32003D0020
L 008/35
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 27 декември 2002 година
относно прилагането на член 6 от Директива 2000/26/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 май 2000 година относно сближаването на законодателствата на държавите-членки относно застраховката „Гражданска отговорност“ във връзка с използването на моторни превозни средства и за изменение на Директиви 73/239/ЕИО на Съвета и 88/357/ЕИО
(нотифицирано под № С(2002) 5304)
(текст от значение за ЕИП)
(2003/20/ЕО)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Директива 2000/26/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 май 2000 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно застраховката „Гражданска отговорност“ във връзка с използването на моторни превозни средства и за изменение на Директиви 73/239/ЕИО и 88/357/ЕИО (1) на Съвета, и по-специално член 6, параграф 3, буква б) от него,
като има предвид, че:
(1)
Директива 2000/26/ЕО (Четвърта директива за автомобилното застраховане) създава специални разпоредби, приложими по отношение на пострадалите лица, пребиваващи в държава-членка, които имат право на обезщетение за всички вреди в резултат от злополуки, настъпили в държава-членка, различна от държавата-членка по пребиваване на увреденото лице, или в трета страна, чиято национална застрахователна служба се е присъединила към системата „зелена карта“, когато съответните злополуки са причинени от използване на превозни средства, които обичайно са базирани в една държава-членка.
(2)
По смисъла на член 6, параграф 1 и на член 10, параграф 3 на Четвъртата директива, всяка държава-членка създава или одобрява, преди 20 януари 2002 г. един орган по обезщетяване, отговарящ за предоставяне на компенсации, в случай че застрахователното предприятие не е определило представител или очевидно отлага изплащането. Освен това, съгласно член 7, увредената страна има право да подаде искане за обезщетяване до органа по обезщетяването на държавата-членка, където тя пребивава, ако не е възможно идентифицирането на превозното средство, или ако в срок от два месеца след злополуката не е възможно да се идентифицира застрахователното предприятие.
(3)
В съответствие с разпоредбите на член 6, параграф 2 на Четвъртата директива, органът по обезщетяването, който е обезщетил пострадалото лице в държавата-членка, където то пребивава, има право да поиска възстановяването на сумата, изплатена като обезщетение от органа по обезщетяването в държавата-членка, където е установено застрахователното предприятие, което е издало полицата на предполагаемата задължена страна.
(4)
По силата на член 6, параграф 3, буква а) на Четвърта директива, член 6 от Четвърта директива има ефект, след като бъде сключено споразумение между органите по обезщетяването, създадени или одобрени от държавите-членки, което да определи техните задачи и техните задължения и реда за възстановяването на изплатените суми.
(5)
Всички държави-членки са определили органи по обезщетяването, отговорни за обезщетяването на пострадалите лица в случаите, посочени в член 1 на Четвърта директива за автомобилното застраховане, в съответствие с член 6. По силата на тази разпоредба, на 29 април 2002 г. в Брюксел беше сключено споразумение между органите по обезщетяването, съобщено на Комисията с писмо с дата 19 юли 2002 г., в срока, определен в член 10 параграф 3 на цитираната директива.
(6)
Член 6, параграф 3, буква б), приканва Комисията да определи датата, от която член 6 на Четвъртата директива влиза в сила и Комисията вече е установила, след допитване до Комитета по застраховането, че такова споразумение е било сключено.
(7)
В съответствие с член 10, параграф 1 на Четвъртата директива за автомобилното застраховане, държавите-членки прилагат необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с цитираната директива, най-късно до 20 януари 2003 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Член 6 на Директива 2000/26/ЕО влиза в сила, считано от 20 януари 2003 година.
Член 2
Държавите-членки уведомяват Комисията за мерките, взети в приложение на настоящото решение.
Член 3
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 27 декември 2002 година.
Decisione della Commissione
del 27 dicembre 2002
relativa all'applicazione dell'articolo 6 della direttiva 2000/26/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, concernente il ravvicinamento delle legislazioni degli Stati membri in materia di assicurazione della responsabilità civile risultante dalla circolazione di autoveicoli e che modifica le direttive 73/239/CEE e 88/357/CEE del Consiglio
[notificata con il numero C(2002) 5304]
(Testo rilevante ai fini del SEE)
(2003/20/CE)
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
vista la direttiva 2000/26/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 16 maggio 2000, concernente il ravvicinamento delle legislazioni degli Stati membri in materia di assicurazione della responsabilità civile risultante dalla circolazione di autoveicoli e che modifica le direttive 73/239/CEE e 88/357/CEE del Consiglio(1), in particolare l'articolo 6, paragrafo 3, lettera b),
considerando quanto segue:
(1) La direttiva 2000/26/CE (Quarta direttiva assicurazione autoveicoli) stabilisce disposizioni specifiche relative a persone lese residenti in uno Stato membro e aventi diritto a risarcimento per danni a cose o a persone derivanti da sinistri avvenuti in uno Stato membro diverso da quello di residenza della persona lesa o in paesi terzi i cui uffici nazionali d'assicurazione hanno aderito al sistema della carta verde ogniqualvolta tali sinistri siano provocati dall'uso di veicoli che sono assicurati e stazionano abitualmente in uno Stato membro.
(2) Conformemente all'articolo 6, paragrafo 1 e all'articolo 10, paragrafo 3 della quarta direttiva, ciascuno Stato membro costituisce o riconosce entro il 20 gennaio 2002 un organismo di indennizzo incaricato del risarcimento nel caso in cui l'impresa di assicurazione non abbia designato un mandatario o abbia un comportamento manifestamente dilatorio nella liquidazione del sinistro. Inoltre, come previsto all'articolo 7, la persona lesa può richiedere l'indennizzo all'organismo di indennizzo dello Stato membro in cui risiede qualora risulti impossibile identificare il veicolo ovvero risulti impossibile identificare, entro due mesi dal sinistro, l'impresa di assicurazione.
(3) Ai sensi delle disposizioni dell'articolo 6, paragrafo 2, della quarta direttiva, l'organismo d'indennizzo di uno Stato membro che ha indennizzato una persona lesa residente in tale Stato membro acquisisce un credito per la somma pagata a titolo di indennizzo nei confronti dell'organismo d'indennizzo dello Stato membro in cui è stabilita l'impresa di assicurazione che ha stipulato il contratto della presunta parte responsabile.
(4) In virtù dell'articolo 6, paragrafo 3, lettera a), della quarta direttiva, l'entrata in vigore dell'articolo 6 della quarta direttiva è subordinato alla conclusione di un accordo fra gli organismi di indennizzo istituiti o approvati dagli Stati membri che definisca le loro funzioni, i loro obblighi e le modalità di rimborso.
(5) Tutti gli Stati membri hanno designato gli organismi di indennizzo incaricati di risarcire le persone lese nei casi di cui all'articolo 1 della quarta direttiva assicurazione autoveicoli, come stabilito dal relativo articolo 6. Un accordo fra questi organismi di indennizzo conformemente a tale disposizione è stato concluso il 29 aprile 2002 a Bruxelles e notificato alla Commissione europea con lettera del 19 luglio 2002, entro il termine stabilito dall'articolo 10, paragrafo 3, della stessa direttiva.
(6) L'articolo 6, paragrafo 3, lettera b), invita la Commissione a fissare la data a partire dalla quale prende effetto l'articolo 6 della quarta direttiva, e la Commissione ha già accertato, dopo aver consultato il comitato delle assicurazioni, la conclusione dell'accordo.
(7) Conformemente all'articolo 10, paragrafo 1, della quarta direttiva assicurazione autoveicoli, gli Stati membri applicano le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative necessarie per conformarsi a detta direttiva entro il 20 gennaio 2003,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
L'articolo 6 della direttiva 2000/26/CE prende effetto dal 20 gennaio 2003.
Articolo 2
Gli Stati membri informano la Commissione delle misure prese in applicazione della presente decisione.
Articolo 3
Gli Stati membri sono destinatari della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 27 dicembre 2002.