РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 10 февруари 2009 година
относно публикуването на справочни данни за стандарт EN 3-8:2006 „Пожарогасители носими - част 8: Допълнителни изисквания към EN 3-7 за конструкцията, устойчивостта на налягане и механични изпитвания за пожарогасители с максимално допустимо налягане не по-високо от 30 bar“ в съответствие с Директива 97/23/ЕО относно съоръженията под налягане
(нотифицирано под номер C(2009) 739)
(текст от значение за ЕИП)
(2009/111/ЕО)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Директива 97/23/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 май 1997 г. относно сближаване на законодателствата на държавите-членки във връзка със съоръженията под налягане (1), и по-специално член 6 от нея,
като взе предвид становището на постоянния комитет, създаден съгласно член 5 от Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 г. за определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламенти и правилата за услугите в информационното общество (2),
като има предвид, че:
(1)
В Директива 97/23/ЕО се предвижда, че съоръженията под налягане и функционалните групи могат да бъдат пускани на пазара и да влязат в действие само ако, когато са правилно инсталирани и поддържани и се използват по предназначение, те не застрашават здравето и безопасността на лицата и, при необходимост, на домашни животни и имущество.
(2)
Съоръженията под налягане и функционалните групи следва да съответстват на основните изисквания, посочени в член 3 от Директива 97/23/ЕО, ако те отговарят на националните стандарти, транспониращи хармонизираните стандарти, чиито референтни номера са публикувани в Официален вестник на Европейския съюз.
(3)
Съгласно член 6 от Директива 97/23/ЕО Швеция внесе официално възражение по отношение на стандарт EN 3-8:2006, приет от Европейския комитет по стандартизация (CEN) на 2 ноември 2006 г., справочни данни за който все още не са публикувани в Официален вестник на Европейския съюз.
(4)
В своето официално възражение Швеция отбелязва, че раздел 5 от стандарт EN 3-8:2006 не уточнява вида на материалите, които следва да се използват, и поради това не отговаря на съществените изисквания на точка 4 от приложение I към Директива 97/23/ЕО.
(5)
Тъй като раздел 5 от стандарт EN 3-8:2006 предвижда за всеки отделен случай оценка на материала от нотифицирания орган (специфичен подход за оценка на материала), не е задължително да се изисква уточняване на вида на материалите, които ще се използват. Освен това, при липса на конкретни технически спецификации, раздел 5 от стандарт EN 3-8:2006 не може да служи като основа за презумпция за съответствие с изискванията на точка 4 от приложение I към Директива 97/23/ЕО.
(6)
В допълнение Швеция смята, че в раздел 6 от стандарт EN 3-8:2006 липсва важна информация, необходима, за да се отговори на изискванията на точка 2.2.4 от приложение I към Директива 97/23/ЕО, което се дължи на липсата на спецификация на материалите в раздел 5 от посочения стандарт.
(7)
В точка 2.2 от приложение I към Директива 97/23/ЕО са описани методите за осигуряване на необходимата якост на съоръженията под налягане, включително и метод на изчисление или експериментален метод на проектиране без изчисление. Експерименталният метод на проектиране се основава на програма за изпитване съгласно описанието в точка 2.2.4, букви а) и б), която включва изпитване на якост под налягане.
(8)
Раздел 6 от стандарт EN 3-8:2006 предвижда използването на експерименталния метод на проектиране без изчисление. Съгласно изискването на точка 2.2.4 от приложение I към Директива 97/23/ЕО той предвижда програма, включваща няколко изпитвания. Директива 97/23/ЕО не изключва специфичния подход за оценка на материалите като метод за доказване на съответствието на използваните материали със спецификациите на материалите в точка 4 от приложение I, когато производителят прилага експерименталния метод на проектиране. Тъй като раздел 5 от EN 3-8:2006 не съдържа специфични изисквания по отношение на материалите, производителят на съоръжението трябва да гарантира, че използваните материали отговарят на изискванията на точка 4 от приложение I към директивата. Въз основа на това свойствата на материалите трябва да се използват като параметър на изпитването под налягане в рамките на програмата за изпитване на експерименталния метод на проектиране, под контрола на нотифицирания орган, отговарящ за оценката на съответствието на съоръжението.
(9)
Швеция допълнително отбелязва, че раздел 7.2.2 относно заваръчните процедури от EN 3-8:2006 не е в съответствие с точка 3.1.2 от приложение I към Директива 97/23/ЕО, тъй като, освен на изброените стандарти, той съдържа отворено позоваване на други признати заваръчни стандарти EN.
(10)
В точка 3.1.2 от приложение I към Директива 97/23/ЕО са определени изискванията, които трябва да се спазват по отношение на неразглобяеми съединения. Обстоятелството, че в раздел 7.2.2 от стандарт EN 3-8:2006 е указано, че „са приемливи други стандарти“, не е адекватна и достатъчно конкретна формулировка на стандарт, имащ за цел да служи като основа за презумпцията за съответствие с изискванията на Директива 97/23/ЕО. Всеки хармонизиран стандарт, който служи като основа за презумпция за съответствие с изискванията на директивата, трябва да предоставя конкретни технически спецификации за проектиране, производство и изпитване, за да се помогне на производителите и да се даде възможност основателно да се предположи, че съоръженията под налягане отговарят на съответните съществени изисквания. Въпреки това раздел 7.2.2 от EN 3-8:2006 съдържа поредица от конкретни препратки към стандартите, които съдържат заваръчни спецификации. Поради това, макар и раздел 7.2.2 да се нуждае от подобрение, би било необосновано да не се публикуват справочни данни за стандарта на това основание.
(11)
Накрая, Швеция смята, че раздел 7.3.1 от стандарт EN 3-8:2006, отнасящ се до проследимостта на материалите, използвани в различните части на съоръжения под налягане, е неточен, не предвижда конкретни технически решения и поради това не може да служи като основа за презумпция за съответствие с изискванията на точка 3.1.5 от приложение I към Директива 97/23/ЕО.
(12)
Директива 97/23/ЕО съдържа изискване в точка 3.1.5 от приложение I (възможност за проследяване) за прилагането на подходящи процедури с цел да се идентифицират чрез подходящи средства материалите, от които са изработени елементите, които допринасят за якостта на съоръжението под налягане, от тяхното получаване и производство до крайното изпитване на произведеното съоръжение под налягане. Целта на това изискване е да се избегне всякакво съмнение по отношение на спецификациите на материалите, използвани за въпросното съоръжение. Производителите могат да прилагат различни процедури в зависимост от характеристиките и методите на производство. Нотифицираният орган, който извършва процедурата по оценяване на съответствието на съоръжението, трябва да оцени, за всеки отделен случай, дали тези процедури отговарят на изискването на точка 3.1.5 от приложение I към директивата. Поради това, макар и раздел 7.3.1 да се нуждае от подобрение, би било необосновано да не се публикуват справочните данни за стандарта на това основание.
(13)
За тази цел Комисията ще поиска CEN да представи в срок от три години ревизирана версия на стандарт EN 3-8:2006 с цел по-добро отразяване на съответствието със съществените изисквания на Директива 97/23/ЕО. След изпълнението на този мандат и в зависимост от резултатите от него би могло да се предвидят възможни нови решения относно настоящия вариант на стандарта.
(14)
Поради гореизложеното справочните данни за стандарт EN 3-8:2006 следва да се публикуват в Официален вестник на Европейския съюз,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Справочните данни за стандарт EN 3-8:2006 „Пожарогасители носими. Част 8: Допълнителни изисквания към EN 3-7 за конструкцията, устойчивостта на налягане и механични изпитвания за пожарогасители с максимално допустимо налягане не по-високо от 30 bar“ се публикуват в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 2
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 10 февруари 2009 година.
DECISIONE DELLA COMMISSIONE
del 10 febbraio 2009
relativa alla pubblicazione del riferimento della norma EN 3-8:2006 «Estintori d’incendio portatili - parte 8: requisiti addizionali alla norma EN 3-7 per quanto riguarda la costruzione, la resistenza alla pressione e le prove meccaniche per gli estintori sottoposti ad una pressione massima ammissibile uguale o inferiore a 30 bar» conformemente alla direttiva 97/23/CE relativa alle attrezzature a pressione
[notificata con il numero C(2009) 739]
(Testo rilevante ai fini del SEE)
(2009/111/CE)
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
vista la direttiva 97/23/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 29 maggio 1997, concernente il ravvicinamento delle legislazioni degli Stati membri relative alle macchine (1), in particolare l’articolo 6,
visto il parere del comitato permanente istituito a norma dell’articolo 5 della direttiva 98/34/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 22 giugno 1998, che prevede una procedura d’informazione nel settore delle norme e delle regolamentazioni tecniche e delle regole relative ai servizi della società dell’informazione (2),
considerando quanto segue:
(1)
Conformemente alla direttiva 97/23/CE le attrezzature a pressione e gli insiemi possono essere commercializzati e messi in servizio soltanto se non pregiudicano la salute e la sicurezza delle persone ed eventualmente degli animali domestici o dei beni quando siano debitamente installati, mantenuti in efficienza ed utilizzati conformemente alla loro destinazione.
(2)
Le attrezzature a pressione e gli insiemi si presumono conformi ai requisiti essenziali enunciati all’articolo 3 della direttiva 97/23/CE se sono conformi alle norme nazionali che recepiscono le norme armonizzate i cui numeri di riferimento sono stati pubblicati nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
(3)
La Svezia ha sollevato un’obiezione formale ai sensi dell’articolo 6 della direttiva 97/23/CE nei confronti della norma EN 3-8:2006, approvata dal comitato europeo per la normalizzazione (CEN) in data 2 novembre 2006, il cui riferimento non è stato ancora pubblicato nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
(4)
Nell’obiezione formale la Svezia rileva che la sezione 5 della norma EN 3-8:2006 non indica i tipi di materiali da utilizzare e non soddisfa pertanto i requisiti essenziali di cui all’allegato I, punto 4, della direttiva 97/23/CE.
(5)
Dal momento che la sezione 5 della norma EN 3-8:2006 prevede una valutazione dei materiali caso per caso da parte dell’organismo notificato (valutazione particolare dei materiali), non è richiesta la specificazione dei tipi di materiali da usare. Inoltre, la sezione 5 della norma EN 3-8:2006 non può, in assenza di specifiche tecniche concrete, conferire la presunzione di conformità ai requisiti enunciati all’allegato I, punto 4, della direttiva 97/23/CE.
(6)
Secondo la Svezia, inoltre, nella sezione 6 della norma EN 3-8:2006 mancano importanti informazioni necessarie per il rispetto dei requisiti di cui all’allegato I, punto 2.2.4, della direttiva 97/23/CE, in ragione dell’assenza di specificazione dei materiali nella sezione 5 di detta norma.
(7)
Nell’allegato I, punto 2.2, della direttiva 97/23/CE sono illustrati i metodi da applicare per garantire un’adeguata resistenza delle attrezzature a pressione, ivi compresi un metodo di calcolo o un metodo sperimentale di progettazione senza calcoli. Tale metodo sperimentale di progettazione si basa sul programma di prove definito al punto 2.2.4, lettere a) e b) e comprende una prova di resistenza alla pressione.
(8)
La sezione 6 della norma EN 3-8:2006 prevede l’impiego del metodo sperimentale di progettazione senza calcolo. L’allegato I, punto 2.2.4, della direttiva 97/23/CE definisce un programma di più prove. La direttiva 97/23/CE non esclude il ricorso al metodo di valutazione particolare dei materiali per dimostrare la conformità dei materiali utilizzati alle specifiche relative ai materiali di cui all’allegato I, punto 4, quando il fabbricante applichi il metodo sperimentale di progettazione. Poiché la sezione 5 della norma EN 3-8:2006 non prevede requisiti specifici relativi ai materiali, il fabbricante di attrezzature a pressione deve garantire che i materiali utilizzati siano conformi ai requisiti di cui all’allegato I, punto 4, della direttiva. Su questa base, le caratteristiche dei materiali devono essere utilizzate in quanto parametro della prova di resistenza alla pressione nel quadro del programma di prove del metodo sperimentale di progettazione, sotto la supervisione dell’organismo notificato incaricato della valutazione della conformità dell’attrezzatura interessata.
(9)
La Svezia rileva inoltre che la sezione 7.2.2 della norma EN 3-8:2006 sulle tecniche di saldatura non è conforme all’allegato I, punto 3.1.2, della direttiva 97/23/CE in quanto, oltre alle norme elencate, contiene un riferimento non limitativo ad altre norme europee riconosciute relative alla saldatura.
(10)
La direttiva 97/23/CE stabilisce, all’allegato I, punto 3.1.2, i requisiti da rispettare in materia di giunzione permanente. L’indicazione, nella sezione 7.2.2 della norma EN 3-8:2006, che «altre norme […] sono accettabili» non costituisce una formulazione adeguata e sufficientemente concreta di una norma che dovrebbe conferire la presunzione di conformità ai requisiti della direttiva 97/23/CE. Una norma armonizzata che conferisce la presunzione di conformità ai requisiti della direttiva deve indicare caratteristiche tecniche concrete relative alla progettazione, alla fabbricazione e al collaudo, al fine di aiutare i fabbricanti e far sì che le attrezzature a pressione possano essere ritenute conformi ai requisiti essenziali ad esse applicabili. Tuttavia, la sezione 7.2.2 della norma EN 3-8:2006 cita una serie di riferimenti concreti a norme che contengono specifiche in materia di saldatura. Pertanto, benché sia auspicabile un miglioramento della sezione 7.2.2, sarebbe eccessivo non pubblicare per questo motivo i riferimenti della norma in oggetto.
(11)
Infine, la Svezia ritiene che la sezione 7.3.1 della norma EN 3-8:2006 sulla tracciabilità dei materiali utilizzati nelle diverse parti delle attrezzature a pressione sia imprecisa, non preveda soluzioni tecniche specifiche e, pertanto, non possa conferire la presunzione di conformità ai requisiti enunciati nell’allegato I, punto 3.1.5, della direttiva 97/23/CE.
(12)
La direttiva 97/23/CE prescrive, nell’allegato I, punto 3.1.5 (rintracciabilità), che siano stabilite opportune procedure per identificare i materiali delle parti dell’attrezzatura che contribuiscono alla resistenza alla pressione con mezzi adeguati, dal momento della loro ricezione, passando per la produzione, fino alla prova definitiva dell’attrezzatura a pressione costruita. Questo requisito ha lo scopo di eliminare qualsiasi dubbio circa le specifiche dei materiali utilizzati per l’attrezzatura in questione. I fabbricanti possono applicare diverse procedure, secondo le caratteristiche e i metodi di fabbricazione. Spetta all’organismo notificato che effettua la valutazione della conformità dell’attrezzatura valutare, caso per caso, se tali procedure sono conformi al requisito di cui all’allegato I, punto 3.1.5, della direttiva. Tuttavia, benché sia auspicabile un miglioramento della sezione 7.3.1, sarebbe eccessivo non pubblicare i riferimenti della norma in questione per tale motivo.
(13)
A tal fine, la Commissione inviterà il CEN a presentare entro i prossimi tre anni una versione riveduta della norma EN 3-8:2006, più conforme ai requisiti essenziali della direttiva 97/23/CE. Espletato tale mandato e in base ai risultati ottenuti potranno essere prese in considerazione ulteriori decisioni riguardanti la versione attuale della norma.
(14)
Occorre pertanto pubblicare i riferimenti della norma EN 3-8:2006 nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
Il riferimento della norma EN 3-8:2006 «Estintori d’incendio portatili - parte 8: requisiti addizionali alla norma EN 3-7 per quanto riguarda la costruzione, la resistenza alla pressione e le prove meccaniche per gli estintori sottoposti ad una pressione massima ammissibile uguale o inferiore a 30 bar» è pubblicato nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Articolo 2
Gli Stati membri sono destinatari della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 10 febbraio 2009.