за интелектуална собственост, и услугите, извършени като част от договора, ако тези услуги обичайно не се фактурират отделно; те включват и някои елементи, свързани с цената на износителя, като договорни взаимоотношения между износител и вносител;
г)
проверката на транспортните такси се основава само на договорената цена за начина на превоз в страната износител съгласно указаното в договора за продажба;
д)
при проверка на цените не се използва следното:
i)
продажната цена в страната вносител на стоки, произведени в тази страна;
ii)
цената на стоки за износ от страна, различна от страната износител;
iii)
цената на производство;
iv)
произволни или фиктивни цени и оценки.
Член 6
Ако в резултат от задълженията си към правителството или публичен орган на трета страна органът за проверка преди спедиция не спази условията, предвидени в членове 4 и 5 от настоящия регламент, ако публичният орган не спази процедурите, предвидени в член 7, или ако е налице друга причина, даваща основание да се счита, че не е спазено Споразумението на СТО, може да се прибегне до съответна процедура, включително до процедурата, установена в Регламент (ЕИО) № 2641/84 при предвидените в него условия (2).
Член 7
Ако органите за проверка преди спедиция и износителите не могат да решат споровете си по друг начин и най-рано два работни дни след подаване на жалбите съгласно разпоредбите на член 4, буква г), обикновено се прилагат следните процедури:
a)
износител или орган за проверка преди спедиция, който иска да повдигне спор, се свързва с независимия орган, упоменат в член 4 от Споразумението на СТО за проверка преди спедиция, и поисква назначаването на специален състав. Независимият орган отговаря за формирането на специален състав. Този специален състав включва трима членове. Членовете на специалния състав се избират така, че да се избегнат излишните разходи и закъснения. Първият член се избира от раздел i) на списъка, предвиден в Споразумението на СТО от заинтересования орган за проверка преди спедиция, при условие че въпросният член няма връзки с този орган. Вторият член се избира от раздел ii), предвиден в Споразумението на СТО от заинтересования износител, при условие че въпросният член няма връзки с този износител. Третият член се избира от раздел iii) на списъка, предвиден в Споразумението на СТО от независимия орган, посочен по-горе. Не се допускат възражения по отношение на независимия търговски експерт, избран от раздел iii) на списъка, предвиден в Споразумението на СТО;
б)
независимият търговски експерт, избран от раздел iii) на списъка, предвиден в Споразумението на СТО, изпълнява ролята на председател на специалния състав. Независимият търговски експерт вземa необходимите решения, за да гарантира бързото решаване на спора от специалния състав, например дали фактите по случая изискват среща на членовете на специалния състав и ако да - къде да се състои тази среща, като се вземе предвид мястото на въпросната проверка;
в)
по решение на страните по спора може да се избере един независим експерт от раздел iii) на списъка, предвиден в Споразумението на СТО за проверка преди спедиция от независимия орган, упоменат в буква a), за да преразгледа въпросния спор. Този експерт взема необходимите решения, за да гарантира бързото уреждане на спора, например взема предвид мястото на въпросната проверка;
г)
целта на преразглеждането е да се установи дали в хода на оспорваната проверка страните по спора са спазили разпоредбите на Споразумението на СТО, а следователно и разпоредбите на настоящия регламент. Процедурите са бързи и дават възможност и на двете страни да изложат становището си лично или в писмен вид;
д)
решенията на тричленния специален състав се вземат с гласуване с мнозинство. Решението по спора се издава в срок от осем работни дни от подаването на заявлението за независимо разглеждане и се съобщава на страните по спора. Този срок може да се удължи със съгласието на страните по спора. Специалният състав или независимият търговски експерт разпределя разходите в зависимост от естеството на случая;
е)
решението на специалния състав е задължително за органа за проверка преди спедиция и за износителя, които са страни по спора.
Член 8
Всяка държава-членка:
-
предприема необходимите мерки на национално равнище за изпълнение на настоящия регламент, и по-специално за улесняване на правилното протичане на независимата процедура на разглеждане, предвидена в член 7,
-
назначава служител, отговарящ за въпросите на проверката преди спедиция, чието име и функции се съобщават на Комисията.
По искане на страните потребители, Общността и държавите-членки могат да окажат техническа помощ във връзка с проверката преди спедиция; обикновено тази помощ има за цел да се отстранят обстоятелствата, накарали тези страни да прибягнат до извършване на проверка преди спедиция.
Член 9
Комисията ще информира секретариата на СТО за приемането на настоящия регламент и за всички промени в него.
Член 10
Настоящият регламент влиза в сила на 1 януари 1995 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 22 декември 1994 година.
REGOLAMENTO (CE) N. 3287/94 DEL CONSIGLIO del 22 dicembre 1994 relativa alle ispezioni pre-imbarco per le esportazioni dalla Comunità
IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l'articolo 113,
vista la proposta della Commissione,
visto il parere del Parlamento europeo (1),
considerando che un certo numero di paesi in via di sviluppo si avvale di programmi di «ispezioni pre-imbarco» per garantire la corretta ripartizione delle scarse risorse di valuta estera tra gli importatori e combattere pratiche quali le fatturazioni eccessive e le frodi; che questi paesi in via di sviluppo hanno incaricato enti privati di svolgere tale compito, in cui rientrano la verifica della qualità e del prezzo delle merci destinate ad essere esportate nel loro territorio;
considerando che la Comunità riconosce ai paesi in via di sviluppo il diritto di ricorrere alle ispezioni pre-imbarco; che, tuttavia, dette ispezioni possono dar luogo a interferenze abusive nel prezzo liberamente concordato tra le parti di un contratto o ad altre pratiche che costituiscono ostacoli ingiustificati al commercio; che, pertanto ci si dovrebbe adoperare attraverso la cooperazione e l'assistenza tecnica per ridurre la necessità delle ispezioni pre-imbarco;
considerando che nell'Atto finale dell'Uruguay Round, firmato il 15 aprile 1994 a Marrakech (Marocco), figura un accordo sulle ispezioni pre-imbarco tra i membri dell'Organizzazione mondiale del commercio (l'accordo «OMC»; che detto accordo è stato approvato e deve essere applicato a livello della Comunità;
considerando che la legislazione comunitaria fornisce agli esportatori un'ulteriore garanzia che le ispezioni pre-imbarco si svolgano effettivamente secondo le disposizioni dell'accordo OMC e non costituiscano quindi un ostacolo al commercio;
considerando che, a tal fine, le attività di ispezione pre-imbarco svolte all'interno della Comunità, devono essere assoggettate a determinate condizioni;
considerando che, per mantenere i principi uniformi della politica di esportazione della Comunità, è necessario che le attività degli enti per le ispezioni pre-imbarco siano disciplinate secondo criteri comuni;
considerando che è opportuno semplificare, per quanto possibile, le procedure, segnatamente per quanto riguarda l'esame dei prezzi; che tuttavia l'accordo sulle ispezioni pre-imbarco dell'OMC non prevede esenzioni e che pertanto tali esenzioni possono essere applicate solo con l'accordo degli enti per le ispezioni pre-imbarco;
considerando che si dovrebbe istituire una procedura rapida ed efficace per la risoluzione delle controversie fra gli esportatori e gli enti per le ispezioni pre-imbarco; che tale procedura figura già nell'accordo OMC;
considerando che le dispute relative al mancato rispetto delle condizioni o all'inosservanza delle procedure da parte degli enti per le ispezioni pre-imbarco, andrebbero risolte con i paesi terzi che si avvalgono di detti enti in conformità delle procedure pertinenti della Comunità e dell'OMC;
considerando che l'articolo 3, paragrafo 3 dell'accordo OMC prevede un'assistenza tecnica ai paesi terzi,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Il presente regolamento si applica alle attività svolte, al di fuori del territorio doganale della Comunità europea, da un ente per le ispezioni pre-imbarco che effettua, per conto di governi o di organismi governativi di paesi terzi, controlli della qualità, della quantità o del prezzo, ivi compresi il tasso di cambio e le condizioni finanziarie, delle merci destinate ad essere esportate nel territorio di detti paesi terzi («programmi di ispezione pre-imbarco»).
Articolo 2
1. Le attività degli enti per le ispezioni pre-imbarco definite ai sensi dell'articolo 1 sono assoggettate a una procedura di notifica preventiva a carattere generale secondo le condizioni stabilite nel presente regolamento.
2. Nella loro notifica, gli enti per le ispezioni pre-imbarco comunicano alla Commissione le disposizioni, esclusa la remunerazione, del contratto stipulato con i governi o con gli organismi governativi dei paesi terzi per conto dei quali sono stati avviati i programmi di ispezione pre-imbarco. Successivamente, detti enti notificano alla Commissione tutte le modifiche delle modalità di controllo. Essi indicano inoltre le misure adottate per ottemperare alle condizioni esposte nel presente regolamento.
3. La Commissione trasmette agli Stati membri copia di tutte le suddette notifiche.
Articolo 3
La notifica di cui all'articolo 2 riguarda le seguenti attività:
a) controllo fisico della merce prima che sia esportata onde verificare la conformità della spedizione (qualità, quantità) con le specifiche del contratto, nonché il rispetto delle norme e degli standard del paese importatore o riconosciuti a livello internazionale;
b) verifica del prezzo e, se del caso, del tasso di cambio, in base al contratto tra esportatore e importatore, alla fattura pro forma e, se del caso, alla domanda di autorizzazione d'importazione.
Articolo 4
Nello svolgimento della loro attività gli enti per le ispezioni pre-imbarco devono soddisfare le seguenti condizioni:
a) Prima di qualsiasi controllo, l'ente per le ispezioni pre-imbarco informa l'esportatore delle modalità e dei criteri che intende applicare.
Gli enti per le ispezioni pre-imbarco effettuano gli opportuni controlli in modo da evitare ritardi eccessivi. Una volta ricevuti i documenti finali e terminata l'ispezione, inoltre, essi emettono, entro cinque giorni lavorativi una relazione fattuale che consenta il nullaosta all'imbarco o una nota esplicativa scritta che specifichi i motivi della mancata emissione. In quest'ultimo caso, si dà agli esportatori l'opportunità di presentare in forma scritta le loro osservazioni nonché, su richiesta degli esportatori, di predisporre una nuova ispezione alla data più vicina gradita ad entrambe le parti.
Gli enti per le ispezioni pre-imbarco provvedono inoltre, ogniqualvolta sia richiesto dagli esportatori, ad effettuare, prima della data dell'ispezione fisica, una verifica preliminare del prezzo e, se del caso, del tasso di cambio, sulla base del contratto stipulato tra esportatore e importatore, della fattura pro forma e, se del caso, della domanda di autorizzazione d'importazione. Dopo la verifica preliminare, essi informano immediatamente gli esportatori, per iscritto, in merito all'accettazione del prezzo e/o del tasso di cambio o comunicano in dettaglio i motivi della mancata accettazione degli stessi.
Al fine di evitare ritardi nei pagamenti, gli enti per le ispezioni pre-imbarco inviano appena possibilie agli esportatori o ai loro rappresentanti designati la suddetta relazione fattuale. Nel caso di un errore di trascrizione, essi provvedono a correggerlo e a far pervenire l'informazione corretta alle parti interessate il più rapidamente possibile.
b) Le ispezioni pre-imbarco vengono effettuate in maniera non discriminatoria; le procedure e i criteri seguiti nello svolgimento di queste attività sono obiettivi e applicati allo stesso modo a tutti gli esportatori interessati.
c) Gli enti per le ispezioni pre-imbarco non chiedono agli esportatori di fornire informazioni in merito a:
i) dati di fabbricazione relativi a processi brevettati, protetti da licenza o non divulgati, o a processi con brevetto in corso di registrazione;
ii) dati tecnici non pubblicati, diversi dai dati necessari a dimostrare la conformità con regolamenti o norme tecniche;
iii) prezzi interni, inclusi i costi di fabbricazione;
iv) livelli di profitto;
v) condizioni di contratti stipulati tra gli esportatori e i loro fornitori, a meno che l'ente non possa procedere altrimenti per effettuare l'ispezione in questione. (In questi casi, l'ente si limita a chiedere l'informazione necessaria a tale scopo).
Gli enti per le ispezioni pre-imbarco trattano tutte le informazioni fornite dagli esportatori come informazioni commerciali confidenziali, nella misura in cui tali informazioni non siano già pubblicate, in generale disponibili a terzi o comunque di dominio pubblico. Dette informazioni commerciali confidenziali sono comunicate ai governi che hanno incaricato gli enti in questione esclusivamente nella misura in cui le stesse siano consuetudinariamente richieste per lettere di credito o altre forme di pagamento o ai fini doganali, di concessione di licenze di importazione o di controllo sui cambi.
d) Gli enti per le ispezioni pre-imbarco provvedono a stabilire procedure per il ricevimento, l'esame e l'emissione di decisioni in merito a reclami presentati dagli esportatori. Le procedure sono formulate ed eseguite in conformità con le indicazioni che seguono:
i) gli enti per le ispezioni pre-imbarco provvedono a designare uno o più funzionari che si tengono a disposizione, durante il normale orario d'ufficio, in ogni città o porto in cui è ubicato un ufficio amministrativo per le ispezioni pre-imbarco, per ricevere, esaminare e emettere decisioni su appelli o reclami presentati dagli esportatori;
ii) gli esportatori comunicano in forma scritta al funzionario(i) designato(i) i fatti concernenti la specifica operazione in questione, la natura del reclamo e una proposta di soluzione;
iii) il funzionario designato esamina con comprensione le rimostranze degli esportatori ed emette una decisione al più presto, successivamente al ricevimento della documentazione di cui al punto ii).
Articolo 5
Nello svolgimento delle loro attività per quanto riguarda la verifica dei prezzi, gli enti per le ispezioni pre-imbarco devono soddisfare le seguenti condizioni:
a) gli enti per le ispezioni pre-imbarco respingono un prezzo concordato in un contratto stipulato tra un esportatore e un importatore soltanto qualora siano in grado di dimostrare che il prezzo può essere ritenuto insoddisfacente sulla base di un processo di verifica conforme ai criteri esposti alle lettere da b) ad e);
b) l'ente per le ispezioni pre-imbarco basa il confronto dei prezzi ai fini della verifica del prezzo di esportazione sul prezzo (o sui prezzi) di merci identiche o simili offerte per l'esportazione dallo stesso paese esportatore esattamente o pressappoco nello stesso momento, in condizioni di vendita competitive e confrontabili, conformemente alle normali prassi commerciali e al netto di eventuali sconti standard. Il confronto si basa sui seguenti elementi:
i) saranno considerati soltanto i prezzi che forniscono una valida base di confronto, tenendo conto dei fattori economici pertinenti relativi al paese di importazione e al paese o ai paesi ai quali si fa riferimento per il confronto dei prezzi;
ii) l'ente per le ispezioni pre-imbarco non si dovrà basare sul prezzo di merci offerte per l'esportazione a paesi importatori diversi al fine di imporre arbitrariamente il prezzo più basso alla spedizione;
iii) l'ente per le ispezioni pre-imbarco dovrà tenere conto degli elementi specifici elencati alla lettera c);
iv) in qualsiasi fase del processo sopra descritto, l'ente per le ispezioni pre-imbarco dovrà concedere all'esportatore la possibilità di fornire spiegazioni sul prezzo;
c) nell'effettuare la verifica del prezzo, gli enti per le ispezioni pre-imbarco terranno in debito conto i termini del contratto di vendita e di fattori di rettifica di norma applicabili in relazione all'operazione; tali fattori includono, a titolo illustrativo ma non limitativo, il livello commerciale e la quantità della vendita, i periodi e le condizioni di consegna, le clausole di adeguamento dei prezzi, le specifiche di qualità, speciali caratteristiche di progettazione, particolari specifiche di spedizione o di imballaggio, le dimensioni dell'ordine, le vendite a contanti, le influenze stagionali, i corrispettivi di licenza o altri diritti di proprietà intellettuale, nonché i servizi resi nell'ambito del contratto, ove per consuetudine non siano stati fatturati a parte; e ancora, determinati elementi relativi al prezzo dell'esportatore, quali il rapporto contrattuale tra esportatore e importatore;
d) la verifica dei costi di trasporto si riferirà esclusivamente al prezzo convenuto del modo di trasporto nel paese di esportazione, come indicato nel contratto di vendita;
e) ai fini della verifica del prezzo non si dovrà tener conto delle seguenti voci:
i) prezzo di vendita nel paese d'importazione di merci prodotte in quel paese;
ii) prezzo delle merci per l'esportazione da un paese diverso dal paese esportatore;
iii) costi di produzione;
iv) prezzi o valori arbitrari o fittizi.
Articolo 6
Qualora, a seguito dei suoi impegni nei confronti del governo o di un organismo pubblico di un paese terzo, un ente per le ispezioni pre-imbarco non rispetti le condizioni di cui agli articoli 4 e 5 del presente regolamento, o non si attenga alle procedure di cui all'articolo 7, oppure vi sia motivo di ritenere che non sia rispettato l'accordo OMC, si può fare ricorso ad ogni procedura appropriata, compresa la procedura prevista dal regolamento (CEE) n. 2641/84 (2), alle condizioni ivi specificate.
Articolo 7
Qualora gli enti per le ispezioni pre-imbarco e gli esportatori non riescano a risolvere in altro modo le loro controversie, e almeno due giorni lavorativi dopo la presentazione del reclamo in conformità delle disposizioni dell'articolo 4, lettera d), si applica di norma la seguente procedura:
a) un esportatore o un ente per le ispezioni pre-imbarco che desideri sollevare una controversia dovrà contattare l'ente indipendente di cui all'articolo 4 dell'accordo sulle ispezioni pre-imbarco dell'OMC e richiedere l'istituzione di un gruppo speciale (panel). L'ente indipendente sarà responsabile della formazione del gruppo speciale, che dovrà comprendere tre membri, scelti in modo da evitare inutili costi e ritardi. Il primo membro dovrà essere selezionato nel gruppo i) dell'elenco che figura nell'accordo OMC dall'ente per le ispezioni pre-imbarco interessato, fermo restando che non deve esistere alcun rapporto tra tale membro e l'ente. Il secondo membro dovrà essere selezionato nel gruppo ii) dell'elenco che figura nell'accordo OMC dall'esportatore interessato, fermo restando che non devono esistere collegamenti tra tale membro e l'esportatore. Il terzo membro dovrà essere scelto nel gruppo iii) dell'elenco che figura nell'accordo OMC dall'ente indipendente precedentemente richiamato. Un esperto indipendente in materia commerciale scelto nel gruppo iii) dell'elenco dell'accordo OMC non può essere contestato;
b) l'esperto indipendente in materia commerciale scelto dal gruppo iii) dell'elenco che figura nell'accordo OMC svolgerà le funzioni di presidente del gruppo speciale e prenderà tutte le decisioni necessarie per garantire la rapida composizione della controversia da parte del gruppo speciale: ad esempio, se i fatti in questione impongono di riunire i membri del panel e, in tal caso, la sede della riunione, tenendo conto del sito dell'ispezione in questione;
c) ove concordato dalle parti, un esperto indipendente in materia commerciale potrebbe essere scelto nel gruppo iii) dell'elenco che figura nell'accordo OMC sulle ispezioni pre-imbarco dall'ente indipendente di cui alla lettera a) per un esame della controversia in questione. L'esperto penderà le decisioni necessarie per garantire la rapida composizione della controversia, ad esempio tenendo conto del sito dell'ispezione in questione;
d) l'oggetto dell'esame consisterà nello stabilire se, nel corso dell'ispezione oggetto della controversia, le parti interessate abbiano agito nel rispetto delle disposizioni dell'accordo sulle ispezioni pre-imbarco dell'OMC e quindi con le disposizioni del presente regolamento. La procedura dovrà essere rapida e fornire ad entrambe le parti la possibilità di presentare le loro osservazioni di persona o per iscritto;
e) le decisioni del gruppo speciale di tre membri saranno prese con voto di maggioranza. La decisione in merito alla controversia sarà emessa entro otto giorni lavorativi dalla richiesta di esame indipendente e comunicata alle parti. Detto termine può essere allungato previo accordo delle parti. Il gruppo speciale o l'esperto indipendente in materia commerciale effettueranno la ripartizione dei costi in base al merito del caso;
f) la decisione del gruppo speciale sarà vincolante per l'ente per le ispezioni pre-imbarco e per l'esportatore parti della controversia.
Articolo 8
Ciascuno Stato membro:
- adotta le opportune misure a livello nazionale per l'applicazione del presente regolamento, in particolare per agevolare il corretto funzionamento della procedura di esame indipendente di cui all'articolo 7;
- designa un funzionario responsabile delle questioni attinenti alle ispezioni pre-imbarco, e ne comunica il nome e le funzioni alla Commissione.
La Comunità e gli Stati membri, a richiesta, possono fornire assistenza tecnica per quanto riguarda le ispezioni pre-imbarco ai paesi utilizzatori; di norma tale assistenza dovrebbe puntare ad eliminare le circostanze che hanno indotto i suddetti paesi a ricorrere alle ispezioni pre-imbarco.
Articolo 9
La Commissione informa il segretariato dell'OMC del presente regolamento e di ogni sua eventuale modifica.
Articolo 10
Il presente regolamento entra in vigore il 1° gennaio 1995.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, addì 22 dicembre 1994.