РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 238/2008 НА СЪВЕТА
от 10 март 2008 година
за прекратяване на частичното междинно преразглеждане в съответствие с член 11, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 384/96 относно антидъмпинговото мито върху вноса на разтвори от карбамид и амониев нитрат с произход от Русия
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 г. за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (1) (основния регламент), и по-специално член 11, параграф 3 от него,
като взе предвид предложението на Комисията, представено след консултация с консултативния комитет,
като има предвид, че:
A. ПРОЦЕДУРА
1. Действащи мерки
(1)
С Регламент (ЕО) № 1995/2000 (2) Съветът наложи окончателно антидъмпингово мито върху вноса на разтвори от карбамид (урея) и амониев нитрат (UAN) с произход, inter alia, от Русия. Посоченият регламент ще бъде наричан по-долу „първоначалния регламент“, а разследването, довело до мерките, наложени с първоначалния регламент, ще бъде наричано по-долу „първоначалното разследване“.
(2)
След преразглеждане с оглед изтичане на срока, започнато през септември 2005 г., с Регламент (ЕО) № 1911/2006 (3) Съветът поднови за период от пет години действието на тези мерки на настоящото им равнище. Тези мерки се състоят от специфични мита. Този регламент ще бъде наричан по-долу „регламента с оглед изтичане на срока“, а разследването, довело до налагане на мерките от регламента с оглед изтичане на срока ще бъде наричано по-долу „преразглеждане с оглед изтичане на срока“.
2. Заявление за преразглеждане
(3)
В съответствие с член 11, параграф 3 от основния регламент беше депозирано заявление за частично междинно преразглеждане (настоящото преразглеждане) от двама производители износители от Русия, принадлежащи към акционерното дружество Mineral and Chemical Company Eurochem, а именно Novomoskovskiy Azot и Nevinnomyssky Azot. Тези две дружества, поради тяхната връзка, се считат за едно правно образувание (заявителя) за целите на настоящото преразглеждане. Заявлението беше ограничено по обхват до дъмпинга по отношение на заявителя.
(4)
Заявителят твърдеше, че сравнението между собствената му нормална стойност и при липса на износ към Европейската общност, експортните цени за съответна трета държава, в този случай Съединените американски щати (САЩ), ще доведе до намаляване на дъмпинга значително под равнището на настоящите мерки.
3. Разследване
(5)
Установявайки, след консултация с консултативния комитет, че заявлението съдържа достатъчно prima facie доказателства, Комисията обяви на 19 декември 2006 г. започването на частично междинно преразглеждане в съответствие с член 11, параграф 3 от основния регламент, като публикува обявление за започване в Официален вестник на Европейския съюз (4).
(6)
Преразглеждането беше ограничено по обхват до проучване на дъмпинга по отношение на заявителя. Разследването на дъмпинга обхваща периода от 1 октомври 2005 г. до 30 септември 2006 г. (период на разследване за преразглеждане или ПРП).
(7)
Комисията официално информира заявителя, представителите на държавата износителка и асоциацията на производителите от Общността за започването на преразглеждането. На заинтересованите страни беше предоставена възможност да изразят писмено своите мнения и да поискат изслушване в рамките на периода, посочен в известието за започване.
(8)
Всички заинтересовани страни, които изявиха желание и показаха, че има специални причини да бъдат изслушани, бяха изслушани.
(9)
За да получи информацията, считана за необходима за разследването, Комисията изпрати въпросници на акционерно дружество Mineral and Chemical Company Eurochem и свързаните с него дружества и получи отговори в рамките на сроковете, определени за целта.
(10)
Комисията изиска и провери цялата информация, преценена за необходима за определяне на дъмпинга. Комисията извърши проверки на място на заявителя и свързаните с него дружества:
-
JSC Mineral and Chemical Company (Eurochem), Москва, Русия;
-
PJSC Azot (NAK Azot), Новомосковск, Русия;
-
PJSC Nevinnomyssky Azot (Nevinka Azot), Невинномиск, Русия; и
-
Eurochem Trading GmbH, Заг, Швейцария - (Eurochem Trading).
Б. РАЗГЛЕЖДАН ПРОДУКТ И СХОДЕН ПРОДУКТ
1. Разглеждан продукт
(11)
Разглежданият продукт е същият както при първоначалното разследване, т.е. разтвор от карбамид (урея) и амониев нитрат, течен тор, използван обикновено в селското стопанство, с произход от Русия (UAN). Той представлява смес от карбамид, амониев нитрат и вода. Съдържанието на вода е приблизително 70 % от сместа (в зависимост от съдържанието на азот), останалата част включва равни количества карбамид и амониев нитрат. Съдържанието на азот (N) е най-съществената „характеристика“ на продукта и то може да варира между 28 % и 32 %. Такава разлика може да бъде получена с добавяне на по-голямо или по-малко количество вода към разтвора. Все пак, независимо от съдържанието им на азот, се счита, че всички разтвори на карбамид и амониев нитрат имат еднакви физични и химични характеристики, поради което представляват един продукт за целите на настоящото разследване. Разглежданият продукт попада под код по КН 3102 80 00.
2. Сходен продукт
(12)
Настоящото разследване за преразглеждане потвърди, че UAN е чист стоков продукт и неговото качество и основни физични характеристики са идентични, независимо от коя държава произхожда. Произвежданите UAN разтвори се продават от заявителя на вътрешния пазар в Русия и при липса на износ в Европейската общност, изнасяните за Съединените американски щати имат същите основни физични и химични характеристики и по същество - същото приложение. Поради това тези продукти се считат за сходни продукти по смисъла на член 1, параграф 4 от основния регламент. Тъй като настоящото преразглеждане е ограничено до определяне на дъмпинга по отношение на заявителя, не бяха направени заключения по отношение на продукта, произвеждан и продаван от производството на Общността на пазара на Общността.
В. РЕЗУЛТАТИ ОТ РАЗСЛЕДВАНЕТО
1. Предварителни бележки
(13)
Както беше съобщено в обявлението за започване, тъй като заявителят не извършваше експортни продажби на UAN за Европейската общност по време на ПРП, настоящото разследване проучи преди всичко до каква степен експортните цени за трета държава следва да бъдат използвани при решаване дали основата, на която са установени съществуващите мерки, е променена и дали тези промени са с траен характер.
(14)
Заявителят представи доказателства, че поради действащите мита продуктът не е могъл да бъде продаван за износ за пазара на Общността по време на ПРП. Заявителят осигури prima facie доказателства, че експортните цени за САЩ, представителен трети пазар, не са обект на дъмпинг или поне в по-малка степен в сравнение с дъмпинговия марж, установен в момента за износа в Европейската общност и че е било целесъобразно да се използват експортните цени за САЩ. Поради причините, посочени по-долу в съображение 43 и следващите, експортните цени към третата държава САЩ бяха счетени за подходящи, тъй като пазарът на САЩ е сравним с пазара на Общността и поради това е представителен.
(15)
Следва да се отбележи, че мерките, прилагани в настоящия момент, се базират отчасти на данни, които не са свързани със собственото производство и продажби на заявителя за разглеждания продукт, докато по време на настоящия ПРП имаше проверена информация, свързана със собствените данни на заявителя, отнасящи се за нормалната стойност и експортните цени, макар и за пазара на трета държава. На тази основа беше направено заключение, че установеният по време на настоящия ПРП дъмпингов марж отразява по-точно ситуацията при заявителя по време на ПРП, отколкото действащите в момента мерки.
(16)
В този контекст беше счетено също, че целта на антидъмпинговото мито не е да затвори пазара на Общността за вноса от трета държава, а да възстанови справедливите условия на конкуренция.
(17)
Вземайки предвид горните специфични условия, беше направено заключение, че изчисляването на дъмпинговия марж през ПРП на основата на експортните продажни цени на заявителя за САЩ е подходящо.
2. Нормална стойност
(18)
За установяване на нормалната стойност първо беше проверено дали общите вътрешни продажби на заявителя са представителни в съответствие с член 2, параграф 2 от основния регламент. Тъй като заявителят няма експортни цени за UAN за Европейската общност по време на ПРП, пълните количества за вътрешна продажба на заявителя бяха сравнени с целия експорт на UAN от заявителя за Съединените американски щати. В съответствие с член 2, параграф 2 от основния регламент вътрешните продажби следва да бъдат считани за представителни, ако целият обем на тези продажби е равен или по-голям от 5 % от пълния обем на съответстващите експортни продажби, в този случай за Съединените американски щати. Разследването показа, че заявителят не продава представителни количества UAN на вътрешния пазар.
(19)
Тъй като на тази основа вътрешните цени на заявителя не могат да бъдат използвани за определяне на нормалната стойност, нормалната стойност беше сформирана на основата на производствените разходи, понесени от заявителя, плюс приемлива стойност за разходите за реализация, общите и административните разходи и реализираната печалба, в съответствие с член 2, параграфи 3 и 6 от основния регламент.
(20)
Във връзка с производствените разходи следва да се отбележи, че разходите за газ представляват основна част от производствените разходи и значителна част от общите разходи по производството. В съответствие с член 2, параграф 5 от основния регламент беше проверено дали разходите, свързани с производството и продажбите на разглеждания продукт, са добре отразени в документите на заявителя.
(21)
Беше установено въз основа на данни, публикувани от международно признати източници, специализирани в сферата на енергийните пазари, че цените, заплащани от заявителя, са неестествено ниски. За пример може да бъде посочено, че те възлизат на една четвърт и една пета от експортната цена на природния газ от Русия. В тази връзка всички налични данни показват, че вътрешните цени на газа в Русия са регулирани цени, които са значително под пазарните цени, заплащани за природния газ на нерегулираните пазари. Тъй като разходите за газ не са добре отразени в документите на заявителя, те следва да бъдат съответно коригирани. При липса на нормални цени на газ на вътрешния руски пазар и в съответствие с член 2, параграф 5 от основния регламент се наложи цените за газ да бъдат установени на „всяка друга разумна основа, включително чрез информация от други представителни пазари“.
(22)
Коригираната цена се основава на средната цена на руския газ при продажбата за износ на германско-чешката граница (Waidhaus), без транспортните разходи и коригирана така, че да отразява местните разходи за дистрибуция. Waidhaus - главният център за продажба на руски газ за Европейския съюз, който е най-големият пазар за руски газ и прилага цени, приемливо отразяващи разходите, може да се счита за представителен пазар по смисъла на член 2, параграф 5 от основния регламент.
(23)
След разгласяването заявителят изтъкна аргумента, че всяка корекция на заплащаната от него цена за газ на вътрешния пазар ще бъде неоснователна, твърдейки, че счетоводните му документи напълно отразяват разходите, свързани с дейността по производството и продажбите на сходния продукт в държавата на произход. За да обоснове това твърдение, заявителят представи проучване от независима консултантска фирма, че заплащаната от заявителя цена на газа отразява пълния разход за производство и продажба на газ, понесен от доставчика на газ. Преди всичко трябва да се отбележи, както посочва самото проучване, че разходите за газ, както и разходите за доставката на газ до заявителя, използвани за сравнението, са ориентировъчни стойности и следователно не са действителните разходи, направени по време на периода на разследването за преразглеждане. Не е ясно също така дали така определените разходи са пълните разходи, установени в съответствие с основния регламент, т.е. включващи пълните разходи за производство, пълните разходи за реализация и общите и административните разходи, свързани с производството и продажбата на газ. На последно място се отбелязва и че наличната информация относно разходите на доставчиците на газ не може да бъде проверена в рамките на настоящата процедура.
(24)
Във всеки случай се счита, че в съответствие с член 2, параграф 5 от основния регламент само фактът, че цената на газа, налагана от доставчика на клиента, покрива разходите, не е критерий за установяване дали разходите за производство на сходния продукт, осчетоводени в счетоводните документи на дружеството, приемливо отразяват разходите, свързани с производството и продажбата на разследвания продукт. Поради причините, посочени по-горе в съображение 21, случаят не беше счетен за такъв. Заявителят не разглежда очевидната значителна разлика между цената за газ, заплащана на вътрешния руски пазар, и експортната цена на природния газ от Русия, от една страна, и тази, заплащана от производителите от Общността, от друга страна. Той не разглежда и факта, че вътрешните цени на природния газ са регулирани в Русия и не може да бъде считано, че приемливо отразяват цената, която обикновено се заплаща на нормално функциониращи пазари. Поради това, дори ако цената на газа, заплащана от заявителя, покрива разходите за единица продукция за производство и продажби на газ, направени от доставчика му, този аргумент е неуместен, тъй като пазарната цена на газа не е задължително директно свързана с разходите за неговото производство и продажба. Цената, на която заявителя закупуваше газа по време на периода на разследването за преразглеждане, бе все така регулирана от държавата и значително под равнището на цената на нерегулираните пазари, както е пояснено в съображение 21 по-горе. Поради тази причина това твърдение трябваше да бъде отхвърлено.
(25)
Освен това заявителят изтъкна, че чрез корекции по отношение на газа, de facto е използван метод за определяне на нормалната стойност, който не е предвиден от основния регламент. Така, заменяйки разходите за газ на вътрешния пазар с разходи, изчислени, както е описано по-горе в съображение 22, и поради факта, че тези разходи представляват основната част от общите разходи за сходния продукт и следователно и на сформираната нормална стойност, нормалната стойност ще бъде de facto определена от данни от трети „представителен“ пазар. В тази връзка заявителят посочи доводи, че за държавите с пазарна икономика основният регламент предвижда само следните методи за определяне на нормалната стойност: i) на основата на цената на вътрешния пазар на сходния продукт при обичайни търговски условия или в случай на продажби, които не са направени при обичайни търговски условия, ii) на основата на разходите за производство в държавата на произход (плюс приемлива стойност за разходите за реализация, общите и административните разходи и печалбата), или iii) представителни експортни цени на сходния продукт за съответна трета държава. Заявителят направи извод, че на тази основа нормалната стойност не следва да се базира на данни от трети представителен пазар.
(26)
В тази връзка и както е уточнено в съображения 18-42, първо трябва да се отбележи, че нормалната стойност е определена в съответствие с методите, посочени в член 2, параграфи 1-6 от основния регламент. Все пак, за да се определи дали вътрешните продажби са направени при обичайни търговски условия по отношение на цените, т.е. дали са били печеливши, първо трябва да се установи дали разходите на заявителя са надеждна основа по смисъла на член 2, параграф 5 от основния регламент. Само след като разходите са надеждно установени, може да се определи кой метод за определяне на нормалната стойност следва да се използва. Поради това е погрешно да се твърди, че с определянето на надеждни разходи в съответствие с член 2, параграф 5 от основния регламент е въведен нов метод за определяне на нормалната стойност. Поради това аргументите на заявителя в тази връзка трябваше да бъдат отхвърлени.
(27)
Освен това заявителят твърдеше, че дори в случай че трябва да се направи корекция на разходите му за природен газ на вътрешния пазар, цената при Waidhaus за руския природен газ не е надеждна основа за такава корекция, тъй като тази цена е определена на базата на дългосрочни договори за газ, според които формулата на цената е свързана с цената на нефтените продукти и следователно не е свързана с разходите за производство и доставяне на газ за заявителя в Русия. Освен това заявителят твърдеше, че цената при Waidhaus за руския газ не е надеждна, тъй като е повлияна от изключително високото и по всяка вероятност неконкурентно вътрешно ценообразуване за газа в Германия, което се разследва от германските антитръстови институции.
(28)
Преди всичко следва да се отбележи, че един от първостепенните критерии за избор на основа, на която да се определят цените на газа, е тя да отразява разумно цената, която обикновено се заплаща на нормално функциониращи пазари. Неоспоримо е, че цените при Waidhaus отговарят на това условие. Освен това, несъмнено най-голямото количество газ от Русия се внася през центъра Waidhaus, който поради тази причина представлява подходяща база за корекции. На тази основа Waidhaus бе счетен за представителен пазар и за приемлива основа за определяне на разходите за газ по смисъла на член 2, параграф 5 от основния регламент. На второ място, както е посочено в съображение 24, въпросът дали цената се определя от разходите сам по себе си няма значение, ако цената разумно отразява цената, която обикновено се заплаща на нормално функциониращи пазари. Що се отнася до цените на газа, внасян при Waidhaus, няма данни за намеса на държавата във формирането на цените и следователно това условие е удовлетворено. На последно място, що се отнася до твърденията за неконкурентните вътрешни цени на газа в Германия, следва да се отбележи, че разследването на Bundeskartellamt, на което се позова заявителят, все още продължава и не е стигнало до заключения. Освен това, това разследване се отнася за цените, на които основните германски дистрибутори на газ продават газа на вътрешния германски пазар, а не цената, на която закупуват газ, внесен от Русия. Противно на твърдението на заявителя, тези две цени не са задължително свързани, тъй като икономическите интереси на дистрибуторите на газ и на техните клиенти са съвършено противоположни. Следователно може да се приеме, че дистрибуторите се стремят да задържат цената на дребно на най-високото възможно равнище, докато в същото време в техен икономически интерес е да задържат покупната цена на най-ниското възможно равнище, за да достигнат максимални нива на печалбата. Аргументът на заявителя, че германските оператори нямат интерес от договарянето на ниски цени за руския газ, внесен при Waidhaus, е само предположение, лишено от каквато и да е фактическа обосновка. Следователно тези аргументи бяха отхвърлени.
(29)
Освен това заявителят изтъкна аргумента, че ако трябва да се прави корекция на разходите му за природен газ на вътрешния пазар, тази корекция трябва да бъде основана на нерегулираните цени на газа в Русия. На първо място, фактът, че Комисията е могла да избере различна основа, не прави избора на Waidhaus неразумен. Първостепенният критерий за избор на основа, на която да бъде установена цената на газа, е тя да отразява разумно цената, която обикновено се заплаща на нормално функциониращи пазари. Безспорно е, че това условие е удовлетворено по отношение на цените при Waidhaus. На второ място, фактът, че количеството газ, продадено на нерегулирани цени на вътрешния пазар, бе минимално по време на периода на разследването за преразглеждане и че тези цени бяха значително по-близки до регулираната вътрешна цена отколкото до свободно определената експортна цена, води до извода, че тези нерегулирани цени са били повлияни от преобладаващите регулирани цени. Поради това нерегулираните вътрешни цени не можеха да бъдат използвани.
(30)
Освен това заявителят изтъкна, че вътрешните цени на природния газ в Русия, регулирани от държавата, постоянно се повишават и достигат нива, покриващи разходите за производство на газ. Поради това цената на вътрешния пазар не може да се разглежда като неконкурентна или неразумно ниска.
(31)
Този аргумент е неоснователен, тъй като правилото за избор на представителен пазар е не дали цените като такива носят печалба, а дали цените разумно отразяват цената, която обикновено се заплаща на нормално функциониращи пазари, както е пояснено в съображение 29 по-горе. Случаят при цени, регулирани от държавата, не е такъв. Освен това този аргумент противоречи и на публичните изявления на руския доставчик на газ (както се потвърждава от публикуваните заверени счетоводни отчети), че цените на газа на руския вътрешен пазар не покриват разходите за производство, транспортиране и продажба. Поради това този аргумент бе отхвърлен.
(32)
Освен това заявителят предложи използването на руска експортна цена за съседните пазари като алтернативна основа за корекцията, но без да осигури каквато и да е допълнителна информация или доказателства за тези пазари. Беше счетено, че руската експортна цена на газа за балтийските държави, за които имаше известна информация за цените, не са достатъчно представителни поради сравнително ниските обеми, изнасяни за тези държави. Освен това липсваха необходимите данни относно разходите за транспортиране и дистрибуция и така не можаха да бъдат установени надеждни цени за балтийските държави. Поради това не бе възможно да се използват тези цени като основа за корекцията.
(33)
Като алтернатива заявителят изтъкна, че ако трябва да се използва експортната цена при Waidhaus, заплащаното руско експортно мито за износа като цяло трябва да бъде изключено от цената при Waidhaus, тъй като то не се прилага на вътрешно равнище.
(34)
Наистина пазарната цена при Waidhaus, който беше разглеждан като представителен пазар по смисъла на член 2, параграф 5 от основния регламент, е цената след налагане на такси за износа, а не цената преди тези такси. От гледна точка на купувача това е актуалната цената, която трябва да заплати при Waidhaus, и в тази връзка е без значение какъв процент от тази цена представлява такса за износа и какъв процент се заплаща на доставчика на газ. Последният, от друга страна, винаги ще се стреми да увеличи цената си и поради това да изиска от клиентите си най-високата цена, която са готови да платят. Като се има предвид, че тази цена е винаги над производствените му разходи, като позволява на доставчика на газ да реализира огромни печалби, при определянето на цената той не се влияе на първо място от стойността на таксите за износ, а от това каква цена са готови да заплатят клиентите. Поради това се стигна до заключение, че цената, включваща таксите за износ, а не цената преди таксите, е нормалната пазарна цена. Следователно аргументите на заявителя в тази връзка бяха отхвърлени.
(35)
В този контекст заявителят също твърдеше, че надценката на местния дистрибутор не следва да бъде добавяна към експортната цена при Waidhaus, като твърдеше, че тези печалби на дистрибуторите вече са били включени в посочената цена. В това отношение заявителят изтъкна, че местните дистрибутори в Русия са дъщерни дружества на доставчика на газ, които той изцяло притежава, и следователно добавянето на печалбата на тези дистрибутори може да представлява двойно отчитане. Заявителят също така посочи, че естественото сравнително предимство на Русия следва да бъде взето под внимание. Освен това той твърдеше, че тъй като в Русия наличностите на газ са големи, за разлика от Общността, вътрешните цени в Русия ще бъдат естествено по-ниски от цената на изнасяния газ, което трябва да бъде взето под внимание при определяне на корекцията на цените на газ, заплащани на вътрешния пазар.
(36)
На първо място бе отбелязано, че надценката на местните дистрибутори включва не само границата на печалбата, но и техните разходи от покупката до препродажбата на природния газ.
(37)
На второ място, този аргумент вече не може да бъде проверен по задоволителен начин. Това се дължи на факта, че доставчикът на газ в Русия и неговите дъщерни дружество не са били обект на настоящото разследване и че поради това наличната информация за организацията и структурата на разходите бе недостатъчна. Също така бе отбелязано, че в това отношение ситуацията в Русия, дължаща се, inter alia, на тесните връзки между доставчика на газ и руското правителство, не е достатъчно прозрачна, за да позволи достатъчен достъп до необходимите доказателства.
(38)
Освен това заявителят, върху който лежи тежестта на доказване, не бе в състояние да предостави допълнителна информация или доказателства, които да покажат дали и до каква степен разходите за дистрибуция наистина са включени в цената при Waidhaus. Тъй като обаче вътрешните потребители са купували газ от местни доставчици, трябваше да бъде прието, че е трябвало те да заплащат местните разходи за дистрибуция, които - като такива - не са включени в некоригираната цена при Waidhaus. Следователно на този етап на процедурата беше счетено, че тази корекция е била обоснована и поради това аргументът беше отхвърлен.
(39)
Освен това институциите на Общността счетоха също така, че влиянието на тази специфична корекция върху изчисляването на дъмпинговия марж може да бъде значително. Поради това, с оглед на особената ситуация, описана в съображение 37 по-горе, бе счетено, че ако заявителят предостави достатъчни доказателства, които да могат да бъдат проверени, Комисията може да обмисли възобновяване на разследването в това отношение.
(40)
Колкото до твърдените сравнителни предимства по отношение на наличието на природен газ в Русия, следва да се отбележи, че, както бе посочено в съображение 28 по-горе, първостепенният по значение критерий за избор на цената при Waidhaus като основа за определяне на цените на газа е фактът, че тя разумно отразява цената, която обикновено се заплаща на нормално функциониращи пазари. Пазарните условия, преобладаващи на вътрешния пазар, са неподходящи в този контекст. Следователно този аргумент трябваше да бъде отхвърлен.
(41)
Разходите за реализация, общите и административните разходи и печалбата не можаха да бъдат установени на базата на член 2, параграф 6, първо изречение от основния регламент, тъй като след корекцията на разхода за газ, посочена в съображение 22, заявителят нямаше представителни вътрешни продажби на разглеждания продукт при обичайни търговски условия в съответствие с член 2, параграф 4 от основния регламент. Член 2, параграф 6, буква a) от основния регламент не можеше да бъде приложен, тъй като единствено заявителят е обект на разследването. Член 2, параграф 6, буква б) също не можеше да бъде приложен, тъй като за продуктите, принадлежащи към същата обща категория стоки, природният газ е също така най-важната суровина и поради това производствените разходи най-вероятно също трябва да бъдат коригирани поради причините, посочени в съображение 21 по-горе. В рамките на настоящото междинно преразглеждане липсваше информация, която да позволи правилното количествено определяне на такава корекция и определянето на разходите за реализация, общите и административните разходи и съответните граници на печалбата при продажбата на тези продукти след такава корекция. Поради това разходите за реализация, общите и административните разходи и печалбата бяха определени в съответствие с член 2, параграф 6, буква в) от основния регламент на основата на разумен метод.
(42)
В това отношение беше разгледана наличната публична информация, свързана с основни дружества, работещи в областта на азотните торове. Установено бе, че съответните данни от северноамериканските производители (САЩ и Канада) биха били най-подходящи за целите на разследването, имайки предвид широката достъпност на надеждна и пълна публична финансова информация от официално регистрираните дружества в този регион на света. В допълнение северноамериканският пазар показа значителен обем вътрешни продажби и значително равнище на конкуренция както при вътрешни, така и при чужди дружества. Поради това разходите за реализация, общите и административните разходи и печалбата бяха определени на основата на среднопретеглените разходи за реализация, общите и административните разходи и печалбата на трима северноамерикански производители, за които беше установено, че са сред най-големите дружества в областта на торовете, като бяха взети предвид техните северноамерикански продажби от същата обща категория продукти (азотни торове). Тези трима производители бяха приети за представителни в областта на бизнеса с азотни торове (средно над 78,15 % от оборота на дружеството/сектора на дейност) и техните разходи за реализация, общи и административни разходи и печалба - за представителни за същия тип разходи, обикновено поемани от дружества, успешно осъществяващи дейност в този сектор. Освен това няма данни, от които да личи, че стойността на така определената печалба надвишава печалбата, обикновено реализирана от руските производители при продажбата на продукти от същата обща категория на техния вътрешен пазар.
3. Експортна цена
(43)
Както е посочено по-горе в съображение 13, заявителят нямаше експортни продажби на UAN за Европейската общност по време на периода на разследване за преразглеждане. Поради това, заради причините, посочени в съображения 14-17, беше счетено за уместно да се проучи ценовото поведение на заявителя на други експортни пазари, за да се изчисли дъмпинговият марж. В обявлението за започване САЩ бе разглеждан като подходящ пазар за целите на сравнението, тъй като е главен експортен пазар на заявителя, представляващ над 70 % от експортните количества на заявителя по време на периода на разследването за преразглеждане.
(44)
Никоя от заинтересованите страни не коментира избора на САЩ като най-подходящ пазар за целите на сравнението. Разследването потвърди, че пазарът на САЩ за UAN е най-подходящ за целите на сравнението, тъй като Европейската общност и САЩ представляват двата основни пазара за UAN в света, които са сравними както по отношение на обемите, така и по отношение на цените.
(45)
Тъй като експортните продажби на заявителя за САЩ по време на периода на разследването за преразглеждане бяха направени чрез свързан търговец, разположен в Швейцария, експортната цена трябваше да бъде определена в съответствие с член 2, параграф 9 от основния регламент. Така експортната цена беше сформирана на основата на реално платените или подлежащи на плащане цени на заявителя от първия независим клиент в САЩ, неговият основен експортен пазар. Условна комисиона, съответстваща на надценката на свързания търговец, чиято роля може да бъде приета за сходна с ролята на работещ на комисиона представител, беше извадена от цената.
4. Сравнение
(46)
Нормалната стойност и експортната цена бяха сравнени на база на цена франко завода. С цел осигуряване на справедливо сравнение между нормалната стойност и експортната цена, беше направено съответното намаление под формата на корекции за разлики, влияещи върху цената и сравнимостта на цените, в съответствие с член 2, параграф 10 от основния регламент. Съответно бяха направени корекции за разликите в разходите за транспорт, третиране, товарене и допълнителни разходи, където това беше приложимо и подкрепено от проверени доказателства.
5. Дъмпингов марж
(47)
Дъмпинговият марж беше определен на основата на сравнение на среднопретеглената нормална стойност със среднопретеглената експортна цена в съответствие с член 2, параграф 11 от основния регламент.
(48)
Това сравнение показа дъмпингов марж от 33,95 %, изразен като процент от цената CIF на северноамериканската граница, без платено мито.
6. Траен характер на обстоятелствата, преобладаващи през ПРП
(49)
В съответствие с член 11, параграф 3 от основния регламент беше проучено дали обстоятелствата, на основата на които се базира настоящият дъмпингов марж, са променени и дали тази промяна е с траен характер.
(50)
Нямаше данни, че за равнището на нормалната стойност или на експортната цена, установена за заявителя в настоящото разследване, не може да бъде сметнато, че е с траен характер. Въпреки че би могло да се възрази, че развитието на цените на природния газ като основна суровина е могло да има значително въздействие върху нормалната стойност, беше счетено, че въздействието от повишаването на цената би засегнало всички участници на пазара и следователно би оказало въздействие както върху нормалната стойност, така и върху експортната цена.
(51)
Бе установено, че експортната цена на заявителя за Съединените американски щати - най-големият експортен пазар за заявителя, по време на ПРП е сходна на експортната му цена за други държави.
(52)
Следователно има основания да се смята, че констатираният дъмпингов марж се основава на трайно променени обстоятелства.
(53)
В допълнение настоящото преразглеждане не показа никакви признаци или доказателства, че основата, на която е определена степента на отстраняване на вредата при първоначалното разследване, ще се промени значително в близко бъдеще.
(54)
В това отношение бе отбелязано, че въпреки че обстоятелствата, на чиято основа се базира определянето на дъмпинга, са се променили след налагането на окончателни мита, което доведе до по-висок дъмпингов марж по време на ПРП в сравнение с първоначалния период на разследване, и въпреки че съществуват причини да се счита, че констатираният дъмпингов марж се основава на трайно променени обстоятелства, равнището на действащото антидъмпингово мито следва да се запази. В действителност, както е посочено в съображения 55 и 56 по-долу, окончателните антидъмпингови мита бяха наложени на необходимото за отстраняване на вредата ниво съгласно установеното по време на първоначалното разследване.
Г. ПРЕКРАТЯВАНЕ НА ПРЕРАЗГЛЕЖДАНЕТО
(55)
Напомня се, че в съответствие с член 9, параграф 4 от основния регламент и както е подчертано в съображение 49 от Регламент (ЕО) № 1995/2000 на Съвета, окончателното мито в първоначалното разследване беше определено на основата на установения марж на вредата, който беше по-нисък от дъмпинговия марж, тъй като беше установено, че такова по-ниско мито ще бъде достатъчно за отстраняване на вредите за производството на Общността. В светлината на изложеното по-горе определеното при настоящото преразглеждане мито не трябва да бъде по-високо от маржа на вредата, определен при първоначалното разследване.
(56)
В настоящото частично междинно преразглеждане не може да бъде определен индивидуален марж на вредата, тъй като то е ограничено до проучване на дъмпинга по отношение на заявителя. Поради това определеният при настоящото преразглеждане дъмпингов марж беше сравнен с маржа на вредата, определен при първоначалното разследване. Тъй като последният е по-нисък от дъмпинговия марж, установен при настоящото разследване, настоящото преразглеждане ще бъде прекратено без промяна на действащите антидъмпингови мерки.
Д. ГАРАНЦИИ
(57)
Заявителят изяви интерес да предложи гаранция, но не успя да представи достатъчно конкретизирано предложение за гаранция в рамките на сроковете, посочени в член 8, параграф 2 от основния регламент. В резултат Комисията не можа да приеме никакво предложение за доброволна договореност. Отчетено бе обаче, че сложността на няколко проблема, а именно: 1. променливостта на цената на разглеждания продукт, която би изисквала известно индексиране на минималните цени, въпреки че същевременно променливостта не е достатъчно обяснена от ключовия фактор на разходите; и 2. особената пазарна ситуация за разглеждания продукт (inter alia фактът, че не бе осъществен внос от износителя, обект на настоящото преразглеждане по време на ПРП), поражда необходимостта да се обмисли допълнително дали ще бъде приложима гаранция, съчетаваща индексирана минимална цена и количествено ограничение.
(58)
Както бе посочено по-горе, поради тази сложност заявителят не успя да представи приемливо предложение за гаранция в рамките на нормативно определения срок. С оглед изложеното по-горе Съветът счита, че на заявителя по изключение трябва да се разреши да допълни своето предложение за гаранция след изтичане на посочения по-горе краен срок, но в рамките на 10 календарни дни от влизането в сила на настоящия регламент.
Е. РАЗГЛАСЯВАНЕ
(59)
Заинтересованите страни бяха информирани за съществените факти и съображения, на основата на които се предвижда да бъде прекратено настоящото преразглеждане и да се запази съществуващото антидъмпингово мито върху вноса на разглеждания продукт, произвеждан от заявителя. На всички страни беше дадена възможност за коментар. Техните коментари бяха взети предвид, когато бяха обосновани и подкрепени с доказателства,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член единствен
Частичното междинно преразглеждане на антидъмпинговите мерки, приложими към вноса на смесите от карбамид (урея) и амониев нитрат във воден или амониев разтвор, с произход от Русия, понастоящем класирани под код по КН 3102 80 00, започнато в съответствие с член 11, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета, се прекратява без изменение на действащите мерки.
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 10 март 2008 година.
REGOLAMENTO (CE) N. 238/2008 DEL CONSIGLIO
del 10 marzo 2008
che chiude il riesame intermedio parziale a norma dell’articolo 11, paragrafo 3 del regolamento (CE) n. 384/96 relativo al dazio antidumping sulle importazioni di soluzioni di urea e nitrato d’ammonio originarie della Russia
IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
visto il regolamento (CE) n. 384/96 del Consiglio, del 22 dicembre 1995, relativo alla difesa contro le importazioni oggetto di dumping da parte di paesi non membri della Comunità europea (1) («il regolamento di base»), in particolare l’articolo 11, paragrafo 3,
vista la proposta presentata dalla Commissione dopo aver sentito il comitato consultivo,
considerando quanto segue:
A. PROCEDIMENTO
1. Misure in vigore
(1)
Con il regolamento (CE) n. 1995/2000 (2), il Consiglio ha istituito un dazio antidumping definitivo sulle importazioni di soluzioni di urea e nitrato d’ammonio («UNA») originarie, tra l’altro, della Russia. Detto regolamento è denominato di seguito «regolamento iniziale» e l’inchiesta che ha portato all’istituzione delle misure mediante il regolamento iniziale è denominata in appresso «inchiesta iniziale».
(2)
In seguito a un riesame in previsione della scadenza avviato nel settembre 2005 il Consiglio, con il regolamento (CE) n. 1911/2006 (3), ha rinnovato per cinque anni tali misure al loro livello attuale. Le misure consistono in dazi specifici. Detto regolamento è denominato di seguito «regolamento in previsione della scadenza» e l’inchiesta che ha portato all’istituzione delle misure mediante il regolamento in previsione della scadenza è denominata in appresso «inchiesta in previsione della scadenza».
2. Domanda di riesame
(3)
Una richiesta di riesame intermedio parziale («il presente riesame») a norma dell’articolo 11, paragrafo 3 del regolamento di base è stata presentata da due produttori esportatori russi appartenenti alla società per azioni «Mineral and Chemical Company Eurochem», vale a dire Novomoskovskiy Azot e Nevinnomyssky Azot. Ai fini del presente riesame le due società, dato il loro legame, sono considerate un unico soggetto giuridico («il richiedente»). La richiesta riguarda unicamente le pratiche di dumping concernenti il richiedente.
(4)
Il richiedente ha sostenuto che effettuando un confronto tra il suo valore normale e, in mancanza di esportazioni nella Comunità europea, i prezzi all’esportazione in un paese terzo appropriato, in questo caso gli Stati Uniti d’America, ne risulterebbe un dumping ridotto, notevolmente inferiore rispetto al livello delle misure attualmente in vigore.
3. Inchiesta
(5)
Avendo constatato, sentito il comitato consultivo, che la domanda conteneva sufficienti elementi di prova prima facie, il 19 dicembre 2006 la Commissione ha annunciato l’apertura di un riesame intermedio parziale a norma dell’articolo 11, paragrafo 3 del regolamento di base mediante un avviso pubblicato nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea (4).
(6)
Il riesame era limitato all’esame del dumping praticato dal richiedente. L’inchiesta relativa alle pratiche di dumping ha riguardato il periodo compreso tra il 1o ottobre 2005 e il 30 settembre 2006 («periodo dell’inchiesta di riesame» o «PIR»).
(7)
La Commissione ha informato ufficialmente il richiedente, i rappresentanti del paese esportatore e l’associazione dei produttori comunitari dell’apertura del riesame. Le parti interessate hanno avuto la possibilità di comunicare le loro osservazioni per iscritto e di chiedere un’audizione entro il termine stabilito nell’avviso di apertura.
(8)
Sono state sentite tutte le parti interessate che ne hanno fatto richiesta dimostrando di avere particolari motivi per chiedere un’audizione.
(9)
Per poter disporre delle informazioni ritenute necessarie ai fini dell’inchiesta la Commissione ha inviato questionari alla società per azioni «Mineral and Chemical Company Eurochem» e alle sue società collegate e ha ricevuto le risposte entro i termini stabiliti.
(10)
La Commissione ha raccolto e verificato tutte le informazioni ritenute necessarie al fine di determinare il dumping. La Commissione ha svolto visite di verifica presso le sedi del richiedente e delle sue società collegate:
-
Mineral and Chemical Company (Eurochem), s.p.a., Mosca, Russia,
-
Azot (NAK Azot), s.p.a. pubblica, Novomoskovsk, Russia,
-
Nevinnomyssky Azot (Nevinka Azot), s.p.a. pubblica, Nevinnomyssk, Russia, e
-
Eurochem Trading GmbH, Zug, Svizzera (Eurochem Trading).
B. PRODOTTO IN ESAME E PRODOTTO SIMILE
1. Prodotto in esame
(11)
Il prodotto in esame è lo stesso prodotto oggetto dell’inchiesta iniziale, ossia una soluzione di urea e nitrato d’ammonio originaria della Russia, comunemente utilizzata come fertilizzante liquido nell’agricoltura («UNA»). La soluzione consiste in una miscela di urea, nitrato d’ammonio e acqua. Il tenore di acqua rappresenta circa il 70 % della miscela (a seconda del tenore di azoto), mentre il resto è costituito in parti uguali da urea e nitrato d’ammonio. Il tenore di azoto (N) è «l’aspetto» più significativo del prodotto e può variare dal 28 % al 32 %. Tale variazione si ottiene aggiungendo una quantità inferiore o superiore di acqua alla soluzione. Si ritiene tuttavia che, indipendentemente dal loro tenore di azoto, tutte le soluzioni di UNA abbiano le stesse caratteristiche fisiche e chimiche di base e costituiscano pertanto un prodotto unico ai fini della presente inchiesta. Il prodotto in questione è classificato al codice NC 3102 80 00.
2. Prodotto simile
(12)
La presente inchiesta di riesame ha confermato che il prodotto in esame è un prodotto di base le cui caratteristiche fisiche fondamentali e qualità sono identiche indipendentemente dal paese di origine. Le soluzioni di UNA prodotte e vendute dal richiedente nel mercato interno russo e, in mancanza di esportazioni nella Comunità europea, quelle esportate negli Stati Uniti d’America, hanno le stesse caratteristiche fisiche e chimiche di base ed essenzialmente le stesse applicazioni. Tali prodotti sono pertanto considerati un prodotto simile a norma dell’articolo 1, paragrafo 4 del regolamento di base. Poiché il presente riesame era limitato alla determinazione del dumping praticato dal richiedente non sono state tratte conclusioni in merito al prodotto fabbricato e venduto dall’industria comunitaria nel mercato della Comunità.
C. ESITO DELL’INCHIESTA
1. Osservazioni preliminari
(13)
Come annunciato nell’avviso di apertura, poiché il richiedente non ha realizzato vendite all’esportazione di urea e nitrato d’ammonio nella Comunità europea durante il PIR, nella presente inchiesta si è esaminato inizialmente in che misura i prezzi all’esportazione verso un paese terzo andassero considerati per determinare se le circostanze all’origine dell’istituzione delle misure sono mutate e se tali mutamenti sono di carattere duraturo.
(14)
Il richiedente ha fornito elementi di prova in base ai quali il prodotto in esame durante il PIR non ha potuto essere venduto all’esportazione nel mercato comunitario a causa dei dazi in vigore. Il richiedente ha presentato elementi di prova prima facie secondo cui i prezzi all’esportazione verso gli Stati Uniti, un mercato terzo rappresentativo, non erano oggetto di dumping, o comunque lo erano in misura inferiore al margine di dumping attualmente stabilito per le esportazioni nella Comunità europea e ha sostenuto che era opportuno utilizzare tali prezzi all’esportazione. Per le ragioni esposte al considerando (43) e nei successivi, i prezzi all’esportazione negli Stati Uniti in quanto paese terzo sono stati considerati adeguati poiché il mercato statunitense è paragonabile a quello comunitario e quindi rappresentativo.
(15)
Va osservato che le misure attualmente in vigore sono in parte fondate su dati che non riguardano la produzione propria del richiedente e le sue vendite del prodotto in esame, mentre durante il PIR erano disponibili informazioni verificate in merito ai dati del richiedente relativi al valore normale e ai prezzi all’esportazione, anche se verso il mercato di un paese terzo. Su tale base si è concluso che il margine di dumping accertato nel corso dell’attuale periodo dell’inchiesta ai fini del riesame riflettesse più precisamente la situazione del richiedente durante il PIR rispetto alle misure attualmente in vigore.
(16)
In tale contesto si è inoltre considerato che l’obiettivo di un dazio antidumping non è quello di chiudere il mercato comunitario alle importazioni dai paesi terzi, ma piuttosto di ristabilire condizioni di parità.
(17)
Date le circostanze specifiche di cui sopra si è pertanto concluso che era opportuno calcolare il margine di dumping durante il PIR sulla base dei prezzi di vendita all’esportazione verso gli Stati Uniti praticati dal richiedente.
2. Valore normale
(18)
Al fine di stabilire il valore normale si è inizialmente verificato se le vendite complessive del richiedente nel mercato interno fossero rappresentative a norma dell’articolo 2, paragrafo 2 del regolamento di base. Poiché il richiedente non aveva realizzato vendite all’esportazione di urea e nitrato d’ammonio nella Comunità europea durante il PIR, si è effettuato un confronto tra il volume delle sue vendite complessive nel mercato interno e tutte le sue esportazioni di urea e nitrato d’ammonio verso gli Stati Uniti. A norma dell’articolo 2, paragrafo 2 del regolamento di base, le vendite nel mercato interno vanno considerate rappresentative se il volume totale di tali vendite rappresenta almeno il 5 % del volume totale delle corrispondenti vendite all’esportazione, nella fattispecie verso gli Stati Uniti. L’inchiesta ha mostrato che il richiedente non ha venduto un volume di UNA rappresentativo nel mercato interno.
(19)
Poiché per tali motivi non è stato possibile utilizzare i prezzi praticati dal richiedente nel mercato interno per stabilire il valore normale, quest’ultimo è stato calcolato sulla base dei costi di fabbricazione sostenuti dal richiedente, maggiorati di un congruo importo per le spese generali, amministrative e di vendita («SGAV») e per i profitti a norma dell’articolo 2, paragrafi 3 e 6 del regolamento di base.
(20)
Per quanto riguarda i costi di fabbricazione, va ricordato che i costi del gas rappresentano una percentuale maggioritaria del costo di fabbricazione e una percentuale significativa del costo totale di produzione. Conformemente all’articolo 2, paragrafo 5 del regolamento di base si è esaminato se i costi relativi alla produzione e alla vendita del prodotto in esame si riflettessero adeguatamente nei documenti contabili del richiedente.
(21)
In base a dati pubblicati da fonti specializzate nei mercati dell’energia riconosciute a livello internazionale si è potuto stabilire che i prezzi pagati dal richiedente erano anormalmente bassi; a titolo di esempio, oscillavano tra un quarto e un quinto del prezzo all’esportazione del gas naturale originario della Russia. A tale riguardo, tutti i dati disponibili indicano che i prezzi del gas nel mercato interno russo sono prezzi regolamentati, nettamente inferiori ai prezzi di mercato pagati per il gas naturale nei mercati non regolamentati. Poiché i costi del gas non si riflettevano adeguatamente nei documenti contabili del richiedente è stato necessario adeguarli di conseguenza. In assenza di prezzi del gas non distorti relativi al mercato interno russo e a norma dell’articolo 2, paragrafo 5 del regolamento di base i prezzi del gas hanno dovuto essere calcolati sulla base di «qualsiasi altro riferimento ragionevole, comprese le informazioni tratte da altri mercati rappresentativi».
(22)
Il calcolo del prezzo così adeguato si è basato sul prezzo medio del gas russo venduto per l’esportazione al confine tedesco/ceco («Waidhaus»), al netto delle spese di trasporto e adeguato in modo da riflettere i costi di distribuzione locali. In quanto piattaforma principale per le vendite di gas russo nell’UE, che costituisce il mercato più importante di gas russo e applica prezzi che riflettono adeguatamente i costi, Waidhaus può essere considerato un mercato rappresentativo a norma dell’articolo 2, paragrafo 5 del regolamento di base.
(23)
In seguito alla comunicazione delle conclusioni il richiedente ha sostenuto che qualsiasi adeguamento del prezzo del gas pagato nel mercato interno sarebbe indebito dato che i suoi registri contabili rifletterebbero interamente i costi connessi alle attività di produzione e di vendita del prodotto simile nel paese d’origine. A sostegno di tale affermazione il richiedente ha presentato uno studio effettuato da una società di consulenza indipendente, in base al quale il prezzo del gas pagato dal richiedente rifletterebbe i costi complessivi di produzione e di vendita del gas sostenuti dal fornitore di gas. In primo luogo va osservato che, come indicato nello studio stesso, i costi del gas e i costi relativi alla consegna del gas al richiedente utilizzati per il confronto sono costi stimati e quindi non costi effettivamente sostenuti durante il PIR. Inoltre, non è chiaro se i costi così determinati siano stati calcolati a norma del regolamento di base, ossia tenendo conto di tutti i costi di fabbricazione e di tutte le SGAV connesse alla produzione e alla vendita del gas. Occorre infine osservare che le informazioni disponibili relative ai costi del fornitore di gas non hanno potuto essere verificate nel quadro del presente procedimento.
(24)
Si ritiene comunque che a norma dell’articolo 2, paragrafo 5 del regolamento di base il semplice fatto che il prezzo del gas applicato dal fornitore al suo cliente copra i costi non è di per sé un criterio per stabilire se i costi di produzione del prodotto simile registrati nei documenti contabili della società riflettano adeguatamente i costi connessi alla produzione e alla vendita del prodotto in esame. Per le ragioni esposte al considerando (21) si è ritenuto che non sia così. Il richiedente non ha preso in considerazione lo scarto significativo tra il prezzo del gas pagato nel mercato interno russo e il prezzo all’esportazione del gas naturale russo, da un lato, e il prezzo pagato dai produttori comunitari, dall’altro. Egli non ha neppure tenuto conto del fatto che i prezzi del gas naturale nel mercato interno russo erano regolamentati, pertanto non si poteva ritenere che riflettessero adeguatamente un prezzo normalmente pagabile in mercati esenti da distorsioni. Di conseguenza, anche se il prezzo del gas pagato dal richiedente coprisse il costo unitario di produzione e di vendita del gas sostenuto dal fornitore, tale argomentazione sarebbe irrilevante poiché il prezzo di mercato del gas non è necessariamente connesso in modo diretto ai suoi costi di produzione e di vendita. Il prezzo al quale il richiedente ha acquistato il gas durante il PIR continua ad essere regolamentato dallo Stato e significativamente inferiore al livello dei prezzi nei mercati non regolamentati, come indicato al considerando (21). Tale argomentazione è stata pertanto respinta.
(25)
Il richiedente ha inoltre sostenuto che operando un adeguamento del prezzo del gas veniva di fatto applicato un metodo per il calcolo del valore normale non contemplato dal regolamento di base. In tal modo sostituendo i costi del gas nel mercato interno con costi calcolati secondo il metodo descritto al considerando (22) e tenendo conto del fatto che tali costi rappresentano la percentuale principale dei costi complessivi del prodotto simile e pertanto anche del valore normale calcolato, il valore normale verrebbe di fatto determinato mediante dati provenienti da un mercato terzo «rappresentativo». A tale riguardo il richiedente ha sostenuto che per i paesi a economia di mercato il regolamento di base prevede tuttavia solo i seguenti metodi per determinare il valore normale: i) in base al prezzo del prodotto simile destinato al mercato interno nel corso di normali operazioni commerciali, ovvero se le vendite non sono effettuate nel corso di normali operazioni commerciali; ii) in base al costo di produzione nel paese d’origine (maggiorato di un congruo importo per le SGAV e per i profitti); oppure iii) in base a prezzi all’esportazione rappresentativi del prodotto simile verso un paese terzo appropriato. Il richiedente ha concluso che per tale motivo il valore normale non andrebbe calcolato in base a dati relativi a un mercato terzo rappresentativo.
(26)
A tale riguardo e come indicato ai considerando da (18) a (42) va osservato in primo luogo che il valore normale è stato determinato conformemente alle metodologie di cui all’articolo 2, paragrafi da 1 a 6 del regolamento di base. Tuttavia, al fine di stabilire se le vendite nel mercato interno sono state effettuate nel corso di normali operazioni commerciali a causa del prezzo, ossia se sono state remunerative, occorre prima verificare se i costi del richiedente costituissero una base attendibile ai sensi dell’articolo 2, paragrafo 5 del regolamento di base. Solo dopo aver stabilito i costi in maniera affidabile è possibile determinare il metodo da utilizzare per il calcolo del valore normale. È pertanto scorretto sostenere che determinando costi affidabili a norma dell’articolo 2, paragrafo 5 del regolamento di base sia stato introdotto un nuovo metodo per il calcolo del valore normale. L’argomentazione del richiedente a tale riguardo è stata quindi respinta.
(27)
Il richiedente ha inoltre affermato che anche se fosse necessario operare un adeguamento dei costi sostenuti per il gas naturale nel mercato interno, il prezzo del gas naturale russo a Waidhaus non costituisce una base affidabile per tale adeguamento poiché si tratta di un prezzo stabilito in base a contratti a lungo termine relativi al gas, nei quali la formula per il calcolo dei prezzi è connessa ai prezzi dei prodotti petroliferi e quindi non dipende dai costi di produzione e di consegna al richiedente in Russia. Il richiedente ha inoltre aggiunto che il prezzo del gas russo a Waidhaus non è affidabile poiché è influenzato da una tariffazione interna eccessivamente elevata e forse non concorrenziale in Germania, che è oggetto di un’inchiesta delle autorità antitrust tedesche.
(28)
In primo luogo va osservato che uno dei criteri principali per la scelta della base per il calcolo dei prezzi del gas è dato dal fatto che rifletta adeguatamente un prezzo normalmente pagabile in mercati esenti da distorsioni. Questa condizione è indiscutibilmente soddisfatta per quanto riguarda i prezzi di Waidhaus. Inoltre, il volume di gran lunga più significativo di gas russo è importato attraverso la piattaforma di Waidhaus, che rappresenta pertanto una base appropriata per un adeguamento. Per tale motivo Waidhaus è stata considerata un mercato rappresentativo e una base ragionevole per determinare i costi del gas a norma dell’articolo 2, paragrafo 5 del regolamento di base. In secondo luogo, come indicato al considerando (24), è irrilevante di per sé che il prezzo sia determinato dai costi nella misura in cui riflette adeguatamente un prezzo normalmente pagabile in mercati esenti da distorsioni. Per quanto riguarda il prezzo del gas importato a Waidhaus, non vi sono indicazioni di interferenze statali nella formazione dei prezzi, pertanto tale condizione è soddisfatta. Infine per quanto riguarda l’argomentazione della tariffazione interna non concorrenziale del gas in Germania va osservato che l’inchiesta del Bundeskartellamt al quale il richiedente ha fatto riferimento è ancora in corso e non sono state tratte conclusioni. Tale inchiesta riguarda inoltre i prezzi ai quali le principali aziende tedesche di distribuzione del gas vendono tale prodotto nel mercato interno tedesco e non il prezzo al quale acquistano il gas importato dalla Russia. Contrariamente a quanto affermato dal richiedente questi due prezzi non sono necessariamente correlati poiché l’interesse economico delle aziende di distribuzione del gas e quello dei loro clienti sono del tutto divergenti. Si può quindi ritenere che le aziende di distribuzione del gas cerchino di mantenere il prezzo di rivendita al livello più alto possibile, mentre nel contempo è nel loro interesse economico far restare il prezzo di acquisto al livello più basso al fine di massimizzare i profitti. L’argomento del richiedente secondo cui gli operatori tedeschi non avrebbero alcun interesse a negoziare prezzi bassi per il gas russo importato a Waidhaus è una pura supposizione non suffragata dai fatti. Tali argomentazioni sono state pertanto respinte.
(29)
Il richiedente ha inoltre sostenuto che se fosse necessario operare un adeguamento dei suoi costi del gas naturale nel mercato interno, tale adeguamento andrebbe calcolato in base ai prezzi non regolamentati disponibili in Russia. In primo luogo il fatto che la Commissione avrebbe potuto scegliere una base diversa non rende la scelta di Waidhaus irragionevole. Il criterio principale per la scelta della base per il calcolo dei prezzi del gas è dato dal fatto che rifletta adeguatamente un prezzo normalmente pagabile in mercati esenti da distorsioni. Questa condizione è indiscutibilmente soddisfatta per quanto riguarda i prezzi di Waidhaus. In secondo luogo il fatto che il volume del gas venduto a prezzi non regolamentati nel mercato interno fosse trascurabile durante il PIR e che tali prezzi fossero molto più vicini al prezzo regolamentato del mercato interno che al prezzo all’esportazione liberamente determinato indica chiaramente che i prezzi non regolamentati erano falsati dai prezzi regolamentati in vigore. I prezzi non regolamentati del mercato interno non hanno quindi potuto essere utilizzati.
(30)
Il richiedente ha inoltre rilevato che i prezzi del gas naturale nel mercato interno russo regolamentati dallo Stato sono in costante aumento e si avvicinano a livelli che coprono i costi di produzione del gas. I prezzi del mercato interno non possono pertanto essere considerati non concorrenziali o irragionevolmente bassi.
(31)
Tale argomentazione è priva di fondamento poiché il metodo appropriato per la scelta del mercato rappresentativo non richiede che i prezzi siano remunerativi in quanto tali, ma che riflettano adeguatamente un prezzo normalmente pagabile in mercati esenti da distorsioni, come indicato al considerando (29). Per i prezzi regolamentati dallo Stato non è così. Tale argomentazione contraddice inoltre le dichiarazioni pubbliche del fornitore di gas russo (confermate dalla pubblicazione della sua contabilità certificata) secondo cui i prezzi del gas nel mercato interno russo non coprono i costi di produzione, trasporto e vendita. Tale argomentazione è stata quindi respinta.
(32)
Il richiedente ha inoltre proposto di utilizzare il prezzo all’esportazione russo verso mercati limitrofi come base alternativa per l’adeguamento, senza però fornire ulteriori informazioni o elementi di prova relativi a tali mercati. I prezzi all’esportazione del gas russo verso i paesi baltici, dove erano disponibili alcune informazioni relative ai prezzi, non sono stati considerati sufficientemente rappresentativi dato il volume relativamente esiguo delle esportazioni verso tali paesi. Inoltre, in mancanza di dati necessari riguardanti i costi di trasporto e distribuzione, non è stato comunque possibile calcolare prezzi affidabili per le esportazioni verso i paesi baltici. Tali prezzi non hanno quindi potuto essere utilizzati come base per l’adeguamento.
(33)
Il richiedente ha sostenuto in alternativa che in caso di ricorso al prezzo all’esportazione a Waidhaus è opportuno dedurre da tale prezzo il dazio all’esportazione russo pagabile per tutte le esportazioni, poiché quest’ultimo non era applicato nel mercato interno.
(34)
Effettivamente il prezzo di mercato a Waidhaus, considerato rappresentativo ai sensi dell’articolo 2, paragrafo 5 del regolamento di base, comprende le tasse all’esportazione e non corrisponde al prezzo prima dell’imposizione di tali tasse. Dal punto di vista dell’acquirente è il prezzo da pagare a Waidhaus che conta, e a tale riguardo è irrilevante sapere quale percentuale di tale prezzo costituisce una tassa all’esportazione e quale viene pagata al fornitore di gas. Quest’ultimo del resto cercherà sempre di massimizzare i propri prezzi e quindi di applicare il prezzo più elevato che i suoi clienti sono disposti a pagare. Dato che tale prezzo è sempre molto superiore ai costi di produzione e consente al fornitore di gas di realizzare enormi profitti, nel fissare i prezzi quest’ultimo non è influenzato dall’importo della tassa all’esportazione, ma dal prezzo che i suoi clienti sono pronti a pagare. Si è pertanto concluso che il prezzo comprendente la tassa all’esportazione e non quello prima dell’imposizione di tale tassa rappresenta il prezzo determinato da un mercato non distorto. Le argomentazioni del richiedente a tale riguardo sono state pertanto respinte.
(35)
In tale contesto il richiedente ha inoltre sostenuto che il margine commerciale del distributore locale non andrebbe aggiunto al prezzo all’esportazione a Waidhaus e che i profitti dei distributori sarebbero già compresi nel prezzo di Waidhaus. A tale riguardo il richiedente ha affermato che i distributori locali in Russia erano società interamente controllate dal fornitore di gas, pertanto l’aggiunta del profitto di tali distributori potrebbe costituire un doppio conteggio. Il richiedente ha aggiunto che occorreva tenere conto del vantaggio comparativo naturale della Russia. A tale riguardo ha osservato che il gas è ampiamente disponibile in Russia ma non nella Comunità, pertanto i prezzi in Russia sono ovviamente più bassi del prezzo del gas esportato, circostanza di cui si sarebbe dovuto tenere conto per il calcolo dell’adeguamento dei prezzi del gas pagati nel mercato interno.
(36)
In primo luogo si osserva che il margine commerciale dei distributori locali non comprende solo il margine di profitto di tali società, ma anche i costi sostenuti tra l’acquisto e la rivendita del gas naturale.
(37)
In secondo luogo tale argomentazione non ha più potuto essere verificata adeguatamente, poiché il fornitore di gas russo e le sue controllate non erano oggetto della presente inchiesta pertanto le informazioni disponibili sull’organizzazione e sulla sua struttura dei costi erano insufficienti. Va inoltre osservato che a tale riguardo la situazione in Russia, anche a causa degli stretti legami tra il fornitore di gas e il governo russo, non è sufficientemente trasparente per consentire un adeguato accesso agli elementi di prova necessari.
(38)
Inoltre, il richiedente, cui spetta l’onere della prova, non è stato in grado di fornire informazioni o elementi di prova indicanti se e in quale misura i costi di distribuzione erano effettivamente stati inclusi nei prezzi di Waidhaus. Poiché i clienti nel mercato interno acquistavano il gas dai fornitori locali, si è tuttavia dovuto presumere che tali clienti fossero tenuti a pagare i costi locali di distribuzione, che in quanto tali non sono inclusi nel prezzo di Waidhaus non adeguato. In questa fase del procedimento si è pertanto ritenuto che l’adeguamento è giustificato e l’argomentazione è stata di conseguenza respinta.
(39)
Le istituzioni comunitarie hanno tuttavia considerato che l’incidenza di questo specifico adeguamento sul calcolo del margine di dumping può essere considerevole. Pertanto, data la particolare situazione descritta al considerando (37), si è ritenuto che se il richiedente fornirà elementi di prova sufficienti e verificabili, la Commissione può prendere in considerazione la riapertura dell’inchiesta a tale riguardo.
(40)
Per quanto riguarda l’argomentazione dei vantaggi comparativi connessi alla disponibilità di gas naturale in Russia, va osservato che, come indicato al considerando (28), il criterio principale per la scelta dei prezzi di Waidhaus come base per il calcolo dei prezzi del gas è dato dal fatto che riflettono adeguatamente un prezzo normalmente pagabile in mercati esenti da distorsioni. Le condizioni di mercato vigenti nel mercato interno sono irrilevanti in tale contesto. L’argomentazione è stata pertanto respinta.
(41)
Le SGAV e i profitti non hanno potuto essere determinati in base all’articolo 2, paragrafo 6, prima frase del regolamento di base, perché dopo l’adeguamento del costo del gas di cui al considerando (22) il richiedente non ha effettuato vendite rappresentative del prodotto in esame nel mercato interno nel corso di normali operazioni commerciali a norma dell’articolo 2, paragrafo 4 del regolamento di base. Non è stato possibile applicare l’articolo 2, paragrafo 6, lettera a) del regolamento di base, poiché solo il richiedente è oggetto dell’inchiesta. Neppure l’articolo 2, paragrafo 6, lettera b) era applicabile poiché anche per i prodotti appartenenti alla stessa categoria generale il gas naturale costituisce la materia prima di gran lunga più importante, pertanto i costi di fabbricazione andrebbero molto probabilmente adeguati per i motivi di cui al considerando (21). Nel quadro del presente riesame intermedio non si disponeva di alcuna informazione per poter quantificare con precisione tale adeguamento e determinare le SGAV e i corrispondenti margini di profitto derivanti dalla vendita di tali prodotti dopo tale adeguamento. Le SGAV e i profitti sono quindi stati determinati con un metodo appropriato a norma dell’articolo 2, paragrafo 6, lettera c) del regolamento di base.
(42)
A tale riguardo sono state prese in considerazione informazioni pubbliche relative alle principali società operanti nel settore dei concimi azotati. Si è riscontrato che i dati corrispondenti ai produttori nordamericani (statunitensi e canadesi) erano i più appropriati allo scopo dell’inchiesta, data l’ampia disponibilità di informazioni finanziarie pubbliche complete e affidabili relative alle società quotate in borsa in questa regione del mondo. Il mercato nordamericano presenta inoltre un volume significativo di vendite interne e un elevato livello di concorrenza di società nazionali e straniere. Le SGAV e i profitti sono stati pertanto determinati in base alla media ponderata delle SGAV e dei profitti di tre produttori nordamericani che figuravano tra le principali società nel settore dei fertilizzanti per quanto riguarda le vendite della stessa categoria generale di prodotti (concimi azotati) nell’America del Nord. Questi tre produttori sono stati considerati rappresentativi del settore dei concimi azotati (in media oltre il 78,15 % del fatturato di questo settore di attività) e i loro importi relativi alle SGAV e ai profitti sono stati considerati rappresentativi dello stesso tipo di costi normalmente sostenuti dalle società operanti con successo in tale settore. Nulla indica inoltre che l’importo dei profitti così stabilito sia superiore al profitto normalmente realizzato dai produttori russi sulle vendite di prodotti della stessa categoria generale nel loro mercato interno.
3. Prezzo all’esportazione
(43)
Come indicato al considerando (13), il richiedente non ha effettuato vendite all’esportazione di urea e nitrato d’ammonio alla Comunità europea durante il PIR. Per le ragioni esposte ai considerando da (14) a (17) si è quindi ritenuto opportuno esaminare la politica dei prezzi adottata dal richiedente in altri mercati di esportazione al fine di calcolare il margine di dumping. Nell’avviso di apertura gli Stati Uniti sono stati presi in considerazione come mercato adeguato ai fini di un confronto poiché costituiscono il principale sbocco del richiedente, che vi ha realizzato il 70 % delle proprie esportazioni durante il PIR.
(44)
Nessuna delle parti interessate ha formulato osservazioni sulla scelta degli Stati Uniti come mercato più appropriato ai fini di un confronto. L’inchiesta ha confermato che il mercato di urea e nitrato di ammonio degli Stati Uniti è il più adeguato per un confronto poiché la Comunità europea e gli Stati uniti rappresentano i due principali mercati di urea e nitrato di ammonio del mondo, comparabili sia a livello di volumi che di prezzi.
(45)
Poiché le vendite all’esportazione del richiedente agli Stati Uniti durante il PIR sono state realizzate attraverso un operatore commerciale collegato situato in Svizzera, il prezzo all’esportazione ha dovuto essere fissato a norma dell’articolo 2, paragrafo 9 del regolamento di base. Tale prezzo è stato così calcolato in base ai prezzi effettivamente pagati o pagabili al richiedente dal primo cliente indipendente negli Stati Uniti, il suo principale mercato di esportazione. Da tali prezzi è stata dedotta una commissione fittizia corrispondente al margine dell’operatore commerciale collegato, il cui ruolo può essere considerato analogo a quello di un agente operante su commissione.
4. Confronto
(46)
Il valore normale e il prezzo all’esportazione sono stati confrontati a livello franco fabbrica. Al fine di garantire un confronto equo tra il valore normale e il prezzo all’esportazione sono stati effettuati adeguamenti per tenere debitamente conto delle differenze che incidono sui prezzi e sulla loro comparabilità, conformemente all’articolo 2, paragrafo 10 del regolamento di base. Ove necessario e se giustificati da elementi di prova sottoposti a verifica, sono stati pertanto apportati adeguamenti per le differenze nelle spese di trasporto, manipolazione, carico e nelle altre spese accessorie.
5. Margine di dumping
(47)
Il margine di dumping è stato calcolato in base al confronto tra la media ponderata del valore normale e la media ponderata del prezzo all’esportazione a norma dell’articolo 2, paragrafo 11 del regolamento di base.
(48)
Dal confronto è emerso un margine di dumping del 33,95 % espresso come percentuale del prezzo CIF frontiera nordamericana, dazio non corrisposto.
6. Carattere duraturo delle circostanze osservate durante il PIR
(49)
A norma dell’articolo 11, paragrafo 3 del regolamento di base si è esaminato se le circostanze all’origine dell’attuale margine di dumping fossero mutate e se tale mutamento fosse di carattere duraturo.
(50)
Non vi erano elementi per ritenere che il livello del valore normale o del prezzo all’esportazione fissato per il richiedente nella presente inchiesta fosse di carattere duraturo. Sebbene si possa affermare che l’evoluzione dei prezzi del gas naturale, in quanto principale materia prima, potrebbe avere un’influenza significativa sul valore normale, si è considerato che l’effetto di un rialzo dei prezzi interesserebbe tutti gli operatori del mercato e pertanto inciderebbe sia sul valore normale che sul prezzo all’esportazione.
(51)
Il prezzo all’esportazione del richiedente verso gli Stati Uniti d’America, il principale mercato di esportazione del richiedente, durante il PIR è risultato simile a quello delle sue esportazioni verso altri paesi.
(52)
Vi sono quindi motivi per ritenere che il margine di dumping accertato si basi su circostanze di carattere duraturo.
(53)
Inoltre, il presente riesame non ha fornito indicazioni né elementi di prova del fatto che la base su cui il livello di eliminazione del pregiudizio è stato stabilito durante l’inchiesta iniziale possa mutare significativamente in un prossimo futuro.
(54)
A tale riguardo va osservato che sebbene le circostanze in base alle quali è stato calcolato il dumping siano mutate dopo l’istituzione dei dazi definitivi, comportando durante il PIR un margine di dumping più elevato rispetto a quello del periodo dell’inchiesta iniziale, e sebbene vi siano motivi per ritenere che il margine di dumping accertato si basi su circostanze mutate di carattere duraturo, il livello del dazio antidumping in vigore dovrebbe rimanere invariato. Effettivamente, come indicato ai considerando (55) e (56) i dazi antidumping definitivi sono stati istituiti al livello di eliminazione del pregiudizio individuato nell’inchiesta iniziale.
D. CHIUSURA DEL RIESAME
(55)
Si ricorda che a norma dell’articolo 9, paragrafo 4 del regolamento di base, e come indicato al considerando (49) del regolamento (CE) n. 1995/2000 del Consiglio, nell’inchiesta iniziale il dazio definitivo è stato istituito al livello del margine di pregiudizio individuato, che era inferiore al margine di dumping poiché si era accertato che tale dazio inferiore era sufficiente per eliminare il pregiudizio causato all’industria comunitaria. Alla luce di quanto sopra il dazio istituito nel presente riesame non dovrebbe essere superiore al margine di pregiudizio fissato nell’inchiesta iniziale.
(56)
Nel corso del presente riesame intermedio parziale, limitato all’esame del dumping praticato dal richiedente, non è possibile determinare alcun margine di pregiudizio individuale. Il margine di dumping stabilito nel presente riesame è stato pertanto confrontato al margine di pregiudizio fissato nell’inchiesta iniziale. Poiché quest’ultimo era inferiore al margine di dumping accertato durante la presente inchiesta, è opportuno chiudere il presente riesame senza modificare le misure antidumping in vigore.
E. IMPEGNI
(57)
Il richiedente aveva manifestato interesse ad offrire un impegno, tuttavia non ha presentato un’offerta sufficientemente circostanziata entro i termini di cui all’articolo 8, paragrafo 2 del regolamento di base. Di conseguenza la Commissione non ha potuto accettare alcuna offerta d’impegno. Si ritiene tuttavia che la complessità di alcuni aspetti, quali 1) la volatilità del prezzo del prodotto in esame, che richiederebbe una forma di indicizzazione dei prezzi minimi, pur non essendo nel contempo sufficientemente spiegata dal principale fattore di costo, e 2) la particolare situazione del mercato del prodotto in esame (tra l’atro il fatto che durante il PIR non vi fossero importazioni provenienti dall’esportatore oggetto del presente riesame), porti a interrogarsi sull’attuabilità di un impegno che combini un prezzo minimo indicizzato e un massimale quantitativo.
(58)
Come indicato sopra, a causa di tale complessità il richiedente non ha potuto formulare un’offerta d’impegno accettabile entro il termine prescritto. Alla luce di quanto sopra il Consiglio ritiene che il richiedente andrebbe eccezionalmente autorizzato a completare la propria offerta d’impegno dopo la scadenza di detto termine, ma comunque entro dieci giorni di calendario dall’entrata in vigore del presente regolamento.
F. COMUNICAZIONE DELLE INFORMAZIONI
(59)
Le parti interessate sono state informate dei fatti e delle considerazioni essenziali in base ai quali si intende chiudere il presente riesame mantenendo il dazio antidumping in vigore sulle importazioni del prodotto interessato fabbricato dal richiedente. Tutte le parti hanno avuto la possibilità di formulare osservazioni. Ove necessario, e se confermate da elementi di prova, tali osservazioni sono state prese in considerazione,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo unico
Il riesame intermedio parziale delle misure antidumping applicabili alle importazioni di miscele di urea e di nitrato d’ammonio in soluzioni acquose o ammoniacali originarie della Russia, attualmente classificabili al codice NC 3102 80 00, aperto a norma dell’articolo 11, paragrafo 3 del regolamento (CE) n. 384/96 del Consiglio, è chiuso senza modifiche delle misure antidumping in vigore.
Il presente regolamento entra in vigore il giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, addì 10 marzo 2008.