31979L1072
L 331/11
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ОСМА ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 6 декември 1979 година
за хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху търговския оборот - режим на възстановяване на данък добавена стойност на данъчно задължени лица, които не са установени на територията на страната на сделката
(79/1072/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност,
като взе предвид Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 г. за хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху търговския оборот - обща система за данък добавена стойност (единна основа за оценка) (1), и по-специално член 17, параграф 4 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (2),
като взе предвид становището на Европейския парламент (3),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (4),
като има предвид, че съгласно член 17, параграф 4 от Директива 77/388/ЕИО Съветът следва да приеме правила на Общността за установяване на нормативния режим по възстановяване на данък добавена стойност, посочен в параграф 3 от посочения член, на данъчно облагани лица, които не са установени на територията на страната,
като има предвид, че е необходим правилник за гарантиране на исковете на лица, установени извън територията на една държава-членка, за данъци, които са им начислени при доставка на стоки или услуги в друга държава-членка, или които са платени за внесени стоки в тази държава-членка, като по този начин се избегне двойното данъчно облагане,
като има предвид, че съществуват несъответствия и различия в действащите споразумения между държавите-членки, които водят в някои случаи до отклоняване на търговски потоци и нарушаване правилата на свободната конкуренция, и следователно следва да се отстранят,
като има предвид, че въвеждането на правилник на Общността в тази насока ще доведе до постепенен напредък към ефективна либерализация на движението на хора, стоки и услуги, като по този начин се подпомогне процесът на икономическа интеграция,
като има предвид, че правилникът не може да води до различно третиране на данъчните лица според държавата-членка, на чиято територия са установени,
като има предвид, че някои форми на укриване или избягване на данъци следва да бъдат предотвратени,
като има предвид, че съгласно член 17, параграф 4 от Директива 77/388/ЕИО държавите-членки могат да откажат възстановяването или да наложат допълнителни условия в случаите на данъчно облагани лица, които не са установени в митническата територия на Общността; като има предвид, че следва да се предприемат стъпки, които да не допускат такива данъчно облагаеми лица да се ползват от условия, по-благоприятни от тези, предвидени за данъчно облагаемите лица в Общността,
като има предвид, че първоначално могат да се приемат само режимите на Общността, предвидени в настоящата директива; като има предвид, че тези режими предвиждат, в частност, оповестяване на решенията във връзка с възстановяването да става в рамките на шест месеца от датата на подаване на заявление за възстановяване; като има предвид, че възстановяването следва да се извърши в същия срок; като има предвид, че с оглед даване на възможност на Италианската република да реорганизира сегашната си действаща система и да въведе системата на Общността, като в срок една година след крайната дата, определена за прилагане на тези режими, цитираната държава-членка получава право да известява за решенията на компетентните ѝ органи по заявления, подадени от данъчно облагаеми лица, които не са установени на нейна територия, и да направи съответното възстановяване в срок от девет месеца,
като има предвид, че е необходимо да се приемат нови договорености от Съвета, за да се допълни системата на Общността; като има предвид, че до влизане на тези договорености в сила държавите-членки възстановяват данъка върху стоки и услуги, които не са включени в настоящата директива, в съответствие с договореностите, които приемат съгласно член 17, параграф 4 от Директива 77/388/ЕИО,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
За целите на настоящата директива „данъчно облагаемо лице, което не е установено на територията на страната“ означава лице, посочено в член 4, параграф 1 от Директива 77/388/ЕИО, което по време на периода, посочен в член 7, параграф 1, първа алинея, първо и второ изречение, не е разполагало в тази страна нито със седалище за икономическа дейност, нито с регистрирана фирма, която да извършва стопански сделки, нито, когато не съществува такова установено седалище или фирма, с жилище или постоянен адрес и което през същият срок не е предоставяло в тази страна стоки или услуги, с изключение на:
a)
транспортни услуги и спомагателните им услуги, освободени по реда на член 14, параграф 1, i), член 15 или член 16, параграф 1, букви Б, В и Г от Директива 77/388/ЕИО;
б)
услуги, предоставени по ред, според който данъкът се заплаща само от лицето, което ги е получило, съгласно член 21, параграф 1, буква б) от Директива 77/388/ЕИО.
Член 2
Всяка държава-членка възстановява на всяко данъчно облагаемо лице, което не е установено на територията на страната, но е установено в друга държава-членка, и при условията, определени в настоящата директива, сумата на данък добавена стойност, начислена му с оглед услуги или движимо имущество, предоставени му от други данъчно облагаеми лица на територията на страната или наложен му във връзка с внос на стоки в тази страна, и доколкото тези стоки или услуги се използват за целите на сделки, посочени в член 17, параграф 3, букви a) и б) от Директива 77/388/ЕИО, и разпоредбите за услуги, посочени в член 1, буква б).
Член 3
За да получи право на възстановяване на сумите по данък добавена стойност, лице, отговарящо на условията по член 2, което не предлага стоки или услуги на територията на страната, следва да:
a)
представи на компетентните органи, упоменати в член 9, първи параграф, заявление съгласно образеца, съдържащ се в приложение А, като приложи оригиналите на фактурите или вносните документи. Държавите-членки предоставят на заявителя пояснителни бележки, като съдържанието им като минимум отговаря на информацията, посочена в приложение В;
б)
представи доказателство във формата на удостоверение, издадено от официалните органи на държавата, където е установено, което да удостоверява, че е данъчно облагаемо лице в съответната държава за целите на данък добавена стойност. Когато компетентните органи, посочени в член 9, разполагат вече с такова доказателство, данъчно облагаемото лице не е длъжно да представя нови доказателства в срок една година от датата на издаване на първото удостоверение от официалните органи на държавата, където е установено. Държавите-членки не издават удостоверения на данъчно облагаеми лица, ползващи право на освобождаване от данъка по реда на член 24, параграф 2 от Директива 77/388/ЕИО;
в)
удостовери с писмена декларация, че не е предоставяло стоки или услуги на територията на страната за периода, упоменат в член 7, параграф 1, първа алинея, първо и второ изречение;
г)
предприеме допълнително изплащане на сума, събрана погрешно.
Член 4
За да получи право на възстановяване на сумите по данък добавена стойност, данъчно облагаемо лице, отговарящо на условията по член 2, което не предлага стоки или услуги на територията на страната, различни от услугите, посочени в член 1, букви a) и б), следва да:
a)
отговаря на изискванията, установени в член 3, букви a), б) и г);
б)
удостовери с писмена декларация, че не е предоставяло стоки или услуги на територията на страната, различни от услугите, посочени в член 1, букви а) и б), за периода, упоменат в член 7, параграф 1, първа алинея, първо и второ изречение.
Член 5
За целите на настоящата директива стоки и услуги, за които може да се възстановява данък добавена стойност, следва да отговарят на условията, определени в член 17 от Директива 77/388/ЕИО, такива каквито се прилагат в държавата-членка на възстановяването.
Настоящата директива не се прилага за доставки на стоки, които може да са или са освободени по реда на член 15, точка 2 от Директива 77/388/ЕИО.
Член 6
Държавите-членки не могат да налагат на данъчно облагаемите лица, посочени в член 2, каквото и да е допълнително задължение освен посочените в членове 3 и 4, с изключение на задължение да предоставят при определени случаи необходимата информация, за да определят доколко е обосновано заявлението за възстановяване на данък добавена стойност.
Член 7
1. Предвиденото по реда на членове 3 и 4 заявление за възстановяване на данък добавена стойност се отнася до фактурирани покупки на стоки или услуги или за внос, направен за срок не по-кратък от три месеца и не по-дълъг от една календарна година. Заявленията могат да се отнасят за период, по-кратък от три месеца, когато това е оставащата част от календарната година. Тези заявления могат да се отнасят за фактури или документи по внос, които не са включени в предходни заявления, но се отнасят до сделки, извършени през същата календарна година. Заявленията се подават до компетентните органи, посочени в член 9, първи параграф, до шест месеца след изтичане на календарната година, през която е наложен данъкът.
Когато заявлението се отнася за срок, по-кратък от календарна година, но не по-кратък от три месеца, сумата, по която се подава заявлението, не може да е по-малка от равностойността на 200 европейски разчетни единици в национална валута; когато заявлението се отнася за срок една година или за остатък от календарната година, сумата не може да е по-малка от равностойността на 25 европейски разчетни единици в национална валута.
2. Използваната европейска разчетна единица е определена във Финансовия регламент от 21 декември 1977 (5) според курса, определен ѝ от 1 януари на годината, през която е насрочен периодът за възстановяване, посочен в параграф 1, първа алинея, първо и второ изречение. Държавите-членки могат да закръглят до 10 % нагоре или надолу сумите, получени от преобразуването в национална валута.
3. Компетентните органи, посочени в член 9, първи параграф, подпечатват всяка една фактура и/или документ по внос, за да предотвратят използването им в последващо заявление, и ги връщат на заявителя в срок до един месец.
4. Решенията по подадени заявления за възстановяване се вземат в срок до шест месеца от датата, на която съответното заявление, придружено от всички изисквани по реда на настоящата директива документи за проверка основанието на заявлението, е подадено пред компетентните органи, упоменати в параграф 3. Възстановяването на средствата става преди изтичане на гореспоменатия период по желание от страна на заявителя съответно или в държавата-членка, която възстановява, или в тази, където е установен. В последния случай банковите такси по превода се заплащат от заявителя.
Основанията за отхвърляне на заявление се декларират. По реда, определен от компетентните органи във въпросната държавата-членка за искове по възстановяване на данъчни вземания на лица, установени в тази държава, отказът може да бъде обжалван пред съответните органи за целта.
5. При възстановяване на данъчни суми чрез измама или по някакъв друг незаконен начин компетентните органи, упоменати в параграф 3, пристъпват пряко към събиране на грешно изплатените суми и съответни наложени наказания, като спазват процедурата в съответната държава-членка, при това без да нарушават разпоредбите, отнасящи се до взаимопомощ при възстановяване на данък добавена стойност.
При подадени с измама заявления, които не подлежат на административни наказания съобразно националното законодателство, въпросната държава-членка може да откаже в рамките на срок от максимум две години от датата на подаване на въпросното заявление да възстановява суми на цитираното данъчно задължено лице. Когато се налага административно наказание глоба, но сумата по нея не е изплатена, въпросната държава-членка може да преустанови всякакво възстановяване на дължащото данъчно облагаемо лице, докато не изплати глобата си.
Член 8
За данъчно облагаеми лица, които не са установени на територията на Общността, държавите-членки могат да откажат възстановяване или да наложат специални условия.
Не се допуска възстановяване на данък добавена стойност при условия, по-благоприятни от тези, прилагани за данъчно облагаеми лица, установени в Общността.
Член 9
Държавите-членки известяват по надлежния ред до кои компетентни органи се подават заявленията, посочени в член 3, буква а) и член 4, буква а).
Удостоверенията, посочени в член 3, буква б) и в член 4, буква а), доказващи, че въпросното лице е данъчно облагаемо лице, спазват образеца, посочен в приложение Б.
Член 10
Не по-късно от 1 януари 1981 г. държавите-членки приемат разпоредбите, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Директивата се прилага само за заявления за възстановяване, отнасящи се до данък добавена стойност, начислен върху фактурирани покупки на стоки или услуги или внос, направен от тази дата.
Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на разпоредбите от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива. От своя страна Комисията известява останалите държави-членки за приетото законодателство.
Член 11
Като дерогация от разпоредбите на член 7, параграф 4 Италианската република има право от 1 януари 1982 г. да удължи срока, посочен в настоящия параграф, от шест на девет месеца.
Член 12
В тригодишен срок след датата, посочена в член 10, и след проведени консултации с държавите-членки Комисията представя доклад пред Съвета по прилагане на настоящата директива, и по-специално на членове 3, 4 и 7 от нея.
Член 13
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 6 декември 1979 година.
++++
OTTAVA DIRETTIVA DEL CONSIGLIO
del 6 dicembre 1979
in materia di armonizzazione delle legislazioni degli Stati membri relative alle imposte sulla cifra di affari
- Modalità per il rimborso dell ' imposta sul valore aggiunto ai soggetti passivi non residenti all ' interno del paese
( 79/1072/CEE )
IL CONSIGLIO DELLE COMUNITÀ EUROPEE ,
visto il trattato che istituisce la Comunità economica europea ,
vista la sesta direttiva 77/388/CEE del Consiglio , del 17 maggio 1977 , in materia di armonizzazione delle legislazioni degli Stati membri relative alle imposte sulla cifra d ' affari - sistema comune di imposta sul valore aggiunto ( base imponibile uniforme ) ( 1 ) , in particolare l ' articolo 17 , paragrafo 4 ,
vista la proposta della Commissione ( 2 ) ,
visto il parere del Parlamento europeo ( 3 ) ,
visto il parere del Comitato economico e sociale ( 4 ) ,
considerando che ai sensi dell ' articolo 17 , paragrafo 4 , della direttiva 77/388/CEE il Consiglio adotta le modalità comunitarie di applicazione in materia di rimborso dell ' imposta sul valore aggiunto previsto dal paragrafo 3 di detto articolo , a favore dei soggetti passivi non residenti all ' interno del paese ;
considerando che occorre evitare che un soggetto passivo residente all ' interno di uno Stato membro sia gravato in via definitiva dell ' imposta che gli è stata fatturata in un altro Stato membro per cessioni di beni o prestazioni di servizi o che è stata versata per importazioni in questo altro Stato membro , e si trovi così assoggettato ad una doppia imposizione ;
considerando che è opportuno por fine alle divergenze fra le disposizioni attualmente in vigore negli Stati membri che sono talvolta all ' origine di deviazioni di traffico e distorsioni di concorrenza ;
considerando che una regolamentazione comunitaria in materia costituisce un progresso verso la liberalizzazione effettiva della circolazione delle persone , dei beni e dei servizi , e contribuisce pertanto a completare il processo di integrazione economica ;
considerando che tale regolamentazione non deve far sì che si oggetti passivi siano sottoposti ad un trattamento diverso a seconda dello Stato membro in cui risiedono ;
considerando che occorre evitare talune forme di frode o di evasione fiscale ;
considerando che , ai sensi dell ' articolo 17 , paragrafo 4 , della direttiva 77/388/CEE , gli Stati membri possono rifiutare il rimborso o subordinarlo a condizioni complementari per quanto riguarda i soggetti passivi non residenti nel territorio della Comunità ; che è opportuno tuttavia evitare che questi soggetti passivi beneficino di rimborsi a condizioni più favorevoli di quelle previste per i soggetti passivi comunitari ;
considerando che in una prima fase è opportuno limitarsi all ' adozione delle modalità comunitarie di applicazione contenute nella presente direttiva ; che queste modalità prevedono , in particolare , che le decisioni concernenti le domande di rimborso debbano essere notificate entro il termine di sei mesi a decorrere dalla data della presentazione e che i rimborsi debbano essere effettuati entro il medesimo termine ; che durante il periodo di un anno a decorrere dalla data ultima prevista per l ' applicazione di queste modalità è opportuno autorizzare la Repubblica italiana a notificare le decisioni che i suoi servizi competenti debbono adottare per quanto riguarda le domande presentate dai soggetti passivi non residenti all ' interno del suo territorio e a effettuare i relativi rimborsi entro il termine di nove mesi , per permettere a tale Stato membro di riorganizzare il sistema attualmente praticato , ai fini dell ' applicazione del regime comunitario ;
considerando che modalità ulteriori dovranno essere adottate dal Consiglio per completare questo regime comunitario ; che fino all ' entrata in vigore di queste ultime modalità , gli Stati membri rimborsano l ' imposta che viene applicata sulle operazioni che non rientrano nella presente direttiva secondo le modalità che adottano conformemente all ' articolo 17 , paragrafo 4 , della direttiva 77/388/CEE ,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA :
Articolo 1
Ai fini dell ' applicazione della presente direttiva , si considera soggetto passivo non residente all ' interno del paese il soggetto passivo di cui all ' articolo 4 , paragrafo 1 , della direttiva 77/388/CEE che , nel corso del periodo di cui all ' articolo 7 , paragrafo 1 , primo comma , prima e seconda frase , non ha fissato in tale paese nù la sede della propria attività economica nù costituito un centro di attività stabile dal quale sono svolte le operazioni nù , in mancanza di detta sede o di detto centro di attività stabile , il suo domicilio o la sua residenza abituale e che , nel corso del medesimo periodo , non ha effettuato alcuna cessione di beni o prestazioni di servizi che si consideri localizzata in tale paese , ad eccezione :
a ) delle prestazioni di trasporto e delle prestazioni di servizi ad esse accessorie , esentate ai sensi dell ' articolo 14 , paragrafo 1 , lettera i ) , dell ' articolo 15 o dell ' articolo 16 , paragrafo 1 , B , C , e D della direttiva 77/388/CEE ,
b ) delle prestazioni di servizi nei casi in cui l ' imposta è dovuta unicamente dal destinatario ai sensi dell ' articolo 21 , paragrafo 1 , lettera b ) , della direttiva 77/388/CEE .
Articolo 2
Ciascuno Stato membro rimborsa ad ogni soggetto passivo non residente all ' interno del paese , ma residente in un altro Stato membro , alle condizioni stabilite in appresso , l ' imposta sul valore aggiunto applicata a servizi che gli sono resi o beni mobili che gli sono ceduti all ' interno del paese da altri soggetti passivi , o applicata all ' importazione di beni nel paese , nella misura in cui questi beni e servizi sono impiegati ai fini delle operazioni di cui all ' articolo 17 , paragrafo 3 , lettere a ) e b ) della direttiva 77/388/CEE o delle prestazioni di servizi di cui all ' articolo 1 , lettera b ) .
Articolo 3
Per beneficiare del rimborso , ogni soggetti passivo di cui all ' articolo 2 che non ha effettuato alcuna cessione di beni o prestazione di servizi che si consideri localizzata all ' interno del paese , deve :
a ) inoltrare presso il servizio competente di cui all ' articolo 9 , primo comma , una domanda conforme al modello di cui all ' allegato A alla quale saranno allegati gli originali delle fatture o dei documenti d ' importazione . Gli Stati membri mettono a disposizione dei richiedenti una nota esplicativa che deve contenere in tutti i casi gli elementi informativi minimi riportati nell ' allegato C ;
b ) comprovare , mediante attestazione rilasciata dall ' amministrazione dello Stato in cui è residente , che egli è assoggettato all ' imposta sul valore aggiunto in tale Stato . Tuttavia , quando il servizio competente di cui all ' articolo 9 , primo comma , è già in possesso di tale documento giustificativo , il soggetto passivo non è più tenuto a fornire un altro per un anno , a decorrere dalla data del rilascio della prima attestazione da parte dell ' amministrazione dello Stato in cui egli è residente . Gli Stati membri non rilasciano alcuna attestazione ai soggetti passivi che beneficiano di una franchigia dell ' imposta ai sensi dell ' articolo 24 , paragrafo 2 , della direttiva 77/388/CEE ;
c ) certificare con dichiarazione scritta di non aver effettuato alcuna cessione di beni o prestazione di servizi che si consideri localizzata all ' interno del paese , durante il periodo di cui all ' articolo 7 , paragrafo 1 , primo comma , prima e seconda frase ;
d ) impegnarsi a restituire qualsiasi somma indebitamente riscossa .
Articolo 4
Per beneficiare del rimborso , ogni soggetto passivo di cui all ' articolo 2 che non effettuato all ' interno del paese alcuna cessione di beni o prestazione di servizi che si consideri localizzata nel paese , diversa dalle prestazioni contemplate dall ' articolo 1 , lettere a ) e b ) , deve
a ) adempiere gli obblighi di cui all ' articolo 3 , lettere a ) , b ) e d ) ;
b ) certificare con dichiarazione scritta di non avere effettuato , durante il periodo di cui all ' articolo 7 , paragrafo 1 , primo comma , prima e seconda frase , alcuna cessione di beni o prestazione di servizi che si consideri localizzata nel paese , diversa dalle prestazioni di cui all ' articolo 1 , lettere a ) e b ) .
Articolo 5
Ai fini della presente direttiva il diritto al rimborso dell ' imposta è determinato conformemente all ' articolo 17 della direttiva 77/388/CEE , quale si applica nello Stato membro del rimborso .
La presente direttiva non si applica alle cessioni di beni esentate o che possono essere esentate ai sensi dell ' articolo 15 , punto 2 , della direttiva 77/388/CEE .
Articolo 6
Gli Stati membri non possono imporre ai soggetti passivi di cui all ' articolo 2 , oltre agli obblighi di cui agli articoli 3 e 4 , alcun altro obbligo oltre a quello di fornire , in casi particolari , le informazioni necessarie per accertare la fondatezza della domanda di rimborso .
Articolo 7
1 . La domanda di rimborso di cui agli articoli 3 e 4 deve riferirsi ad acquisti di beni o servizi fatturati , o ad importazioni effettuate , in un periodo non inferiore a tre mesi nù superiore a un anno civile . La domanda può tuttavia riferirsi ad un periodo inferiore a tre mesi qualora tale periodo costituisca il saldo di un anno civile . Le domande possono riguardare anche fatture o documenti di importazione che non sono stati oggetto di domande precedenti e relativi ad operazioni effettuate nel corso dell ' anno civile in questione . La domanda deve essere presentata al servizio competente di cui all ' articolo 9 , primo comma , entre i sei mesi successivi allo scadere dell ' anno civile nel corso del quale l ' imposta è divenuta esigibile .
Se la domanda si riferisce ad un periodo inferiore a un anno civile , ma uguale o superiore a tre mesi , non può riguardare un importo inferiore all ' equivalente di 200 unità di conto europee in moneta nazionale ; le domande che si riferiscono ad un periodo di un anno civile o al saldo di un anno civile non possono riguardare un importo inferiore all ' equivalente di 25 unità di conto europee in moneta nazionale .
2 . L ' unità di conto europea usata è quella definita dal regolamento finanziario del 21 dicembre 1977 ( 5 ) , determinata alla data del 1° gennaio dell ' anno al quale si riferisce il periodo di cui al paragrafo 1 , primo comma , prima e seconda frase . Gli Stati membri hanno la facoltà di arrotondare fino al 10 % , per eccesso o per difetto , gli importi risultanti dalla conversione in moneta nazionale .
3 . Il servizio competente di cui all ' articolo 9 , primo comma , vista ogni fattura o documento di importazione affinchù non possano essere riutilizzati per un ' altra domanda e li restituisce entro un mese .
4 . Le decisioni concernenti le domande di rimborso devono essere notificate , entro un termine di sei mesi a decorrere dalla data di presentazione , al servizio competente di cui al paragrafo 3 , delle domande corredate di tutti i documenti richiesti dalla presente direttiva per l ' istruzione della domanda . Il rimborso deve essere effettuato prima della scadenza del termine di cui sopra , su domanda del richiedente , nello Stato membro del rimborso o nello Stato di residenza . In quest ' ultimo caso , le spese bancarie di spedizione sono a carico del richiedente .
Le decisioni di rifiuto devono essere motivate . Possono essere oggetto di un ricorso dinnanzi agli organi competenti dello Stato membro interessato , nelle forme e nei termini previsti per i reclami relativi ai rimborsi chiesti dai soggetti passivi residenti in tale Stato .
5 . Qualora un rimborso sia stato ottenuto fraudolentemente o in altra maniera irregolare , il servizio competente di cui al paragrafo 3 procede direttamente all ' azione di recupero delle somme indebitamente riscosse e delle eventuali pene pecuniarie secondo la procedura applicabile nello Stato membro interessato , fatte salve le disposizioni relative alla reciproca assistenza in materia di recupero dell ' imposta sul valore aggiunto .
Nel caso di una domanda fraudolenta cui non si può , conformemente alla legislazione nazionale , applicare una pena pecuniaria , lo Stato membro interessato può rifiutare , per un periodo massimo di due anni dalla data di presentazione della domanda fraudolenta , ogni ulteriore rimborso al soggetto passivo in causa . Nel caso di una domanda fraudolenta cui una pena pecuniaria sia stata comminata ma non sia stata pagata , lo Stato membro interessato può sospendere ogni ulteriore rimborso al soggetto passivo in causa finchù la pena pecuniaria non sia stata pagata .
Articolo 8
Per quanto riguarda i soggetti passivi non residenti nel territorio della Comunità , ciascuno Stato membro ha la facoltà di escluderli dal rimborso o di subordinare il rimborso a condizioni particolari .
Il rimborso non può essere concesso a condizioni più favorevoli di quelle applicare ai soggetti passivi della Comunità .
Articolo 9
Gli Stati membri comunicano , con mezzi adeguati , quale è il servizio competente a ricevere le domande di cui all ' articolo 3 , lettera a ) e all ' articolo 4 , lettera a ) .
Le attestazioni di cui all ' articolo 3 , lettera b ) e all ' articolo 4 , lettera a ) , concernenti la qualità di soggetto passivo , devono essere conformi ai modelli che figurano nell ' allegato B .
Articolo 10
Gli Stati membri adottano le disposizioni necessarie per conformarsi alla presente direttiva entro e non oltre il 1° gennaio 1981 . La presente direttiva riguarda unicamente le domande di rimborso relative all ' imposta sul valore aggiunto applicata agli acquisti di beni o alle prestazioni di servizi fatturati o alle importazioni effettuate dopo tale data .
Gli Stati membri provvedono a comunicare alla Commissione il testo delle disposizioni fondamentali di diritti interno che adottano nel settore disciplinato dalla presente direttiva . La Commissione ne informa gli altri Stati membri .
Articolo 11
In deroga all ' articolo 7 , paragrafo 4 , la Repubblica italiana può , fino al 1° gennaio 1982 , portare il termine menzionato in questo paragrafo da sei a nove mesi .
Articolo 12
Previa consultazione degli Stati membri , la Commissione presenta al Consiglio , entro tre anni dalla data di cui all ' articolo 10 , una relazione sull ' applicazione della presente direttiva , in particolare degli articoli 3 , 4 e 7 .
Articolo 13
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva .
Fatto a Bruxelles , addì 6 dicembre 1979 .