ДИРЕКТИВА 2007/46/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 5 септември 2007 година
за създаване на рамка за одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета, както и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства
(Рамкова директива)
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 95 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
като взеха предвид становището на Европейския икономическ и социален комитет (1),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (2),
като имат предвид, че:
(1)
Директива 70/156/ЕИО на Съвета от 6 февруари 1970 г. за сближаването на законодателствата на държавите-членки по отношение на типовото одобрение на моторни превозни средства и техните ремаркета (3) бе променяна значително няколко пъти. Тъй като предстоят по-нататъшни промени, директивата следва да бъде преформулирана за постигане на по-голяма яснота.
(2)
За целите на създаването и функционирането на вътрешния пазар на Общността уместно е системите за одобряване на страните-членки да бъдат заменени от процедура за одобрение на Общността, основаваща се на принципа на пълна хармонизация.
(3)
Техническите изисквания, приложими към системите, компонентите, отделните технически възли и превозните средства, следва да бъдат хармонизирани и уточнени чрез регулаторни актове. Тези регулаторни актове следва да целят предимно обезпечаването на висока степен на безопасност по пътищата, опазване на здравето, опазване на околната среда, енергийна ефективност и защита срещу неразрешена употреба.
(4)
Директива 92/53/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 г. за изменение на Директива 70/156/ЕИО за сближаването на законодателствата на държавите-членки по отношение на типовото одобрение на моторни превозни средства и техните ремаркета (4) ограничи прилагането на цялостната общностна процедура на типово одобрение на превозни средства за превозни средства от категория М1. С оглед завършване изграждането на вътрешния пазар обаче и осигуряване на правилното му функциониране приложното поле на настоящата директива следва да покрие всички категории превозни средства, като по този начин позволи на производителите да се възползват от предимствата на вътрешния пазар посредством типовото одобрение на Общността.
(5)
За да се даде възможност на производителите да се приспособят към новите хармонизирани процедури, следва да бъде осигурен достатъчен преходен период, преди да стане задължително типовото одобрение на Общността на превозните средства, принадлежащи към категории, различни от категорията M1, които се изработват едноетапно. По-дълъг преходен период е необходим за превозни средства от категории, различни от M1, които изискват многоетапно одобрение, тъй като за такава процедура са необходими специалисти по изграждане на каросерии с достатъчен опит, за да бъдат изпълнени правилно необходимите процедури. Въпреки това, поради важността на безопасността на превозните средства от категория M2 и M3, по време на преходния период, когато националното типово одобрение е все още валидно, за да се позволи на производителите да придобият опит във връзка с типовото одобрение на ЕО на превозните средства, е необходимо тези превозни средства да са съобразени с техническите изисквания по хармонизираните директиви.
(6)
Досега производителите на малки серии от превозни средства бяха отчасти изключени от преимуществата на вътрешния пазар. Опитът показва, че безопасността по пътищата и опазването на околната среда биха се подобрили значително, ако малките серии от превозни средства бъдат напълно интегрирани в системата за типово одобрение на Общността, като се започне от категорията M1.
(7)
За да се избегнат евентуални злоупотреби, опростените процедури за малки серии от превозни средства следва да се сведат до случаи на много ограничено производство; необходимо е следователно да се дефинира по-точно понятието „малки серии от превозни средства“ по отношение на броя на произведените превозни средства.
(8)
Важно е да се предвидят мерки, позволяващи превозните средства да бъдат одобрявани на индивидуална основа, за да се придаде достатъчна гъвкавост на многоетапната система за одобрение; до създаването на хармонизирани, специфични разпоредби на Общността обаче на държавите-членки следва да се разрешава и занапред издаването на индивидуални одобрения съгласно националните им разпоредби.
(9)
Докато започне прилагането на процедурите за типово одобрение на Общността на превозните средства, различни от категория M1, на държавите-членки следва и занапред да се разрешава издаването на национални типови одобрения на превозните средства, като се дефинират съответните преходни разпоредби.
(10)
Мерките, необходими за прилагането на настоящата директива, следва да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (5).
(11)
С Решение 97/836/ЕО на Съвета (6) Общността се присъедини към Споразумението на Икономическата комисия за Европа на Организацията на обединените нации за приемане на еднакви технически предписания за колесни превозни средства, оборудване и части, които могат да бъдат монтирани и/или използвани на колесни превозни средства, и условията за взаимно признаване на одобрения, издавани на основата на тези предписания („Ревизирано споразумение от 1958 г.“).
Следователно правилникът на Икономическата комисия за Европа на Обединените нации (ИКЕ - ООН), към който се присъединява Общността в изпълнение на настоящото решение, както и измененията на правилника на ИКЕ - ООН, към който Общността вече се е присъединила, следва да бъдат включени в процедурата за типово одобрение на Общността било като изисквания за типово одобрение на ЕО на превозни средства, било като алтернативи на съществуващото законодателство на Общността. По-специално, когато Общността реши, посредством решение на Съвета, че дадено правило на ИКЕ - ОН става част от процедурата на типово одобрение на ЕО на превозните средства и заменя съществуващото законодателство на Общността, Комисията следва да бъде оправомощена да извърши необходимите адаптации на настоящата директива. Тъй като тези мерки са от общ характер и са предназначени да изменят несъществени елементи от настоящата директива или да я допълнят, посредством добавянето на нови несъществени елементи, те следва да бъдат приети в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, предвидена в член 5а от Решение 1999/468/ЕО.
(12)
За целите на по-доброто регулиране и опростяване, и с цел да се избегне постоянното актуализиране на съществуващото общностно законодателство по въпроси, касаещи техническите характеристики, следва да е възможно настоящата директива или отделни директиви и регламенти да препращат към съществуващи международни стандарти и разпоредби, без да ги възпроизвеждат в общностната правна рамка.
(13)
С оглед осигуряване на правилното прилагане и функциониране на процедурата за контрол на съответствие на производството, която е един от крайъгълните камъни на системата за типово одобрение на Общността, производителите следва редовно да бъдат проверявани от компетентната власт или от определена за целта квалифицирана техническа служба.
(14)
Главната цел на законодателството относно одобряване на превозните средства е да обезпечи предоставянето на висока степен на безопасност и опазване на околната среда от страна на появяващите се на пазара нови превозни средства, компоненти и отделни технически възли. Монтажът на дадени части или оборудване в превозните средства след тяхната поява на пазара или след пускането им в действие не бива да пречи на постигането на тази цел. Затова следва да се вземат необходимите мерки, така че преди пускане в продажба на части и оборудване, които могат да се монтират в превозни средства и значително да нарушат функционирането на основните системи за обезпечаване на безопасност и опазване на околната среда, такива части и оборудване да бъдат подложени на предварителен контрол от орган по одобряването. Тези мерки следва да включват технически разпоредби относно изискванията, на които трябва да отговарят такива части или оборудване.
(15)
Настоящите мерки следва да се прилагат единствено спрямо ограничен брой части или оборудване. Списъкът на тези части или оборудване и последващите изисквания следва да бъде изготвен след консултации със заинтересованите лица. При изготвянето на списъка Комисията следва да се консултира със заинтересованите лица въз основа доклад и се стреми към справедлив баланс между изискванията за засилване на пътната безопасност и опазването на околната среда и интересите на потребителите, производителите и дистрибуторите, като се запазва конкуренцията на пазара на резервни части.
(16)
Списъкът на частите, оборудването, съответните основни системи, както и на мерките по изпитването и изпълнението следва да бъде определен в съответствие с Решение 1999/468/ЕО. Тъй като тези мерки са от общ характер и са предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива или да допълнят настоящата директива чрез добавянето на нови несъществени елементи, те трябва да бъдат приети в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, предвидена в член 5а от посоченото решение.
(17)
Настоящата директива съставлява набор от специфични изисквания за безопасност по смисъла на член 1, параграф 2 от Директива 2001/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 3 декември 2001 г. относно общата безопасност на продуктите (7), предвиждаща специфични изисквания за опазване здравето и безопасността на потребителите. Затова е важно да бъдат приети разпоредби, които да гарантират, че ако дадено превозно средство представлява значителен риск за потребителите в резултат на прилагането на настоящата директива или на регулаторните актове, изброени в приложение IV, производителят е взел ефикасни защитни мерки, включително изтегляне на превозни средства от пазара. По тази причина органите по одобряването следва да имат възможност да преценят дали предлаганите мерки са достатъчни или не.
(18)
Важно е производителите да предоставят съответната информация на собствениците на превозни средства с оглед избягване на неправилната употреба на предпазните устройства. Уместно е в настоящата директива да бъдат включени разпоредби по този въпрос.
(19)
Важно е също така производителите на оборудване да имат достъп до определена информация, която може да бъде предоставена само от производителя на превозното средство, а именно техническата информация, включително чертежите, необходими за изработване на части за пазара на резервни части.
(20)
Също толкова важно е производителите да направят информацията лесно достъпна за независимите оператори, с цел да гарантират ремонта и поддръжката на превозните средства при условията на напълно конкурентен пазар. Тези изисквания за предоставяне на информация до този момент се включваха в общностното законодателство, и по-специално в Регламент (ЕО) № 715/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 20 юни 2007 година относно типовото одобрение на моторни превозни средства по отношение на изпусканите емисии от лекотоварни превозни средства за превоз на пътници и за търговски цели (Евро 5 и 6) и относно достъпа до информация за ремонта и поддръжката на превозни средства (8), като е предвидено, че Комисията, в срок от четири години след влизането в сила на същия регламент, ще представи доклад относно функционирането на системата на достъп до информация за ремонта и поддръжката на превозни средства и ще направи преценка дали би било подходящо да се консолидират всички разпоредби, уреждащи достъпа до тази информация в рамките на ревизирана рамкова директива относно типовото одобрение.
(21)
С цел опростяване и ускоряване на процедурата мерките по прилагането на отделните директиви или регламенти, както и мерките за адаптиране на приложенията към настоящата директива и отделните директиви и регламенти, по-специално към развитието на научните и технически познания, следва да бъдат взети в съответствие с Решение 1999/468/ЕО. Тъй като тези мерки са от общ характер и са предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива или на отделните директиви или регламенти, или да ги допълнят, посредством добавянето на нови несъществени елементи, те следва да бъдат приети в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, предвидена в член 5а от посоченото решение. Същата процедура следва да бъде приложена за необходимите адаптации във връзка с типовото одобрение на превозните средства, предназначени за хора с увреждания.
(22)
Опитът показва, че може да се наложи неотложно вземане на съответните мерки с оглед осигуряване на по-добра защита на ползвателите на пътищата там, където са открити недостатъци в действащото законодателство. В такива спешни случаи необходимите изменения към отделните директиви или регламенти следва да се приемат съгласно Решение 1999/468/ЕО. Тъй като тези мерки са от общ характер и са предназначени да изменят несъществени елементи на отделните директиви или регламенти, или да ги допълват посредством добавянето на нови несъществени елементи, те следва да бъдат приети в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, предвидена в член 5а от посоченото решение.
(23)
Тъй като целта на настоящата директива, а именно изграждането на вътрешния пазар чрез въвеждането на задължителна система за типово одобрение на Общността за всички категории превозни средства, не може да бъде осъществена в достатъчна степен от отделните държави-членки, и следователно поради мащаба на предприеманото действие, може да бъде по-добре осъществена на общностно равнище, Общността може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, установен в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, както е установен в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото, за постигането на тази цел.
(24)
Задължението за транспониране на настоящата директива в националното право следва да се ограничи до разпоредбите, които представляват значителна промяна в сравнение с предшестващите директиви. Задължението за транспониране на непроменените разпоредби произтича от предшестващите директиви.
(25)
В съответствие с точка 34 от Междуинституционалното споразумение за по-добро законотворчество (9) държавите-членки се насърчават да изготвят за себе си и в интерес на Общността таблици, които показват доколкото е възможно съответствието между настоящата директива и приетите за нейното транспониране мерки, както и да оповестят тези таблици.
(26)
Настоящата директива следва да не засяга задълженията на държавите-членки относно сроковете за транспониране в националното законодателство и прилагане на на директивите, посочени в приложение XX, част Б.
(27)
Изискванията на настоящата директива са в съответствие с принципите, заложени в плана за действие „Опростяване и усъвършенстване на регулаторната среда“.
(28)
Особено важно е бъдещите мерки, предложени въз основа на настоящата директива, или процедури, които трябва да се приложат в изпълнение на същата, да зачитат тези принципи, които бяха отново подчертани от Комисията в нейното съобщение относно Конкурентната нормативна рамка за автомобилостроенето през ХХI век,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
Настоящата директива създава хармонизирана рамка, съдържаща административните разпоредби и общите технически изисквания за одобрение на всички нови превозни средства в рамките на приложното ѝ поле, както и на системите, компонентите и отделните технически възли, предназначени за тези превозни средства, с оглед улесняване на тяхната регистрация, продажба и пускане в действие в Общността.
Настоящата директива установява също така разпоредбите за продажба и пускане в действие на части и оборудване, предназначени за превозни средства, одобрени съгласно настоящата директива.
В изпълнение на настоящата директива специфичните технически изисквания относно производството и функционирането на превозните средства се регламентират от регулаторни актове, изчерпателният списък на които се съдържа в приложение IV.
Член 2
Приложно поле
1. Настоящата директива се прилага за типово одобрение на превозни средства, проектирани и произведени на един или няколко етапа за употреба по пътищата, както и за системи, компоненти и отделни технически възли, проектирани и произведени за такива превозни средства.
Тя се прилага също така за индивидуално одобрение на такива превозни средства.
Настоящата директива се прилага също така за части и оборудване, предназначени за превозни средства, попадащи в обхвата на настоящата директива.
2. Настоящата директива не се прилага за типовото одобрение или индивидуалното одобрение на следните превозни средства:
а)
селскостопански или горски трактори, както е посочено в Директива 2003/37/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 май 2003 г. относно типовото одобрение на селскостопански или горски трактори, техните ремаркета и на теглително-прикачно оборудване, заедно с техните системи, компоненти и обособени технически възли (10), както и ремаркета, проектирани и произведени специално, за да бъдат теглени от тях;
б)
четириколките, както е посочено в Директива 2002/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 18 март 2002 г. относно типовото одобрение на дву- или триколесните моторни превозни средства (11);
в)
превозни средства с гъсенични вериги.
3. Типовото одобрение или индивидуалното одобрение по настоящата директива не са задължителни за следните превозни средства:
а)
превозни средства, проектирани и произведени за употреба предимно на строителни обекти или в кариери, пристанищни или летищни комплекси;
б)
превозни средства, проектирани и произведени за употреба от армията, гражданската отбрана, противопожарните служби и силите, отговорни за поддържане на обществения ред;
в)
подвижни съоръжения,
доколкото тези превозни средства отговарят на изискванията по настоящата директива. Тези незадължителни одобрения не засягат прилагането на Директива 2006/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 май 2006 г. относно машините (12).
4. Индивидуалното одобрение по настоящата директива не е задължително за следните превозни средства:
а)
превозни средства, предназначени изключително за ралита;
б)
прототипи на превозни средства, използвани на отговорността на производителя за извършване на специфични тестови програми по пътищата, при условие че са специално проектирани и произведени за тази цел.
Член 3
Определения
За целите на настоящата директива и на регулаторните актове, изброени в приложение IV, освен ако в тях не е предвидено друго:
1.
„регулаторен акт“ означава отделна директива или регламент, или правило на ИКЕ - ООН, приложени към Ревизираното споразумение от 1958 г.;
2.
„специална директива или регламент“ означава директива или регламент, изброени в приложение IV, част I. Този термин включва също и техните актовете по тяхното прилагане;
3.
„типово одобрение“ означава процедурата, с която държава-членка удостоверява, че даден тип превозно средство, система, компонент или отделен технически възел отговаря на съответните административни разпоредби и технически изисквания;
4.
„национално типово одобрение“ означава процедура за типово одобрение, установена от националното законодателство на държава-членка, чиято валидност се ограничава до територията на тази държава-членка;
5.
„типово одобрение на ЕО“ означава процедура, чрез която държава-членка удостоверява, че даден тип превозно средство, система, компонент или отделен технически възел отговаря на съответните административни разпоредби и технически изисквания на настоящата директива и на регулаторните актове, изброени в приложение IV или ХI;
6.
„индивидуално одобрение“ означава процедура, с която държава-членка удостоверява, че дадено превозно средство, система, компонент или отделен технически възел отговаря на съответните административни разпоредби и технически изисквания;
7.
„многоетапно типово одобрение“ означава процедура, чрез която една или повече държави-членки удостоверяват, че, в зависимост от степента на завършеност, даден тип незавършено или завършено превозно средство отговаря на съответните административни разпоредби и технически изисквания на настоящата директива;
8.
„поетапно типово одобрение“ означава процедура за одобрение, състояща се от поетапно издаване на цялата поредица от сертификати за типово одобрение на ЕО на системи, компоненти и отделни технически възли, свързани с превозното средство, водещо на последния етап до одобрение на превозното средство като цяло;
9.
„едноетапно типово одобрение“ означава процедура за одобрение, състояща се от одобрение на превозното средство като цяло в рамките на един процес;
10.
„смесено типово одобрение“ означава поетапна процедура за типово одобрение, при която се извършват едно или няколко одобрения на системи по време на последния етап на одобрение на превозното средство като цяло, без да е необходимо да се издават сертификати за типово одобрение на ЕО за тези системи;
11.
„моторно превозно средство“ означава всяко превозно средство, което се задвижва с двигател и се придвижва на собствен ход, има поне четири колела и е напълно комплектовано, напълно комплектовано или некомплектовано, с максимална проектна скорост, надвишаваща 25 км/ч;
12.
„ремарке“ означава превозно средство на колела, което не се движи на собствен ход и което е проектирано и произведено с цел да бъде теглено от моторно превозно средство;
13.
„превозно средство“ означава всяко моторно превозно средство или неговото ремарке според дефинициите в точки 11 и 12;
14.
„хибридно моторно превозно средство“ означава превозно средство с най-малко два различни преобразувателя на енергия и две различни системи за съхраняване на енергия (в превозното средство) за придвижването на превозното средство;
15.
„хибридно електрическо превозно средство“ означава хибридно превозно средство, което за целите на механичното придвижване ползва енергия и от двата източника на акумулирана енергия/мощност в превозното средство:
-
невъзстановимо гориво,
-
съоръжение за съхраняване на електрическа енергия/мощност (напр. акумулатор, кондензатор, маховик/генератор и т.н.);
16.
„подвижно съоръжение“ означава превозно средство, движещо се на собствен ход и специално проектирано и произведено за извършване на работа, което поради производствените си характеристики е неподходящо за превоз на пътници или транспорт на товари. Съоръжение, монтирано на шаси на моторно превозно средство, не се счита за подвижно съоръжение;
17.
„тип превозно средство“ означава превозни средства от определена категория, които не се различават поне по отношение на основните показатели, указани в приложение II, раздел Б. Даден тип превозно средство може да включва варианти и версии, съобразно дефинициите в приложение II, раздел Б;
18.
„базово превозно средство“ означава всяко превозно средство, което се използва в началния стадий на многоетапния процес на типово одобрение;
19.
„некомплектовано превозно средство“ означава всяко превозно средство, което подлежи на завършване на поне един по-нататъшен етап, за да отговаря на съответните технически изисквания на настоящата директива;
20.
„напълно комплектовано превозно средство“ означава превозно средство, което е преминало през процеса на многоетапно типово одобрение и отговаря на съответните технически изисквания на настоящата директива;
21.
„комплектовано превозно средство“ означава превозно средство, което не се нуждае от довършване, за да отговаря на съответните технически изисквания на настоящата директива;
22.
„излизащо от производство превозно средство“ означава всяко превозно средство, част от произведени превозни средства, които не могат да бъдат регистрирани, продадени или пуснати в действие поради влизането в сила на нови технически изисквания, спрямо които то не е одобрено;
23.
„система“ означава комбинация от приспособления, която има за цел изпълнението на една или няколко специфични функции в превозното средство и която трябва да отговаря на изискванията на всеки от регулаторните актове;
24.
„компонент“ означава приспособление, което трябва да отговаря на изискванията на специален регулаторен акт и което е предназначено да бъде част от превозно средство; може да бъде типово одобрено отделно от превозното средство, ако регулаторният акт съдържа изрични разпоредби за това;
25.
„отделен технически възел“ означава приспособление, което трябва да отговаря на изискванията на специален регулаторен акт и е предназначено да бъде част от превозно средство, и което може да бъде типово одобрено самостоятелно, но само по отношение на един или няколко определени типа превозни средства, ако регулаторният акт съдържа изрични разпоредби за това;
26.
„оригинални части или оборудване“ означава части или устройства, произведени съобразно спецификациите и производствените норми, предоставени от производителя за производството на части или оборудване на превозното средство и за неговия монтаж. Това включва и части или оборудване, произведени на същия конвейер като посочените части или оборудване. Приема се, до доказване на обратното, че частите представляват оригинални части, ако производителят удостовери, че те отговарят на качеството на компонентите, използвани при монтажа на превозното средство, и са били произведени съобразно спецификациите и производствените норми на производителя на въпросното превозно средство;
27.
„производител“ означава лицето или организацията, носещи отговорност пред органа по одобряването за всички аспекти на процеса на типово одобрение и за обезпечаване на съответствието на продукцията. Не е задължително лицето или организацията да участва пряко във всички етапи от конструирането на превозното средство, системата, компонента или отделния технически възел, които подлежат на процеса на одобрение;
28.
„представител на производителя“ означава физическо или юридическо лице, установено в Общността, надлежно назначено от производителя да го представлява пред орган по одобряването и да действа от негово име по въпроси от приложното поле на настоящата директива, където терминът „производител“ трябва да се разбира като отнасящ се или до производителя, или до негов представител;
29.
„орган по одобряването“ означава орган на държава-членка, имащ компетенции за всички аспекти на одобрението на тип превозно средство, компонент или отделен технически възел или за индивидуално одобрение на превозно средство; за процеса на одобряване, издаване и, при необходимост, отнемане на сертификати за одобрение; за изпълняване ролята на точка за контакт с органите по одобряването на други държави-членки; за назначаване на техническите служби и гарантиране изпълнението от страна на производителя на задълженията относно съответствието на продукцията;
30.
„компетентна власт“ в член 42 означава или органа по одобряването, или определеният орган, или акредитиращ орган, действащ от тяхно име;
31.
„техническа служба“ означава организация или орган, определен/посочен от органа по одобряването на дадена държава-членка като изпитна лаборатория, която да извършва тестове, или като орган за оценка на съответствието, който да извършва първоначална оценка и други тестове или проверки, от името на органа по одобряването, като е възможно самият орган по одобряването да изпълнява тези функции;
32.
„метод за виртуално изпитване“ означава компютърни симулации, включително изчисления, демонстриращи, че превозно средство, система, компонент или отделен технически възел отговаря на техническите изисквания на даден регулаторен акт. За целите на изпитванията един виртуален метод не изисква употребата на физическо превозно средство, система, компонент или отделен технически възел;
33.
„сертификат за типово одобрение“ означава документ, чрез който органът по одобряването официално удостоверява, че вид превозно средство, система, компонент или отделен технически възел е одобрен;
34.
„сертификат за типово одобрение на ЕО“ е сертификатът, предвиден в приложение VI или в съответното приложение към отделна директива или регламент, на който се счита за равностойно съобщението за одобряване, посочено в съответното приложение на правило на ИКЕ - ОН, изброени в приложение IV, част I или част II от настоящата директива;
35.
„индивидуален сертификат за одобрение“ означава документ, чрез който органът по одобряването официално удостоверява, че дадено превозно средство е одобрено;
36.
„сертификат за съответствие“ е документът, изложен в приложение IX, който се издава от производителя и удостоверява, че дадено превозно средство, принадлежащо към серията на тип, одобрен в съответствие с настоящата директива, отговаря на изискванията на всички регулаторни актове по времето на неговото производство;
37.
„информационен документ“ е документът, предвиден в приложение I или приложение III към настоящата директива, или в съответното приложение на отделна директива или регламент, предписващо каква информация трябва да бъде предоставена от кандидата, като е допустимо информационният документ да се представи във вид на електронен файл;
38.
„информационно досие“ е цялостното досие, включващо информационния документ, файла, данните, чертежите, снимките и т.н., предоставени от кандидата, като е допустимо информационното досие да се представи във вид на електронен файл;
39.
„информационен пакет“ е информационното досие, придружено от протоколите от тестовете и всички други документи, добавени към информационното досие от техническата служба или от органа по одобряването по време на изпълнението на техните функции, като е допустимо информационното досие да се представи във вид на електронен файл;
40.
„индекс на информационния пакет“ е документът, предаващ съдържанието на информационния пакет в надлежно номериран или означен по друг начин вид, така че всички страници да са ясно посочени, като структурата на документа отразява последователните стъпки в провеждането на типовото одобрение на ЕО, и по-специално датите на преразглеждане и осъвременяване.
ГЛАВА II
ОБЩИ ЗАДЪЛЖЕНИЯ
Член 4
Задължения на държавите-членки
1. Държавите-членки осигуряват изпълнението от страна на производителите, кандидатстващи за одобрение, на задълженията по настоящата директива.
2. Държавите-членки одобряват само такива превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, които отговарят на изискванията на настоящата директива.
3. Държавите-членки регистрират или позволяват продажбата или пускането в действие само на такива превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, които отговарят на изискванията на настоящата директива.
Те не забраняват, ограничават или препятстват регистрацията, продажбата или пускането в действие или в движение на пътни превозни средства, компоненти или отделни технически възли по причини, свързани с аспекти на конструкцията или функционирането им, предвидени в настоящата директива, ако те отговарят на нейните изисквания.
4. Държавите-членки създават или назначават органите, компетентни по въпросите на одобряването, и нотифицират Комисията за такова създаване или назначаване съгласно член 43.
Нотификационният документ на органите по одобряването включва името, пощенския и електронния адрес и областта, за която носят отговорност.
Член 5
Задължения на производителите
1. Производителят отговаря пред органа по одобряването за всички аспекти на процеса на одобрение и за осигуряване на съответствието на производството, независимо от това дали производителят участва пряко във всички етапи на производството на превозното средство, системата, компонента или отделния технически възел.
2. При многоетапното типово одобрение всеки производител носи отговорност за одобрението и съответствието на производството на системи, компоненти или отделни технически възли, добавени от него на етапа на комплектоване на превозното средство.
Производителят, който променя вече одобрените на по-ранен етап компоненти или системи, носи отговорност за одобрението и съответствието на производството на тези компоненти и системи.
3. За целите на настоящата директива производител, който е установен извън Общността, назначава свой представител, установен в Общността, да го представлява пред органа по одобряването.
ГЛАВА III
ПРОЦЕДУРИ ЗА ТИПОВО ОДОБРЕНИЕ НА ЕО
Член 6
Процедури, приложими при типово одобрение на ЕО на превозни средства
1. Производителят може да избере една от следните процедури:
а)
поетапно типово одобрение;
б)
едноетапно типово одобрение;
в)
смесено типово одобрение.
2. Заявлението за поетапно типово одобрение се състои от информационно досие, съдържащо необходимата информация съгласно приложение III и се придружава от пълния набор от сертификати за типово одобрение, предвидени по всеки от приложимите регулаторни актове, изброени в приложение IV или приложение XI. При типово одобрение на система или отделен технически възел съгласно приложимите регулаторни актове, органът по одобряването има достъп до съответния информационен пакет до момента на уведомяване за одобрение или отказ.
3. Заявлението за едноетапно типово одобрение се състои от информационно досие, съдържащо необходимата информация съгласно приложение I, отнасяща се до регулаторните актове, изброени в приложение IV или приложение XI, и евентуално в част II от приложение III.
4. При смесената процедура за типово одобрение органът по одобряването може да освободи производителя от задължението да представи един или няколко сертификата за типово одобрение на ЕО, ако информационното досие включва и данните, посочени в приложение I, необходими за одобряването на тези системи на етапа на одобрение на превозното средство, в който случай всеки от сертификатите за типово одобрение на ЕО, от който производителят е освободен, се заменя с протокол от проведено изпитване.
5. Без да се засягат разпоредбите на параграфи 2, 3 и 4, за целите на многоетапното типово одобрение се предоставя следната информация:
а)
през първия етап - онези части от информационното досие и сертификатите на ЕО, необходими за типово одобрение на цялото превозно средство, които се отнасят до степента на завършеност на базовото превозно средство,
б)
през втория и следващите етапи - онези части от информационното досие и сертификатите за типово одобрение на ЕО, които се отнасят до текущата фаза на производство, придружени от копие на сертификата за типово одобрение на ЕО на превозното средство, издаден на предходния производствен етап; освен това производителят предоставя пълни данни относно всички промени и добавки, които е направил в превозното средство.
Информацията, посочена в букви а) и б), може да бъде предоставена съобразно смесената процедура на типово одобрение, описана в параграф 4.
6. Производителят подава заявлението до органа по одобряването. За определен тип превозно средство може да бъде подадено само едно заявление и само в една държава-членка.
Отделно заявление се подава за всеки тип, който трябва да бъде одобрен.
7. Органът по одобряването може с мотивирано искане да прикани производителя да предостави допълнителна информация, която да му помогне да реши какви изпитвания са нужни или да улесни провеждането на такива изпитвания.
8. Производителят предоставя на органа по одобряването толкова превозни средства, колкото са необходими за удовлетворителното провеждане на процедурата за типово одобрение.
Член 7
Процедура, приложима при типовото одобрение на ЕО на системи, компоненти или отделни технически възли
1. Производителят подава заявлението до органа по одобряването. За определен тип превозно средство може да бъде подадено само едно заявление и само в една държава-членка. Отделно заявление се подава за всеки тип, който трябва да бъде одобрен.
2. Заявлението се придружава от информационно досие, чието съдържание се уточнява в отделните директиви или регламенти.
3. Органът по одобряването може с мотивирано искане да прикани производителя да предостави допълнителна информация, която да му помогне да реши какви изпитвания са нужни или да улесни провеждането на такива изпитвания.
4. Производителят предоставя на органа по одобряването толкова превозни средства, компоненти или отделни технически възли, колкото са необходими съгласно съответните отделни директиви или регламенти за провеждането на необходимите изпитвания.
ГЛАВА IV
ПРОВЕЖДАНЕ НА ПРОЦЕДУРИ ЗА ТИПОВО ОДОБРЕНИЕ НА ЕО
Член 8
Общи разпоредби
1. Държавите-членки нямат право да издават типови одобрения на ЕО, без най-напред да осигурят надлежното и удовлетворително изпълнение на процедурите, посочени в член 12.
2. Държавите-членки издават типовите одобрения на ЕО в съответствие с член 9 и член 10.
3. Ако държава-членка констатира, че дадено превозно средство, система, компонент или отделен технически възел, въпреки съответствието си с изискванията на разпоредбите, представлява сериозен риск за безопасността по пътищата или нанася сериозни поражения на околната среда или на общественото здраве, тя може да откаже да издаде типовото одобрение на ЕО. В такъв случай тя изпраща незабавно на другите държави-членки и на Комисията подробно досие, съдържащо обяснение на причините на решението, както и доказателствата, на които се основават направените от нея констатации.
4. Сертификатите за типово одобрение на ЕО се номерират по начина, установен в приложение VII.
5. В рамките на 20 работни дни органът по одобряването разпраща до органите по одобряването на другите държави-членки копие от сертификата за типово одобрение на ЕО, заедно с приложенията, за всеки тип превозно средство, което е одобрил. Копието може да бъде заменено с електронен файл.
6. Органът по одобряването информира незабавно органите по одобряването на другите държави-членки за всеки свой отказ да издаде одобрение и всяко свое решение да отнеме одобрението на всякакъв вид превозни средства, като излага причините за своето решение.
7. На тримесечни интервали органът по одобряването изпраща на органите по одобряването на другите държави-членки списък на типовите одобрения на ЕО на системи, компоненти или отделни технически възли, които е издал, изменил, отказал да издаде или отнел по време на предхождащия период. Този списък съдържа данните, посочени в приложение XIV.
8. Ако бъде помолена за това от друга държава-членка, държавата-членка, издала типово одобрение на ЕО, ѝ изпраща в рамките на 20 дни от получаването на молбата копие от въпросния сертификат за одобрение, заедно с приложенията. Копието може да бъде заменено с електронен файл.
Член 9
Специални разпоредби относно превозните средства
1. Държавите-членки издават одобрение на ЕО по отношение на:
а)
тип превозно средство, съответстващо на подробните изисквания на информационното досие и отговарящо на техническите изисквания, посочени в съответните регулаторни актове, изброени в приложение IV;
б)
тип превозно средство за специални цели, съответстващо на подробните изисквания от информационното досие и отговарящо на техническите изисквания, посочени в съответните регулаторни актове, изброени в приложение XI.
Прилагат се процедурите, описани в приложение V.
2. Държавите-членки издават многоетапно типово одобрение, отнасящо се до даден тип некомплектовано или комплектовано превозно средство, съответстващо на данните от информационното досие и отговарящо на техническите изисквания, посочени в съответните регулаторни актове, изброени в приложение IV или приложение XI, като вземат предвид степента на комплектованост на превозното средство.
Многоетапното типово одобрение се прилага и за цели превозни средства, приспособени или модифицирани от друг производител.
Прилагат се процедурите, описани в приложение XVII.
3. По отношение на всеки тип превозно средство органът по одобряването:
а)
попълва всички съответни дялове на сертификата за типово одобрение на ЕО, включително приложения към него протокол за резултатите от изпитванията съгласно образеца, установен в приложение VIII;
б)
създава или проверява индекса към информационния пакет;
в)
издава на кандидата попълнения сертификат, заедно с допълненията, без необосновано отлагане.
4. В случай че на типовото одобрение на ЕО са били наложени, съгласно член 20, член 22 или приложение XI, ограничения по отношение на валидността, или в случай на освобождаване от определени разпоредби на регулаторните актове, сертификатът за типово одобрение на ЕО посочва тези ограничения или освобождаването.
5. Когато данните от информационното досие почиват на разпоредби относно превозни средства със специално предназначение, както предвижда приложение XI, в сертификата за типово одобрение на ЕО се посочват тези разпоредби.
6. Когато производителят избере процедурата на смесено одобрение, органът по одобряването попълва в част III от информационния документ, образецът на който е даден в приложение III, препратките към разпоредбите относно протоколите от изпитванията, установени от регулаторните актове, за които няма сертификат за типово одобрение на ЕО.
7. Когато производителят избере процедурата на едноетепно типово одобрение, органът по одобряването изготвя списък на приложимите регулаторни актове, образец на които е показан в допълнението към приложение VI, и прилага този списък към сертификата за типово одобрение на ЕО.
Член 10
Специални разпоредби, отнасящи се до системи, компоненти или отделни технически възли
1. Държавите-членки издават типово одобрение на ЕО на система, съответстваща на данните от информационното досие и отговаряща на техническите изисквания, посочени в съответната специална директива или регламент, съгласно предписанията на приложение IV или приложение XI.
2. Държавите-членки издават типово одобрение на ЕО за компонент или отделен технически възел, на компонент или отделен технически възел, съответстващ на данните от информационното досие и отговарящ на техническите изисквания, посочени в съответната отделна директива или регламент, съгласно предписанията на приложение IV.
3. Когато компонент или отделен технически възел, независимо от това дали е предназначен или не за ремонт, текущо обслужване или поддръжка, е част от типово одобрена система, не се изисква допълнително типово одобрение за компонент или отделен технически възел, освен ако това не се предвижда от съответния регулаторен акт.
4. Когато компонент или отделен технически възел изпълнява функцията си или изпълнява допълнителна функция само съвместно с други части на превозното средство, като по този начин има възможност да се провери съответствието му с изискванията само когато компонентът или отделният технически възел функционира съвместно с другите части на превозното средство, обхватът на типовото одобрение на компонента или отделния технически възел следва да бъде съответно ограничен. В такива случаи сертификатът за типово одобрение на ЕО посочва всички ограничения по неговата употреба, както и специалните условия за монтирането му. Когато такъв компонент или отделен технически възел се монтира от производителя на превозното средство, проверката на съответствието с всички приложими ограничения за употребата му или с условията за монтиране се извършва по време на одобряването на превозното средство.
Член 11
Изпитвания с оглед типово одобрение на ЕО
1. Съответствието с техническите предписания, изложени в настоящата директива, и регулаторните актове, изброени в приложение IV, се доказва посредством подходящи изпитвания, извършвани от определени за целта технически служби.
Процедурите за изпитванията, специалното оборудване и инструментите, необходими за извършване на изпитванията, се описват във всеки от регулаторните актове.
2. На необходимите изпитвания се подлагат превозни средства, компоненти и отделни технически възли, които са представителни за типа, подлежащ на одобрение.
Производителят обаче има право да избере - със съгласието на органа по одобряването - превозно средство, система, компонент или отделен технически възел, който въпреки че не е представителен за типа, подлежащ на одобрение, съвместява редица от най-неблагоприятните характеристики, що се отнася до изискваното ниво на функциониране. По време на процеса на подбор могат да се използват методи на виртуално изпитване, за да се улесни вземането на решения.
3. Като алтернатива на процедурата на изпитванията, посочена в параграф 1, и със съгласието на органа по одобряването могат да се прилагат методи на виртуално изпитване по молба на производителя, като се спазват регулаторните актове, изброени в приложение XVI.
4. Общите условия, на които трябва да отговарят методите на виртуално изпитване, са изложени в допълнение 1 към приложение XVI.
Специфичните условия на изпитване и свързаните с тях административни разпоредби се излагат в допълнение 2 към настоящото приложение за всеки от регулаторните актове, изброени в приложение XVI.
5. Комисията изготвя списък на регулаторните актове, за които са допустими методи на виртуално изпитване, както и специфичните за тях условия и административни разпоредби. Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива, включително като я допълват, се изготвят и осъвременяват в съответствие с процедурата по регулиране с контрол по член 40, параграф 2.
Член 12
Разпоредби за съответствие на продуктите
1. Държавата-членка, коята издава типово одобрение на ЕО, взема необходимите мерки съгласно приложение X, за да удостовери, ако е необходимо в сътрудничество с органите по одобряването на другите държави-членки, че са били създадени адекватни условия, гарантиращи съответствието на произведените превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли (в зависимост от случая) на одобрения тип.
2. Държавата-членка, която е издала типово одобрение на ЕО, взема необходимите мерки съгласно приложение X, за да удостовери, ако е необходимо в сътрудничество с органите по одобряването на другите държави-членки, че посочените в параграф 1 условия продължават да бъдат адекватни и че произведените превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, в зависимост от случая, продължават да отговарят на одобрения тип.
Проверката на съответствието на продуктите с одобрения тип се ограничава до процедурите, посочени в приложение X и в регулаторните актове, съдържащи специфични изисквания. За тази цел органът по одобряването на държавата-членка, издала типовото одобрение, може да извърши всяка от проверките или тестовете, предвидени в който и да е от регулаторните актове, изброени в приложение IV или приложение XI, върху образци, взети от помещенията на производителя, включително от производствените съоръжения.
3. Когато държава-членка, която е издала типовото одобрение на ЕО, констатира, че мерките, залегнали в параграф 1, не се прилагат, значително се отклоняват от договорените мерки и контролни планове, или са престанали да се прилагат, въпреки че производството не е прекъснато, тази държава-членка взема необходимите мерки, включително отнемане на типовото одобрение, за да осигури правилното протичане на производствената процедура.
ГЛАВА V
ИЗМЕНЕНИЯ НА ТИПОВИТЕ ОДОБРЕНИЯ НА ЕО
Член 13
Общи разпоредби
1. Производителят незабавно информира държава-членка, издала типовото одобрение на ЕО, за всяка промяна в детайлните изисквания, отбелязани в информационния пакет. Държавата-членка решава съгласно правилата, установени в настоящата глава, каква процедура да следва. В случай на нужда държавата-членка може да реши след консултации с производителя, че трябва да се издаде ново типово одобрение на ЕО.
2. Заявление за изменение на типово одобрение на ЕО се подава само пред държавата-членка, издала първоначалното типово одобрение на ЕО.
3. Ако държава-членка констатира, че за целите на изготвяне на едно изменение са необходими нови проверки или нови изпитвания, тя съответно информира производителя за това. Процедурите, посочени в член 14 и член 15, се прилагат едва след като необходимите нови проверки или нови изпитвания са били успешно проведени.
Член 14
Специални разпоредби относно превозните средства
1. Ако данните, отбелязани в информационния пакет, са променени, изменението следва да се отбележи като „поправка“.
В такива случаи органът по одобряването публикува поправените страници от информационния пакет съгласно изискването, като отбелязва ясно всяка поправена страница, за да се покаже същността на промяната и датата на преиздаване. Счита се, че един консолидиран, осъвременен вариант на информационния пакет, придружен от детайлно описание на измененията, отговаря на това изискване.
2. Поправката се обозначава като „разширение“, ако в допълнение на разпоредбите на параграф 1:
а)
са необходими по-нататъшни проверки или нови изпитвания;
б)
ако има промяна в информацията относно сертификата за типово одобрение на ЕО, без това да се отнася до приложенията към него;
в)
влязат в сила нови изисквания в съответствие с някой от регулаторните актове, приложими към одобрения тип превозно средство.
В такива случаи органът по одобряването издава поправен сертификат за типово одобрение на ЕО, обозначен с разширен номер, нарастващ в съответствие с номера на поредното вече издадено разширение.
Сертификатът за одобрение ясно показва причината за разширението и датата на преиздаването.
3. При издаване на изменени страници или на консолидиран актуализиран вариант, индексът на информационния пакет, прикрепен към сертификата за одобрение, се променя така, че да показва датите на най-новото разширение или поправка, или датата на най-новия консолидиран и актуализиран вариант.
4. Не се изисква изменение на типовото одобрение на дадено превозно средство, ако новите изисквания, посочени в параграф 2, буква в), не са свързани, от техническа гледна точка, с този тип превозно средство или засягат категории превозни средства, различни от категорията, към която то принадлежи.
Член 15
Специални разпоредби, отнасящи се до системи, компоненти или отделни технически възли
1. Ако данните, отбелязани в информационния пакет, са променени, изменението следва да се отбележи като „поправка“.
В такива случаи органът по одобряването издава поправените страници от информационния пакет съгласно изискванията, като ясно отбелязва всяка поправена страница, за да се покаже същността на промяната и датата на преиздаване. Счита се, че един консолидиран актуализиран вариант на информационния пакет, придружен от детайлно описание на промените, отговаря на това изискване.
2. Поправката се обозначава като „разширение“, ако в допълнение на разпоредбите на параграф 1:
а)
са необходими по-нататъшни проверки или нови изпитвания;
б)
ако има промяна в информацията относно сертификата за типово одобрение на ЕО, без това да се отнася до приложенията към него;
в)
влязат в сила нови изисквания в съответствие с някой от регулаторните актове, приложими към одобрената система, компонент или отделен технически възел.
В такива случаи органът по одобряването издава поправен сертификат за типово одобрение на ЕО, обозначен с разширен номер, нарастващ в съответствие с номера на поредното вече издадено разширение. В случаите, когато изменението се налага поради прилагането на параграф 2, буква в), се актуализира третата част от номера на одобрението.
Сертификатът за одобрение ясно показва причината за разширението и датата на преиздаването.
3. При издаване на изменени страници или на консолидиран актуализиран вариант, индексът на информационния пакет, прикрепен към сертификата за одобрение, се променя така, че да показва датите на най-новото разширение или поправка, или датата на най-новия консолидиран и актуализиран вариант.
Член 16
Издаване и нотифициране на изменения
1. В случай на разширение органът по одобряването актуализира всички свързани с него части на сертификата за типово одобрение на ЕО, приложенията към него и индекса към информационния пакет. Актуализираният сертификат и неговите приложения се издават на кандидата без неоправдано забавяне.
2. В случай на поправка поправените документи или съответно консолидираният актуализиран вариант, включително индексът към информационния пакет, се издават на кандидата без неоправдано забавяне.
3. Органът по одобряването нотифицира органите по одобряването на другите държави-членки относно всяко изменение, направено в типовите одобрения на ЕО, съгласно процедурите, посочени в член 8.
ГЛАВА VI
ВАЛИДНОСТ НА ТИПОВО ОДОБРЕНИЕ НА ЕО НА ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА
Член 17
Изтичане на валидността
1. Типовото одобрение на ЕО за превозно средство престава да бъде валидно във всеки от следните случаи:
а)
при влизане в сила на нови изисквания за регистрация, продажба или пускане в действие на нови превозни средства в който и да е регулаторен акт, приложим към одобреното превозно средство, когато става невъзможно съответното одобрение да бъде подновено;
б)
при доброволно окончателно прекратяване на производството на одобрено превозно средство;
в)
при изтичане на срока на валидност на одобрението по силата на специално ограничение.
2. Когато само един вариант на даден тип превозно средство или само една разновидност на даден вариант загуби валидност, типовото одобрение за превозно средство на ЕО губи валидност само по отношение на конкретния вариант или разновидност.
3. Когато производството на конкретен вид превозно средство бъде окончателно прекратено, производителят нотифицира органа по одобряването, издал типовото одобрение на ЕО за превозното средство. При получаване на такава нотификация този орган съответно информира органите по одобряването на другите държави-членки в рамките на 20 работни дни.
Член 27 се прилага само при изтичане на срока на валидност при обстоятелствата, посочени в буква а) от параграф 1 от настоящия член.
4. Без да се засягат разпоредбите на параграф 3, в случаите, когато едно типово одобрение на ЕО за превозно средство предстои да стане невалидно, производителят уведомява органа по одобряването, издал типовото одобрение на ЕО.
Органът по одобряването, без неоправдано забавяне, съобщава цялата необходима информация на органите по одобряването на другите държави-членки, така че да направи възможно прилагането, при необходимост, на член 27. При съобщаването се уточнява, по-специално, датата на производство и идентификационния номер на последното произведено превозно средство.
ГЛАВА VII
СЕРТИФИКАТ ЗА СЪОТВЕТСТВИЕ И МАРКИРОВКИ
Член 18
Сертификат за съответствие
1. Производителят, в качеството си на притежател на типово одобрение на ЕО за превозно средство, издава сертификат за съответствие на всяко превозно средство, независимо дали то е комплектовано, некомплектовано или напълно комплектовано, ако то е произведено в съответствие с одобрения тип превозно средство.
В случай на некомплектовано или комплектовано превозно средство производителят попълва само тези точки на страница 2 от сертификата за съответствие, които са добавени или променени на текущия етап на одобрение и, ако е необходимо, прикрепя към този сертификат всички сертификати за съответствие, издадени на предходния етап.
2. Сертификатът за съответствие се изготвя на един от официалните езици на Общността. Всяка държава-членка може да поиска сертификатът за съответствие да бъде преведен на собствения ѝ език или езици.
3. Сертификатът за съответствие се изготвя по такъв начин, че да не позволява фалшифициране. За тази цел използваната хартия се предпазва посредством цветно изображение или посредством воден знак с формата на идентификационния знак на производителя.
4. Сертификатът за съответствие се попълва изцяло и не съдържа ограничения относно употребата на превозно средство, които да се различават от ограниченията, предвидени в регулаторния акт.
5. Сертификатът за съответствие, описан в приложение IX, част I, на превозни средства, одобрени в съответствие с разпоредбите на член 20, параграф 2, включва в названието си фразата „За комплектовани/напълно комплектовани превозни средства, типово одобрени съгласно член 20 (временно одобрение)“.
6. Сертификатът за съответствие, описан в приложение IX, част I, за превозни средства, типово одобрени в съответствие с разпоредбите на член 22, включва в названието си фразата „За комплектовани/напълно комплектовани превозни средства, типово одобрени в малки серии“, като в близост на това се посочва годината на производство, последвана от пореден номер, между 1 и границата, посочена в таблицата в приложение XII, обозначаваща по отношение на всяка година на производство положението на това превозно средство в определеното за годината производство.
7. Без да се засягат разпоредбите на параграф 1, производителят може да предаде данни или информация, съдържащи се в сертификата за съответствие в електронен вид на регистриращия орган на държавата-членка.
8. Дубликат на сертификата за съответствие може да бъде издаден само от производителя. Думата „дубликат“ трябва да се вижда ясно на лицевата страна на всеки дубликат на даден сертификат.
Член 19
Маркировка за типово одобрение на ЕО
1. Производителят на компоненти или отделни технически възли, независимо от това дали те представляват част от система или не, обозначава всеки компонент или възел, произведени в съответствие с одобрения тип, с маркировка за типово одобрение на ЕО, изискван от съответната отделна директива или регламент.
2. Когато не се изисква маркировка за типово одобрение на ЕО, производителят поставя собственото си търговско наименование или марка, типов и/или идентификационен номер.
3. Маркировката за типово одобрение на ЕО се съставя съгласно допълнението към приложение VII.
ГЛАВА VIII
НОВИ ТЕХНОЛОГИИ ИЛИ КОНЦЕПЦИИ, НЕСЪВМЕСТИМИ С ОТДЕЛНИ ДИРЕКТИВИ
Член 20
Освобождавания на основание нови технологии или нови концепции
1. По искане на производителя държавите-членки могат да издадат типово одобрение на ЕО за тип система, компонент или отделен технически възел, включващи технологии или концепции, несъвместими с един или няколко от регулаторните актове, изброени в приложение IV, част I, ако получат разрешение от Комисията в съответствие с процедурата, посочена в член 40, параграф 3.
2. До вземане на решението относно исканото разрешение държавата-членка може да дава временно одобрение, валидно само на нейната територия, за тип превозно средство, обхванато от исканото освобождаване, ако без отлагане информира Комисията и другите държави-членки за него посредством досие, съдържащо следните елементи:
а)
причините, поради които въпросните технологии или концепции правят системата, компонента или отделния технически възел несъвместими с изискванията;
б)
описание на съображенията за безопасност и опазване на околната среда, както и взетите мерки;
в)
описание на изпитванията, включително и на резултатите им, доказващи, че в сравнение с изискванията, от които се иска освобождаване, се постига поне равностойно ниво на безопасност и опазване на околната среда.
3. Други държави-членки могат да решат да приемат временното одобрение, посочено в параграф 2, на собствената си територия.
4. Комисията решава съгласно процедурата, посочена в член 40, параграф 3, дали да разреши на държавата-членка да издаде типово одобрение на ЕО за съответния тип превозно средство.
При необходимост в решението се посочва също така дали валидността му подлежи на ограничения, като например срокове. Във всеки случай срокът на валидност на одобрението не може да бъде по-кратък от 36 месеца.
Ако Комисията откаже да даде разрешение, държавата-членка незабавно предизвестява притежателя на временното типово одобрение, посочено в параграф 2 от настоящия член, че временното одобрение се отменя 6 месеца след датата на решението на Комисията. Разрешава се, обаче, превозните средства, произведени съгласно временното одобрение, преди то да бъде отменено, да се регистрират, продават или пускат в действие във всяка държава-членка, която е приела временното одобрение.
5. Настоящият член не се прилага в случаите, когато дадена система, компонент или отделен технически възел съответства на правило на ООН - ИКЕ, към което Общността се е присъединила.
Член 21
Необходими действия
1. Когато Комисията констатира наличието на солидни основания за освобождаване от изискването по член 20, тя незабавно предприема необходимите действия за адаптиране на съответните специални директиви или регламенти към технологическото развитие. Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на специалните директиви или регламенти, изброени в част I на приложение IV, следва да се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол по член 40, параграф 2.
Когато освобождаването от изискването по член 20 се отнася до правило на ИКЕ - ООН, Комисията предлага изменение на съответното правило на ИКЕ - ООН съгласно процедурата, приложима по силата на Ревизираното споразумение от 1958 г.
2. Всички ограничения, свързани с освобождаването, се премахват веднага след изменението на съответните регулаторни актове.
Ако не се вземат необходимите мерки за адаптиране на регулаторните актове, срокът на валидност на освобождаването може да бъде продължен по искане на държавата-членка, издала одобрението, посредством друго решение, прието в съответствие с процедурата, посочена в член 40, параграф 3.
ГЛАВА IХ
ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА, ПРОИЗВЕДЕНИ В МАЛКИ СЕРИИ
Член 22
Типово одобрение на ЕО за малки серии
1. По молба на производителя и в рамките на количествените ограничения, изложени в приложение XII, част А, раздел 1, държавите-членки издават, съгласно процедурата, посочена в член 6, параграф 4, типово одобрение на ЕО за тип превозно средство, отговарящо на изискванията, изброени в допълнението към приложение IV, част I.
2. Параграф 1 не се отнася до превозни средства със специално предназначение.
3. Сертификатите за типово одобрение на ЕО се номерират съгласно приложение VII.
Член 23
Национално типово одобрение за малки серии
1. Що се отнася до превозни средства, произведени в рамките на количествените ограничения, посочени в приложение XII, част А, раздел 2, държавите-членки могат да позволят изключение от изискването за прилагане на една или няколко от разпоредбите на един или няколко от регулаторните актове, изброени в приложение IV или приложение XI, при условие че предвидят съответни алтернативни изисквания.
„Алтернативни изисквания“ означава административни разпоредби и технически изисквания, които целят да осигурят ниво на безопасност по пътищата и на опазване на околната среда, равностойно в най-високата възможна степен на нивото, предвидено от разпоредбите на приложение IV или приложение XI, ако е целесъобразно.
2. По отношение на превозните средства, посочени в параграф 1, държавите-членки могат да изключат прилагането на една или няколко от разпоредбите на настоящата директива.
3. Изключение от изискването за прилагане на разпоредбите, посочени в параграф 1 и параграф 2, се допуска само когато дадена държава-членка има основателни причини да направи това.
4. За целите на типовото одобрение на превозни средства по настоящия член държавите-членки приемат системи, компоненти или отделни технически възли, които са типово одобрени в съответствие с регулаторните актове, изброени в приложение IV.
5. Сертификатът за типово одобрение посочва какво е естеството на изключенията по параграф 1 и параграф 2.
Сертификатът за типово одобрение, образецът на който се съдържа в приложение VI, не носи заглавие „сертификат за типово одобрение на ЕО на превозно средство“. Въпреки това сертификатите за типово одобрение се номерират съгласно приложение VII.
6. Валидността на типовото одобрение се ограничава до територията на държавата-членка, издала одобрението. По молба на производителя обаче органът по одобряването изпраща с препоръчано писмо или по електронна поща копие от сертификата за типово одобрение и неговите приложения на органите по одобряването на държавите-членки, посочени от производителя.
В рамките на 60 дена от датата на получаването такава държава-членка решава дали да приеме или не типовото одобрение. Тя съобщава официално решението си на органа по одобряването, посочен в първа алинея.
Държава-членка не отказва типовото одобрение, освен ако има основателни причини да смята, че техническите разпоредби, съгласно които е било одобрено превозно средство, не са равностойни на нейните собствени.
7. По молба на кандидат за продажба регистрация или пускане в действие на превозно средство в друга държава-членка, държавата-членка, издала одобрението, му предоставя копие от сертификата за типово одобрение, както и информационния пакет.
Държава-членка разрешава продажба, регистрация или пускане в действие на това превозно средство, освен ако има основателни причини да смята, че техническите разпоредби, съгласно които е било одобрено превозно средство, не са равностойни на нейните собствени.
ГЛАВА Х
ИНДИВИДУАЛНИ ОДОБРЕНИЯ
Член 24
Индивидуални одобрения
1. Държавите-членки могат да освободят дадено превозно средство, независимо от това дали е единствено по рода си или не, от спазване на изискванията на една или няколко разпоредби на настоящата директива или на един или няколко от регулаторните актове, посочени в приложение IV или приложение XI, при условие че наложат алтернативни изисквания.
Изключение от изискването за прилагане на разпоредбите на алинея 1 се допуска само когато дадена държава-членка има основателни причини да направи това.
„Алтернативни изисквания“ означава административни разпоредби и технически изисквания, които целят да осигурят ниво на безопасност по пътищата и на опазване на околната среда, равностойно в най-високата възможна степен на нивото, предвидено от разпоредбите на приложение IV или приложение XI, ако е целесъобразно.
2. Държавите-членки нямат право да извършват разрушителни изпитвания. Те използват всички свързани с въпроса данни, предоставени от кандидата, за установяване на спазването на алтернативните изисквания.
3. Държавите-членки приемат типовото одобрение на ЕО, за която и да е система, компонент или отделен технически възел, на мястото на алтернативните изисквания.
4. Заявление за индивидуално одобрение се подава от производителя, собственика на превозното средство или от друго лице, действащо от тяхно име, при положение че то се е установило в Общността.
5. Държава-членка издава индивидуално одобрение, ако превозното средство съответства на описанието, придружаващо заявлението, и удовлетворява съответните технически изисквания, като издава без неоправдано отлагане сертификат за индивидуално одобрение.
Форматът на сертификата за индивидуално одобрение се базира на образеца за сертификат за типово одобрение на ЕО, съдържащ се в приложение VI, и включва поне информацията, необходима за попълване на заявлението за регистрация, предвидено в Директива 1999/37/ЕО на Съвета от 29 април 1999 г. относно документи за регистрацията на превозни средства (13). Сертификатите за индивидуално одобрение не носят заглавие „одобрение на ЕО за превозно средство“.
Сертификатът за индивидуално одобрение носи идентификационния номер на съответното превозно средство.
6. Валидността на индивидуалното одобрение се ограничава до територията на държавата-членка, издала одобрението.
По молба на кандидат за продажба, регистрация или пускане в действие на превозно средство в друга държава-членка, държавата-членка, издала одобрението, му предоставя справка за техническите разпоредби, спрямо които е било одобрено превозно средство.
По отношение на превозно средство, получило индивидуално одобрение от държава-членка съгласно разпоредбите на настоящия член, друга държава-членка дава разрешение това превозно средство да бъде продадено, регистрирано или пуснато в действие, освен ако има основателни причини да смята, че техническите разпоредби, в съответствие с които е било одобрено превозното средство, не са равностойни на нейните собствени.
7. По молба на производителя или собственика на превозното средство държавите-членки предоставят индивидуално одобрение на превозно средство, отговарящо на разпоредбите на настоящата директива и на регулаторните актове, изброени в приложение IV или приложение XI, ако е целесъобразно.
В такъв случай държавите-членки признават индивидуалното одобрение и разрешават продажбата, регистрацията и пускането в действие на превозното средство.
8. Разпоредбите на настоящия член могат да бъдат прилагани към превозни средства, типово одобрени съгласно настоящата директива и модифицирани преди първоначалната им регистрация или пускане в действие.
Член 25
Специални разпоредби
1. Процедурата по член 24 може да бъде приложена към определено превозно средство по време на последователните етапи на неговото окомплектоване в съответствие с една процедура за многоетапно типово одобрение.
2. Процедурата по член 24 не може да замести един междинен етап в рамките на нормалната последователност на една процедура за многоетапно типово одобрение и може да се окаже неподходяща за целите на постигане на първоетапно одобрение на дадено превозно средство.
ГРАВА ХI
РЕГИСТРИРАНЕ, ПРОДАЖБА И ПУСКАНЕ В ДЕЙСТВИЕ
Член 26
Регистриране, продажба и пускане в действие на превозни средства
1. Без да се засягат разпоредбите на член 29 и 30, държавите-членки регистрират и разрешават продажбата и пускането в действие на превозни средства само ако те са придружени от валиден сертификат за съответствие, издаден съгласно член 18.
Що се отнася до незавършените превозни средства, държавите-членки разрешават продажбата на такива превозни средства, но могат да откажат постоянната им регистрация и пускане в действие за периода, в който те остават незавършени.
2. Превозните средства, освободени от изискването за сертификат за съответствие, могат да бъдат регистрирани, продавани или пускани в действие, само ако отговарят на съответните технически изисквания на настоящата директива.
3. Що се отнася до превозни средства, произвеждани в малки серии, броят на регистрираните, продадени или пуснати в действие превозни средства в течение на една година не трябва да надвишава броя на възлите, посочен в приложение XII, част А.
Член 27
Регистриране, продажба и пускане в действие на превозни средства, излизащи от серийно производство
1. В рамките на ограниченията, посочени в приложение XII, раздел Б, и само за ограничен период от време, държавите-членки могат да регистрират и разрешават продажбата или пускането в действие на превозни средства от тип, чието типовото одобрение на ЕО е вече невалидно.
Първа алинея се отнася само до превозни средства на територията на Общността, които са имали валидно типово одобрение на ЕО по времето на производството си, но които не са били регистрирани или пуснати в действие преди типовото одобрение на ЕО да загуби своята валидност.
2. Възможността, предвидена в параграф 1, се дава по отношение на окомплектовани превозни средства за период от дванадесет месеца, считано от датата на изтичане на срока на валидност на типовото одобрение на ЕО, а по отношение на завършените превозни средства - за период от осемнадесет месеца, считано от тази дата.
3. Производител, които иска да се възползва от разпоредбите на параграф 1, подава молба до компетентната власт на всяка държава-членка, свързана с пускането в действие на въпросното превозно средство. В молбата се уточняват всички технически или икономически причини, поради които тези превозни средства могат да не отговарят на новите технически изисквания.
Заинтересованите държави-членки решават в рамките на три месеца от получаването на такава молба дали и в какви количества да допуснат регистрация на тези превозни средства на своята територия.
4. Параграфи 1, 2 и 3 се прилагат mutatis mutandis спрямо превозни средства, ползващи се от национално типово одобрение, които не са били регистрирани или пуснати в действие преди одобрението да загуби валидност в съответствие с член 45 поради задължително прилагане на процедурата за типово одобрение на ЕО.
5. Държавите-членки вземат необходимите мерки да осигурят ефикасно контролиране на броя на превозните средства, които се регистрират или пускат в действие в рамките на процедурата по настоящия член.
Член 28
Продажба и пускане в действие на компоненти и отделни технически възли
1. Държавите-членки разрешават продажбата или пускането в действие на компоненти или отделни технически възли, ако и само ако те отговарят на изискванията на съответните регулаторни актове и са надлежно маркирани в съответствие с член 19.
2. Параграф 1 не се прилага към компоненти или отделни технически възли, специално произведени или проектирани за нови превозни средства, които не влизат в обхвата на настоящата директива.
3. Чрез дерогация от параграф 1 държавите-членки могат да разрешат продажбата или пускането в действие на компоненти или отделни технически възли, освободени от изискванията на една или няколко от разпоредбите на даден регулаторен акт в приложение на член 20, или са предназначени за монтиране в превозни средства, които се ползват от одобренията, издадени съгласно членове 22, 23 или 24, отнасящи се до въпросния компонент или отделен технически възел.
4. Чрез дерогация от параграф 1 и ако не се предвижда друго в даден регулаторен акт, държавите-членки могат да допуснат продажбата и пускането в действие на компоненти или отделни технически възли, предназначени за монтиране в превозни средства, от които по време на пускането им в действие не се е изисквало да бъдат типово одобрени от ЕО съгласно настоящата директива или Директива 70/156/ЕИО.
ГЛАВА ХII
ПРЕДПАЗНИ КЛАУЗИ
Член 29
Превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, отговарящи на настоящата директива
1. Ако една държава-членка констатира, че нови превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, макар и отговарящи на съответните изисквания и надлежно маркирани, представляват сериозен риск за безопасността по пътищата или вредят сериозно на околната среда или на общественото здраве, тази държава-членка може за максимален период от шест месеца да откаже да регистрира такива превозни средства или да допуска продажбата или пускането в действие на своята територия на такива превозни средства, компоненти или отделни технически възли.
В такива случаи тази държава-членка незабавно уведомява за това съответно производителя, другите държави-членки и Комисията, като посочва причините, на които се основава нейното решение, и по-специално дали то е резултат от:
-
недостатъци в съответните регулаторни актове, или
-
неправилно приложение на съответните изисквания.
2. Комисията се консултира със заинтересованите страни колкото се може по-скоро, и по-специално с органа по одобряването, издал типовото одобрение, за да изготви решението.
3. Където мерките, посочени в параграф 1, се обясняват с недостатъци в съответните регулаторни актове, подходящите мерки се вземат, както следва:
-
когато става дума за отделни директиви или регламенти, изброени в част I от приложение IV, Комисията ги изменя в съответствие с процедурата по регулиране с контрол по член 40, параграф 2,
-
когато става дума за правила на ИКЕ - ООН, Комисията предлага необходимите предложения за изменения към съответните правила на ИКЕ - ООН съгласно процедурата по Ревизираното споразумение от 1958 г.
4. Когато мерките, посочени в параграф 1, се обясняват с неправилно прилагане на съответните изисквания, Комисията взима необходимите мерки да осигури съответствие с тези изисквания.
Член 30
Превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, които не съответстват на одобрения тип
1. Ако държава-членка, издала типово одобрение, установи, че нови превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, придружени от сертификат за съответствие или носещи маркировка за одобрение, не съответстват на типа, който е одобрила, тя взема необходимите мерки, включително, ако е необходимо, отнемане на типовото одобрение, за да гарантира, че произведените превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, ако случаят е такъв, са приведени в съответствие с одобрения тип. Органът по одобряването на тази държава-членка уведомява за взетите мерки органите по одобряването на другите държави-членки.
2. За целите на параграф 1 се счита, че отклоненията от подробните изисквания на сертификата за типово одобрение на ЕС или на информационния пакет представляват несъответствие с одобрения тип.
Счита се, че дадено превозно средство не се отклонява от одобрения тип, ако съответните регулаторни актове допускат отклонения и тези допустими отклонения се съблюдават.
3. Ако държава-членка докаже, че нови превозни средства, компоненти или отделни технически възли, придружени от сертификат за съответствие или носещи маркировка за одобрение, не съответстват на одобрения тип, тя може да поиска държавата-членка, издала типовото одобрение, да удостовери, че произвежданите превозни средства, компоненти или отделни технически възли продължават да отговарят на одобрения тип. При получаване на такова искане засегнатата държава-членка предприема необходимите действия възможно най-бързо и, във всеки случай, в рамките на шест месеца от датата на молбата.
4. Органът по одобряването отправя искане към държавата-членка, издала типовото одобрение на системата, компонента, отделния технически възел или незавършеното превозно средство, да вземе необходимите мерки да осигури отново съответствието на произвежданите превозни средства на одобрения тип в следните случаи:
а)
във връзка с типово одобрение на ЕО за превозно средство, когато несъответствието на превозното средство се обяснява изключително с несъответствието на дадена система, компонент или отделен технически възел;
б)
във връзка с многоетапно типово одобрение, когато несъответствието на напълно комплектовано превозно средство се обяснява изключително с несъответствието на дадена система, компонент или отделен технически възел, съставляващи част от некомплектованото превозно средство, или с несъответствието на самото некомплектовано превозно средство.
При получаване на такова искане съответната държава-членка взема необходимите мерки, ако е необходимо съвместно с държавата-членка, отправила искането, възможно най-бързо, и във всеки случай в рамките на шест месеца от датата на искането. Когато се установи несъответствие, органът по одобряването на държавата-членка, издала типовото одобрение на ЕО на системата, компонента или отделния технически възел или одобрението на некомплектованото превозно средство, взема мерките, посочени в параграф 1.
5. Органите по одобряването се информират взаимно в рамките на 20 работни дни за всяко отнемане на типово одобрение на ЕО и за причините за това.
6. Ако държавата-членка, издала типово одобрение, оспорва несъответствието, за което е уведомена, заинтересованите държави-членки полагат усилия за уреждане на спора. Комисията бива държана в течение и, при необходимост, провежда необходимите консултации с цел да се постигне решение.
Член 31
Продажба и пускане в употреба на части или оборудване, способни да създадат значителен риск за правилното функциониране на основни системи
1. Държавите-членки разрешават продажба, предлагане за продажба или пускане в употреба на части или оборудване, които могат да носят риск за правилното функциониране на системи от основно значение за безопасността на превозното средство или неговото въздействие върху околната среда, единствено ако тези части или оборудване са разрешени от орган по одобряването съгласно параграфи от 5 до 10.
2. Частите или оборудването, подлежащи на разрешение съгласно параграф 1, се добавят в списъка в приложение XIII. Това решение се предшества от оценка, водеща до доклад и стремеж за постигане на справедлив баланс между следните елементи:
а)
съществуването на сериозна заплаха за безопасността или въздействието върху околната среда на превозни средства, снабдени с частите или оборудването, предмет на оценката; както и
б)
въздействието върху потребители и производители от вторичния пазар на евентуалното налагане по настоящия член на изискване за разрешително за частите или оборудването, предмет на оценката.
3. Параграф 1 не се отнася до оригинални части или оборудване, които са обхванати от системно типово одобрение съобразно превозното средство и части или оборудване, типово одобрени в съответствие с разпоредбите на някой от регулаторните актове, изброени в приложение IV, освен когато тези одобрения се отнасят до аспекти, различни от посочените в параграф 1. Параграф 1 не се прилага за части или оборудване, произведени изключително за състезателни превозни средства, които не са предназначени за използване по обществените пътища. Ако части или оборудване, включени в приложение XIII, имат двойна употреба за състезателни цели и за използване на пътя, тези части или оборудване не могат да се продават или да се предлагат за продажба на широката общественост за използване в пътни превозни средства, освен ако не отговарят на изискванията на настоящия член.
При необходимост Комисията приема разпоредби относно идентифицирането на части или оборудване по настоящия параграф.
4. Комисията, след консултация със засегнатите страни, установява процедурата и изискванията за процеса по даване на разрешение, посочен в параграф 1, и приема разпоредбите за последващото осъвременяване на списъка в приложение XIII. Тези изисквания включват предписания за сигурност, защита на околната среда и, при необходимост, стандарти за изпробване. Те могат да се основават върху регулаторните актове, изброени в приложение IV, могат да бъдат разработени в съответствие с напредъка в технологиите за безопасност, опазване на околната среда и изпробване, или, ако това е подходящ начин за постигане на нужната сигурност или екологични цели, може да се изразяват в сравняване на функционирането на частта или оборудването с екологичните характеристики или характеристиките за безопасност на оригиналното превозно средство или съответно на някоя от частите му, ако е необходимо.
5. За целите на параграф 1 производителят на части и оборудване представя на органа по одобряването протокол за изпитванията, изготвен от посочената техническа служба, който да удостоверява, че частите или оборудването, за които се иска разрешение, съответстват на изискванията, посочени в параграф 4. Производителят може да подаде само едно искане за тип и за част пред само един орган по одобряването.
Искането трябва да съдържа данни относно производителя на частите или оборудването, типа, идентификационните номера и номерата на частите или оборудването, за които се иска разрешение, както и името на производителя на превозното средство, типа превозно средство и, ако е целесъобразно, годините на производство или други данни, позволяващи идентифицирането на превозното средство, за което е предназначен монтажът на такива части или оборудване.
Когато органът по одобряването прецени въз основа на протокола от изпитванията и на други данни, че въпросните части или оборудване съответстват на изискванията, посочени в параграф 4, той издава сертификат на производителя без неоправдано отлагане. Този протокол дава право частите или оборудването да се продават, предлагат за продажба или монтират към превозни средства в Общността при условията на втората алинея от параграф 9.
6. Всяка част или оборудване, разрешени в съответствие с настоящия член, се маркира надлежно.
Комисията изготвя изисквания за маркиране и опаковане, както и модела и системата за номериране на сертификата по параграф 5.
7. Мерките по параграфи от 2 до 6 следва да се приемат съгласно процедурата по регулиране с контрол по член 40, параграф 2, тъй като са предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива, включително като я допълват.
8. Производителят информира без отлагане органа по одобряването, издал сертификата, за всяка промяна, свързана с условията на издаването. Органът по одобряването взема решение дали сертификатът трябва да се преразгледа или да се преиздаде и дали са необходими нови изпитвания.
Производителят носи отговорност за осигуряване, че частите и оборудването се произвеждат и продължават да се произвеждат при условията, при които е издаден сертификатът.
9. Преди да издаде одобрение, органът по одобряването проверява дали съществуват удовлетворителни условия и процедури, които да осигуряват ефикасен контрол върху съответствието на производството.
Когато органът по одобряването констатира, че условията за издаване на разрешение вече не се изпълняват, той призовава производителя да вземе необходимите мерки за възстановяване на съответствието с изискванията на частите и оборудването. При нужда той отнема разрешението.
10. Всяко разногласие между държавите-членки относно сертификатите, посочени в параграф 5, се предлага на вниманието на Комисията. Тя взима необходимите мерки, като, при необходимост, може да изиска отнемане на разрешението, след допитване до държавите-членки.
11. Настоящият член не се прилага за част или оборудване, преди да бъдат включени в приложение XIII. За всеки елемент или група елементи в приложение XIII се определя разумен преходен период, за да се даде възможност на производителя на частта или оборудването да кандидатства и получи разрешение. Същевременно при необходимост може да се определи и дата за изключване на части и оборудване, предназначени за превозни средства, типово одобрени преди тази дата от приложението на настоящия член.
12. До вземане на решение дали част или оборудване трябва да бъде включена в списъка в параграф 1 държавите-членки могат да запазят националните си разпоредби относно части или оборудване, които могат да създадат съществен риск за правилното функциониране на системи, възлови за безопасността на превозно средство или за въздействието му върху околната среда.
След като се вземе такова решение, националните разпоредби относно въпросните части или оборудване престават да бъдат валидни.
13. Считано от 29 октомври 2007 г. държавите-членки не могат да приемат нови разпоредби по отношение на частите и оборудването, които да засягат правилното функциониране на системите, които са съществени за безопасността на превозното средство или неговото въздействие върху околната среда.
Член 32
Изтегляне на превозни средства от пазара
1. Когато производител, получил типовото одобрение на ЕО, е задължен, в съответствие с разпоредбите на регулаторен акт или на Директива 2001/95/ЕО, да проведе кампания по изтегляне от пазара на вече продадени, регистрирани или влезли в употреба превозни средства поради това, че една или няколко системи, компоненти или отделни технически възли, монтирани в превозното средство, независимо от това дали са надлежно одобрени в съответствие с настоящата директива или не, представляват сериозен риск за безопасността по пътищата, общественото здраве или опазването на околната среда, той незабавно информира органа по одобряването, издал одобрението за превозното средство.
2. Производителят предлага на органа по одобряването поредица от подходящи мерки за неутрализиране на риска, посочен в параграф 1. Органът по одобряването без отлагане съобщава за предложените мерки на органите на другите държави-членки.
Компетентните власти осигуряват ефикасното изпълнение на мерките на собствените си територии.
3. Ако мерките бъдат счетени за недостатъчни от отговорните власти или не бъдат приложени достатъчно бързо, тези власти информират без отлагане органа по одобряването, издал типовото одобрение на ЕО за превозно средство.
Тогава органът по одобряването информира производителя. Ако самият орган по одобряването, издал типовото одобрение на ЕО за превозното средство, не е удовлетворен от мерките на производителя, той взема всички необходими мерки, включително отнемане на типовото одобрение на ЕО за превозното средство, в случаите, когато производителят не предлага и не прилага ефикасни коригиращи мерки. В случай на отнемане на типовото одобрение на ЕО за превозно средство, отговорният орган по одобряването уведомява производителя, органите по одобряването на другите държавите-членки и Комисията с препоръчано писмо или посредством равностойни електронни средства в рамките на 20 работни дни.
4. Настоящият член се отнася също така до части, неподлежащи на никакви изисквания според регулаторните актове.
Член 33
Нотифициране на решения и средства за правна защита
Всички решения, взети съгласно разпоредбите, приети в изпълнение на настоящата директива, с които се отказва или отнема типово одобрение на ЕО, или се отказва регистрация или забранява продажба, подробно излагат причините, на които се основават.
За всяко такова решение се уведомява заинтересованата страна, която същевременно се информира и за средствата за правна защита, с които тя разполага съгласно действащите в съответните държавите-членки закони и за сроковете, в рамките на които тя може да упражни тези средства за правна защита.
ГЛАВА ХIII
МЕЖДУНАРОДНА РЕГЛАМЕНТАЦИЯ
Член 34
Правила на ИКЕ - ООН, които е необходимо да бъдат взети предвид при типово одобрение на ЕО
1. Правилата на ИКЕ - ООН, към които се е присъединила Общността и които са изброени в част от приложение IV и приложение XI, са част от типовото одобрение на ЕО за превозни средства при същите условия като отделните директиви или регламенти. Те се прилагат към категориите превозни средства, изброени в съответните колони на таблицата от приложение IV, част I, и приложение XI, част I.
2. Когато Комисията реши да приложи на задължителна основа правило на ИКЕ - ООН за целите на типовото одобрение на ЕО за превозни средства в съответствие с член 4, параграф 4 от Решение 97/836/ЕО, приложенията към настоящата директива се изменят както следва в съответствие с процедурата по регулиране с контрол по член 40, параграф 2 на настоящата директива. Актът за изменение на приложенията на настоящата директива също така уточнява датите на задължително прилагане на правилата на ИКЕ - ООН или на неговите изменения. Държавите-членки отменят или адаптират националното законодателство, което е несъвместимо с въпросното правило на ИКЕ - ООН.
Когато такова правило на ИКЕ - ООН замени съществуваща отделна директива или регламент, съответният елемент в приложение IV, част I и приложение XI се заменя от номера на правилото на ИКЕ - ООН, а съответният елемент в приложение IV, част II се заличава в съответствие със същата процедура.
3. В случаите, посочени в параграф 2, втора алинея, отделната директива или регламент, заменен от правилото на ИКЕ - ООН, се отменя в съответствие с процедурата по регулиране с контрол по член 40, параграф 2.
Когато бъде отменена отделна директива, държавите-членки отменят националното законодателство, прието за транспониране на тази директива.
4. В настоящата директива или в отделни директиви или регламенти могат да бъдат правени преки препращания към на международни страндарти и разпоредби, без да бъдат пресъздавани в общностната законодателна рамка.
Член 35
Еквивалетност на правилата на ИКЕ - ООН с директиви или регламенти
1. Правилата на ИКЕ - ООН, изброени в част II от приложение IV, се признават за еквивалентни на съответните отделни директиви или регламенти, доколкото те имат същото приложно поле и предмет.
Органите по одобряването на държавите-членки приемат одобрения, издадени в съответствие с тези правила на ИКЕ - ООН, и, където е приложимо, съответните знаци за одобрение на мястото на съответните одобрения и знаци за одобрение, издадени съгласно еквивалентна отделна директива или регламент.
2. Когато Общността реши да приложи, за целите на параграф 1, ново правило на ИКЕ - ООН или изменен вариант на правило на ИКЕ - ООН, част II от приложение IV на настоящата директива се изменя съответно. Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива, следва да се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 40, параграф 2.
Член 36
Еквивалентност с други регламенти
Съветът може, действайки с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията, да признае еквивалетността на условията или разпоредбите за типово одобрение на ЕО на системи, компоненти и отделни технически възли, установени от настоящата директива, и процедурите, установени от международни норми или норми на трети държави в рамките на многостранни или двустранни споразумения между Общността и трети страни.
ГЛАВА ХIV
ПРЕДОСТАВЯНЕ НА ТЕХНИЧЕСКА ИНФОРМАЦИЯ
Член 37
Информация, предназначена за потребители
1. Производителят не може да предоставя каквато и да било техническа информация, свързана с елементите, предвидени от настоящата директива или от регулаторните актове, посочени в приложение IV, която да се отклонява от детайлите, одобрени от органа по одобряването.
2. Когато в даден регулаторен акт се съдържат специални разпоредби за това, производителят предоставя на потребителите цялата необходима информация, както и съответните инструкции, описващи всички специални условия или ограничения, свързани с употребата на превозно средство, компонент или отделен технически възел.
Тази информация се предоставя на официалните езици на Общността. Тя се предоставя със съгласието на органа по одобряването във вид на подходящ придружаващ документ, като например ръководство за употреба или за поддръжка.
Член 38
Информация, предназначена за производителите на компоненти или отделни технически възли
1. Производителят на превозното средство предоставя на производителите на компоненти или отделни технически възли всички тези данни, включително според случая чертежите, конкретно посочени в приложението или допълнението към даден регулаторен акт, необходими за типовото одобрение на ЕО на компоненти или отделни технически възли, или нужни за получаване на разрешение съгласно член 31.
Производителят на превозното средство може да наложи на производителите на компоненти или отделни технически възли обвързващо споразумение с оглед да съхрани поверителния характер на всяка информация, която не е за обществено ползване, включително свързаната с правата на интелектуална собственост.
2. Производителят на компоненти или отделни технически възли, в качеството си на притежател на сертификат за типово одобрение на ЕО, който в съответствие с член 10, параграф 4, съдържа ограничения по отношение на употребата или специални условия за монтаж или и двете, предоставя подробна информация за това на производителя на превозното средство.
Когато в регулаторен акт се съдържа специална разпоредба за това, производителят на компоненти или отделни технически възли предоставя, заедно с произведените компоненти или отделни технически възли, инструкции за употребата или специалните условия за монтиране или и за двете.
ГЛАВА ХV
МЕРКИ ПО ПРИЛАГАНЕТО И ИЗМЕНЕНИЯ
Член 39
Мерки по прилагането и изменения на настоящата директива и специалните директиви и регламенти
1. Комисията приема мерките, необходими за прилагането на всяка специална директива или регламент, съобразно правилата, изложени съответно във всяка съответна директива или регламент.
2. Комисията приема измененията на приложенията към настоящата директива или към разпоредбите на специалните директиви или регламенти, изброени в част I от приложение IV, необходими за приспособяването им към напредъка в областта на науката и техниката или към специфичните нужди на хората с увреждания.
3. Комисията приема измененията на настоящата директива, необходими за установяване на техническите изисквания за превозни средства, произвеждани в малки серии, превозни средства, одобрени съгласно процедура за индивидуално одобрение, и превозни средства, предназначени за специални цели.
4. Когато Комисията констатира наличието на сериозен риск за участниците в движението по пътищата или за околната среда, налагащ вземането на спешни мерки, тя може да измени разпоредбите на специалните директиви или регламенти, изброени в приложение IV, част I.
5. Комисията приема измененията, необходими за добро администриране, и по-специално измененията, необходими за осигуряване на съответствието на специалните директиви или регламенти, посочени в приложение IV, част I, както помежду им, така и с други актове от общностното право.
6. Когато, в изпълнение на Решение 97/836/ЕО, се приемат нови правила на ИКЕ - ООН или изменения на съществуващите правила на ИКЕ - ОН, Комисията внася съответните изменения в приложенията към настоящата директива.
7. Всяка нова специална директива или регламент внасят необходимите изменения в приложенията към настоящата директива.
8. Приложенията към настоящата директива могат да бъдат изменени посредством регламенти.
9. Мерките, посочени в настоящия член, се изменят съгласно процедурата по регулиране с контрол по член 40, параграф 2, тъй като са предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива или на специалните директиви и регламенти, включително като ги допълват.
Член 40
Комитет
1. Комисията се подпомага от комитет, наричан „Технически комитет по моторните превозни средства“ (ТКМПС/TCMV).
2. При позоваване на настоящия параграф се прилагат член 5а, параграфи от 1 до 4, и член 7 от Решение 1999/468/ЕО при спазване на разпоредбите на член 8 от него.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
Срокът, установен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.
ГЛАВА ХVI
ОПРЕДЕЛЯНЕ И НОТИФИКАЦИЯ НА ТЕХНИЧЕСКИТЕ СЛУЖБИ
Член 41
Определяне на техническите служби
1. Определената от държава-членка техническа служба трябва да отговаря на разпоредбите на настоящата директива.
2. Техническите служби сами провеждат или контролират необходимите за одобрението изпитвания или проверки, посочени в настоящата директива или в регулаторен акт, съдържащ се в приложение IV, освен в случаите, в които изрично се допускат алтернативни процедури. Те не могат да провеждат изпитвания или проверки, за които не са надлежно определени.
3. Техническите служби принадлежат към една или няколко от следните категории дейности, в зависимост от областта на техните компетенции:
а)
категория А - технически служби, извършващи със собствени съоръжения изпитванията, предвидени в настоящата директива и регулаторните актове, изброени в приложение IV;
б)
категория Б - технически служби, наблюдаващи провеждането на изпитванията, посочени в настоящата директива и в регулаторните актове, изброени в приложение IV, които се извършват в съоръженията на производителя или в съоръженията на трета страна;
в)
категория В - технически служби, осъществяващи редовна оценка и мониторинг на използваните от производителя процедури за контрол на съответствието на производството;
г)
категория Г - технически служби, осъществяващи наблюдение и извършващи изпитвания или проверки в рамките на контрола на съответствие на производството.
4. Техническите служби притежават необходимите умения, специализирани технически познания и доказан опит в специфичните области на приложение на настоящата директива и на регулаторните актове, изброени в приложение IV.
В допълнение, техническите служби отговарят на стандартите, посочени в допълнение 1 към приложение V, които са приложими към провежданите от тях дейности. Това изискване не се прилага на последния етап на многоетапната процедура за типовото одобрение, посочена в член 25, параграф 1.
5. Органът по одобряването може да изпълнява ролята на техническа служба по отношение на една или няколко от дейностите, посочени в параграф 3.
6. Производител или подизпълнители, действащи от негово име, могат да бъдат определени за техническа служба за дейности от категория А по отношение на регулаторните актове, изброени в приложение XV.
Комисията изменя списъка на тези регулаторни актове, когато това е необходимо, в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 40, параграф 2.
7. Образуванията, посочени в параграфи 5 и 6, действат съобразно разпоредбите на настоящия член.
8. Технически служби, различни от определените по параграф 6, принадлежащи на трета страна, могат да бъдат нотифицирани за целите на член 43 само в рамките на двустранно споразумение между Общността и въпросната трета страна.
Член 42
Оценка на уменията на техническите служби
1. Уменията, посочени в член 41, се доказват в оценъчен доклад, изготвен от компетентната власт. Това може да включва и сертификат за акредитация, издаден от акредитиращия орган.
2. Оценката в доклада, посочен в параграф 1, се извършва съгласно разпоредбите на допълнение 2 към приложение V.
Оценъчният доклад се преразглежда най-късно след период от три години.
3. Оценъчният доклад се изпраща на Комисията по нейно искане.
4. Органът по одобряването, изпълняващ ролята на техническа служба, доказва съответствието посредством приложените документи.
Това включва и оценка, направена от одитори, независими по отношение на извършваната дейност. Тези инспектори могат да принадлежат към същата организация, ако са независими от ръководството на персонала, занимаващ се с оценяваната дейност.
5. Производителят или действащият от негово име подизпълнител, определен за техническа служба, се съобразяват със съответните разпоредби на настоящия член.
Член 43
Процедури за нотификация
1. За всяка определена техническа служба държавите-членки нотифицират Комисията относно името, адреса (включително електронния адрес), отговарящите лица и категорията дейности. Те нотифицират Комисията и за всички следващи промени.
Актът за нотификация посочва според кои регулаторни актове са били определени техническите служби.
2. Техническите служби могат да извършват дейностите, описани в член 41, за целите на типовото одобрение, само ако вече са били нотифицирани на Комисията.
3. Една и съща техническа служба може да бъде определена и нотифицирана от няколко държави-членки, независимо от категорията дейности, които тя извършва.
4. Ако при прилагане на даден регулаторен акт определена организация или компетентна власт, чиято дейност не е измежду съдържащите се в член 41 дейности, трябва да бъде определена за прилагането на този регулаторен акт, нотификацията се извършва в съответствие с разпоредбите на настоящия член.
5. Комисията публикува списъка и конкретните данни, отнасящи се до органите по одобряването и техническите служби, на своята интернет страница.
ГЛАВА ХVII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 44
Преходни разпоредби
1. До влизането в сила на необходимите изменения на настоящата директива, целящи включването на превозни средства, останали извън приложното ѝ поле, или допълването на административните или технически разпоредби относно типовото одобрение на превозни средства, различни от М1, които се произвеждат в малки серии, и установяването на хармонизирани административни и технически разпоредби относно процедурата за индивидуално одобрение, и до изтичането на преходните периоди, предвидени по член 45, държавите-членки продължават да издават национални одобрения за такива превозни средства, при условие че тези одобрения се основават на хармонизираните технически изисквания, изложени в настоящата директива.
2. По искане на производителя или, в случай на индивидуално одобрение, по искане на притежателя на превозното средство и при представяне на исканата информация, съответните държави-членки оформят и издават, в зависимост от случая, сертификати за типово одобрение или сертификати за индивидуално одобрение. Сертификатът се издава на заявителя.
По отношение на превозни средства от един и същ тип другите държави-членки приемат заверено копие като доказателство за провеждането на необходимите изпитвания.
3. Когато дадено индивидуално одобрено превозно средство трябва да бъде регистрирано в друга държава-членка, тази държава-членка може да поиска от органа по одобряването, издал индивидуалното одобрение, всякаква допълнителна информация, описваща подробно характера на техническите изисквания, на които отговаря конкретното превозно средство.
4. До хармонизацията на регистрационните и данъчни системи на държавите-членки във връзка с превозните средства, обхванати от настоящата директива, държавите-членки могат да използват национални кодови системи с цел да улеснят регистрацията и облагането с данъци на тяхна територия. За тази цел държавите-членки могат да направят нови подразделения на разновидностите, указани в част II от приложение III, предвиждащо изрично посочване в информационния пакет на критериите за подразделяне или възможността те да бъдат изведени от него чрез просто изчисление.
Член 45
Дати за прилагане на типовото одобрение на ЕО
1. Що се отнася до типовото одобрение на ЕО, държавите-членки издават одобрение на нови типове превозни средства, считано от датите, посочени в приложение ХIX.
2. По искане на производителя, държавите-членки могат да издадат одобрение на ЕО на нови типове превозни средства, считано от 29 април 2009 г.
3. До посочените дати в четвъртата колона на таблицата в приложение ХIX, разпоредбата на член 26, параграф 1 не се прилага за нови превозни средства, за които е било издадено национално одобрение преди датите, указани в третата колона на приложението или за които няма одобрение.
4. По искане на производителя и до датите, посочени в колона 3 на редове 6 и 9 в таблицата, установена в приложение XIX, държавите-членки продължат да издават национални типови одобрения като алтернатива на типовото одобрение на ЕО на превозни средства от категории M2 или M3, при условие че тези превозни средства и техните системи, части и отделни технически възли са били типово одобрени в съответствие с регулаторните актове, изброени в част I от приложение IV към настоящата директива.
5. Настоящата директива не обезсилва никое от типовите одобрения на ЕО, издадени на превозни средства от категория М1 преди 29 април 2009 г., нито препятства удължаването на такива одобрения.
6. Що се отнася до одобрението на ЕО на нови типове системи, компоненти или отделни технически възли, държавите-членки прилагат настоящата директива от 29 април 2009 г.
Настоящата директива не обезсилва никое от типовите одобрения на ЕО, издадени за системи, компоненти или отделни технически възли преди 29 април 2009 г., нито пък препятства удължаването на такива одобрения.
Член 46
Санкции
Държавите-членки определят санкциите за нарушаване на разпоредбите на настоящата директива и в частност на забраните, съдържащи се или произлизащи от член 31, и на регулаторните актове, посочени в приложение IV, част I, и взимат необходимите мерки за тяхното прилагане. Определените санкции трябва да бъдат ефикасни, пропорционални и с възпиращ ефект. Държавите-членки уведомяват Комисията за съответните разпоредби, не по-късно от 29 април 2009 г. и възможно най-бързо съобщават за всички евентуални последващи промени.
Член 47
Оценяване
1. Не по-късно от 29 април 2011 г. държавите-членки информират Комисията за прилагането на процедурите за типово одобрение, изложени в настоящата директива, и по-специално на прилагането на многоетапния процес. При нужда Комисията предлага измененията, считани за необходими за усъвършенстване на процеса за типово одобрение.
2. Въз основа на предоставената по параграф 1 информация Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета относно прилагането на настоящата директива, не по-късно от 29 октомври 2011 г. При нужда Комисията може да предложи датите на прилагане, посочени в член 45, да бъдат отложени.
Член 48
Транспониране
1. Държавите-членки приемат и публикуват преди 29 април 2009 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят със съществените изменения на настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби.
Държавите-членки прилагат тези разпоредби, считано от 29 април 2009 г.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Те трябва също така да съдържат изявление, че позовавания в съществуващите закони, регламенти и административни разпоредби на директивата, отменена от настоящата директива, се тълкуват като позовавания на настоящата директива. Условията и редът на позоваване и начинът на формулиране на това заявление се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 49
Отмяна
Директива 70/156/ЕО се отменя, считано от 29 април 2009 г., без да се засягат задълженията на държавите-членки относно сроковете за транспониране в националното законодателство и прилагане на директивите, посочени в приложение XX, част Б.
Позоваванията към отменената директива се тълкуват като позовавания към настоящата директива и следва да се четат съгласно таблицата за съответствие, посочена в приложение XXI.
Член 50
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 51
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбчрг на 5 септември 2007 година.
DIRETTIVA 2007/46/CE DEL PARLAMENTO EUROPEO E DEL CONSIGLIO,
del 5 settembre 2007
che istituisce un quadro per l’omologazione dei veicoli a motore e dei loro rimorchi, nonché dei sistemi, componenti ed entità tecniche destinati a tali veicoli
(«direttiva quadro»)
(Testo rilevante ai fini del SEE)
IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l’articolo 95,
vista la proposta della Commissione,
visto il parere del Comitato economico e sociale europeo (1),
deliberando secondo la procedura di cui all’articolo 251 del trattato (2),
considerando quanto segue:
(1)
La direttiva 70/156/CEE del Consiglio, del 6 febbraio 1970, concernente il ravvicinamento delle legislazioni degli Stati membri relative all’omologazione dei veicoli a motore e dei loro rimorchi (3), ha subito diverse e sostanziali modificazioni. In occasione di nuove modificazioni è opportuno, per motivi di chiarezza, procedere alla sua rifusione.
(2)
Ai fini dell’instaurazione e del funzionamento del mercato interno della Comunità, è opportuno sostituire i sistemi di omologazione degli Stati membri con un’idonea procedura comunitaria basata sul principio dell’armonizzazione totale.
(3)
I requisiti tecnici applicabili ai sistemi, ai componenti, alle entità tecniche e ai veicoli dovrebbero essere armonizzati e specificati in atti normativi. Tali atti normativi dovrebbero in primo luogo tendere a garantire un elevato livello di sicurezza stradale, protezione della salute, protezione dell’ambiente, efficienza energetica e protezione contro gli usi non autorizzati.
(4)
La direttiva 92/53/CEE del Consiglio, del 18 giugno 1992, che modifica la direttiva 70/156/CEE concernente il ravvicinamento delle legislazioni degli Stati membri relative all’omologazione dei veicoli a motore e dei loro rimorchi (4), limita l’applicazione della procedura comunitaria di omologazione dei veicoli completi alla categoria M1. Tuttavia, per realizzare il mercato interno e assicurarne il buon funzionamento, il campo d’applicazione della presente direttiva dovrebbe includere tutte le categorie di veicoli, in modo da consentire ai costruttori di beneficiare dei vantaggi del mercato interno mediante l’omologazione comunitaria.
(5)
Per consentire ai costruttori di adattarsi alle nuove procedure armonizzate, si dovrebbe prevedere un lasso di tempo sufficiente prima che l’omologazione comunitaria dei veicoli diventi obbligatoria per i veicoli di categorie diverse da M1 prodotti in una sola fase. Un periodo più lungo è necessario per i veicoli di categorie diverse da M1 che richiedono un’omologazione in più fasi, perché a tale procedura parteciperanno i carrozzieri, che dovranno acquisire sufficiente esperienza in questo campo, di modo che le necessarie procedure possano essere convenientemente applicate. Tuttavia, vista l’importanza della sicurezza per i veicoli delle categorie M2 e M3, durante il periodo transitorio, in cui è ancora valida l’omologazione nazionale onde consentire ai costruttori di acquisire esperienza in relazione all’omologazione CE di veicolo, è necessario che tali veicoli soddisfino i requisiti tecnici delle direttive armonizzate.
(6)
Finora i costruttori che producono veicoli in piccole serie sono stati parzialmente esclusi dai benefici del mercato interno. L’esperienza ha dimostrato che la sicurezza stradale e la protezione dell’ambiente potrebbero essere notevolmente migliorate se i veicoli prodotti in piccole serie fossero totalmente integrati nel sistema comunitario di omologazione dei veicoli, iniziando da quelli della categoria M1.
(7)
Per evitare abusi, dovrebbe essere applicata una procedura semplificata per i veicoli in piccole serie solo nei casi in cui la produzione è molto limitata. È quindi necessario definire con maggiore precisione il concetto di piccola serie in termini di numero di veicoli prodotti.
(8)
È importante disporre misure che consentano l’omologazione di veicoli su base individuale, in particolare per introdurre una certa flessibilità nel sistema di omologazione in più fasi. Tuttavia, nell’attesa che entrino in vigore specifiche norme armonizzate a livello comunitario, gli Stati membri dovrebbero poter continuare a rilasciare omologazioni individuali conformemente alle loro norme nazionali.
(9)
Nell’attesa dell’applicazione delle procedure di omologazione CE dei veicoli a categorie di veicoli diverse da M1, gli Stati membri dovrebbero poter continuare a rilasciare omologazioni di veicoli su base nazionale ed è opportuno di conseguenza prevedere disposizioni transitorie.
(10)
I provvedimenti necessari per dare attuazione alla presente direttiva dovrebbero essere adottati secondo la decisione 1999/468/CE del Consiglio, del 28 giugno 1999, recante modalità per l’esercizio delle competenze di esecuzione conferite alla Commissione (5).
(11)
Con la decisione 97/836/CE del Consiglio (6), la Comunità ha aderito all’accordo della Commissione economica per l’Europa delle Nazioni Unite relativo all’adozione di prescrizioni tecniche uniformi applicabili ai veicoli a motore, agli accessori e alle parti che possono essere installati e/o utilizzati sui veicoli a motore e alle condizioni di riconoscimento reciproco delle omologazioni rilasciate sulla base di tali prescrizioni («accordo del 1958 riveduto»).
Di conseguenza, i regolamenti della Commissione economica per l’Europa delle Nazioni Unite (UNECE) a cui la Comunità aderisce in applicazione di detta decisione e le modifiche dei regolamenti UNECE a cui essa ha già aderito dovrebbero essere incorporati nella procedura di omologazione comunitaria come prescrizioni relative all’omologazione CE dei veicoli o come alternativi alla normativa comunitaria in vigore. In particolare, qualora la Comunità mediante una decisione del Consiglio decida che un regolamento UNECE sia integrato nella procedura di omologazione CE dei veicoli e sostituisca la normativa comunitaria in vigore, la Commissione ha il potere di apportare i necessari adeguamenti a tale direttiva. Tali misure di portata generale e intese a modificare elementi non essenziali della presente direttiva o integrarla con l’aggiunta di nuovi elementi non essenziali, dovrebbero essere adottate secondo la procedura di regolamentazione con controllo di cui all’articolo 5 bis della decisione 1999/468/CE.
(12)
Ai fini di una migliore regolamentazione e semplificazione e onde evitare la necessità di aggiornare costantemente la legislazione comunitaria in vigore su questioni di specifiche tecniche, è opportuno che la presente direttiva o le direttive particolari e i regolamenti possano contenere riferimenti a norme e regolamenti internazionali esistenti senza doverli riprodurre nel quadro giuridico comunitario.
(13)
Per garantire che la procedura di controllo della conformità della produzione, che costituisce uno dei fondamenti del sistema di omologazione comunitario, sia correttamente applicata e funzioni adeguatamente, i costruttori dovrebbero essere sottoposti a regolari verifiche da parte delle autorità competenti o di un servizio tecnico designato, in possesso delle qualifiche necessarie.
(14)
L’obiettivo principale della legislazione in materia di omologazione dei veicoli è assicurare che i veicoli nuovi, i componenti e le entità tecniche immessi in commercio forniscano un elevato livello di sicurezza e di protezione dell’ambiente. Tale scopo non dovrebbe essere pregiudicato dal montaggio di talune parti o apparecchiature dopo che i veicoli sono stati commercializzati o sono entrati in circolazione. Pertanto, dovrebbero essere adottate misure appropriate al fine di assicurare che le parti o le apparecchiature che possono essere montate sui veicoli e che sono in grado di pregiudicare considerevolmente il funzionamento di sistemi essenziali in termini di sicurezza o di protezione ambientale, siano soggetti a un controllo preventivo da parte di un’autorità di omologazione prima di essere messi in vendita. Tali misure dovrebbero consistere in disposizioni tecniche relative ai requisiti cui tali parti o tali apparecchiature debbono rispondere.
(15)
Tali misure dovrebbero applicarsi solo a un numero limitato di parti o apparecchiature. L’elenco delle parti o apparecchiature in questione, con i requisiti ad esse applicabili, dovrebbe essere redatto dopo aver consultato i soggetti interessati. Nel redigere tale elenco è opportuno che la Commissione consulti i soggetti interessati sulla base di una relazione e che si adoperi per trovare un giusto equilibrio tra i requisiti relativi al miglioramento della sicurezza stradale e alla protezione dell’ambiente e gli interessi di consumatori, produttori e distributori, nel mercato post-vendita.
(16)
L’elenco delle parti ed apparecchiature, i sistemi essenziali interessati nonché le misure di verifica e di attuazione dovrebbero essere determinati secondo la decisione 1999/468/CE. Tali misure di portata generale e intese a modificare elementi non essenziali della presente direttiva o a integrare la presente direttiva con l’aggiunta di nuovi elementi non essenziali, dovrebbero essere adottate secondo la procedura di regolamentazione con controllo di cui all’articolo 5 bis della suddetta decisione.
(17)
La presente direttiva costituisce una serie di requisiti di sicurezza ai sensi dell’articolo 1, paragrafo 2, della direttiva 2001/95/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 3 dicembre 2001, relativa alla sicurezza generale dei prodotti (7), che stabilisce requisiti specifici per proteggere la salute e la sicurezza dei consumatori. È quindi importante stabilire disposizioni volte ad assicurare che, nel caso in cui un veicolo presenti un serio rischio per i consumatori, derivante dall’applicazione della presente direttiva o di atti normativi elencati all’allegato IV, il produttore abbia adottato misure di protezione efficaci, ivi compreso il richiamo dei veicoli. Le autorità di omologazione dovrebbero pertanto essere in grado di valutare se le misure proposte siano o meno sufficienti.
(18)
È importante che i costruttori forniscano ai proprietari di veicoli le informazioni necessarie ad evitare l’uso improprio di dispositivi di sicurezza. È opportuno includere nella presente direttiva disposizioni al riguardo.
(19)
È altrettanto importante che i produttori di apparecchiature abbiano accesso a talune informazioni, disponibili solo presso il costruttore del veicolo, vale a dire le informazioni tecniche, compresi i disegni, necessarie a produrre i pezzi destinati al mercato dell’assistenza postvendita.
(20)
È ugualmente importante che i costruttori rendano le informazioni facilmente accessibili agli operatori indipendenti, al fine di garantire la riparazione e la manutenzione dei veicoli in un mercato pienamente competitivo. Questi obblighi di informazione sono stati finora incorporati nella legislazione comunitaria, in particolare nel regolamento (CE) n. 715/2007 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 20 giugno 2007, relativo all’omologazione dei veicoli a motore riguardo alle emissioni dai veicoli passeggeri e commerciali leggeri (Euro 5 e Euro 6) e all’ottenimento di informazioni sulla riparazione e la manutenzione del veicolo (8), sulla base del fatto che, entro quattro anni dall’entrata in vigore di tale regolamento, la Commissione presenterà una relazione sul funzionamento del sistema d’accesso alle informazioni sulla riparazione e la manutenzione dei veicoli e valuterà se sia opportuno consolidare tutte le disposizioni che disciplinano l’accesso a tali informazioni nell’ambito di una direttiva quadro rivista sull’omologazione.
(21)
Al fine di semplificare e di accelerare la procedura, i provvedimenti di esecuzione delle direttive particolari o dei regolamenti nonché le disposizioni relative all’adeguamento degli allegati della presente direttiva, delle direttive particolari o dei regolamenti, in particolare riguardo all’evoluzione delle conoscenze scientifiche e tecniche, dovrebbero essere adottati secondo la decisione 1999/468/CE. Tali misure di portata generale e intese a modificare elementi non essenziali della presente direttiva o delle direttive particolari o dei regolamenti, o integrarli con l’aggiunta di nuovi elementi non essenziali, dovrebbero essere adottate secondo la procedura di regolamentazione con controllo di cui all’articolo 5 bis di tale decisione. La stessa procedura dovrebbe essere applicata agli adeguamenti necessari per l’omologazione dei veicoli destinati ai disabili.
(22)
L’esperienza ha dimostrato che laddove siano state individuate carenze nella normativa vigente può presentarsi la necessità di adottare quanto prima gli opportuni provvedimenti al fine di garantire una migliore protezione degli utenti della strada. In simili casi d’urgenza le necessarie modifiche delle direttive particolari o dei regolamenti sono adottate secondo la decisione 1999/468/CE. Tali misure di portata generale e intese a modificare elementi non essenziali o delle direttive particolari o dei regolamenti, o integrarli con l’aggiunta di nuovi elementi non essenziali, dovrebbero essere adottate secondo la procedura di regolamentazione con controllo di cui all’articolo 5 bis di tale decisione.
(23)
Poiché lo scopo della presente direttiva, vale a dire la realizzazione del mercato interno mediante l’introduzione di un sistema obbligatorio di omologazione comunitario per tutte le categorie di veicoli, non può essere realizzato in misura sufficiente dagli Stati membri e può quindi, a causa delle dimensioni dell’azione, essere realizzato meglio a livello comunitario, la Comunità può intervenire, in base al principio di sussidiarietà sancito dall’articolo 5 del trattato. La presente direttiva si limita a quanto è necessario per conseguire tale scopo, in ottemperanza al principio di proporzionalità enunciato nello stesso articolo.
(24)
L’obbligo di recepire nel diritto nazionale la presente direttiva dovrebbe essere limitato alle disposizioni che rappresentano un cambiamento sostanziale rispetto alle direttive precedenti. L’obbligo di recepire le disposizioni immutate deriva dalle direttive precedenti.
(25)
A norma del punto 34 dell’accordo interistituzionale «Legiferare meglio» (9), gli Stati membri sono incoraggiati a redigere e rendere pubblici, nell’interesse proprio e della Comunità, prospetti indicanti, per quanto possibile, la concordanza tra la presente direttiva e i provvedimenti di recepimento.
(26)
La presente direttiva dovrebbe lasciare impregiudicati gli obblighi degli Stati membri relativi ai termini di recepimento nel diritto interno e di applicazione delle direttive di cui all’allegato XX, parte B.
(27)
Le disposizioni della presente direttiva sono conformi ai principi contenuti nel piano d’azione «semplificare e migliorare la regolamentazione».
(28)
È particolarmente importante che le future misure proposte sulla base della presente direttiva o le procedure da attuare in applicazione della stessa siano conformi a tali principi, che sono stati riaffermati dalla Commissione nella comunicazione «Un quadro normativo competitivo nel settore automobilistico per il XXI secolo»,
HANNO ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
CAPO I
DISPOSIZIONI GENERALI
Articolo 1
Oggetto
La presente direttiva stabilisce un quadro armonizzato contenente le disposizioni amministrative e i requisiti tecnici generali necessari per l’omologazione di tutti i veicoli nuovi che rientrano nel suo campo d’applicazione e dei sistemi, dei componenti e delle entità tecniche destinati a tali veicoli, al fine di semplificarne l’immatricolazione, la vendita e la messa in circolazione all’interno della Comunità.
La presente direttiva stabilisce inoltre disposizioni per la vendita e la messa in circolazione di parti e apparecchiature destinate ai veicoli omologati conformemente alla presente direttiva.
Specifici requisiti tecnici relativi alla costruzione e al funzionamento di veicoli sono stabiliti in applicazione della presente direttiva con atti normativi, il cui elenco tassativo figura nell’allegato IV.
Articolo 2
Ambito di applicazione
1. La presente direttiva si applica all’omologazione dei veicoli progettati e fabbricati in una o più fasi al fine di essere utilizzati su strada, nonché dei sistemi, componenti ed entità tecniche progettati e fabbricati per i suddetti veicoli.
Essa si applica anche all’omologazione individuale di tali veicoli.
La presente direttiva si applica inoltre alle parti e alle apparecchiature destinate ai veicoli da essa contemplati.
2. La presente direttiva non si applica all’omologazione o all’omologazione individuale dei seguenti veicoli:
a)
i trattori agricoli o forestali, quali definiti nella direttiva 2003/37/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 26 maggio 2003, relativa all’omologazione dei trattori agricoli o forestali, dei loro rimorchi e delle loro macchine intercambiabili trainate, nonché dei sistemi, componenti ed entità tecniche di tali veicoli (10), e i rimorchi progettati e fabbricati specificamente per essere trainati dai medesimi;
b)
i quadricicli, quali definiti nella direttiva 2002/24/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 18 marzo 2002, relativa all’omologazione dei veicoli a motore a due o a tre ruote (11);
c)
i veicoli cingolati.
3. L’omologazione o l’omologazione individuale, disciplinate dalla presente direttiva, sono facoltative per i seguenti veicoli:
a)
veicoli progettati e fabbricati per essere essenzialmente utilizzati in cantieri edili, cave, installazioni portuali o aeroportuali;
b)
veicoli blindati progettati e fabbricati per essere utilizzati dalle forze armate, dalla protezione civile, dai servizi antincendio e dai servizi responsabili del mantenimento dell’ordine pubblico; e
c)
macchine mobili,
nella misura in cui tali veicoli soddisfino i requisiti della presente direttiva. Tali omologazioni facoltative non pregiudicano l’applicazione della direttiva 2006/42/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 17 maggio 2006, relativa alle macchine (12).
4. L’omologazione individuale a norma della presente direttiva è facoltativa per i seguenti veicoli:
a)
veicoli destinati esclusivamente alle corse automobilistiche su strada;
b)
prototipi di veicoli utilizzati su strada sotto la responsabilità di un costruttore per lo svolgimento di specifici programmi di prove purché siano stati progettati e fabbricati specificamente a tal fine.
Articolo 3
Definizioni
Ai fini della presente direttiva e degli atti normativi elencati nell’allegato IV, salvo altrimenti in essi disposto, si intende per:
1)
«atto normativo», una direttiva particolare o un regolamento oppure un regolamento UNECE annesso all’accordo del 1958 riveduto;
2)
«direttiva particolare o regolamento» una direttiva o un regolamento elencato nell’allegato IV, parte I. Il termine include anche i rispettivi provvedimenti di esecuzione;
3)
«omologazione», la procedura con cui uno Stato membro certifica che un tipo di veicolo, sistema, componente o entità tecnica è conforme alle pertinenti disposizioni amministrative e prescrizioni tecniche;
4)
«omologazione nazionale», l’omologazione prevista dalla legislazione nazionale di uno Stato membro, la cui validità è limitata al territorio di tale Stato membro;
5)
«omologazione CE», la procedura con cui uno Stato membro certifica che un tipo di veicolo, sistema, componente o entità tecnica è conforme alle disposizioni amministrative e alle prescrizioni tecniche pertinenti della presente direttiva e degli atti normativi elencati negli allegati IV o XI;
6)
«omologazione individuale», la procedura con cui uno Stato membro certifica che un determinato veicolo, unico o meno, è conforme alle pertinenti disposizioni amministrative e prescrizioni tecniche;
7)
«omologazione in più fasi», la procedura con cui uno o più Stati membri certificano che, a seconda dello stato di completamento, un tipo di veicolo incompleto o completato è conforme alle disposizioni amministrative e alle prescrizioni tecniche pertinenti della presente direttiva;
8)
«omologazione a tappe», una procedura di omologazione di un veicolo consistente nell’ottenere gradualmente la serie completa delle schede di omologazione CE per i sistemi, i componenti e le entità tecniche relativi al veicolo e che conduce, nella fase finale, all’omologazione del veicolo completo;
9)
«omologazione in un’unica tappa», una procedura di omologazione di un veicolo completo per mezzo di un’unica operazione;
10)
«omologazione mista», una procedura di omologazione a tappe per la quale sono effettuate una o più omologazioni di sistemi durante la fase finale dell’omologazione del veicolo completo, senza che sia necessario rilasciare le schede CE per tali sistemi;
11)
«veicolo a motore», ogni veicolo azionato da un motore che si muova con mezzi propri, abbia almeno quattro ruote, completo, completato o incompleto, con una velocità massima di progetto superiore a 25 km/h;
12)
«rimorchio», ogni veicolo su ruote non semovente progettato e fabbricato per essere trainato da un veicolo a motore;
13)
«veicolo», ogni veicolo a motore o il suo rimorchio quali definiti ai punti 11 e 12;
14)
«veicolo a motore ibrido», veicolo munito di almeno due diversi convertitori d’energia e di due diversi sistemi di accumulazione (sul veicolo) dell’energia per la sua propulsione;
15)
«veicolo elettrico ibrido», veicolo ibrido che, per la sua propulsione meccanica, trae energia dalle due seguenti fonti di accumulazione dell’energia installate a bordo:
-
un carburante di consumo,
-
un dispositivo di accumulazione dell’energia elettrica (ad esempio batteria, condensatore, volano/generatore ecc.);
16)
«macchina mobile», ogni veicolo semovente specificamente progettato e fabbricato per eseguire lavori e, per le sue caratteristiche costruttive, non idoneo al trasporto di passeggeri o di merci; le macchine montate su un telaio di veicolo a motore non sono considerate macchine mobili;
17)
«tipo di veicolo», i veicoli di una determinata categoria identici almeno per quanto riguarda gli aspetti essenziali specificati nella parte B dell’allegato II; un tipo di veicolo può comprendere diverse varianti e versioni anch’esse specificate nella parte B dell’allegato II;
18)
«veicolo base», qualsiasi veicolo utilizzato nella fase iniziale di un procedimento di omologazione in più fasi;
19)
«veicolo incompleto», un veicolo che, per conformarsi alle pertinenti prescrizioni tecniche della presente direttiva, deve essere completato in almeno una fase successiva;
20)
«veicolo completato», il veicolo che risulta dal procedimento di omologazione in più fasi e che è conforme alle pertinenti prescrizioni tecniche della presente direttiva;
21)
«veicolo completo», un veicolo che non deve essere completato per essere conforme alle pertinenti prescrizioni tecniche della presente direttiva;
22)
«veicolo di fine serie», un veicolo parte di una scorta, che non può essere immatricolato o venduto o messo in circolazione a causa dell’entrata in vigore di nuovi requisiti tecnici per i quali non è stato omologato;
23)
«sistema», un insieme di dispositivi combinati in modo da eseguire una o più funzioni specifiche in un veicolo e soggetto alle prescrizioni degli atti normativi;
24)
«componente», un dispositivo soggetto alle prescrizioni di un atto normativo e destinato a far parte di un veicolo, il quale può essere omologato indipendentemente dal veicolo qualora l’atto normativo lo preveda espressamente;
25)
«entità tecnica», un dispositivo soggetto alle prescrizioni di un atto normativo e destinato a far parte di un veicolo, il quale può essere omologato separatamente ma soltanto in relazione ad uno o più tipi di veicoli determinati qualora l’atto normativo lo preveda espressamente;
26)
«parti o apparecchiature originali», parti o apparecchiature costruite conformemente alle specifiche e alle norme di produzione fornite dal costruttore del veicolo per la produzione di parti o apparecchiature per l’assemblaggio del veicolo in questione. Esse includono le parti o le apparecchiature costruite nella stessa linea di produzione di tali parti o apparecchiature. Salvo prova contraria, si presume che le parti costituiscono parti originali se il costruttore delle stesse certifica che esse hanno qualità equivalenti ai componenti utilizzati per l’assemblaggio del veicolo in questione e sono state costruite conformemente alle specifiche e alle norme di produzione del costruttore del veicolo;
27)
«costruttore», la persona o l’ente responsabile, verso l’autorità di omologazione, di tutti gli aspetti del procedimento di omologazione e della conformità della produzione; non è indispensabile che detta persona o ente partecipino direttamente a tutte le fasi di costruzione del veicolo, del sistema, del componente o dell’entità tecnica soggetti all’omologazione;
28)
«rappresentante del costruttore», una persona fisica o giuridica stabilita nella Comunità, debitamente designata dal costruttore per rappresentarlo presso l’autorità di omologazione e per agire in suo nome, ai fini della presente direttiva; quando è fatto riferimento al termine «costruttore», esso deve indicare il costruttore stesso o il suo rappresentante;
29)
«autorità di omologazione», l’autorità di uno Stato membro responsabile di tutti gli aspetti dell’omologazione di un tipo di veicolo, sistema, componente o entità tecnica o dell’omologazione individuale di un veicolo e della procedura di autorizzazione; essa rilascia e, se necessario, revoca le schede di omologazione, assicura il collegamento con i propri omologhi degli altri Stati membri, designa i servizi tecnici e assicura che il costruttore rispetti i propri obblighi relativi alla conformità della produzione;
30)
«autorità competente» di cui all’articolo 42, l’autorità di omologazione o un’autorità designata, ovvero un organismo di accreditamento che agisce rispettivamente per loro conto;
31)
«servizio tecnico», un organismo o un ente designato, dall’autorità di omologazione di uno Stato membro, come laboratorio di prova per l’esecuzione di prove o come organismo di valutazione della conformità per l’esecuzione della valutazione iniziale, o di altre prove o ispezioni, per conto dell’autorità di omologazione; tali funzioni possono essere svolte anche dalla stessa autorità di omologazione;
32)
«metodo di prova virtuale», simulazioni su computer comprendenti calcoli che dimostrano se un veicolo, sistema, componente o entità tecnica soddisfa i requisiti tecnici di un atto normativo. Ai fini della prova, non è necessario che un metodo virtuale utilizzi un veicolo, sistema, componente o entità tecnica reali;
33)
«scheda di omologazione», il documento con cui l’autorità di omologazione certifica che un tipo di veicolo, sistema, componente o entità tecnica è omologato;
34)
«scheda di omologazione CE», la scheda che figura nell’allegato VI, o nell’allegato corrispondente di una direttiva particolare o di un regolamento; il modulo di comunicazione figurante nel pertinente allegato di uno dei regolamenti UNECE elencati nella parte I o parte II dell’allegato IV della presente direttiva, è considerato equivalente ad essa;
35)
«scheda di omologazione individuale», il documento con cui l’autorità di omologazione certifica che un singolo veicolo è omologato;
36)
«certificato di conformità», il documento di cui all’allegato IX, rilasciato dal costruttore e attestante che un veicolo appartenente alla serie del tipo omologato a norma della presente direttiva è conforme a tutti gli atti normativi al momento della sua produzione;
37)
«scheda informativa», le schede figuranti negli allegati I o III o nel corrispondente allegato di una direttiva particolare o di un regolamento in cui sono prescritte le informazioni che il richiedente è tenuto a fornire; la scheda informativa può essere fornita sotto forma di documento elettronico;
38)
«documentazione informativa», la documentazione completa, comprendente la scheda informativa, dati, disegni, fotografie ecc. forniti dal richiedente; la documentazione informativa può essere fornita sotto forma di documento elettronico;
39)
«fascicolo di omologazione», la documentazione informativa accompagnata dai verbali di prova e da tutti gli altri documenti che il servizio tecnico o l’autorità di omologazione hanno aggiunto alla documentazione informativa nello svolgimento delle proprie funzioni; il fascicolo di omologazione può essere fornito sotto forma di documento elettronico;
40)
«indice del fascicolo di omologazione», il documento in cui è elencato il contenuto del fascicolo di omologazione, opportunamente numerato o altrimenti contrassegnato in modo che ogni pagina sia chiaramente identificabile; in tale documento devono essere registrate le tappe successive nella gestione dell’omologazione CE, in particolare le date delle revisioni e degli aggiornamenti.
CAPO II
OBBLIGHI GENERALI
Articolo 4
Obblighi degli Stati membri
1. Gli Stati membri assicurano che i costruttori che richiedono un’omologazione rispettino gli obblighi previsti dalla presente direttiva.
2. Gli Stati membri rilasciano un’omologazione soltanto per i veicoli, i sistemi, i componenti o le entità tecniche conformi alle disposizioni della presente direttiva.
3. Gli Stati membri immatricolano o autorizzano la vendita o la messa in circolazione soltanto dei veicoli, dei componenti e delle entità tecniche conformi alle disposizioni della presente direttiva.
Essi non vietano, limitano o impediscono l’immatricolazione, la vendita o la messa in circolazione su strada di veicoli, componenti o entità tecniche per motivi connessi ad aspetti della costruzione e del funzionamento contemplati dalla presente direttiva, se soddisfano i requisiti previsti da quest’ultima.
4. Gli Stati membri istituiscono o designano le autorità competenti in materia di omologazione e comunicano tali atti alla Commissione a norma dell’articolo 43.
L’atto di notifica delle autorità di omologazione comprende il nome, l’indirizzo, compreso quello elettronico, e il loro settore di competenza.
Articolo 5
Obblighi dei costruttori
1. Il costruttore è responsabile verso l’autorità di omologazione di tutti gli aspetti della procedura di omologazione e della conformità della produzione, indipendentemente dal fatto che egli partecipi direttamente o meno a tutte le fasi di costruzione di un veicolo, sistema, componente o entità tecnica.
2. Nel caso di un’omologazione in più fasi, ogni costruttore è responsabile dell’omologazione e della conformità della produzione dei sistemi, dei componenti o delle entità tecniche che si aggiungono nella fase di realizzazione del veicolo in cui egli interviene.
Il costruttore che modifica componenti o sistemi già omologati in fasi precedenti è responsabile dell’omologazione e della conformità della produzione di tali componenti e sistemi.
3. Ai fini della presente direttiva, il costruttore stabilito fuori dalla Comunità designa a rappresentarlo dinanzi all’autorità di omologazione un proprio rappresentante stabilito nella Comunità.
CAPO III
PROCEDURE DI OMOLOGAZIONE CE
Articolo 6
Procedure per l’omologazione CE di veicoli
1. Il costruttore può scegliere una delle seguenti procedure:
a)
omologazione a tappe;
b)
omologazione in un’unica tappa;
c)
omologazione mista.
2. La domanda di omologazione a tappe consiste nella documentazione informativa contenente le informazioni specificate nell’allegato III ed è accompagnata dalla serie completa delle schede di omologazione richieste da ciascuno dei pertinenti atti normativi elencati nell’allegato IV o nell’allegato XI. Nel caso dell’omologazione di un sistema o di un’entità tecnica secondo i pertinenti atti normativi, l’autorità di omologazione ha accesso al relativo fascicolo di omologazione fino alla data di rilascio o di rifiuto dell’omologazione.
3. La domanda di omologazione in un’unica tappa consiste nella documentazione informativa contenente le informazioni specificate nell’allegato I, in relazione agli atti normativi specificati nell’allegato IV o nell’allegato XI e, se del caso, nella parte II dell’allegato III.
4. Nel caso di una procedura di omologazione mista, l’autorità di omologazione può esentare un costruttore dall’obbligo di produrre una o più schede di omologazione CE di sistemi, a condizione che la documentazione informativa sia accompagnata dalle indicazioni di cui all’allegato I, necessarie per l’omologazione di tali sistemi durante la fase di omologazione del veicolo, nel qual caso ciascuna delle omologazioni CE cui si applica l’esenzione è sostituita da un verbale di prova.
5. Fatti salvi i paragrafi 2, 3 e 4, nel caso di un’omologazione in più fasi vanno fornite le seguenti informazioni:
a)
nella prima fase, le parti della documentazione informativa e le schede di omologazione CE richieste per un veicolo completo, relative allo stato di costruzione del veicolo base;
b)
nella seconda fase e in quelle successive, le parti della documentazione informativa e le schede di omologazione CE relative alla fase attuale di costruzione, nonché una copia della scheda di omologazione CE del veicolo rilasciata nella fase di costruzione precedente; il costruttore deve inoltre fornire un elenco esaustivo delle modifiche o delle aggiunte da lui apportate al veicolo.
Le informazioni di cui alle lettere a) e b) possono essere fornite secondo la procedura di omologazione mista di cui al paragrafo 4.
6. Il costruttore presenta la domanda all’autorità di omologazione. Per un tipo particolare di veicolo può essere presentata una sola domanda e in un solo Stato membro.
Per ogni tipo da omologare viene presentata una domanda separata.
7. Su domanda debitamente motivata dell’autorità di omologazione, il costruttore può essere invitato a fornire ulteriori informazioni necessarie ai fini di una decisione sulle prove richieste o a facilitare l’esecuzione delle medesime.
8. Il costruttore mette a disposizione dell’autorità di omologazione la quantità di veicoli necessaria a garantire lo svolgimento soddisfacente della procedura di omologazione.
Articolo 7
Procedura per l’omologazione CE di sistemi, componenti o entità tecniche
1. Il costruttore presenta la domanda all’autorità di omologazione. Per un tipo di sistema, componente o entità tecnica può essere presentata una sola domanda e in un solo Stato membro. Per ogni tipo da omologare viene presentata una domanda separata.
2. La domanda è accompagnata da una documentazione informativa, il cui contenuto è specificato nelle direttive particolari o nei regolamenti.
3. Su domanda debitamente motivata dell’autorità di omologazione, il costruttore può essere invitato a fornire ulteriori informazioni necessarie ai fini di una decisione sulle prove richieste o a facilitare l’esecuzione delle medesime.
4. Il costruttore mette a disposizione dell’autorità di omologazione la quantità di veicoli, componenti o entità tecniche richiesta dalle pertinenti direttive particolari o regolamenti ai fini dell’esecuzione delle prove richieste.
CAPO IV
ESPLETAMENTO DI PROCEDURE DI OMOLOGAZIONE CE
Articolo 8
Disposizioni generali
1. Gli Stati membri non rilasciano l’omologazione CE senza avere prima accertato che le procedure di cui all’articolo 12 sono state debitamente applicate.
2. Gli Stati membri rilasciano l’omologazione CE a norma degli articoli 9 e 10.
3. Uno Stato membro può rifiutare di rilasciare l’omologazione CE se ritiene che un veicolo, sistema, componente o entità tecnica, benché conforme alle pertinenti prescrizioni, rischi di compromettere gravemente la sicurezza stradale, di danneggiare gravemente l’ambiente ovvero la sanità pubblica. In tal caso invia immediatamente agli altri Stati membri e alla Commissione una documentazione dettagliata relativa ai motivi della propria decisione e alle prove a sostegno delle sue conclusioni.
4. Le schede di omologazione CE sono numerate secondo il metodo di cui all’allegato VII.
5. L’autorità di omologazione invia, entro venti giorni lavorativi, alle omologhe autorità degli altri Stati membri copia della scheda di omologazione CE, completa dei relativi allegati, per ogni tipo di veicolo che ha ricevuto l’omologazione. La copia cartacea può essere sostituita da una copia elettronica.
6. L’autorità di omologazione informa senza indugio le omologhe autorità degli altri Stati membri circa ogni rifiuto o revoca dell’omologazione di un veicolo, specificando i motivi della decisione.
7. L’autorità di omologazione invia ogni tre mesi alle omologhe autorità degli altri Stati membri l’elenco dei sistemi, componenti o entità tecniche per i quali ha rilasciato, modificato, rifiutato o revocato l’omologazione CE durante il periodo precedente. L’elenco include le menzioni indicate nell’allegato XIV.
8. Su domanda di un altro Stato membro, lo Stato membro che ha rilasciato un’omologazione CE gli invia, entro venti giorni lavorativi dal ricevimento della domanda, copia della scheda di omologazione CE con i relativi allegati. La copia cartacea può essere sostituita da una copia elettronica.
Articolo 9
Disposizioni specifiche concernenti i veicoli
1. Gli Stati membri rilasciano un’omologazione CE per i seguenti veicoli:
a)
un tipo di veicolo conforme alle informazioni contenute nella documentazione informativa e che soddisfa le prescrizioni tecniche specificate dagli atti normativi pertinenti elencati nell’allegato IV;
b)
un tipo di veicolo per uso speciale conforme alle informazioni contenute nella documentazione informativa e che soddisfa le prescrizioni tecniche specificate dagli atti normativi pertinenti elencati nell’allegato XI.
Si applicano le procedure di cui all’allegato V.
2. Gli Stati membri rilasciano un’omologazione in più fasi per un tipo di veicolo, incompleto o completato, conforme alle informazioni contenute nella documentazione informativa e che soddisfa le prescrizioni tecniche specificate dagli atti normativi pertinenti elencati nell’allegato IV o nell’allegato XI, in funzione dello stato di completamento del veicolo.
L’omologazione in più fasi si applica anche ai veicoli completi trasformati o modificati da un altro costruttore.
Si applicano le procedure di cui all’allegato XVII.
3. Per ogni tipo di veicolo l’autorità di omologazione procede come segue:
a)
compila tutte le parti pertinenti della scheda di omologazione CE, compresa la scheda dei risultati delle prove ad essa unita, il cui modello è riportato nell’allegato VIII;
b)
appronta o verifica l’indice del fascicolo di omologazione;
c)
rilascia al richiedente la scheda compilata con i suoi allegati, senza ritardi ingiustificati.
4. Nel caso di un’omologazione CE in relazione alla quale, a norma degli articoli 20 o 22 oppure dell’allegato XI, sono state imposte restrizioni di validità o sono state concesse esenzioni da talune disposizioni degli atti normativi, la scheda di omologazione CE specifica tali restrizioni o esenzioni.
5. Qualora nella documentazione informativa siano precisate disposizioni relative ai veicoli per uso speciale come indicato nell’allegato XI, la scheda di omologazione CE specifica tali disposizioni.
6. Qualora il costruttore scelga la procedura di omologazione mista, l’autorità di omologazione compila nella parte III della documentazione informativa il cui modello figura nell’allegato III, i riferimenti ai verbali di prova, stabiliti dagli atti normativi, per i quali non è disponibile una scheda di omologazione CE.
7. Qualora il costruttore scelga la procedura di omologazione in un’unica tappa, l’autorità di omologazione stabilisce l’elenco degli atti normativi applicabili, il cui modello figura nell’appendice dell’allegato VI e acclude tale elenco alla scheda di omologazione CE.
Articolo 10
Disposizioni speciali relative ai sistemi, ai componenti o alle entità tecniche
1. Gli Stati membri rilasciano un’omologazione CE per un sistema conforme alle indicazioni contenute nella documentazione informativa e che soddisfa le prescrizioni tecniche della direttiva particolare o del regolamento pertinenti, come stabilito nell’allegato IV o nell’allegato XI.
2. Gli Stati membri rilasciano un’omologazione CE del componente o dell’entità tecnica per un componente o un’entità tecnica conforme alle informazioni contenute nella documentazione informativa e che soddisfa le prescrizioni tecniche della direttiva particolare o del regolamento pertinenti, come stabilito nell’allegato IV.
3. Qualora i componenti o le entità tecniche, destinate o meno alla riparazione, all’assistenza o alla manutenzione, siano anche coperte da un’omologazione di un sistema relativa a un veicolo, un’omologazione supplementare del componente o dell’entità tecnica è necessaria solo quando ciò è previsto dall’atto normativo pertinente.
4. Quando un componente o un’entità tecnica svolge la propria funzione o presenta una particolare caratteristica soltanto in connessione con altri elementi del veicolo, e per questa ragione la sua conformità alle prescrizioni può essere verificata soltanto quando funziona in connessione con tali altri elementi del veicolo, la portata dell’omologazione CE di detto componente od entità tecnica è limitata di conseguenza. La scheda di omologazione CE specifica in tal caso le eventuali restrizioni d’uso e le condizioni particolari di montaggio. Quando tale componente o entità tecnica è montato dal costruttore del veicolo, il rispetto di tali restrizioni d’uso o condizioni di montaggio è verificato al momento dell’omologazione del veicolo.
Articolo 11
Prove richieste per l’omologazione CE
1. La conformità alle prescrizioni tecniche contenute nella presente direttiva e negli atti normativi elencati nell’allegato IV è dimostrata mediante prove adeguate eseguite da servizi tecnici designati.
Le procedure di prova, le apparecchiature e gli strumenti specifici necessari all’esecuzione delle prove sono descritti in ciascuno degli atti normativi.
2. Le prove necessarie sono eseguite su veicoli, componenti ed entità tecniche rappresentativi del tipo da omologare.
Tuttavia, il costruttore può selezionare, d’accordo con l’autorità di omologazione, un veicolo, un sistema, un componente o un’entità tecnica che, pur non essendo rappresentativi del tipo da omologare, combinino alcune delle caratteristiche più sfavorevoli con riguardo al livello di prestazione richiesto. Per agevolare le decisioni durante il processo di selezione possono essere utilizzati metodi di prova virtuali.
3. Su richiesta del costruttore, in alternativa alle procedure di prova di cui al paragrafo 1 e previo accordo dell’autorità di omologazione, possono essere utilizzati metodi di prova virtuali per quanto riguarda gli atti normativi elencati nell’allegato XVI.
4. Le condizioni generali che i metodi di prova virtuali devono soddisfare sono specificate nell’allegato XVI, appendice 1.
Per i singoli atti normativi elencati nell’allegato XVI le condizioni di prova specifiche e le corrispondenti disposizioni amministrative figurano nell’appendice 2 del medesimo allegato.
5. La Commissione fissa l’elenco degli atti normativi per i quali sono autorizzati metodi di prova virtuali, le condizioni specifiche e le disposizioni amministrative corrispondenti. Tali misure, intese a modificare gli elementi non essenziali della presente direttiva, anche integrandola, sono stabilite e aggiornate secondo la procedura di regolamentazione con controllo di cui all’articolo 40, paragrafo 2.
Articolo 12
Provvedimenti relativi alla conformità della produzione
1. Lo Stato membro che rilascia un’omologazione CE adotta i provvedimenti necessari a norma dell’allegato X per accertare, se necessario in collaborazione con le autorità di omologazione degli altri Stati membri, se siano stati presi i provvedimenti appropriati per garantire la conformità al tipo omologato dei veicoli, sistemi, componenti o entità tecniche prodotti.
2. Lo Stato membro che ha rilasciato un’omologazione CE adotta i provvedimenti necessari a norma dell’allegato X in relazione a tale omologazione per accertare, se necessario in collaborazione con le autorità di omologazione degli altri Stati membri, se i provvedimenti di cui al paragrafo 1 siano ancora appropriati e se i veicoli, sistemi, componenti o entità tecniche prodotti siano ancora conformi al tipo omologato.
La verifica effettuata per assicurare la conformità al tipo omologato è limitata alle procedure previste nell’allegato X e negli atti normativi contenenti prescrizioni specifiche. A tal fine la competente autorità dello Stato membro che ha rilasciato l’omologazione CE può eseguire qualsiasi controllo o prova previsti dagli atti normativi elencati nell’allegato IV o nell’allegato XI su campioni prelevati nelle sedi del costruttore, inclusi gli impianti di produzione.
3. Qualora uno Stato membro che ha rilasciato un’omologazione CE constati che i provvedimenti di cui al paragrafo 1 non sono stati applicati, divergono in modo significativo dai provvedimenti e dai piani di controllo convenuti o hanno cessato di essere applicati sebbene la produzione non sia stata interrotta, esso adotta le misure necessarie, compresa la revoca dell’omologazione, per garantire che sia seguita correttamente la procedura di conformità della produzione.
CAPO V
MODIFICHE DELLE OMOLOGAZIONI CE
Articolo 13
Disposizioni generali
1. Il costruttore informa immediatamente lo Stato membro che ha rilasciato l’omologazione CE di qualsiasi modifica delle informazioni figuranti nel fascicolo di omologazione. Tale Stato membro decide la procedura da seguire conformemente alle disposizioni del presente capo. Se necessario, lo Stato membro può decidere, in consultazione con il costruttore, che deve essere rilasciata una nuova omologazione CE.
2. La domanda di modifica di un’omologazione CE è presentata esclusivamente allo Stato membro che ha rilasciato l’omologazione CE originaria.
3. Se lo Stato membro ritiene che, per introdurre una modifica, siano necessarie nuove ispezioni o nuove prove, ne informa il costruttore. Le procedure di cui agli articoli 14 e 15 si applicano solo previo esito positivo delle nuove ispezioni o delle nuove prove richieste.
Articolo 14
Disposizioni speciali relative ai veicoli
1. La modifica delle indicazioni figuranti nel fascicolo di omologazione è detta «revisione».
In tal caso, l’autorità di omologazione rilascia, se necessario, la pagina o le pagine modificate del fascicolo di omologazione, indicando chiaramente su ciascuna pagina modificata la natura della modifica e la data del nuovo rilascio. È considerata conforme a questa prescrizione una versione unificata e aggiornata del fascicolo di omologazione, accompagnata da una descrizione dettagliata delle modifiche.
2. La revisione è detta «estensione» se, oltre a quanto disposto dal paragrafo 1:
a)
sono necessarie ulteriori ispezioni o nuove prove;
b)
una delle informazioni figuranti nella scheda di omologazione CE, esclusi gli annessi, è stata modificata;
c)
entrano in vigore nuove prescrizioni contemplate da uno degli atti normativi applicabili al veicolo omologato.
In tali casi, l’autorità di omologazione rilascia una scheda di omologazione CE riveduta, contrassegnata da un numero di estensione progressivo in funzione del numero di estensioni successive già rilasciate.
La scheda di omologazione riporta chiaramente il motivo dell’estensione e la data del nuovo rilascio.
3. Ogni volta che sono rilasciate pagine modificate o una versione unificata e aggiornata, viene modificato di conseguenza l’indice del fascicolo di omologazione annesso alla scheda di omologazione, indicando la data dell’estensione o della revisione più recente o dell’unificazione più recente della versione aggiornata.
4. Non è necessario modificare l’omologazione di un tipo di veicolo se le nuove prescrizioni di cui al paragrafo 2, lettera c), sono irrilevanti dal punto di vista tecnico per quel tipo di veicolo o riguardano altre categorie di veicoli.
Articolo 15
Disposizioni speciali relative ai sistemi, ai componenti o alle entità tecniche
1. La modifica delle indicazioni registrate nel fascicolo di omologazione è detta «revisione».
In tali casi, l’autorità di omologazione rilascia, se necessario, le pagine modificate del fascicolo di omologazione, indicando chiaramente su ciascuna pagina modificata la natura della modifica e la data del nuovo rilascio. È considerata conforme a questa prescrizione una versione unificata e aggiornata del fascicolo di omologazione, accompagnata da una descrizione dettagliata delle modifiche.
2. La revisione è detta «estensione» se, oltre a quanto disposto dal paragrafo 1:
a)
sono necessarie ulteriori ispezioni o nuove prove;
b)
una delle informazioni figuranti nella scheda di omologazione CE, esclusi gli annessi, è stata modificata;
c)
entrano in vigore nuove prescrizioni contemplate da uno degli atti normativi applicabili al sistema, al componente o all’entità tecnica omologati.
In tali casi l’autorità di omologazione rilascia una scheda di omologazione CE riveduta, contrassegnata da un numero di estensione progressivo in funzione del numero di estensioni successive già rilasciate. Nei casi in cui la modifica è resa necessaria dall’applicazione del paragrafo 2, lettera c), la terza sezione del numero di omologazione è aggiornata.
La scheda di omologazione riporta chiaramente il motivo dell’estensione e la data del nuovo rilascio.
3. Ogni volta che sono rilasciate pagine modificate o una versione unificata e aggiornata, viene modificato di conseguenza l’indice del fascicolo di omologazione annesso alla scheda di omologazione, indicando la data dell’estensione o della revisione più recente o dell’unificazione più recente della versione aggiornata.
Articolo 16
Rilascio e comunicazione delle modifiche
1. Nel caso di un’estensione, l’autorità di omologazione aggiorna tutte le pertinenti sezioni della scheda di omologazione CE, i relativi annessi e l’indice del fascicolo di omologazione. La scheda aggiornata e i relativi annessi sono rilasciati al richiedente senza ritardi ingiustificati.
2. Nel caso di una revisione, l’autorità di omologazione rilascia al richiedente senza ritardi ingiustificati, secondo il caso, i documenti riveduti o la versione unificata e aggiornata, incluso l’indice riveduto del fascicolo di omologazione.
3. L’autorità di omologazione comunica alle autorità omologhe degli altri Stati membri tutte le modifiche delle omologazioni CE secondo le procedure di cui all’articolo 8.
CAPO VI
VALIDITÀ DI UN’OMOLOGAZIONE CE DI VEICOLI
Articolo 17
Cessazione della validità
1. L’omologazione CE di un veicolo cessa di essere valida nei casi seguenti:
a)
quando nuove prescrizioni contemplate da un atto normativo applicabile al veicolo omologato diventano obbligatorie per l’immatricolazione, la vendita o la messa in circolazione di nuovi veicoli e non è possibile aggiornare di conseguenza l’omologazione;
b)
quando la produzione del veicolo omologato cessa definitivamente per iniziativa volontaria;
c)
quando cessa la validità dell’omologazione per effetto di una restrizione speciale.
2. Quando la cessazione della validità riguarda soltanto una variante di un tipo o una versione di una variante, l’omologazione CE del veicolo di cui trattasi perde validità limitatamente alla particolare variante o versione interessata.
3. Quando cessa definitivamente la produzione di un tipo di veicolo, il costruttore ne informa l’autorità che ha rilasciato l’omologazione CE di detto veicolo. Ricevuta la comunicazione, detta autorità informa entro venti giorni lavorativi le autorità omologhe degli altri Stati membri.
L’articolo 27 si applica solo quando la cessazione interviene nel caso di cui al paragrafo 1, lettera a), del presente articolo.
4. Fatto salvo il paragrafo 3, quando un’omologazione CE di un veicolo perde validità, il costruttore ne informa l’autorità che ha rilasciato l’omologazione CE.
Questa comunica senza ritardi ingiustificati alle autorità omologhe degli altri Stati membri tutte le informazioni pertinenti per consentire eventualmente l’applicazione dell’articolo 27. Tale comunicazione precisa, in particolare, la data di produzione e il numero di identificazione dell’ultimo veicolo prodotto.
CAPO VII
CERTIFICATO DI CONFORMITÀ E MARCATURA
Articolo 18
Certificato di conformità
1. Il costruttore titolare di una scheda di omologazione CE di un veicolo rilascia un certificato di conformità che accompagna ciascun veicolo completo, incompleto o completato, fabbricato in conformità del tipo di veicolo omologato.
Se si tratta di un veicolo incompleto o completato, il costruttore indica alla pagina 2 del certificato di conformità solo gli elementi aggiunti o modificati nella fase in corso dell’omologazione e, se necessario, allega a detto certificato tutti i certificati di conformità rilasciati nel corso della fase precedente.
2. Il certificato di conformità è redatto in una delle lingue ufficiali della Comunità. Ogni Stato membro può chiedere che il certificato di conformità sia tradotto nella propria lingua o nelle proprie lingue.
3. Il certificato di conformità è concepito in modo da non poter essere falsificato. A tal fine, la carta utilizzata è protetta da una grafica a colori o dal marchio di identificazione del costruttore apposto in filigrana.
4. Il certificato di conformità è compilato in ogni sua parte e non contiene restrizioni dell’uso del veicolo che non siano previste da un atto normativo.
5. Il certificato di conformità di cui all’allegato IX, parte I, dei veicoli omologati a norma dell’articolo 20, paragrafo 2, reca nell’intestazione l’indicazione «Per veicoli completi/completati omologati a norma dell’articolo 20 (omologazione provvisoria).»
6. Il certificato di conformità di cui all’allegato IX, parte I, dei veicoli omologati a norma dell’articolo 22 reca nell’intestazione l’indicazione «Per veicoli completi/completati omologati in piccole serie» e in prossimità l’anno di produzione seguito da un numero sequenziale da 1 fino al limite indicato nella tabella dell’allegato XII, che per ciascun anno di produzione identifica la posizione del veicolo nella produzione autorizzata per tale anno.
7. Fatto salvo il paragrafo 1, il costruttore può trasmettere per via elettronica dati o informazioni contenuti nel certificato di conformità all’ente responsabile dell’immatricolazione dello Stato membro.
8. Solo il costruttore può rilasciare un duplicato del certificato di conformità. Il termine «duplicato» deve essere chiaramente visibile sul recto di ogni duplicato del certificato.
Articolo 19
Marchio di omologazione CE
1. Il costruttore di un componente o di un’entità tecnica facente parte o meno di un sistema appone su ciascun componente o entità fabbricati in conformità del tipo omologato il marchio di omologazione CE prescritto dalla direttiva particolare o dal regolamento pertinenti.
2. Qualora il marchio di omologazione CE non sia richiesto, il costruttore appone quantomeno il proprio marchio di fabbrica o commerciale nonché l’indicazione del tipo e/o un numero di identificazione.
3. Il marchio di omologazione CE è conforme all’appendice dell’allegato VII.
CAPO VIII
NUOVE TECNOLOGIE O CONCEZIONI INCOMPATIBILI CON DIRETTIVE PARTICOLARI
Articolo 20
Deroghe per nuove tecnologie o nuove concezioni
1. Su richiesta del costruttore, gli Stati membri possono rilasciare un’omologazione CE per un tipo di sistema, componente o entità tecnica che incorpora tecnologie o concezioni incompatibili con uno o più atti normativi elencati nell’allegato IV, parte I, previa autorizzazione concessa dalla Commissione secondo la procedura di cui all’articolo 40, paragrafo 3.
2. In attesa della decisione sulla concessione dell’autorizzazione, lo Stato membro può rilasciare un’omologazione provvisoria, valida solo sul proprio territorio, per un tipo di veicolo oggetto della deroga, a condizione di informarne immediatamente la Commissione e gli altri Stati membri per mezzo di una documentazione contenente i seguenti elementi:
a)
i motivi per cui le tecnologie o le concezioni in questione rendono il sistema, il componente o l’entità tecnica incompatibile con le prescrizioni;
b)
una descrizione dei problemi di sicurezza e di protezione dell’ambiente interessati e dei provvedimenti adottati;
c)
una descrizione delle prove, e dei relativi risultati, attestanti che il livello di sicurezza e di protezione dell’ambiente è almeno equivalente a quello garantito dalle prescrizioni oggetto della deroga.
3. Altri Stati membri possono decidere di accettare l’omologazione provvisoria di cui al paragrafo 2 sul loro territorio.
4. La Commissione decide, secondo la procedura di cui all’articolo 40, paragrafo 3, se autorizzare lo Stato membro a rilasciare un’omologazione CE per quel tipo di veicolo.
Se necessario, la decisione specifica anche eventuali limitazioni della validità, ad esempio connesse alla scadenza di un termine. La validità dell’omologazione non può comunque essere inferiore a trentasei mesi.
Se la Commissione decide di rifiutare l’autorizzazione, lo Stato membro informa immediatamente il titolare dell’omologazione provvisoria di cui al paragrafo 2 del presente articolo che l’omologazione provvisoria sarà revocata sei mesi dopo la data della decisione della Commissione. Tuttavia, i veicoli prodotti in conformità dell’omologazione provvisoria prima della revoca di quest’ultima possono essere immatricolati, venduti o messi in circolazione negli Stati membri che abbiano accettato l’omologazione provvisoria.
5. Il presente articolo non si applica quando un sistema, un componente o un’entità tecnica è conforme ad un regolamento UNECE al quale la Comunità ha aderito.
Articolo 21
Provvedimenti da adottare
1. Se ritiene che vi siano validi motivi per concedere una deroga a norma dell’articolo 20, la Commissione adotta immediatamente i provvedimenti necessari per adattare all’evoluzione tecnologica le direttive particolari o i regolamenti interessati. Tali misure, intese a modificare elementi non essenziali delle direttive particolari o dei regolamenti figuranti nell’allegato IV, parte I, sono adottati secondo la procedura di regolamentazione con controllo di cui all’articolo 40, paragrafo 2.
Se la deroga di cui all’articolo 20 è relativa a un regolamento UNECE, la Commissione propone di modificare il pertinente regolamento UNECE secondo la procedura contemplata dall’accordo del 1958 riveduto.
2. Non appena modificati i pertinenti atti normativi, ogni restrizione connessa alla deroga è immediatamente soppressa.
Se non sono stati presi i provvedimenti necessari per adattare gli atti normativi, la validità di una deroga può essere prorogata, su richiesta dello Stato membro che ha rilasciato l’omologazione, con un’altra decisione adottata secondo la procedura di cui all’articolo 40, paragrafo 3.
CAPO IX
VEICOLI PRODOTTI IN PICCOLE SERIE
Articolo 22
Omologazione CE di piccole serie
1. Su richiesta del costruttore ed entro i limiti quantitativi specificati nell’allegato XII, parte A, sezione 1, gli Stati membri rilasciano, secondo la procedura di cui all’articolo 6, paragrafo 4, un’omologazione CE per un tipo di veicolo conforme almeno alle prescrizioni elencate nell’appendice dell’allegato IV, parte I.
2. Il paragrafo 1 non si applica ai veicoli per uso speciale.
3. Le schede di omologazione CE sono numerate conformemente all’allegato VII.
Articolo 23
Omologazione nazionale di piccole serie
1. Nel caso di veicoli prodotti entro i limiti quantitativi specificati nell’allegato XII, parte A, sezione 2, gli Stati membri possono esentare dall’osservanza di una o più disposizioni di uno o più atti normativi elencati nell’allegato IV o nell’allegato XI, a condizione di imporre pertinenti prescrizioni alternative.
Per «prescrizioni alternative» si intendono disposizioni amministrative e prescrizioni tecniche intese a garantire un livello di sicurezza stradale e di protezione dell’ambiente equivalente per quanto possibile al livello previsto dalle disposizioni dell’allegato IV o dell’allegato XI secondo il caso.
2. Per i veicoli di cui al paragrafo 1, gli Stati membri possono esentare dall’osservanza di una o più disposizioni della presente direttiva.
3. Si deroga alle disposizioni di cui ai paragrafi 1 e 2 solo se uno Stato membro ha fondati motivi per farlo.
4. Ai fini dell’omologazione di veicoli a norma del presente articolo, gli Stati membri accettano sistemi, componenti o entità tecniche omologati in conformità degli atti normativi elencati nell’allegato IV.
5. La scheda di omologazione specifica la natura delle esenzioni concesse a norma dei paragrafi 1 e 2.
La scheda di omologazione, il cui modello figura nell’allegato VI, non reca l’intestazione «scheda di omologazione CE di veicolo». Tuttavia, le schede di omologazione sono numerate secondo il metodo descritto nell’allegato VII.
6. La validità dell’omologazione è limitata al territorio dello Stato membro che l’ha rilasciata. Tuttavia, su richiesta del costruttore, l’autorità di omologazione spedisce, con invio raccomandato o per posta elettronica, una copia della scheda di omologazione con i relativi annessi alle autorità omologhe degli Stati membri designati dal costruttore.
Entro 60 giorni dalla ricezione, lo Stato membro decide se accettare l’omologazione e comunica formalmente tale decisione all’autorità di omologazione di cui al primo comma.
Uno Stato membro può rifiutare l’omologazione solo se ha fondati motivi per ritenere che le disposizioni tecniche in base alle quali il veicolo è stato omologato non siano equivalenti alle proprie.
7. Su domanda di un richiedente che desideri vendere, immatricolare o mettere in circolazione un veicolo in un altro Stato membro, lo Stato membro che ha rilasciato l’omologazione gli fornisce copia della scheda di omologazione, compreso il fascicolo di omologazione.
Uno Stato membro autorizza la vendita, l’immatricolazione o la messa in circolazione di tale veicolo a meno che non abbia fondati motivi per ritenere che le disposizioni tecniche in base alle quali il veicolo è stato omologato non siano equivalenti alle proprie.
CAPO X
OMOLOGAZIONI INDIVIDUALI
Articolo 24
Omologazioni individuali
1. Gli Stati membri possono esentare un veicolo particolare, sia esso unico o meno, dall’osservanza di una o più disposizioni della presente direttiva e di uno o più degli atti normativi elencati nell’allegato IV o nell’allegato XI, a condizione di imporre prescrizioni alternative.
Si deroga alle disposizioni di cui al primo comma solo se uno Stato membro ha fondati motivi per farlo.
Per «prescrizioni alternative» si intendono disposizioni amministrative e prescrizioni tecniche intese a garantire un livello di sicurezza stradale e di protezione dell’ambiente equivalente per quanto possibile al livello previsto dalle disposizioni dell’allegato IV o dell’allegato XI, secondo il caso.
2. Gli Stati membri non eseguono prove distruttive. Utilizzano qualsiasi informazione pertinente fornita dal richiedente atta a comprovare la conformità alle prescrizioni alternative.
3. Gli Stati membri accettano ogni omologazione CE di sistemi, componenti o entità tecniche in luogo delle prescrizioni alternative.
4. La domanda di omologazione individuale è presentata dal costruttore o dal proprietario del veicolo o da una persona che agisce per loro conto, purché quest’ultima sia stabilita nella Comunità.
5. Gli Stati membri rilasciano un’omologazione individuale se il veicolo è conforme alla descrizione allegata alla domanda e soddisfa le prescrizioni tecniche applicabili e rilasciano senza ritardi ingiustificati una scheda di omologazione individuale.
La forma della scheda di omologazione individuale è basata sul modello della scheda di omologazione CE di cui all’allegato VI e contiene almeno le informazioni necessarie per compilare la domanda di immatricolazione di cui alla direttiva 1999/37/CE del Consiglio, del 29 aprile 1999, relativa ai documenti di immatricolazione dei veicoli (13). La scheda di omologazione individuale non reca l’intestazione «Omologazione CE di veicolo».
Nella scheda di omologazione individuale è indicato il numero di identificazione del veicolo interessato.
6. La validità di un’omologazione individuale è limitata al territorio dello Stato membro che l’ha rilasciata.
Se un richiedente desidera vendere, immatricolare o mettere in circolazione in un altro Stato membro un veicolo per il quale è stata rilasciata un’omologazione individuale, lo Stato membro che ha rilasciato l’omologazione fornisce, su richiesta, al richiedente una dichiarazione che riporti le disposizioni tecniche in base alle quali il veicolo è stato omologato.
Per quanto riguarda un veicolo per il quale sia stata rilasciata un’omologazione individuale da uno Stato membro conformemente alle disposizioni del presente articolo, un altro Stato membro ne autorizza la vendita, l’immatricolazione o la messa in circolazione a meno che non abbia fondati motivi per ritenere che le disposizioni tecniche in base alle quali il veicolo è stato omologato non siano equivalenti alle proprie.
7. Su richiesta del costruttore o del proprietario del veicolo, gli Stati membri rilasciano un’omologazione individuale a un veicolo conforme alle disposizioni della presente direttiva e agli atti normativi elencati nell’allegato IV o nell’allegato XI, secondo il caso.
In tal caso, gli Stati membri accettano l’omologazione individuale e autorizzano la vendita, l’immatricolazione e la messa in circolazione del veicolo.
8. Le disposizioni del presente articolo possono applicarsi ai veicoli omologati conformemente alla presente direttiva e modificati anteriormente alla prima immatricolazione o messa in circolazione.
Articolo 25
Disposizioni speciali
1. La procedura di cui all’articolo 24 può essere applicata ad un veicolo particolare durante le fasi successive del suo completamento secondo una procedura di omologazione in più fasi.
2. La procedura di cui all’articolo 24 non può sostituire una fase intermedia della normale sequenza di una procedura di omologazione in più fasi e non può applicarsi per ottenere l’omologazione in prima fase di un veicolo.
CAPO XI
IMMATRICOLAZIONE, VENDITA E MESSA IN CIRCOLAZIONE
Articolo 26
Immatricolazione, vendita e messa in circolazione di veicoli
1. Fatti salvi gli articoli 29 e 30, gli Stati membri immatricolano e autorizzano la vendita o la messa in circolazione dei soli veicoli accompagnati da un valido certificato di conformità rilasciato a norma dell’articolo 18.
Gli Stati membri autorizzano la vendita di veicoli incompleti, ma possono rifiutarne l’immatricolazione definitiva e la messa in circolazione fino a quando restano incompleti.
2. I veicoli esentati dall’obbligo di essere accompagnati da un certificato di conformità possono essere immatricolati, venduti o messi in circolazione solo se conformi alle pertinenti prescrizioni tecniche della presente direttiva.
3. Il numero di veicoli in piccole serie immatricolati, venduti o messi in circolazione annualmente non può superare quello indicato nell’allegato XII, parte A.
Articolo 27
Immatricolazione, vendita e messa in circolazione di veicoli di fine serie
1. Entro i limiti indicati nell’allegato XII, sezione B, e solo per un periodo limitato, gli Stati membri possono immatricolare e autorizzare la vendita o la messa in circolazione di veicoli conformi ad un tipo di veicolo la cui omologazione CE non è più valida.
Il primo comma si applica unicamente ai veicoli nel territorio della Comunità oggetto di un’omologazione CE valida al momento della loro produzione, ma non immatricolati o messi in circolazione prima che tale omologazione CE perdesse validità.
2. La facoltà di cui al paragrafo 1 è limitata, per i veicoli completi, ad un periodo di dodici mesi dalla data di scadenza della validità dell’omologazione CE e, per i veicoli completati, ad un periodo di diciotto mesi da tale data.
3. Il costruttore che intende avvalersi delle disposizioni di cui al paragrafo 1 presenta una richiesta all’autorità competente di ciascuno Stato membro interessato della messa in circolazione dei veicoli in questione. Tale richiesta deve specificare i motivi tecnici o economici che impediscono la conformità dei veicoli alle nuove prescrizioni tecniche.
Entro tre mesi dalla ricezione di tale richiesta gli Stati membri interessati decidono se, e in quale numero, autorizzare l’immatricolazione di tali veicoli nel loro territorio.
4. I paragrafi 1, 2 e 3 si applicano, mutatis mutandis, ai veicoli oggetto di un’omologazione nazionale ma che non sono stati immatricolati o messi in circolazione prima che la validità di tale omologazione cessasse, a norma dell’articolo 45, in ragione dell’obbligo di applicare la procedura di omologazione CE.
5. Gli Stati membri applicano i provvedimenti appropriati per assicurare che il numero di veicoli da immatricolare o mettere in circolazione nell’ambito della procedura di cui al presente articolo sia efficacemente controllato.
Articolo 28
Vendita e messa in circolazione di componenti ed entità tecniche
1. Gli Stati membri autorizzano la vendita o la messa in circolazione di componenti o entità tecniche solo se sono conformi alle prescrizioni degli atti normativi pertinenti e debitamente provvisti del marchio di cui all’articolo 19.
2. Il paragrafo 1 non si applica nel caso di componenti o entità tecniche specificamente costruiti o progettati per nuovi veicoli non contemplati dalla presente direttiva.
3. In deroga al paragrafo 1, gli Stati membri possono autorizzare la vendita e la messa in circolazione di componenti o entità tecniche che siano stati esentati da una o più disposizioni di un atto normativo a norma dell’articolo 20 o che siano destinati ad essere montati su veicoli che fruiscono delle omologazioni concesse a norma degli articoli 22, 23 o 24 che riguardano i componenti o le entità tecniche in questione.
4. In deroga al paragrafo 1 e salvo disposizione contraria prevista da un atto normativo, gli Stati membri possono autorizzare la vendita e la messa in circolazione di componenti o entità tecniche destinati ad essere montati su veicoli che, al momento della loro messa in circolazione, non erano tenuti, né in virtù della presente direttiva né in virtù della direttiva 70/156/CEE a formare oggetto di un’omologazione CE.
CAPO XII
CLAUSOLE DI SALVAGUARDIA
Articolo 29
Veicoli, sistemi, componenti o entità tecniche conformi alla presente direttiva
1. Se uno Stato membro constata che nuovi veicoli, sistemi, componenti o entità tecniche, anche se conformi alle prescrizioni pertinenti o debitamente provvisti di marchio, presentano un grave rischio per la sicurezza stradale o nuocciono gravemente all’ambiente o alla salute pubblica, può rifiutare per un periodo massimo di sei mesi di immatricolare detti veicoli o di autorizzare la vendita o la messa in circolazione sul proprio territorio di detti veicoli, componenti o entità tecniche.
In tali casi, lo Stato membro interessato ne informa immediatamente il costruttore, gli altri Stati membri e la Commissione, precisando i motivi della propria decisione e indicando, in particolare, se è determinata da:
-
carenze nei pertinenti atti normativi, o
-
errata applicazione delle pertinenti prescrizioni.
2. La Commissione consulta al più presto le parti interessate, in particolare l’autorità che ha rilasciato l’omologazione, al fine di preparare la decisione.
3. Laddove i provvedimenti di cui al paragrafo 1 siano determinati da carenze nei pertinenti atti normativi, sono adottati appropriati provvedimenti nel modo seguente:
-
se si tratta di direttive particolari o di regolamenti figuranti nell’allegato IV, parte I, la Commissione li modifica secondo la procedura di regolamentazione con controllo di cui all’articolo 40, paragrafo 2,
-
se si tratta di regolamenti UNECE la Commissione propone i necessari progetti di modifica dei regolamenti UNECE in questione secondo la procedura applicabile a norma dell’accordo del 1958 riveduto.
4. Qualora i provvedimenti di cui al paragrafo 1 siano dovuti a un’errata applicazione delle pertinenti prescrizioni la Commissione adotta opportuni provvedimenti per garantire la conformità a tali prescrizioni.
Articolo 30
Veicoli, sistemi, componenti o entità tecniche non conformi al tipo omologato
1. Se uno Stato membro che ha rilasciato l’omologazione CE constata che nuovi veicoli, sistemi, componenti o entità tecniche accompagnati da un certificato di conformità o recanti un marchio di omologazione non sono conformi al tipo da esso omologato, adotta i provvedimenti necessari, compresa, se necessario, la revoca dell’omologazione, affinché i veicoli, i sistemi, i componenti o le entità tecniche prodotti siano messi in conformità con il tipo omologato. L’autorità di omologazione di tale Stato membro comunica alle autorità omologhe degli altri Stati membri i provvedimenti presi.
2. Ai fini del paragrafo 1, le divergenze rispetto alle indicazioni figuranti nella scheda di omologazione CE o nel fascicolo di omologazione sono considerate non conformità al tipo omologato.
Un veicolo non è considerato non conforme al tipo omologato se sono rispettate le tolleranze eventualmente previste dagli atti normativi pertinenti.
3. Se uno Stato membro dimostra che nuovi veicoli, componenti o entità tecniche accompagnati da un certificato di conformità o recanti un marchio di omologazione non sono conformi al tipo omologato, può chiedere allo Stato membro che ha rilasciato l’omologazione CE di verificare se i veicoli, i sistemi, i componenti o le entità tecniche in produzione continuino ad essere conformi al tipo omologato. Quando riceve una richiesta in tal senso, lo Stato membro interessato adotta i provvedimenti necessari il più presto possibile e comunque entro sei mesi dalla data della richiesta.
4. L’autorità di omologazione chiede allo Stato membro che ha rilasciato l’omologazione del sistema, del componente, dell’entità tecnica o del veicolo incompleto, di adottare i provvedimenti necessari affinché sia ripristinata la conformità dei veicoli in produzione al tipo omologato nei casi seguenti:
a)
nel caso di un’omologazione CE di veicolo, se la non conformità di un veicolo è imputabile esclusivamente alla non conformità di un sistema, un componente o un’entità tecnica;
b)
nel caso di un’omologazione in più fasi, se la non conformità di un veicolo completato è imputabile esclusivamente alla non conformità di un sistema, un componente o un’entità tecnica facente parte del veicolo incompleto, o alla non conformità del veicolo incompleto stesso.
Quando riceve una richiesta in tal senso, lo Stato membro interessato adotta i provvedimenti necessari il più presto possibile e comunque entro sei mesi dalla data della richiesta, se del caso congiuntamente allo Stato membro richiedente. Qualora venga accertata una non conformità, l’autorità di omologazione dello Stato membro che ha rilasciato l’omologazione CE del sistema, del componente, dell’entità tecnica o del veicolo incompleto adotta i provvedimenti di cui al paragrafo 1.
5. Le autorità di omologazione si informano reciprocamente, entro venti giorni lavorativi, della revoca di un’omologazione CE e dei relativi motivi.
6. Se lo Stato membro che ha rilasciato l’omologazione CE contesta la non conformità di cui è stato informato, gli Stati membri interessati si adoperano per comporre la controversia. La Commissione è tenuta informata e procede, ove necessario, alle opportune consultazioni al fine di pervenire ad una soluzione.
Articolo 31
Vendita ed entrata in servizio di parti o apparecchiature che sono in grado di comportare un rischio significativo per il corretto funzionamento dei sistemi essenziali
1. Gli Stati membri autorizzano la vendita, la messa in vendita o la messa in circolazione di parti o apparecchiature che possono comportare un rischio significativo per il corretto funzionamento di sistemi essenziali per la sicurezza del veicolo o per le sue prestazioni ambientali solamente se tali parti o apparecchiature sono state autorizzate da un’autorità di omologazione conformemente ai paragrafi da 5 a 10.
2. Le parti o le apparecchiature soggette ad autorizzazione a norma del paragrafo 1 sono inserite nell’elenco fissato nell’allegato XIII. La decisione di autorizzazione è preceduta da una relazione di valutazione ed è intesa a trovare un giusto equilibrio tra i seguenti aspetti:
a)
l’esistenza di un grave rischio per la sicurezza o per le prestazioni ambientali di veicoli provvisti delle parti o apparecchiature in questione; e
b)
l’effetto su consumatori e costruttori del mercato post-vendita dell’imposizione a norma del presente articolo di un eventuale requisito di autorizzazione sulle parti o sulle apparecchiature in considerazione.
3. Il paragrafo 1 non si applica né alle parti o apparecchiature originali che rientrano nell’omologazione di un sistema relativamente a un veicolo, né alle parti o apparecchiature omologate conformemente alle disposizioni di uno degli atti normativi elencati nell’allegato IV, a meno che tali omologazioni riguardino aspetti diversi da quelli contemplati al paragrafo 1. Il paragrafo 1 non si applica alle parti o apparecchiature prodotte esclusivamente per veicoli da corsa non destinati a circolare sulle strade pubbliche. Qualora le parti o le apparecchiature incluse nell’allegato XIII abbiano un duplice uso, sia per i veicoli da corsa che per i veicoli destinati a circolare su strada, tali parti o apparecchiature non possono essere vendute o destinate alla vendita al pubblico per essere utilizzate su veicoli circolanti su strada, a meno che non soddisfino i requisiti di cui al presente articolo.
Se del caso, la Commissione adotta disposizioni per l’identificazione delle parti o apparecchiature di cui al presente paragrafo.
4. Previa consultazione delle parti interessate, la Commissione stabilisce la procedura e le prescrizioni per il processo di autorizzazione di cui al paragrafo 1 e adotta le disposizioni per il successivo aggiornamento dell’elenco fissato nell’allegato XIII. Tali prescrizioni includono requisiti relativi alla sicurezza, alla protezione dell’ambiente e, se necessario, alle norme di prova. Esse possono essere basate sugli atti normativi elencati nell’allegato IV, possono essere sviluppate in base allo stato dell’arte delle tecnologie in materia di sicurezza, ambiente e prove, o possono consistere in un confronto della parte o dell’apparecchiatura con le prestazioni ambientali o di sicurezza del veicolo originale o, se del caso, di una delle sue parti, qualora tale confronto rappresenti una modalità adeguata per il raggiungimento degli obiettivi ambientali o di sicurezza richiesti.
5. Ai fini del paragrafo 1 il costruttore di parti o apparecchiature sottopone all’autorità di omologazione un verbale di prova redatto da un servizio tecnico designato che certifichi la conformità delle parti o apparecchiature oggetto della domanda di autorizzazione alle prescrizioni di cui al paragrafo 4. Il costruttore può presentare una sola domanda di omologazione per parte a una sola autorità competente.
La domanda include particolari riguardanti il costruttore delle parti o apparecchiature, il tipo, il numero di identificazione e il numero delle parti o apparecchiature per le quali si chiede l’autorizzazione, nonché il nome del costruttore del veicolo, il tipo di veicolo e, se del caso, l’anno di costruzione o qualsiasi altra informazione che consenta l’identificazione del veicolo cui sono destinati tali parti o apparecchiature.
L’autorità di omologazione, dopo aver accertato, tenuto conto del verbale di prova e di altri elementi probanti, che le parti o apparecchiature in questione sono conformi alle prescrizioni di cui al paragrafo 4, rilascia un certificato al costruttore senza ingiustificati ritardi. Tale certificato autorizza la vendita, la messa in vendita o il montaggio sui veicoli delle parti o apparecchiature nella Comunità, fatto salvo il paragrafo 9, secondo comma.
6. Ogni parte o pezzo di apparecchiatura omologato in applicazione del presente articolo è debitamente provvisto di marchio.
La Commissione stabilisce i requisiti per la marcatura e l’imballaggio, nonché il modello e il sistema di numerazione del certificato di cui al paragrafo 5.
7. Le misure di cui ai paragrafi da 2 a 6 sono adottate secondo la procedura di regolamentazione con controllo di cui all’articolo 40, paragrafo 2, in quanto sono intese a modificare elementi non essenziali della presente direttiva, anche integrandola.
8. Il costruttore informa senza indugio l’autorità di omologazione che ha rilasciato il certificato di eventuali modifiche aventi un’incidenza sulle condizioni alle quali il certificato è stato rilasciato. Tale autorità decide se il certificato deve essere oggetto di riesame o se debba esserne rilasciato uno nuovo e se siano necessarie nuove prove.
Al costruttore spetta garantire che le parti e apparecchiature siano prodotte e continuino ad essere prodotte alle condizioni alle quali è stato rilasciato il certificato.
9. Prima di accordare l’autorizzazione, l’autorità di omologazione verifica l’esistenza di disposizioni e procedure soddisfacenti per garantire un controllo efficace della conformità della produzione.
L’autorità di omologazione, qualora ritenga che le condizioni per il rilascio dell’autorizzazione non siano più soddisfatte, chiede al costruttore di adottare i provvedimenti necessari per assicurare che le parti o apparecchiature siano rimesse in conformità. Se necessario essa revoca l’autorizzazione.
10. Eventuali disaccordi tra gli Stati membri riguardo ai certificati di cui al paragrafo 5 sono sottoposti all’esame della Commissione. Quest’ultima adotta i provvedimenti appropriati, compresa se del caso la richiesta di revocare l’autorizzazione, previa consultazione degli Stati membri.
11. Il presente articolo non si applica a una parte o pezzo di apparecchiatura finché non sia stato inserito nell’elenco di cui all’allegato XIII. Per qualsiasi voce o gruppo di voci dell’allegato XIII è fissato un ragionevole periodo transitorio al fine di consentire al costruttore della parte o dell’apparecchiatura di chiedere e ottenere un’autorizzazione. Nel contempo può essere fissata una data, se del caso, per escludere dall’applicazione del presente articolo parti e apparecchiature destinate a veicoli omologati prima di tale data.
12. Nell’attesa di una decisione sull’opportunità o meno di includere una parte o un pezzo di un’apparecchiatura nell’elenco di cui al paragrafo 1, gli Stati membri possono mantenere disposizioni nazionali relative a parti o apparecchiature che sono in grado di comportare un rischio significativo per il corretto funzionamento di sistemi essenziali per la sicurezza del veicolo o per le sue prestazioni ambientali.
Una volta presa tale decisione, le disposizioni nazionali relative alle parti o apparecchiature in questione cessano di essere valide.
13. A decorrere dal 29 ottobre 2007, gli Stati membri non adottano nuove disposizioni relative a parti o apparecchiature che possono pregiudicare il corretto funzionamento di sistemi essenziali per la sicurezza o per la prestazione ambientale del veicolo.
Articolo 32
Richiamo di veicoli
1. Un costruttore che ha ottenuto l’omologazione CE di un veicolo e che, a norma di un atto normativo o della direttiva 2001/95/CE, è tenuto a procedere ad un richiamo di veicoli già venduti, immatricolati o messi in circolazione perché uno o più sistemi, componenti o entità tecniche montati sul veicolo, che siano o meno debitamente omologati conformemente alla presente direttiva, presentano un grave rischio per la sicurezza stradale, la salute pubblica o l’ambiente, ne informa immediatamente l’autorità che ha rilasciato l’omologazione del veicolo.
2. Il costruttore propone all’autorità di omologazione i rimedi idonei a neutralizzare il rischio di cui al paragrafo 1. L’autorità di omologazione comunica senza indugio le misure proposte alle autorità degli altri Stati membri.
Le autorità competenti garantiscono l’effettiva applicazione delle misure nei rispettivi territori.
3. Se le misure non sono ritenute sufficienti dalle autorità interessate, o non sono state applicate tempestivamente, esse ne informano senza indugio l’autorità che ha concesso l’omologazione CE del veicolo.
L’autorità di omologazione informa quindi il costruttore. Qualora l’autorità che ha rilasciato l’omologazione CE non sia soddisfatta delle misure del costruttore, essa adotta tutte le misure cautelari necessarie, compresa la revoca dell’omologazione CE del veicolo se il costruttore non propone e non attua misure correttive efficaci. In caso di revoca dell’omologazione CE del veicolo, l’autorità di omologazione interessata ne informa il costruttore, le autorità omologhe degli altri Stati membri e la Commissione mediante lettera raccomandata o mezzi elettronici equivalenti entro venti giorni lavorativi.
4. Il presente articolo si applica anche a parti non soggette ad alcuna prescrizione in virtù di un atto normativo.
Articolo 33
Notificazione delle decisioni e dei mezzi di impugnazione esperibili
Ogni decisione presa a norma delle disposizioni adottate in esecuzione della presente direttiva e ogni decisione di rifiuto o di revoca di un’omologazione CE, rifiuto di immatricolazione o divieto di vendita, è debitamente motivata.
Tali decisioni sono notificate all’interessato unitamente all’indicazione dei mezzi di impugnazione previsti dalle legislazioni in vigore negli Stati membri interessati e dei relativi termini di esperibilità.
CAPO XIII
REGOLAMENTI INTERNAZIONALI
Articolo 34
Regolamenti UNECE prescritti ai fini dell’omologazione CE
1. I regolamenti UNECE ai quali la Comunità ha aderito e che sono elencati nell’allegato IV, parte I, e nell’allegato XI fanno parte dell’omologazione CE di un veicolo allo stesso modo delle direttive particolari o dei regolamenti. Essi si applicano alle categorie di veicoli elencati nelle pertinenti colonne della tabella dell’allegato IV, parte I, e dell’allegato XI.
2. Laddove la Comunità abbia deciso l’applicazione vincolante di un regolamento UNECE ai fini dell’omologazione CE di veicoli conformemente all’articolo 4, paragrafo 4, della decisione 97/836/CE, gli allegati della presente direttiva sono modificati di conseguenza secondo la procedura di regolamentazione con controllo di cui all’articolo 40, paragrafo 2, della presente direttiva. L’atto che modifica gli allegati della presente direttiva indica inoltre il calendario dell’applicazione obbligatoria del regolamento UNECE o delle relative modifiche. Gli Stati membri abrogano o adeguano la normativa nazionale incompatibile con il regolamento UNECE in questione.
Se un regolamento UNECE sostituisce una direttiva particolare o un regolamento in vigore, la voce pertinente nell’allegato IV, parte I, e nell’allegato XI è sostituita dal numero del regolamento UNECE e la voce corrispondente nell’allegato IV, parte II, è soppressa secondo la stessa procedura.
3. Nei casi di cui al paragrafo 2, secondo comma, la direttiva particolare o il regolamento sostituiti dal regolamento UNECE sono abrogati secondo la procedura di regolamentazione con controllo di cui all’articolo 40, paragrafo 2.
Qualora sia abrogata una direttiva particolare, gli Stati membri abrogano le normative nazionali adottate ai fini dell’attuazione di tale direttiva.
4. La presente direttiva o le direttive particolari o i regolamenti possono contenere riferimenti diretti a norme e regolamenti internazionali, senza doverli riprodurre nel quadro giuridico comunitario.
Articolo 35
Equivalenza dei regolamenti UNECE con direttive o regolamenti
1. I regolamenti UNECE elencati nell’allegato IV, parte II, sono riconosciuti equivalenti alle direttive particolari o ai regolamenti corrispondenti se caratterizzati dallo stesso campo di applicazione ed oggetto.
Le autorità di omologazione degli Stati membri accettano le omologazioni rilasciate a norma di tali regolamenti UNECE e, se del caso, i relativi marchi di omologazione, in luogo delle omologazioni e dei marchi di omologazione corrispondenti rilasciati conformemente alle direttive particolari o ai regolamenti equivalenti.
2. Qualora la Comunità abbia deciso di applicare un nuovo regolamento UNECE o un regolamento UNECE modificato ai fini del paragrafo 1, l’allegato IV, parte II, è modificato di conseguenza. Tali misure, intese a modificare elementi non essenziali della presente direttiva, sono adottate secondo la procedura di regolamentazione con controllo di cui all’articolo 40, paragrafo 2.
Articolo 36
Equivalenza con altre regolamentazioni
Il Consiglio, deliberando a maggioranza qualificata su proposta della Commissione, può riconoscere l’equivalenza tra le condizioni o le disposizioni relative all’omologazione CE di sistemi, componenti ed entità tecniche previste dalla presente direttiva e le procedure stabilite da regolamentazioni internazionali o di paesi terzi, nell’ambito di accordi multilaterali o bilaterali tra la Comunità e paesi terzi.
CAPO XIV
COMUNICAZIONE DI INFORMAZIONI TECNICHE
Articolo 37
Informazioni destinate agli utenti
1. Il costruttore non può fornire informazioni tecniche relative alle indicazioni previste nella presente direttiva o negli atti normativi elencati nell’allegato IV che differiscano dalle indicazioni omologate dall’autorità competente.
2. Qualora un atto normativo lo preveda specificamente, il costruttore mette a disposizione degli utenti tutte le informazioni pertinenti e le istruzioni necessarie, precisando le condizioni particolari o le restrizioni relative all’uso di un veicolo, di un componente o di un’entità tecnica.
Tali informazioni sono fornite nelle lingue ufficiali della Comunità e sono riportate, d’intesa con l’autorità di omologazione, in un documento di supporto appropriato, come il manuale d’istruzioni o il libretto di manutenzione.
Articolo 38
Informazioni destinate ai costruttori di componenti o entità tecniche
1. Il costruttore del veicolo mette a disposizione dei costruttori di componenti o entità tecniche tutte le indicazioni, compresi, se del caso, i disegni specificamente elencati nell’allegato o nell’appendice di un atto normativo, che sono necessarie per l’omologazione CE di componenti o entità tecniche o per l’ottenimento di un’autorizzazione a norma dell’articolo 31.
Il costruttore del veicolo può imporre ai costruttori di componenti o entità tecniche obblighi destinati a proteggere la riservatezza di tutte le informazioni che non sono di dominio pubblico, anche per quanto riguarda i diritti di proprietà intellettuale.
2. Il costruttore di componenti o entità tecniche detentore di una scheda di omologazione CE, che a norma dell’articolo 10, paragrafo 4, contiene restrizioni d’uso o condizioni speciali di montaggio o entrambe, fornisce al costruttore del veicolo tutte le informazioni dettagliate al riguardo.
Qualora un atto normativo lo preveda, il costruttore di componenti o entità tecniche fornisce istruzioni relative alle restrizioni d’uso o alle condizioni speciali di montaggio o ad entrambe unitamente ai componenti o alle entità tecniche prodotti.
CAPO XV
PROVVEDIMENTI DI APPLICAZIONE E MODIFICHE
Articolo 39
Provvedimenti di applicazione e modifiche della presente direttiva, delle direttive particolari e dei regolamenti
1. La Commissione adotta i provvedimenti necessari all’applicazione di ciascuna direttiva particolare o di ciascun regolamento secondo il disposto della direttiva o regolamento in questione.
2. La Commissione adotta le modifiche degli allegati della presente direttiva o delle disposizioni delle direttive particolari o dei regolamenti elencati nell’allegato IV, parte I, che siano necessarie per adattarli all’evoluzione delle conoscenze scientifiche e tecniche o alle esigenze specifiche delle persone con disabilità.
3. La Commissione adotta le modifiche della presente direttiva che siano necessarie per definire le prescrizioni tecniche relative ai veicoli in piccole serie, ai veicoli omologati secondo la procedura d’omologazione individuale e ai veicoli per uso speciale.
4. Qualora la Commissione sia a conoscenza di gravi rischi per gli utenti della strada o per l’ambiente che richiedono provvedimenti urgenti, essa può modificare le disposizioni delle direttive particolari o dei regolamenti elencati nell’allegato IV, parte I.
5. La Commissione adotta le modifiche necessarie nell’interesse di una buona amministrazione e, in particolare, per garantire la coerenza, reciproca o con altri atti della normativa comunitaria, delle direttive particolari o dei regolamenti elencati nell’allegato IV, parte I.
6. Quando, a norma della decisione 97/836/CE, sono adottati nuovi regolamenti UNECE o modifiche dei regolamenti UNECE cui la Comunità ha aderito, la Commissione modifica di conseguenza gli allegati della presente direttiva.
7. Ogni nuova direttiva particolare o nuovo regolamento apporta le opportune modifiche agli allegati della presente direttiva.
8. Gli allegati della presente direttiva possono essere modificati mediante regolamenti.
9. Le misure di cui al presente articolo sono adottate secondo la procedura di regolamentazione con controllo di cui all’articolo 40, paragrafo 2, in quanto sono intese a modificare elementi non essenziali della presente direttiva o delle direttive particolari e dei regolamenti, anche integrandoli.
Articolo 40
Comitato
1. La Commissione è assistita da un comitato denominato «Comitato tecnico - Veicoli a motore» (CTVM).
2. Nei casi in cui è fatto riferimento al presente paragrafo, si applicano l’articolo 5 bis, paragrafi da 1 a 4, e l’articolo 7 della decisione 1999/468/CE, tenendo conto delle disposizioni dell’articolo 8 della stessa.
3. Nei casi in cui è fatto riferimento al presente paragrafo, si applicano gli articoli 5 e 7 della decisione 1999/468/CE, tenendo conto delle disposizioni dell’articolo 8 della stessa.
Il periodo di cui all’articolo 5, paragrafo 6, della decisione 1999/468/CE è fissato a tre mesi.
CAPO XVI
DESIGNAZIONE E NOTIFICA DEI SERVIZI TECNICI
Articolo 41
Designazione dei servizi tecnici
1. Quando uno Stato membro designa un servizio tecnico, quest’ultimo si conforma alle disposizioni della presente direttiva.
2. I servizi tecnici eseguono essi stessi le prove necessarie per l’omologazione o sono incaricati della loro supervisione, o eseguono le ispezioni specificate dalla presente direttiva o da un atto normativo elencato nell’allegato IV, salvo quando sono ammesse specifiche procedure alternative. Essi non possono eseguire prove o ispezioni per le quali non siano stati debitamente designati.
3. I servizi tecnici rientrano in una o più delle seguenti quattro categorie di attività, a seconda della loro sfera di competenza:
a)
categoria A, i servizi tecnici che eseguono, presso le proprie installazioni, le prove di cui alla presente direttiva e agli atti normativi elencati nell’allegato IV;
b)
categoria B, i servizi tecnici incaricati della supervisione delle prove di cui alla presente direttiva e agli atti normativi elencati nell’allegato IV, eseguite nelle installazioni del costruttore o in quelle di un terzo;
c)
categoria C, i servizi tecnici incaricati di valutare e verificare regolarmente le procedure seguite dal costruttore per controllare la conformità della produzione;
d)
categoria D, i servizi tecnici incaricati della supervisione o dell’esecuzione di prove o ispezioni nell’ambito del controllo della conformità della produzione.
4. I servizi tecnici dimostrano di possedere le competenze appropriate, conoscenze tecniche specifiche e un’esperienza comprovata nelle materie disciplinate dalla presente direttiva e dagli atti normativi elencati nell’allegato IV.
Inoltre, i servizi tecnici si conformano alle norme elencate nell’appendice 1 dell’allegato V che sono pertinenti alle attività che svolgono. Tale prescrizione non vale tuttavia per l’ultima fase della procedura di omologazione in più fasi di cui all’articolo 25, paragrafo 1.
5. L’autorità di omologazione può agire in qualità di servizio tecnico in relazione ad una o più delle attività di cui al paragrafo 3.
6. Un costruttore o un subfornitore che agisce per suo conto può essere designato come servizio tecnico per le attività della categoria A, per quanto riguarda gli atti normativi elencati nell’allegato XV.
La Commissione modifica, se necessario, l’elenco di tali atti normativi secondo la procedura di regolamentazione con controllo di cui all’articolo 40, paragrafo 2.
7. I soggetti di cui ai paragrafi 5 e 6 si conformano alle disposizioni del presente articolo.
8. I servizi tecnici di un paese terzo, diversi da quelli designati in conformità del paragrafo 6, possono essere notificati ai fini dell’articolo 43 solo nell’ambito di un accordo bilaterale tra la Comunità e il paese terzo in questione.
Articolo 42
Valutazione delle competenze dei servizi tecnici
1. Le competenze di cui all’articolo 41 sono comprovate da una relazione di valutazione stilata da un’autorità competente. Essa può includere un certificato di accreditamento rilasciato da un organismo di accreditamento.
2. La valutazione sulla quale è basata la relazione di cui al paragrafo 1 è effettuata in conformità delle disposizioni dell’appendice 2 dell’allegato V.
La relazione di valutazione è riveduta al termine di un periodo massimo di tre anni.
3. La relazione di valutazione è comunicata alla Commissione, ove lo richieda.
4. L’autorità di omologazione che agisce in qualità di servizio tecnico attesta la conformità mediante prove documentali.
Essa comprende una valutazione effettuata da controllori indipendenti dall’attività oggetto della valutazione. Detti controllori possono provenire dalla stessa organizzazione purché siano gestiti separatamente dal personale che esegue l’attività oggetto della valutazione.
5. Un costruttore o un subfornitore che agisce per suo conto designato come un servizio tecnico si conforma alle disposizioni pertinenti del presente articolo.
Articolo 43
Procedure di notifica
1. Gli Stati membri notificano alla Commissione il nome, l’indirizzo, compreso l’indirizzo elettronico, le persone responsabili e la categoria di attività per ciascun servizio tecnico designato, nonché eventuali modifiche successive.
L’atto di notifica precisa per quali atti normativi sono stati designati i servizi tecnici.
2. Un servizio tecnico può eseguire le attività di cui all’articolo 41 ai fini dell’omologazione soltanto se è stato preliminarmente notificato alla Commissione.
3. Lo stesso servizio tecnico può essere designato e notificato da vari Stati membri indipendentemente dalla categoria di attività svolta.
4. Qualora un’organizzazione specifica o un organismo competente la cui attività non rientra fra quelle di cui all’articolo 41 debba essere designato in applicazione di un atto normativo, la notifica è effettuata in conformità delle disposizioni del presente articolo.
5. La Commissione pubblica sul proprio sito web un elenco e gli estremi delle autorità di omologazione e dei servizi tecnici.
CAPO XVII
DISPOSIZIONI FINALI
Articolo 44
Disposizioni transitorie
1. Nelle more delle necessarie modifiche della presente direttiva volte ad includervi veicoli non contemplati ovvero a completare le disposizioni amministrative e tecniche relative all’omologazione di veicoli di categorie diverse dalla categoria M1 prodotti in piccole serie e a stabilire disposizioni amministrative e tecniche armonizzate relative alla procedura di omologazione individuale, e fino alla scadenza dei periodi transitori di cui all’articolo 45, gli Stati membri continuano a rilasciare per tali veicoli omologazioni nazionali purché tali omologazioni siano basate sulle prescrizioni tecniche armonizzate di cui alla presente direttiva.
2. Su domanda del costruttore o, nel caso di un’omologazione individuale, del proprietario del veicolo e su presentazione delle informazioni richieste, gli Stati membri interessati completano e rilasciano la scheda di omologazione o la scheda di omologazione individuale. La scheda è rilasciata al richiedente.
Per i veicoli dello stesso tipo, gli altri Stati membri accettano una copia autenticata come attestazione dell’esecuzione delle prove previste.
3. Qualora un veicolo particolare oggetto di un’omologazione individuale debba essere immatricolato in un altro Stato membro, tale Stato membro può chiedere all’autorità che ha rilasciato l’omologazione individuale qualsiasi ulteriore informazione che indichi in modo dettagliato la natura delle prescrizioni tecniche cui è conforme tale veicolo particolare.
4. Nelle more dell’armonizzazione dei sistemi di immatricolazione e di imposizione fiscale degli Stati membri relativamente ai veicoli disciplinati dalla presente direttiva, gli Stati membri possono utilizzare codici nazionali per facilitare l’immatricolazione e l’imposizione fiscale nel loro territorio. A tal fine, gli Stati membri possono suddividere le versioni di cui all’allegato III, parte II, a condizione che i criteri utilizzati per la suddivisione siano indicati esplicitamente nel fascicolo di omologazione o possano essere desunti dallo stesso mediante calcoli semplici.
Articolo 45
Date di applicazione per l’omologazione CE
1. Per quanto riguarda l’omologazione CE, gli Stati membri rilasciano omologazioni CE ai nuovi tipi di veicoli a decorrere dalle date di cui all’allegato XIX.
2. Su domanda del costruttore, gli Stati membri possono rilasciare omologazioni CE ai nuovi tipi di veicoli a decorrere dal 29 aprile 2009.
3. Fino alle date specificate nella quarta colonna della tabella di cui all’allegato XIX, l’articolo 26, paragrafo 1, non si applica ai nuovi veicoli per i quali un’omologazione nazionale è stata rilasciata prima delle date specificate nella terza colonna o per i quali non è stata rilasciata un’omologazione.
4. Su richiesta del costruttore ed entro le date specificate nella terza colonna delle righe 6 e 9 della tabella di cui all’allegato XIX, gli Stati membri continuano a rilasciare omologazioni nazionali, in alternativa all’omologazione CE di veicolo, per veicoli di categoria M2 o M3 sempreché tali veicoli e i loro sistemi, componenti e singole unità tecniche siano stati omologati conformemente agli atti normativi elencati nell’allegato IV, parte I, della presente direttiva.
5. La presente direttiva non invalida le omologazioni CE rilasciate a veicoli della categoria M1 anteriormente al 29 aprile 2009, né osta alla proroga di tali omologazioni.
6. Per quanto riguarda l’omologazione CE di nuovi tipi di sistemi, componenti o entità tecniche, gli Stati membri applicano la presente direttiva a decorrere dal 29 aprile 2009.
La presente direttiva non invalida le omologazioni CE rilasciate a sistemi, componenti o entità tecniche anteriormente al 29 aprile 2009, né osta alla proroga di tali omologazioni.
Articolo 46
Sanzioni
Gli Stati membri determinano le sanzioni da irrogare in caso di violazione delle disposizioni della presente direttiva e, in particolare, dei divieti di cui all’articolo 31 o derivanti da esso, e degli atti normativi elencati nell’allegato IV, parte I, e adottano tutti i provvedimenti necessari per assicurarne l’applicazione. Le sanzioni devono essere effettive, proporzionate e dissuasive. Gli Stati membri informano la Commissione di tali disposizioni entro il 29 aprile 2009 e provvedono a notificare al più presto qualsiasi modifica successiva.
Articolo 47
Valutazione
1. Entro il 29 aprile 2011 gli Stati membri informano la Commissione dell’applicazione delle procedure di omologazione stabilite nella presente direttiva e, in particolare, dell’applicazione del procedimento in più fasi. Se del caso, la Commissione propone le modifiche che ritiene necessarie per migliorare il procedimento di omologazione.
2. Sulla scorta delle informazioni fornite a norma del paragrafo 1, la Commissione riferisce al Parlamento europeo e al Consiglio sull’applicazione della presente direttiva entro il 29 ottobre 2011. Se del caso, la Commissione può proporre il differimento delle date di applicazione di cui all’articolo 45.
Articolo 48
Attuazione
1. Gli Stati membri adottano e pubblicano anteriormente al 29 aprile 2009 le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative necessarie per conformarsi alle modifiche sostanziali della presente direttiva. Essi comunicano immediatamente alla Commissione il testo di tali disposizioni.
Essi applicano tali disposizioni a decorrere dal 29 aprile 2009.
Quando gli Stati membri adottano tali disposizioni, queste contengono un riferimento alla presente direttiva o sono corredate di un siffatto riferimento all’atto della pubblicazione ufficiale. Esse recano altresì l’indicazione che i riferimenti alla direttiva abrogata dalla presente direttiva, contenuti nelle disposizioni legislative, regolamentari e amministrative vigenti, s’intendono fatti alla presente direttiva. Le modalità di tale riferimento nonché la formulazione di detta indicazione sono decise dagli Stati membri.
2. Gli Stati membri comunicano alla Commissione il testo delle disposizioni essenziali di diritto interno che essi adottano nel settore disciplinato dalla presente direttiva.
Articolo 49
Abrogazione
La direttiva 70/156/CEE è abrogata con effetto dal 29 aprile 2009 fatti salvi gli obblighi degli Stati membri relativi ai termini di recepimento nel diritto interno e di applicazione delle direttive indicate nell’allegato XX, parte B.
I riferimenti alla direttiva abrogata s’intendono fatti alla presente direttiva e si leggono secondo la tavola di concordanza di cui all’allegato XXI.
Articolo 50
Entrata in vigore
La presente direttiva entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Articolo 51
Destinatari
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Bruxelles, addì 5 settembre 2007.