31988L0388
L 184/61
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 22 юни 1988 година
за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно ароматизантите, предназначени за влагане в храни, и изходните материали за тяхното производство
(88/388/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 100а от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
в сътрудничество с Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че различията между националните законодателства в областта на ароматизантите възпрепятстват свободното движение на храни, че те могат да създадат условия за неравноправна конкуренция и че по такъв начин те пряко засягат създаването или функционирането на общия пазар;
като има предвид, че сближаването на тези законодателства е необходимо с оглед постигането на свободно движение на храните;
като има предвид, че законодателствата в областта на ароматизантите, предназначени за влагане в храните, трябва да се ръководят преди всичко от изискванията за защита на здравето на човека, но също така и от икономическите и технически потребности в рамките на санитарната защита;
като има предвид, че е уместно в рамкова директива най-напред да се определят общите критерии за чистота, определенията, правилата за етикетиране и общите принципи, които впоследствие ще дадат възможност да се премахнат всички несъответствия между законодателствата;
като има предвид, че въз основа на регистъра на веществата и изходните материали, използвани в производството на ароматизанти, съставен от Комисията по силата на Решение 88/389/ЕИО (4), впоследствие Съветът ще приеме съгласно процедурата, предвидена в член 100а от Договора, съответните разпоредби, отнасящи се за отделните категории ароматизанти и изходни материали, както и необходимите мерки, отнасящи се до тяхната употреба и методи на производство;
като има предвид, че съгласно най-новите становища на специалисти в областта на науката и техниката някои компоненти на животински и растителни суровини, използвани в производството на ароматизанти, трябва да се ограничат в храните;
като има предвид, че е уместно да се определят специфичните критерии за чистота за някои ароматизанти и микробиологичните критерии за ароматизантите, методите за анализ и за вземане на проби от ароматизантите и от веществата, изброени в приложенията и влагани във или върху храните;
като има предвид, че ако се окаже, че в ароматизантите се използва вещество или материал, което е разрешено въз основа на настоящата директива или на приетите впоследствие разпоредби, или че ако наличието на някое от веществата, изброени в приложение II, може да представлява здравен риск, е уместно да се разреши на държавите-членки да прекратят или да ограничат употребата им или да намалят максимално допустимото съдържание до приемането на решение на общностно равнище;
като има предвид, че съставянето на списъка на разрешените вещества и материали под формата на добавки, необходими за съхраняването и използването на ароматизантите, под формата на разтворители и разредители на ароматизантите и под формата на технологически добавки, както и определянето на специфични критерии за чистота за ароматизантите, определянето на условията и реда за вземане на проби и на методите за анализ на ароматизантите, вложени във или върху храните, както и контролът на максимално допустимото съдържание, предвидено в приложенията, представляват технически мерки за прилагане; че с оглед да се опрости и ускори процедурата е уместно да се възложи на Комисията да приема тези мерки;
като има предвид, че винаги, когато Съветът възлага на Комисията някои компетенции по прилагане на разпоредбите, отнасящи се до ароматизанти, предназначени за влагане в храните, е уместно да се предвиди процедура за установяване на тясно сътрудничество между държавите-членки и Комисията в рамките на Постоянния комитет по храните, създаден с Решение 69/414/ЕИО (5);
като има предвид, че е уместно, без да се засягат разпоредбите от националните законодателства, които се прилагат за някои категории ароматизанти поради липсата на специални директиви за ароматизантите, да се прилагат правилата, предвидени в настоящата директива по такъв начин, че да се разреши, две години след приемането на настоящата директива търговията и употребата на ароматизанти, които са в съответствие с разпоредбите ѝ, и да се забрани търговията и употребата на ароматизанти, които не са в съответствие с нейните разпоредби, три години след приемането ѝ,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. Настоящата директива се прилага за „ароматизантите“, използвани или предназначени за влагане в или върху храните, за да им се придаде мирис и/или вкус, както и за изходните материали, използвани в производството на ароматизанти.
2. По смисъла на настоящата директива:
а)
„ароматизант“ е ароматични вещества, ароматични заготовки, преработени ароматизанти, пушилни ароматизанти или техните смеси;
б)
„ароматично вещество“ е химическо вещество, което има ароматни свойства, и което е:
i)
получено по физически способ (включително дестилация и селективна екстракция с разтворител) или по ензиматичен или микробиологичен способ, от материал от растителен или от животински произход, било необработен, било след като е преработен за консумация от човека посредством традиционните способи за приготвяне на храна (включително сушене, печене и ферментация);
ii)
получено чрез химически синтез или изолирано чрез химически синтез, което е химически еднакво с вещество, което естествено се намира в материал от растителен или от животински произход като описания в i);
iii)
получено чрез химически синтез, но което не е химически еднакво с вещество, което естествено се намира в материал от растителен или от животински произход като описания в i);
в)
„ароматична заготовка“ е продукт, различен от веществата, изброени в буква б), i), концентриран или неконцентриран, който има ароматни свойства и е получен по съответен физически способ (включително дестилация и селективна екстракция с разтворител) или по ензиматичен или микробиологичен способ от материал от растителен или от животински произход, непреработен или преработен за консумация от човека посредством традиционните способи за приготвяне на храна (включително сушене, печене или ферментиране);
г)
„преработен ароматизант“ е продукт, който е получен от смес от съставки, при спазване на добрата производствена практика, чрез нагряване до температура максимум до 180 °С, в продължение на не повече от 15 минути, като не е задължително самите съставки да имат ароматни свойства, но поне една от тях да съдържа азот (амино), а друга да е редуцираща захар;
д)
„пушилен ароматизант“ е пушилен екстракт, използван в традиционните способи за опушване на храните.
3. Ароматизантите могат да съдържат храни, както и други вещества като описаните в член 6, параграф 1.
Член 2
Настоящата директива не се прилага за:
-
ядливите вещества или продукти, предназначени за консумация, без да се подлагат на преработка, със или без добавка,
-
веществата с преобладаващ сладък, кисел или солен вкус,
-
материалите от растителен или от животински произход, които имат присъщи ароматни свойства, когато не се използват като източници на ароматизанти.
Член 3
Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да не се допуска продажбата или употребата на ароматизанти, които не съответстват на правилата на настоящата директива.
Член 4
Държавите-членки предприемат всички необходими мерки, за да се гарантира:
а)
-
ароматизантите да не съдържат елемент или вещество в токсикологично опасно количество;
-
с уговорката за евентуални изключения, предвидени в специфичните критерии за чистота, посочени в член 6, параграф 2, трето тире, ароматизантите да не съдържат повече от 3 мг/кг арсеник, 10 мг/кг олово, 1 мг/кг кадмий и 1 мг/кг живак;
б)
употребата на ароматизантите да не води до наличието на нежелателните вещества, изброени в приложение I, в консумираните храни, в количества, които превишават посочените в него;
в)
употребата на ароматизантите и на други хранителни съставки с ароматни свойства да не води до наличието на веществата, изброени в приложение II, в количества, които превишават посочените в него.
Член 5
Съветът, в съответствие с предвидената в член 100а от Договора процедура, приема:
1.
Необходимите разпоредби относно:
-
източниците на ароматизанти, съставени от храни, както и от билки и от подправки, които обикновено се възприемат като храни,
-
източниците на ароматизанти, съставени от растителни или от животински суровини, които обикновено не се възприемат като храни,
-
ароматичните вещества, получени по физически, ензиматичен или микробиологичен способ от растителни или от животински суровини,
-
химически синтезираните или химически изолираните ароматични вещества, които са химически еднакви с ароматичните вещества, естествено присъстващи в храните, както и в билките и в подправките, които обикновено се възприемат като храни,
-
химически синтезираните или химически изолираните ароматични вещества, които са химически еднакви с ароматичните вещества, естествено присъстващи в растителните или в животинските суровини, които обикновено се възприемат като храни,
-
химически синтезираните или химически изолираните ароматични вещества, различни от изброените в четвърто и пето тире,
-
изходните материали, използвани за производството на пушилни ароматизанти или на преработени ароматизанти, както и условията за протичане на реакциите, прилагани за тяхното приготвяне;
2.
Всички специални разпоредби, които са необходими за защита на здравето на човека или на търговията, и се отнасят до:
-
употребата и методите за производство на ароматизанти, включително физическите, ензиматичните или микробиологичните способи за производството на ароматични заготовки или на ароматични вещества, посочени в член 1, параграф 2, буква б), i) и буква в);
-
условията за влагане на веществата и материалите, посочени в член 6, параграф 1;
3.
Измененията, отнасящи се до максимално допустимото съдържание, предвидено в приложенията.
Член 6
Съгласно процедурата по член 10 се приема:
1.
списък на веществата или материалите, разрешени за употреба в Общността под формата на:
-
добавки, необходими за съхранението и употребата на ароматизантите,
-
продукти, използвани за разтваряне и разреждане на ароматизантите,
-
добавки, необходими за производството на ароматизанти (технологически добавки), доколкото те не са предмет на други общностни разпоредби;
2.
при необходимост:
-
методите за анализ, необходими за контрола върху спазването на нормите за съдържание, предвидени в член 4,
-
условията и реда за вземане на проби и методите за качествен анализ и при необходимост за количествен анализ на ароматизантите, които са вложени във или върху храните,
-
специфичните критерии за чистота за дадени ароматизанти;
3.
-
микробиологичните критерии, които се прилагат по отношение на ароматизантите,
-
критериите за определения, свързани с по-специфичните наименования, посочени в член 9, параграф 1, буква б);
4.
съответните разпоредби, които трябва да се приемат до 1 юли 1990 г. с оглед да се допълни настоящата директива с правила за етикетиране на ароматизантите, предназначени за продажба на крайния потребител.
Член 7
Разпоредбите, които могат да се отразят върху здравето на обществото, се приемат само след консултация с Научния комитет по храните.
Член 8
1. Ако въз основа на нова информация или на преоценка на вече съществуващата след приемането на настоящата директива или на една от директивите, посочени в член 5, дадена държава-членка установи:
-
че наличието на едно от веществата, посочени в приложенията, или на максимално допустимото съдържание, макар и да съответства на разпоредбите на настоящата директива, или
-
че употребата на даден ароматизант, макар и да съответства на разпоредбите на съответната директива или на настоящата директива, или
-
че наличието на вещество, сходно на посочените в приложенията,
представлява опасност за здравето на човека, тази държава-членка може временно да прекрати или да ограничи прилагането на въпросните разпоредби на своя територия. Тя незабавно информира за това останалите държави-членки и Комисията, като посочва мотивите за своето решение.
2. Комисията разглежда във възможно най-кратък срок посочените от държавата-членка мотиви и след консултация с Постоянния комитет по храните обявява незабавно своето становище и взима съответните мерки, които да заменят мерките, посочени в параграф 1.
3. Ако Комисията прецени, че са необходими изменения на настоящата директива или на една от директивите, посочени в член 5, за да се превъзмогнат трудностите, изложени в параграф 1, и за да се гарантира защитата на здравето на човека, тя предприема процедурата, предвидена в член 10, с оглед да приеме тези изменения; в този случай държавата-членка, която е приела защитни мерки, може да ги прилага до влизането в сила на измененията.
Член 9
1. Ароматизантите, които не са предназначени за продажба на крайния потребител, могат да се продават само ако върху опаковката или върху съда, в който те се държат, са посочени следните данни, които трябва да са видими, четливи и неизтриваеми:
а)
името или търговската фирма и адресът на производителя или на опаковчика, или на продавач, установен в Общността;
б)
търговското наименование: или терминът „ароматизант“, или по-специфично наименование или описание на ароматизанта.
Държавите-членки могат за период от три години след приемането на настоящата директива да запазят по-специфичните наименования на ароматизантите, съставени от смес от ароматични заготовки и ароматични вещества.
Преди изтичането на този период се взема решение съгласно процедурата, предвидена в член 10, за евентуалното включване на тези наименования в настоящата директива;
в)
или означението „за храни“, или по-специфично описание на храните, за които ароматизантът е предназначен;
г)
изброяване на категориите вложени ароматични вещества и ароматични затотовки, в низходящ ред и според следната класификация:
-
естествени ароматични вещества - за ароматичните вещества, определени в член 1, параграф 2, буква б), i),
-
ароматични вещества, еднакви с естествените вещества - за ароматичните вещества, определени в член 1, параграф 2, буква б), ii),
-
изкуствени ароматични вещества - за ароматичните вещества, определени в член 1, параграф 2, буква б), iii),
-
ароматични затотовки - за заготовките, определени в член 1, параграф 2, буква в),
-
преработени ароматизанти - за ароматизантите, определени в член 1, параграф 2, буква г),
-
пушилни ароматизанти - за ароматизантите, определени в член 1, параграф 2, буква д);
д)
в случай, че става въпрос за смес от ароматизанти и други вещества или материали, посочени в член 6, параграф 1, първо и второ тире, изброяване в низходящ ред в смеските:
-
на категориите ароматизанти в съответствие с класификацията по буква г) от настоящия параграф,
-
на наименованието на всяко от останалите вещества или материали или при необходимост на неговия номер „ЕИО“;
е)
посочване на максималното съдържание на всеки компонент или на група компоненти, подлежащи на количествено ограничение в храните, или на подходяща информация, която позволява на купувача да спазва общностните разпоредби, или, ако такива не съществуват, националните разпоредби, които се прилагат за тази храна;
ж)
обозначение, което идентифицира партидата;
з)
номиналното количество, изразено в единици за маса или за обем.
2. Без да се засяга параграф 1, буква г), понятието „естествен“ или всеки друг израз с почти същото значение може да се използва само за ароматизанти, чийто ароматен компонент съдържа предимно ароматични вещества, определени в член 1, параграф 2, буква б), i) и/или ароматични заготовки, определени в член 1, параграф 2, буква в).
Ако търговското наименование на ароматизанта съдържа позоваване на хранителен продукт или на ароматен източник, понятието „естествен“ или всеки друг израз с почти същото значение може да се използва само, ако ароматичният компонент е изолиран чрез съответния физически, ензиматичен или микробиологичен способ, или чрез традиционния способ за приготвяне на храна, или от самата храна, или от съответния ароматен източник.
3. Чрез дерогация от параграф 1, определенията, посочени в параграф 1, букви г), д) и е), могат да се съдържат само в търговските документи, отнасящи се до партидата, които трябва да се предоставят заедно със или преди доставката, при условие че обозначението „предназначено е за производството на храни, а не за продажба на дребно“ е поставено на видимо място върху опаковката или върху съда, в който се съдържа съответният продукт.
4. Държавите-членки се въздържат да определят по-подробни изисквания от предвидените в настоящия член, които се отнасят до условията и реда, по който предвидените обозначения, трябва да се посочват.
Обозначенията, предвидени в настоящия член, трябва да са формулирани с понятия, които да са лесно разбираеми от купувача, освен ако информацията за тях не е дадена по друг начин. Настоящата разпоредба не възпрепятства изписването на посочените обозначения да става на няколко езика.
Член 10
1. В случаите, когато се следва процедурата, изложена в настоящия член, председателят на Постоянния комитет по храните сезира комитета по своя инициатива или по молба на представител на държава-членка.
2. Представителят на Комисията представя на комитета проект за мерките, които трябва да се предприемат. Комитетът дава своето становище по проекта в срок, определен от председателя в зависимост от неотложността на въпроса. Той се произнася с квалифицирано мнозинство съгласно член 148, параграф 2 от Договора. Председателят не участва в гласуването.
3.
а)
Комисията постановява предвидените мерки, само ако те съответстват на становището на комитета.
б)
Когато мерките не съответстват на становището на комитета, или ако няма такова становище, Комисията незабавно предлага на Съвета мерките, които трябва да се вземат. Съветът взема решение с квалифицирано мнозинство.
Ако след изтичането на три месеца, считано от датата, на която е бил сезиран, Съветът не е приел мерки, Комисията приема предложените мерки.
Член 11
1. Настоящата директива се прилага също за ароматизантите, предназначени за влагане в храните, и за храните, които се внасят в Общността.
2. Настоящата директива не се прилага нито за ароматизантите, нито за храните, които се изнасят извън Общността.
Член 12
1. Държавите-членки не могат да се позовават на съдържанието, на етикетирането на ароматизантите или на свойствата им в храните, за да забранят, да ограничат или да възпрепятстват продажбата и употребата на ароматизанти, които съответстват на настоящата директива и на директивите, посочени в член 5.
2. Параграф 1 не засяга националните разпоредби, които се прилагат поради липсата на директиви като посочените в член 5.
Член 13
1. Държавите-членки приемат мерките, необходими за да се съобразят с настоящата директива, в срок от 18 месеца, считано от нейното приемане. Те незабавно информират Комисията за това. Приетите мерки имат за цел:
-
да разрешат, две години след приемането на настоящата директива, търговията и употребата на ароматизанти, които съответстват на настоящата директива,
-
да забранят, три години след приемането на настоящата директива, търговията и употребата на ароматизанти, които не съответстват на настоящата директива.
2. Параграф 1 не засяга националните разпоредби, които поради липсата на директиви като посочените в член 5 уреждат някои групи ароматизанти или определят храните, във или върху които могат да се влагат ароматизантите, съответстващи на настоящата директива.
Член 14
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 22 юни 1988 година.
*****
DIRETTIVA DEL CONSIGLIO
del 22 giugno 1988
sul ravvicinamento delle legislazioni degli Stati membri nel settore degli aromi destinati ad essere impiegati nei prodotti alimentari e nei materiali di base per la loro preparazione
(88/388/CEE)
IL CONSIGLIO DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità economica europea, in particolare l'articolo 100 A,
vista la proposta della Commissione (1),
in cooperazione con il Parlamento europeo (2),
visto il parere del Comitato economico e sociale (3),
considerando che le differenze esistenti fra le legislazioni nazionali in materia di aromi ostacolano la libera circolazione dei prodotti alimentari; che esse possono creare condizioni di concorrenza ineguali e che esse hanno così un'incidenza diretta sull'instaurazione o sul funzionamento del mercato comune;
considerando che è necessario ravvicinare dette legislazioni per conseguire la libera circolazione dei prodotti alimentari;
considerando che le legislazioni in merito agli aromi destinati ad essere impiegati nei produttori alimentari devono in primo luogo tener conto delle esigenze della tutela della salute umana, ma anche, entro i limiti necessari per la tutela della salute, delle esigenze economiche e tecniche;
considerando che è anzitutto opportuno fissare in una direttiva quadro i criteri generali di purezza, le definizioni, le regole in materia di etichettatura ed i principi generali, in modo da permettere successivamente l'eliminazione delle disparità legislative;
considerando che, sulla scorta dell'inventario delle sostanze e dei materiali di base impiegati nella preparazione degli aromi, compilato dalla Commissione in applicazione della decisione 88/389/CEE (4), il Consiglio adotterà, in una fase successiva, secondo la procedura prevista all'articolo 100 A del trattato, disposizioni adeguate riguardanti talune categorie di aromi e taluni materiali di base di aromi nonché le misure necessarie relative all'impiego ed ai metodi di produzione degli stessi;
considerando che, secondo i più recenti pareri resi dagli stessi esperti scientifici e tecnici, si dovrebbe limitare, nei prodotti alimentari, la percentuale di taluni componenti delle materie prime vegetali o animali impiegate per la preparazione degli aromi;
considerando che è opportuno fissare criteri specifici di purezza per taluni aromi e criteri microbiologici per gli aromi e determinare metodi di analisi e di campionatura degli aromi e delle sostanze che sono enumerati negli allegati e che si trovano nei o sui prodotti alimentari;
considerando che, qualora l'impiego in un aroma di una sostanza o materia autorizzata in base alla presente diretiva o a disposizioni adottate in una fase successiva, ovvero la presenza di una delle sostanze di cui all'allegato II sembri costituire un rischio per la salute, gli Stati membri dovrebbero essere autorizzati a sospendere o limitare detto impiego, ovvero a ridurre le quantità massime previste, finché non sia stata adottata una decisione a livello comunitario;
considerando che la stesura dell'elenco delle sostanze o materie autorizzate come additivi necessari all'immagazzinamento ed all'impiego degli aromi, come solventi o diluenti degli aromi o come ausiliari tecnologici, nonché la fissazione di criteri specifici di purezza per gli aromi, la fissazione delle modalità di prelievo dei campioni e dei metodi di analisi degli aromi che si trovano nei o sui
prodotti alimentari ed il controllo delle quantità massime fissate negli allegati, costituiscono misure tecniche d'applicazione; che per semplificare e snellire la procedura, è opportuno incaricare la Commissione di adottare dette misure;
considerando che, in tutti i casi in cui il Consiglio conferisce alla Commissione talune competenze per l'esecuzione delle disposizioni relative agli aromi destinati ad essere impiegati nei prodotti alimentari, è opportuno prevedere una procedura che stabilisca una stretta cooperazione tra gli Stati membri e la Commissione in seno al comitato permamente per i prodotti alimentari istituito nella decisione 69/414/CEE (1);
considerando che, ferma restando, in assenza di direttive specifiche in materia di aromi, l'applicazione delle disposizioni nazionali per taluni gruppi di aromi, la regolamentazione prevista dalla presente direttiva dovrà essere applicata in modo da autorizzare, decorsi due anni dall'adozione della presente direttiva, la commercializzazione e l'impiego degli aromi conformi alle disposizioni della presente direttiva e da proibire, decorsi tre anni dalla sua adozione, la commercializzazione e l'impiego degli aromi ad essa non conformi,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
Articolo 1
1. La presente direttiva si applica agli « aromi », impiegati o destinati ad essere impiegati nei o sui prodotti alimentari per conferire loro odore e/o gusto, ed ai materiali di base utilizzati per la loro produzione.
2. Ai fini della presente direttiva si intende per:
a) « aroma », le sostanze aromatizzanti, le preparazioni aromatiche, gli aromatizzanti di trasformazione, gli aromatizzanti di affumicatura o loro miscele;
b) « sostanza aromatizzante », una determinata sostanza chimica dotata di proprietà aromatizzanti e
i) ottenuta con opportuni procedimenti fisici (comprese la distillazione e l'estrazione con solventi) oppure con procedimenti enzimatici o microbiologici a partire da una materia di origine vegetale o animale allo stato naturale o previa trasformazione per il consumo umano con procedimenti tradizionali di preparazione di prodotti alimentari (comprese l'essiccazione, la torrefazione e la fermentazione);
ii) ottenuta per sintesi chimica o isolata a mezzo di procedimenti chimici e chimicamente identica ad una sostanza naturalmente presente in un prodotto di origine vegetale o animale descritto al punto i);
iii) ottenuta per sintesi chimica, ma non identica chimicamente ad una sostanza naturalmente presente in una materia di origine vegetale o animale descritto al punto i);
c) « preparazione aromatica », un prodotto diverso dalle sostanze definite alla lettera b), punto i), concentrato o meno, avente proprietà aromatizzanti ed ottenuto con opportuni procedimenti fisici (comprese la distillazione e l'estrazione con solventi), oppure con procedimenti enzimatici o microbiologici a partire da materie di origine vegetale o animale allo stato naturale o previa trasformazione per il consumo umano con procedimenti tradizionali per la preparazione di prodotti alimentari (comprese l'essiccazione, la torrefazione e la fermentazione);
d) « aromatizzante di trasformazione », un prodotto ottenuto, rispettando la prassi corretta di fabbricazione, mediante riscaldamento per non più di 15 minuti a temperatura non superiore a 180 °C di una miscela di ingredienti che non hanno necessariamente di per sé proprietà aromatizzanti e di cui almeno uno contiene azoto (amino) e un altro è uno zucchero riduttore;
e) « aromatizzante di affumicatura », un estratto di fumi impiegato nei procedimenti tradizionali di affumicatura degli alimenti.
3. Gli aromi possono contenere prodotti alimentari ed altre sostanze, quali quelle descritte all'articolo 6, punto 1).
Articolo 2
La presente direttiva non si applica:
- alle sostanze e ai prodotti commestibili destinati ad essere consumati come tali, con o senza ricostituzione,
- alle sostanze che hanno esclusivamente gusto dolce, acido o salato,
- alle materie di origine vegetale o animale aventi proprietà aromatizzanti intrinseche, purché non impiegate come fonti di aromi.
Articolo 3
Gli Stati membri adottano le disposizioni necessarie affinché gli aromi non possano essere commercializzati o utilizzati se non sono conformi alle norme fissate nella presente direttiva.
Articolo 4
Gli Stati membri adottano tutte le disposizioni necessarie per garantire che:
a) - gli aromi non contengano una quantità tossicologicamente pericolosa di un qualsiasi elemento o sostanza,
- salve eventuali deroghe previste nei criteri specifici di purezza di cui all'articolo 6, punto 2), terzo trattino gli aromi non contengano più di 3 mg/kg di arsenico, 10 mg/kg di piombo, 1 mg/kg di mercurio;
b) l'impiego degli aromi non comporti la presenza, nei prodotti alimentari quali sono consumati, delle sostanze indesiderabili che figurano nell'allegato I in qualità superiori a quelle ivi stabilite;
c) l'impiego degli aromi e di altri ingredienti alimentari aventi proprietà aromatizzanti non comporti la presenza delle sostanze che figurano nell'allegato II in quantità superiori a quelle ivi stabilite.
Articolo 5
Il Consiglio, deliberando secondo la procedura prevista all'articolo 100 A del trattato, adotta:
1) le disposizioni appropriate relative:
- alle fonti di aromi composti da prodotti alimentari, nonché da erbe e spezie normalmente considerate come alimenti,
- alle fonti di aromi composti da materie prime vegetali o animali non considerate normalmente come alimenti,
- alle sostanze aromatizzanti ottenute da materie prime vegetali o animali mediante opportuni procedimenti fisici, oppure mediante procedimenti enzimatici o microbiologici,
- alle sostanze aromatizzanti ottenute per sintesi chimica oppure isolate chimicamente e chimicamente identiche a sostanze aromatizzanti contenute naturalmente nei prodotti alimentari nonché nelle erbe e spezie normalmente considerate come alimenti,
- alle sostanze aromatizzanti ottenute per sintesi chimica oppure isolate chimicamente e chimicamente identiche a sostanze aromatizzanti contenute naturalmente nelle materie prime vegetali o animali non considerate normalmente come alimenti,
- alle sostanze aromatizzanti ottenute per sintesi oppure isolate chimicamente, diverse da quelle di cui al quarto e quinto trattino,
- ai materiali di base impiegati per la produzione di aromatizzanti di affumicatura oppure di aromatizzanti di trasformazione, nonché alle condizioni di reazione impiegate per la loro preparazione;
2) tutte le disposizioni specifiche necessarie per motivi di tutela della salute pubblica o di protezione degli scambi, per quanto concerne;
- l'impiego e i metodi di produzione degli aromi, compresi i procedimenti fisici, enzimatici o mibrobiologici per la produzione delle sostanze aromatizzanti di cui all'articolo 1, paragrafo 2, lettera b), punto i) e lettera c),
- le condizioni di impiego delle sostanze e delle materie di cui all'articolo 6, punto 1);
3) le modifiche relative alle quantità massime previste negli allegati.
Articolo 6
Sono adottati secondo la procedura prevista all'articolo 10:
1) l'elenco delle sostanze o delle materie autorizzate nella Comunità come:
- additivi necessari per il magazzinaggio e l'impiego di aromi,
- prodotti impiegati per diluire e sciogliere gli aromi,
- additivi necessari per la produzione degli aromi (ausiliari tecnologici), nella misura in cui essi non formino oggetto di altre disposizioni comunitarie;
2) se necessario:
- i metodi di analisi da applicare per il controllo dell'osservanza delle percentuali di cui all'articolo 4,
- le modalità per il prelievo dei campioni e i metodi di identificazione ed eventualmente di dosaggio degli aromi presenti nei o sui prodotti alimentari,
- i criteri specifici di purezza per aromi particolari;
3) - i criteri microbiologici applicabili agli aromi,
- i criteri di definizione relativi alle denominazioni più specifiche di cui all'articolo 9, paragrafo 1, lettera b).
4) - le opportune disposizioni da adottarsi anteriormente al 1o luglio 1990 per completare la presente direttiva con norme relative all'etichettatura degli aromi destinati ad essere venduti al consumatore finale.
Articolo 7
Le disposizioni che possono avere ripercussioni sulla sanità pubblica vengono adottate soltanto previa consultazione del comitato scientifico per i prodotti alimentari.
Articolo 8
1. Se uno Stato membro constata, in base ad una motivazione circostanziata a seguito di nuovi elementi o di una nuova valutazione degli elementi esistenti intervenuta dopo l'adozione della presente direttiva o di una direttiva di cui all'articolo 5, che:
- la presenza di una delle sostanze elencate negli allegati o le quantità massime previste, pur conformi alle disposizioni della presente direttiva, o
- l'impiego di un aroma, pur conforme alle disposizioni della direttiva in materia o a quella della presente direttiva, o
- la presenza di una sostanza simile a quelle elencate negli allegati,
presentano un pericolo per la salute umana, esso può, in via provvisoria, sospendere o limitare l'applicazione delle relative disposizioni nel proprio territorio. Esso ne informa immediatamente gli altri Stati membri e la Commissione e precisa i motivi della propria decisione. 2. La Commissione esamina immediatamente i motivi addotti dallo Stato membro in questione, procede a consultazioni in sede di comitato permanente per i prodotti alimentari, emette in seguito il proprio parere e prende gli opportuni provvedimenti che possono sostituire quelli di cui al paragrafo 1.
3. Se la Commissione ritiene che, per ovviare alle difficoltà di cui al paragrafo 1 ed al fine di tutelare la salute pubblica, siano necessarie modifiche alla presente direttiva, oppure ad una delle direttive di cui all'articolo 5, essa avvia la procedura di cui all'articolo 10 per adottare queste modifiche; in tal caso lo Stato membro che ha disposto misure di salvaguardia può mantenerle fino all'entrata in vigore di tali modifiche.
Articolo 9
1. Gli aromi non destinati ad essere venduti al consumatore finale possono essere messi in commercio soltanto se le loro confezioni o i loro contenitori recano le seguenti indicazioni che devono essere facilmente visibili, chiaramente leggibili e indelebili:
a) il nome o la ragione sociale e l'indirizzo del fabbricante, del confezionatore o di un venditore stabilito nella Comunità;
b) la denominazione di vendita: il termine « aroma » oppure una denominazione più specifica o una descrizione dell'aroma.
Gli Stati membri possono mantenere per un periodo di tre anni dopo d'adozione delle presente direttiva denominazioni più specifiche per designare aromi costituiti da miscele di preparazioni aromatizzanti e sostanze aromatizzanti.
Anteriormente alla scadenza di questo periodo l'eventuale inclusione di queste denominazioni nella presente direttiva viene decisa secondo la procedura prevista all'articolo 10;
c) la menzione « per prodotti alimentari » oppure un riferimento più specifico al prodotto alimentari a cui l'aroma è destinato;
d) l'enumerazione in ordine ponderale decrescente delle categorie delle sostanze aromatizzanti e delle preparazioni aromatiche presenti, secondo la classificazione seguente:
- sostanze aromatizzanti naturali per le sostanze aromatizzanti definite all'articolo 1, paragrafo 2, lettera b), punto i),
- sostanze aromatizzanti identiche a quelle naturali per le sostanze aromatizzanti definite all'articolo 1, paragrafo 2, lettera b), punto ii),
- sostanze aromatizzanti artificiali per le sostanze aromatizzanti definite all'articolo 1, paragrafo 2, lettera b), punto iii),
- preparazioni aromatiche per le preparazioni definite all'articolo 1, paragrafo 2, lettera c),
- aromatizzanti di trasformazione per gli aromi definiti all'articolo 1, paragrafo 2, lettera d),
- aromatizzanti di affumicatura per gli aromi definiti all'articolo 1, paragrafo 2, lettera e);
e) nel caso di una miscela di aromi con altre sostanze o materie di cui all'articolo 6, punto 1), primo e secondo trattino, l'enumerazione in ordine ponderale decrescente, nella miscela:
- delle categorie degli aromi secondo la classificazione di cui alla lettera d) del presente paragrafo,
- dei nomi di ciascuna sostanza o materia o, se del caso, il loro numero di identificazione « CEE »;
f) l'indicazione del quantitativo massimo di ciascun componente o gruppo di componenti oggetto di limitazione quantitativa in un prodotto alimentare o un' adeguata informazione che consenta all'acquirente di rispettare le disposizioni comunitarie, oppure, in loro mancanza, le disposizioni nazionali applicabili a detto prodotto alimentare;
g) un'indicazione che consenta di individuare la partita;
h) la quantità nominale espressa in unità di massa o di volume.
2. Fatto salvo il paragrafo 1, lettera d), il termine « naturale », o qualsiasi altra espressione che abbia di massima lo stessa significato, può essere usato soltanto per gli aromi la cui componente aromatizzante contiene esclusivamente le preparazioni aromatiche definite nell'articolo 1, paragrafo 2, lettera c).
Se la denominazione di vendita dell'aroma contiene un riferimento ad un prodotto alimentare o ad una fonte di aromi, il termine « naturale » o qualsiasi altra espressione che abbia di massima lo stesso significato può essere usato soltanto se la parte aromatizzante è stata isolata mediante opportuni procedimenti fisici o mediante procedimenti enzimatici o microbiologici o procedimenti tradizionali di preparazione dei prodotti alimentari unicamente o quasi unicamente a partire dall'alimento o dalla fonte di aromi di cui trattasi.
2. In deroga al paragrafo 1 le indicazioni di cui al paragrafo 1, lettere d), e) e f) possono figurare soltanto sui documenti commerciali relativi alla partita, i quali devono accompagnare o precedere la consegna, a condizione che l'indicazione « destinato alla fabbricazione di prodotti alimentari, non alla vendita al dettaglio » sia apposta visibilmente sull'imballagio o sul contenitore del prodotto in questione.
4. Gli Stati membri si astengono dal fissare requisiti più dettagliati di quelli previsti nel presente articolo per quanto riguarda le modalità secondo cui devono essere indicate le menzioni prescritte.
Le menzioni di cui al presente articolo devono essere formulate in un linguaggio facilmente compreso dagli acquirenti, a meno che l'informazione dell'acquirente non venga altrimenti garantita. La presente disposizione non impedisce che dette menzioni siano fornite in più lingue.
Articolo 10
1. Qualora si ricorra alla procedura definita nel presente articolo, il comitato permanente per i prodotti alimentari, viene investito della questione dal proprio presidente, sia su iniziativa di quest'ultimo, sia a richiesta del rappresentante di uno Stato membro. 2. Il rappresentante della Commissione presenta al comitato un progetto delle misure da prendere. Il comitato formula il proprio parere in merito a tale progetto entro un termine che il presidente può stabilire in relazione all'urgenza del problema. Il comitato si pronuncia alla maggioranza qualificata prevista all'articolo 148, paragrafo 2 del trattato. Il presidente non partecipa al voto.
3. a) La Commissione adotta le misure progettate quando esse sono conformi al parere del comitato.
b) Quando le misure progettate non sono conformi al parere formulato dal comitato, o in mancanza di parere, la Commissione sottopone immediatamente al Consiglio una proposta relativa alle misure da prendere. Il Consiglio delibera a maggioranza qualificata.
Se alla scadenza del termine di tre mesi a decorrere dalla data in cui è stato adito, il Consiglio non ha adottato misure, la Commissione adotta le misure proposte.
Articolo 11
1. La presente direttiva si applica anche agli aromi destinati ad essere impiegati nei prodotti alimentari ed ai prodotti alimentari importati nella Comunità.
2. La presente direttiva non si applica agli aromi né ai prodotti alimentari destinati ad essere esportati fuori della Comunità.
Articolo 12
1. Gli Stati membri non possono avvalersi della composizione, dell'etichettatura degli aromi o della loro azione negli alimenti, per vietare, restringere o ostacolare la commercializzazione e l'impiego degli aromi conformi alla presente direttiva e alle direttive previste all'articolo 5.
2. Il paragrafo 1 lascia impregiudicate le disposizioni nazionali applicabili in mancanza di direttive specifiche quali quelle previste all'articolo 5.
Articolo 13
1. Gli Stati membri prendono le misure necessarie per conformarsi alla presente direttiva entro un termine di 18 mesi a decorrere dalla sua adozione. Essi informano immediatamente la Commissione. Le misure prese dovranno:
- ammettere, due anni dopo l'adozione della presente direttiva, la commercializzazione e l'impiego degli aromi conformi alla presente direttiva,
- vietare, tre anni dopo l'adozione della presente direttiva, la commercializzazione e l'impiego degli aromi non conformi alla presente direttiva.
2. Il paragrafo 1 lascia impregiudicate le disposizioni nazionali che, in assenza di direttive quali quelle previste all'articolo 5, si applicano a taluni gruppi di aromi o stabiliscono gli alimenti in cui o su cui possono essere impiegati gli aromi conformi alla presente direttiva.
Articolo 14
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Lussemburgo, addì 22 giugno 1988.