31986R4056
L 378/4
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕИО) № 4056/86 НА СЪВЕТА
от 22 декември 1986 година
за определяне на подробни правила за прилагането на членове 85 и 86 от Договора по отношение на морския транспорт
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 84, параграф 2, и член 87 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
като има предвид, че правилата за конкуренцията са част от общите разпоредби на Договора, които се прилагат също и за морския транспорт; като има предвид, че в главата от Договора за правилата за конкуренцията са посочени подробни разпоредби по прилагането им или са определени процедури по спазването им;
като има предвид, че според Регламент № 141 на Съвета (3), Регламент № 17 на Съвета (4) не се прилага за транспорта; като има предвид, че Регламент (ЕИО) № 1017/68 на Съвета (5) се прилага само за транспорт във вътрешни води; като има предвид, че, следователно, Комисията не разполага със средства за пряко разследване на случаи на предполагаеми нарушения на членове 85 и 86 в областта на морския транспорт; като има предвид, че Комисията не разполага с правомощия да взема необходимите решения или да налага наказания, за да прекрати установените от нея нарушения;
като има предвид, че тази ситуация налага приемането на регламент за прилагане на правилата за конкуренция в областта на морския транспорт; като има предвид, че Регламент (ЕИО) № 954/79 на Съвета от 15 май 1979 г. относно ратификацията от страна на държавите-членки на, или присъединяването им към, Конвенцията на ООН относно Етичен кодекс за линейните конференции (6) ще доведе, като резултат, до прилагане на този кодекс за огромен брой конференции, обслужващи Общността; като има предвид, че регламентът относно прилагане на правилата за конкуренцията в морския транспорт, който се споменава в последното съображение от преамбюла на Регламент (ЕИО) № 954/79, следва да вземе предвид приемането на Кодекса;
като има предвид, че, доколкото се отнася до конференциите, които са предмет на Кодекса, регламентът би следвало да го допълни и прецизира;
като има предвид, че е целесъобразно от обхвата на настоящия регламент да се изключат случайните превозвачи, доколкото цените им се договарят свободно и са специфични за всеки един случай съобразно търсенето и предлагането;
като има предвид, че настоящият регламент би следвало да отчете нуждата, от една страна, да предвиди правила за прилагане, които да дадат на Комисията правомощия да гарантира, че конкуренцията не се нарушава незаконно в рамките на единния пазар, а, от друга - да избегне излишната регламентация в този сектор;
като има предвид, че този регламент би следвало да определи обхвата на членове 85 и 86 от Договора, като отчита спецификата на морския транспорт; като има предвид, че търговията между държавите-членки може да бъде засегната при ограничителни действия или злоупотреби, свързани с международния морски транспорт, включително и вътрешния транспорт в Общността от и до нейни пристанища; като има предвид, че подобни ограничителни действия или злоупотреби могат да повлияят на конкуренцията първо между пристанища в различните държави-членки чрез промяна на акваториите им и, второ, между дейности, провеждани в тези акватории, като по този начин нарушат търговски практики в единния пазар;
като има предвид, че от забраната за ограничаващи конкуренцията дейности следва да се изключат някои видове технически споразумения, решения и съгласувани практики, на основание, че по правило те не ограничават конкуренцията;
като има предвид, че би следвало да се предвиди разпоредба за пълно изключване на линейни конференции; като има предвид, че линейните конференции имат стабилизираща роля, като осигуряват на превозващите сигурни услуги; като има предвид, че по правило те подпомагат да се осигурят адекватно ефективни морски превозни услуги по разписания и отчитат интересите на потребителите; като има предвид, че тези резултати са непостижими без съдействието, което корабните компании извършват в рамките на сдружени линии, във връзка с цените и, където е приложимо, с наличен капацитет или преразпределение на товари за превоз и приходи; като има предвид, че в повечето случаи конференциите продължават да се изявяват в конкурентна среда както от страна на несдружени редовни корабни линии, така и от страна на случайни корабни превозвачи и от други транспортни средства; като има предвид, че мобилността на флотите, която е характерна черта на предлагането в областта на корабите, подлага конференциите на постоянна конкуренция, която те не могат да отстранят с оглед на значителна част от съответните корабни услуги;
като има предвид, че, все пак, за да се предпазят конференциите от действия, които са несъвместими с член 85, параграф 3 от Договора, изключването им би следвало да бъде обвързано с определени условия и задължения;
като има предвид, че целта на условията е да попречат на конференциите да налагат ограничения на конкуренцията, които не са задължителни за постигане на целите, на базата на които е предоставено изключението; като има предвид, че, за тази цел конференциите не би следвало да разполагат с право за отделни цени и условия за превоз по определен маршрут само поради държавата на произход или на направлението на превозваните стоки, като по този начин пренасочват търговски пътища, причинявайки щети на някои пристанища, корабни превозвачи, превозващи и предоставящи спомагателни транспортни услуги; като има предвид, че, в допълнение споразумения за лоялност следва да се разрешат само съобразно правила, които не ограничават едностранно свободата на потребителите, и в резултат на това конкуренцията в търговското корабоплаване, без да се нарушават правата на конференциите да налагат наказания на потребители, които чрез неправомерни средства избягват задълженията си за лоялност, срещу които линейната конференция им отпуска рабати, намалени ставки на навлото или комисионни; като има предвид, че потребителите следва да имат свобода да определят предприятията, към които се обръщат за вътрешен воден транспорт или за услуги на кея, които не са включени в таксата за навло или в други договорени с корабната линия такси;
като има предвид, че при изключване би следвало да се прибавят и задължения; като има предвид, че в тази област потребителите следва да могат по всяко време да се запознаят с цените и условията на превоз, предлагани от членовете на линейната конференция, като при случаи на вътрешен воден транспорт, организиран от превозвачи, последното изискване продължава да е съобразно Регламент (ЕИО) № 1017/68; като има предвид, че следва да се приемат разпоредби, осигуряващи предоставянето на Комисията на арбитражни решения и препоръки от страна на помирители, приети от страните, за да може последната да провери дали конференциите не са избегнали условията по регламента и по този начин са нарушили разпоредбите на членове 85 и 86;
като има предвид, че провеждането на консултации между потребители и техни асоциации и линейни конференции са отговорни да осигурят по-ефективно опериране на морските транспортни услуги, като отчитат по-добре изискванията на потребителите; като има предвид, че в този смисъл следва да се изключат някои ограничителни практики, които могат да произтичат от подобни консултации;
като има предвид, че не може да има никакво освобождаване, когато не са изпълнени условията на член 85, параграф 3; като има предвид, че Комисията следва да разполага с правомощия за предприемане на съответните мерки, когато поради специални обстоятелства, споразумение или съвместна дейност имат несъвместими резултати с член 85, параграф 3; като има предвид, че с оглед на специфичната роля на конференциите в сектора на линейните услуги, реакцията на Комисията би следвало да е настъпателна и пропорционална; като има предвид, че Комисията би следвало първо да отправи препоръки, а след това да приеме решение;
като има предвид, че нищожността по естество, уредена в член 85, параграф 3, за споразумения и решения, които поради дискрими-национния си характер или други техни черти не са получили право на освобождаване от реда на член 85, параграф 3, се прилага само за елементи от споразумението, включени в забраната по член 85, параграф 1, и се отнася до цялостното споразумение само когато въпросните елементи не могат да се отделят от споразумението като цяло; като има предвид, че, когато открие нарушение на цялостното изключване, Комисията следва или да определи кои елементи от споразумението са забранени и следователно нищожни по естеството си, или да посочи защо тези елементи са неделими от цялостното споразумение и защо по този начин то е изцяло нищожно;
като има предвид, че с оглед на характеристиките на международния морски транспорт би следвало да се отчете фактът, че прилагането на настоящия регламент по отношение на някои ограничаващи конкуренцията дейности и злоупотреби може да доведе до правни и нормативни конфликти с някои трети страни и да нанесе значителни щети на интересите на Общността в областта на търговията и търговското корабоплаване; като има предвид, че Комисията влиза в консултации с такива държави и след разрешение от страна на Съвета, в преговори по политиката на Общността в областта на морския транспорт;
като има предвид, че настоящият регламент би следвало да предвиди разпоредби за процедурите, правомощията при вземане на решения и необходимите наказания, за да се наложи съобразяване със забраните по реда на член 85, параграф 1, и член 86, както и условията по прилагане на член 85, параграф 3;
като има предвид, че, в този смисъл, би следвало да се отчетат съществуващите процедурни правила по реда на Регламент (ЕИО) № 1017/68 относно вътрешния транспорт, тъй като те се ръководят от отличителните черти на транспортните дейности като цяло;
като има предвид, че поради спецификата на морския транспорт, основна отговорност на предприятията е да се уверят, че споразуменията, решенията и съвместните им дейности са съобразни с правилата в областта на конкуренцията, и в този смисъл не е задължително известяването им на Комисията;
като има предвид, че при определени обстоятелства предприятията могат да пожелаят да се обърнат към Комисията за потвърждение, че техните споразумения, решения и съгласувани практики са съобразни с действащите разпоредби; като има предвид, че за такива случаи би следвало да се приеме опростена процедура,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
РАЗДЕЛ I
Член 1
Предмет и обхват на регламента
1. Настоящият регламент определя правила за прилагане на членове 85 и 86 от Договора по отношение на морския транспорт.
2. Настоящият регламент се прилага само за международни морски транспортни услуги от или до едно или повече пристанища на Общността, без да включва случайни превози с плавателни съдове.
3. За целите на настоящия регламент:
а)
„случайни превози с плавателни съдове“ означава превоз на насипни или пакетирани товари в плавателен съд, нает изцяло или частично от един или повече превозвачи на базата на едно пътуване, или договор за наемане на кораб за период от време с екипажа, или под друга форма на договор за нередовно плаване или такова без реклама, при което стойността на ставките за навло се договаря свободно и според случая, съобразно съществуващото търсене и предлагане;
б)
„линейни конференции“ означава група от двама или повече корабни превозвачи, която осигурява международни линейни услуги за превоз на товари по определен маршрут или маршрути в конкретни географски граници и която има споразумение или договореност, от каквото и да е естество, в рамките на дейността си на единни или общи ставки на навлото, както и на всякакви други условия с оглед предоставяне на линейни услуги;
в)
„потребител на транспорт“ означава предприятие (т.е. товародател, получател, спедитор и т.н.), при условие че е влязло или показва желание да влезе в договорни или други отношения с конференции или корабна линия за морски транспорт на товари, или каквато и да е асоциация на корабни агенции.
Член 2
Технически споразумения
1. Забраната по реда на член 85, параграф 1 от Договора не се прилага за споразумения, решения или съгласувани практики, чиито единствени цел и резултат са да се приложат технически подобрения или сътрудничество чрез:
а)
въвеждане или единно прилагане на стандарти или видове с оглед на плавателните съдове и други превозни средства, оборудване, доставки или фиксирани инсталации;
б)
обмен или смесване за целите на действащи транспортни услуги на плавателни съдове, на тяхната вместимост или техни части, и други превозни средства, личен състав, оборудване или фиксирани инсталации;
в)
организация и изпълнение на последователни или допълнителни морски превозни дейности, както и определяне и прилагане на пакетни цени и условия за подобни дейности;
г)
координиране на транспортни разписания за свързани маршрути;
д)
консолидиране на отделни пратки;
е)
установяване или прилагане на единни правила, относно структурата и условията по прилагането на превозните тарифи.
2. При необходимост Комисията представя на Съвета предложение за разширяване или намаляване на списъка по параграф 1.
Член 3
Освобождаване за споразумения между превозвачи, засягащи дейности по предоставяне на услуги за редовни морски превози
Споразумения, решения и съгласувани практики на всички или част от членовете на една или повече линейни конференции се изключват от забраните по реда на член 85, параграф 1 от Договора, по реда на условията, поставени в член 4 на настоящия регламент, когато си поставят за цел да фиксират цени и условия по превоза на товари, и, според случая, имат една или повече от следните цели:
а)
координирането на разписанията за плавания, датите на плаване или датите на акостиране;
б)
определяне на честотата на плаванията или на акостиране;
в)
координиране или разпределение на плавания или акостиране сред членовете на линейна конференция;
г)
регламентиране на предлаганата от всеки един член товарна вместимост на превозите;
д)
разпределение на товари или доходи сред членовете.
Член 4
Условия, свързани с освобождаването
Освобождаванията по реда на членове 3 и 6 се отпускат при условие че споразуменията, решенията или съвместните дейности не причиняват загуби на пристанища, потребители на превоз или превозвачи, като прилагат за превоза на едни и същи стоки и в района на действие на споразуменията, решенията или съгласуваните практики, цени и условия за превоз, които се различават според държавата на произход на стоките или направлението, или пристанището на товарене или разтоварване, освен когато тези цени и условия могат да се докажат като икономически целесъобразни.
Всяко едно споразумение или решение, ако са делими, всяка част от подобно споразумение или решение, която не е съобразна с предходния параграф, се счита автоматично за нищожна по реда на член 85, параграф 2 от Договора.
Член 5
Задължения, свързани с освобождаването
Следните задължения се спазват при освобождаване по реда на член 3:
С цел търсене на решения на общи принципни въпроси, касаещи цените, условията и качеството на редовните морски превозни услуги, между потребители на превоз, от една страна, и линейни конференции, от друга, се провеждат консултации.
Консултациите се провеждат при поискване от която и да е от гореспоменатите страни.
Членовете на линейна конференция могат да въведат и поддържат в сила споразумения за лоялност с потребителите на превози, като формата и условията им се определят чрез консултации между организациите на конференциите и потребителите на превози. В тези споразумения за лоялност следва да се упоменат изрично правата на потребителите на превози и членовете на линейната конференция. Споразуменията могат да се основават на договорна система или на всякаква друга законна система на договаряне между страни.
Споразуменията за лоялност спазват следните условия:
а)
всяка линейна конференция предлага на потребителите си на превози система от незабавни рабати или избор между такава система и системата на отложени рабати:
-
по силата на системата за незабавни рабати, всяка една от страните може да прекрати споразумението за лоялност по всяко време и без наказателно плащане, при условие за предизвестие от не повече от шест месеца; този срок се намалява до три месеца, когато цените на линейната конференция се оспорват,
-
по силата на системата за отложени рабати нито срокът за лоялност, на базата на който се изчислява рабатът, нито последващият срок преди изплащане на отстъпката, не могат да надвишават шест месеца; този срок се намалява до три месеца, когато цените на линейната конференция се оспорват;
б)
след консултации със заинтересованите потребители на превози, линейната конференция определя:
i)
списък на товар и на част от товар, договорен с потребителите като специално изключен от обхвата на споразумението за лоялност; може да се предложи 100 % споразумение за лоялност, но това не може да се налага едностранно;
ii)
списък на обстоятелствата, при които потребителите на превози са освободени от задължението си за лоялност; те включват:
-
обстоятелства, при които товари се изпращат от или до пристанище в района на линейната конференция, но без да е рекламирано и когато искането за освобождаване може да се докаже, и
-
такива, при които изчакването в пристанището надвишава срока, определен за всяко пристанище и за всеки товар или клас товари, след консултации с потребителите на превоз, които са пряко заинтересувани от доброто обслужване в пристанището.
При всички случаи, линейната конференция задължително се информира предварително от потребител на превоз в рамките на определен срок за намерението му да изпрати товар от пристанище, което не е рекламирано от нея, или да използва плавателен съд, който не е на линейната конференция, в пристанище обслужвано от него, веднага щом установи от публикуваното разписание на плаванията, че максималният срок на изчакване ще бъде превишен.
Потребителите на превоз разполагат с правото да се договарят с предприятие за вътрешен превоз и услуги на кея, които не са включени в таксата за навло или в такси, по които са се договорили с корабната линия.
Тарифите, свързаните с тях условия, регламентирането им и измененията към тях се предоставят при поискване на разумна цена на потребителя на превоз или се предоставят за преглед в канторите на корабните линии и техните агенти. В тях се определят условията за товаро-разтоварните работи, точният размер на услугите, включени в таксата за навло, пропорционално на сухопътния и морски транспорт, или всякакви други събирани такси от корабната линия и обичайни практики по въпроса.
Когато уреждат спорове, свързани с дейности на конференциите по реда на член 4 и точки 2 и 3 по-горе и са приети от страните, съответните арбитражни решения и препоръки, направени от помирители, се известяват на Комисията.
Член 6
Освобождаване от споразумения между потребителите на превоз и конференциите при ползване на редовни морски превози
Споразумения, решения и съгласувани практики между потребители на превоз, от една страна, и, от друга - конференции, както и споразумения между потребители на превоз, свързани с тях, относно цени, условия и качество на линейните услуги, се освобождават от забраната по реда на член 85, параграф 1 от Договора, щом са предвидени в член 5, параграфи 1 и 2.
Член 7
Мониторинг на освободените споразумения
Когато въпросните лица нарушат задължение, което, по реда на член 5, се свързва с освобождаване по член 3, за да прекрати подобно нарушение и при условията, определени в раздел II, Комисията:
-
отправя препоръки до нарушителя,
-
при неспазване на препоръките от страна на лицето и в зависимост от тежестта на въпросното нарушение, приема решение, с което му забранява да извършва, или го задължава да извършва определени действия, или като го изключи от груповото освобождаване, което е ползвал, го освобождава индивидуално по реда на член 11, параграф 4, или изобщо му оттегля правото на групово освобождаване, което е ползвал.
а)
когато поради описаните по-долу специфични обстоятелства, споразумения, решения и съгласувани практики, които спадат към разрешеното по реда на членове 3 и 6 освобождаване, имат несъвместими резултати с условията, определени в член 85, параграф 3 от Договора, след получаване на жалба или по своя инициатива Комисията, спазвайки условията в раздел II, взема описаните в буква в) по-долу мерки. Строгостта на тези мерки задължително е пропорционална на сложността на положението;
б)
специфични обстоятелства възникват от:
i)
действия на конференциите или промяна в пазарните условия на определена търговия, които водят до отсъствие или отстраняване на действителна или възможна конкуренция, като ограничителни действия, чрез които търговията се прави недостъпна за конкурентите; или
ii)
действия на линейната конференция, които могат да спънат техническото или икономическо развитие, или очакванията на потребителя за печалби;
iii)
действия на трети държави, които:
-
препятстват участието на външни лица в търговията,
-
налагат несправедливи тарифи за членове на линейната конференция,
-
налагат споразумения, които биха спъвали техническото или икономическо развитие (поделяне на товара, ограничения на вида плавателни съдове);
в)
i)
когато няма действителна или възможна конкуренция или тя може да бъде отстранена в резултат на действия на трета държава, за да облекчи положението, Комисията започва консултации с компетентните органи на тази трета държава, като при необходимост те прерастват в преговори по насоки, дадени от Съвета.
Когато специалните обстоятелства водят до отсъствие или елиминиране на действителна или възможна конкуренция, противно на изискванията на член 85, параграф 3, буква б) от Договора, Комисията оттегля груповото освобождаване. По същото време тя разпорежда дали и кога, и при какви допълнителни условия и задължения се отпуска индивидуално освобождаване за определено споразумение на линейната конференция, за да получи последната достъп до пазара на линии, различни от нейните;
ii)
Когато поради специалните обстоятелства, посочени в буква б), има различни от упоменатите в подточка i) резултати, Комисията предприема една или повече мерки, описани в параграф 1.
Член 8
Последици, несъвместими с член 86 от Договора
1. Забранява се злоупотреба с господстващо положение по реда на член 86 от Договора, като за това не се изисква никакво предварително решение.
2. Когато Комисията установи, по своя инициатива или по молба на държава-членка или на физическо или юридическо лице със законен интерес, че в определен случай поведението на линейната конференция, която ползва освобождаване по реда на член 3, има несъвместими с член 86 от Договора последици, тя оттегля груповото освобождаване и съобразно член 10 предприема всички необходими мерки за прекратяване на нарушенията на член 86 от Договора.
3. Преди приемане на решение по случаите, описани в параграф 2, Комисията изпраща на въпросната линейна конференция препоръки за прекратяване на нарушението.
Член 9
Конфликти с международното право
1. Когато прилагането на настоящия регламент спрямо определени ограничителни действия или клаузи води до конфликт с разпоредби, включени в правото, нормативната база или административните наредби на трети страни, като това би застрашило значителни интереси на Общността в областта на търговията и корабоплаването, при първа възможност Комисията започва консултации с компетентните органи на въпросната държава с цел да се помирят, доколкото могат, гореспоменатите интереси с правото на Общността. За резултатите от проведените консултации Комисията информира упоменатия в член 15 Консултативен комитет.
2. Когато трябва да се преговаря за споразумения с трети страни, Комисията прави съответните препоръки на Съвета, който от своя страна я упълномощава да проведе преговорите.
При провеждане на преговорите Комисията се консултира с упоменатия в член 15 Консултативен комитет и спазва издадените за целта насоки от Съвета, когато има такива.
3. При упражняване на властта си по настоящия член, Съветът действа съобразно процедурата за вземане на решения по реда на член 84, параграф 2 от Договора.
РАЗДЕЛ II
ПРОЦЕДУРНИ ПРАВИЛА
Член 10
Процедури при жалби или по инициатива на Комисията
Като предприема мерки по получени жалби или по своя инициатива, Комисията започва процедура за прекратяване на всякакво нарушение на разпоредбите на член 85, параграф 1, или член 86 от Договора, или за спазване на член 7 от настоящия регламент.
Жалби могат да се подават от:
а)
държави-членки;
б)
всяко физическо или юридическо лице с легитимни интереси.
Член 11
Резултат от открити процедури по жалби или по инициатива на Комисията
1. Когато Комисията установи, че има нарушение на член 85, параграф 1, или член 86 от Договора, чрез свое решение тя задължава въпросните предприятия или асоциацията от предприятия да преустановят нарушението.
Без да се засягат разпоредбите на настоящия регламент, преди да пристъпи към вземане на решение по реда на предходната алинея, Комисията отправя препоръки до въпросните предприятия или асоциация от предприятия за преустановяване на нарушението.
2. Параграф 1 се прилага също така и за случаите по член 7 от настоящия регламент.
3. Когато в хода на проучвания по получена жалба Комисията стигне до заключение, че няма достатъчно основания за намеса по реда на член 85, параграф 1, или член 86 от Договора или член 7 от този регламент във връзка с определено споразумение, решение или действие, тя издава решение, с което отхвърля подадената жалба като неоснователна.
4. Когато в хода на проучванията си, било по жалба, или по своя инициатива, Комисията реши, че определено споразумение, решение или действие отговаря на изискванията едновременно на член 85, параграф 1, или член 86 от Договора, тя издава решение по прилагане на член 85, параграф 3. Решението съдържа датата на влизане в сила. Датата може да е предходна спрямо тази на издаване на решението.
Член 12
Молби по член 85, параграф 3 - възражения
1. Предприятия и асоциации от предприятия, изискващи приложение на член 85, параграф 3 от Договора, във връзка със споразумения, решения или съгласувани практики, по които са страни и които попадат в обхвата на член 85, параграф 1, подават молби за целта пред Комисията.
2. Когато Комисията прецени, че молбата е допустима и притежава всичките налични доказателства по нея, както и след като се увери, че не са заведени съдебни дела по реда на член 10 срещу въпросното споразумение, решение или съгласувана практика, при първа възможност публикува в Официален вестник на Европейските общности изложение на молбата и приканва всички заинтересовани трети страни и държавите-членки да представят своите бележки и коментари в тридесетдневен срок. Въпросната публикация задължително отчита законните интереси на предприятията по защита на служебните им тайни.
3. Когато до деветдесет дни от датата на публикуване в Официален вестник на Европейските общности Комисията не извести кандидата за наличие на съмнения от нейна страна относно приложимостта на член 85, параграф 3 в неговия случай, въпросното споразумение, решение или съгласувана практика се считат за освободени в рамките на описанието си, посочено в молбата, от забраната, която ги покрива по реда на настоящия регламент, за времето, което вече е изтекло, както и в бъдеще за не повече от шест години от датата на публикуване в Официален вестник на Европейските общности.
Когато след изтичане на деветдесетте дни, но преди изтичане на шестте години, Комисията установи, че условията по прилагане на член 85, параграф 3 повече не са спазват, тя издава решение, с което налага забрана по реда на член 85, параграф 1. Това решение може да влезе в сила със задна дата, когато заинтересованите страни са дали грешна или неточна информация, или когато са злоупотребили с освобождаването си от разпоредбите на член 85, параграф 1.
4. Комисията известява кандидатите по реда, упоменат в параграф 3, първа алинея, и също така при поискане от държава-членка, в срок от 45 дни от изпращането на молбата до държавата-членка в съответствие с член 15, параграф 2. Искането от страна на държавата-членка следва да е обосновано на базата на съображения по правилата на конкуренция в Договора.
Когато Комисията установи, че разпоредбите на член 85, параграф 1, и на член 85, параграф 3 са спазени, тя издава решение, като прилага член 85, параграф 3. В решението се посочва датата на влизането му в сила. Тази дата може да е предходна спрямо датата на подаване на молбата.
Член 13
Продължителност и отмяна на решения по прилагане на член 85, параграф 3
1. Всяко едно решение за прилагане на член 85, параграф 3, взето по реда на член 11, параграф 4, или на член 12, параграф 4, втора алинея, съдържа срока си на валидност; по правило този срок не следва да е по-малък от шест години. Към решението могат да се прибавят условията и задълженията по него.
2. Решението се подновява, щом като условията по реда на член 85, параграф 3 продължават да се спазват.
3. Комисията може да отмени или измени решението си или да забрани определени действия за страните:
а)
когато се промени някой от основните факти по вземане на решението;
б)
когато страните нарушат някое от задълженията си, прикрепени към решението;
в)
когато решението се основава на неточна информация или съдържа фалшифицирани данни;
г)
когато страните злоупотребяват с освобождаването си от забраната по реда на член 85, параграф 1, отпуснато по реда на решението.
В случаите по букви б), в) или г) решението може да се отмени със задна дата.
Член 14
Правомощия
Освен при преразглеждане от страна на Съда на Европейските общности, само Комисията има правомощия за:
-
налагане на задължения по реда на член 7;
-
издаване на решения по реда на член 85, параграф 3.
Компетентните органи на държавите-членки запазват правомощията си да решават дали определен случай попада в рамките на разпоредбите на член 85, параграф 1, или на член 86, до момента, когато Комисията не започне процедура, за да формулира решение по случая, или изпрати известия по реда на член 12, параграф 3, първа алинея.
Член 15
Връзки с органите на държавите-членки
1. Комисията провежда процедурите по реда на настоящия регламент в тясно и постоянно сътрудничество с компетентните органи на държавите-членки, като последните имат право да изказват мнение по време на тези процедури.
2. Комисията изпраща незабавно на компетентните органи на държавите-членки копия от жалбите и молбите, както и на най-важните документи, придружаващи ги и изпратени до нея по време на процедурата.
3. Преди да се пристъпи към приемане на решение по реда на процедурата на член 10 или решение по процедурата по член 12, параграф 3, втора алинея, или по втора алинея на параграф 4 на същия член, се извършват консултации със Съвещателния комитет по споразуменията и доминиращи позиции в областта на морските превози. Консултативният комитет се консултира също така и преди прилагане на разпоредбите по реда на член 26.
4. Консултативният комитет се съставя от държавни служители, които са компетентни в областта на морските превози, споразумения и доминиращи позиции. Всяка държава-членка назначава двама свои служители за представители, като при отсъствие на единия от тях той може да бъде заменян от друг служител на съответната държава.
5. Консултациите се провеждат на общо събрание, свикано от Комисията. Събранието се провежда не по-късно от четиринадесет дни след изпращане на известието за свикването му. Въпросното известие съдържа за всеки един случай кратко описание заедно с опис на най-важните документи и предварително проекторешение.
6. Консултативният комитет може да даде становище, независимо от възможното отсъствие на някои от членовете му или техни заместници. Към проекторешението се прибавя протокол от консултативните разисквания. Последният не се публикува.
Член 16
Изискване на информация
1. За да изпълнява задълженията си по реда на настоящия регламент, Комисията получава цялата нужна информация от правителствата и компетентните органи на държавите-членки, както и от предприятия и асоциации от предприятия.
2. Когато изпраща искане за информация до предприятие и асоциация от предприятия, Комисията изпраща и копие от искането си до компетентните органи на държавата-членка, на чиято територия е установено въпросното предприятие.
3. В искането си Комисията упоменава правната основа и целта на стъпката си, както и предвидените по реда на член 19, параграф 1, буква б) наказателни мерки при предоставяне на неточна информация.
4. Задължени по предоставяне на въпросната информация са собствениците на предприятия и асоциации от предприятия, а в случай на юридически лица - компании или фирми, или на асоциации без юридическо лице, упълномощеното от тях лице да ги представя пред закона и според техния устав.
5. Когато предприятие и асоциация от предприятия не предостави исканата информация в определения от Комисията срок или предостави непълна информация, Комисията издава решение, за да го задължи да предостави въпросната информация. Решението посочва каква точно информация се изисква, определя съответен срок за предоставянето ѝ и посочва предвидените в член 19, параграф 1, буква б) и член 20, параграф 1, буква в) наказания, както и правото на обжалване на решението в Съда на Европейските общности.
6. Комисията изпраща копие от решението си до компетентните органи на държавата-членка, на чиято територия е установено въпросното предприятие или асоциация от предприятия.
Член 17
Разследвания от страна на органите на държавите-членки
1. При иск от страна на Комисията, компетентните органи в държавите-членки предприемат проучвания, които тя счита за необходими, по реда на член 18, параграф 1, или е възложила по силата на прието решение по смисъла на член 18, параграф 3. Служителите на отговарящите за разследването органи на държавата-членка упражняват правото си при писмено разрешение, издадено от компетентните органи на държавата-членка, на чиято територия се провежда разследването. В разрешителното се посочват предметът и целта на разследването.
2. Когато Комисията или компетентните органи, на чиято територия се провежда разследването, изискат участието на представители на Комисията, те могат да подпомогнат съответните органи при изпълнение на задълженията им.
Член 18
Правомощия за разследване на Комисията
1. При изпълнение на задълженията си по реда на настоящия регламент, Комисията извършва всички необходими разследвания в предприятия или асоциации от предприятия.
За тази цел упълномощените от нея служители имат следните правомощия:
а)
да проверяват счетоводни книги и други стопански регистри;
б)
да правят копия или вземат извадки от счетоводните книги и стопански регистри;
в)
да изискват устни обяснения за определени места от документацията;
г)
да влизат в помещения, недвижима собственост и моторни превозни средства на предприятията.
2. Упълномощените представители на Комисията за извършване на тези проучвания упражняват правомощията си при представяне на писмено разрешително, съдържащо предмета и целта на проучването и наказателните мерки по реда на член 19, параграф 1, буква в) за случаите, когато представените счетоводни книги или други стопански регистри са непълни по съдържание. В подходящ срок преди извършване на разследването, Комисията информира компетентните органи на държавата-членка, на чиято територия ще се проведе то, за задълженията им и за самоличността на упълномощените служители.
3. Предприятията и асоциациите от предприятия се подчиняват на възложено по силата на решение на Комисията проучване. Решението посочва каква точно информация се изисква, определя съответен срок за предоставянето ѝ, и посочва предвидените в член 19, параграф 1, буква в), и член 20, параграф 1, буква г) наказания, както и правото на обжалване на решението в Съда на Европейските общности.
4. Комисията приема упоменатите по реда на параграф 3 решения след консултация с компетентните органи на държавата-членка, на чиято територия се извършва разследването.
5. При иск от страна на Комисията или на компетентните органи, служители на тези компетентни органи на държавата-членка, на чиято територия се извършва разследването, могат да подпомогнат служителите на Комисията при изпълнение на задълженията им.
6. Когато едно предприятие се противопоставя на разследване, наредено по реда на настоящия член, въпросната държава-членка, където е установено, предлага необходимата помощ на упълномощените служители на Комисията, за да им позволи да осъществят проучването си. След консултации с Комисията, държавите-членки приемат необходимите разпоредби в този смисъл в законодателствата си преди 1 януари 1989 г.
Член 19
Глоби
1. По силата на свое решение Комисията може да наложи глоби на предприятия или асоциации от предприятия в размер от 100 до 5 000 ECU, когато, преднамерено или по невнимание:
а)
са предоставили неточна или подвеждаща информация в известие по реда на член 5, параграф 5, или заявление по реда на член 12; или
б)
предоставят неточна информация в отговор на искане по реда на член 16, параграф 3 или 5, или не предоставят информация в определения срок по силата на решение, взето по член 16, параграф 5; или
в)
представят изисканите им счетоводни книги или други стопански регистри в непълна форма по време на проучване по член 17 или член 18, или откажат да ги представят за проучване, наредено по силата на решение, издадено съобразно член 18, параграф 3.
2. По силата на свое решение Комисията може да наложи глоби на предприятия или асоциации от предприятия в размер от 1 000 до един милион екю или по-голяма сума, но не и надвишаваща 10 % от оборота през предходната стопанска година на всички предприятия, участвали в нарушението, било съзнателно или по невнимание:
а)
когато нарушават член 85, параграф 1, или член 86 от Договора, или не спазват задължение по реда на член 7 от настоящия регламент; или
б)
когато нарушат задължение по реда на член 5 или член 13, параграф 1.
При определяне на размера на глобата се отчита както тежестта на нарушението, така и продължителността му.
3. Прилага се член 15, параграфи 3 и 4.
4. Решенията, взети по реда на параграфи 1 и 2, не се считат за присъда от наказателноправен смисъл.
Глоби по реда на параграф 2, буква а) не се налагат за действия, извършени, след като бъде известена Комисията и преди решението ѝ по прилагане на член 85, параграф 3 от Договора, при условие че са в рамките на описаната в известието дейност.
Последната разпоредба не се прилага, когато Комисията е известила въпросните предприятия, че се прилага член 85, параграф 1 от Договора, и прилагането на член 85, параграф 3 е необосновано.
Член 20
Периодични глоби
1. По силата на свое решение Комисията може да наложи периодични глоби на предприятия или асоциации от предприятия в размер от 50 до 1 000 ECU дневно, изчислявани от дата, посочена във въпросното решение, за да ги задължи:
а)
да преустановят нарушение на член 85, параграф 1, или член 86 от Договора, като прекратяването е наредено по силата на член 11, или да спазват задължение по силата на член 7;
б)
да се въздържат от действия, забранени по реда на член 13, параграф 3;
в)
да предоставят пълна и точна информация, изискана им по реда на член 16, параграф 5;
г)
да се подчинят на проучване, възложено по силата на взето по реда на член 18, параграф 3 нейно решение.
2. Когато предприятие или асоциация от предприятия спазят задълженията, по силата на които са били наложени наказателни периодични плащания, Комисията може да намали общата сума на тези плащания спрямо посочената в първоначалното решение.
3. Прилага се член 15, параграфи 3 и 4.
Член 21
Преразглеждане от Съда на Европейските общности
Съдът на Европейските общности разполага с неограничени правомощия по реда на член 172 от Договора за преразглеждане на решения, чрез които Комисията е определила глоба или периодично наказателно плащане. Той може да отмени, намали или увеличи наложената глоба или периодична глоба.
Член 22
Счетоводна единица
За целите на прилагане на членове 19-21, екюто е единицата, приета при създаване на бюджета на Общността съобразно членове 207 и 209 от Договора.
Член 23
Изслушване на страните и трети лица
1. Преди да вземе решение по реда на член 11, член 12, параграф 3, втора алинея, и член 12, параграф 4, член 13, параграф 3, членове 19 и 20, Комисията предоставя възможност на засегнатото предприятие или асоциация от предприятия да бъдат изслушани по въпросите, по които Комисията им противостои.
2. Когато Комисията или компетентните органи на държавите-членки считат за необходимо, те могат да изслушат и други физически или юридически лица. Молби за изслушване от такива лица се приемат и одобряват, когато последните са доказали достатъчна заинтересованост по въпроса.
3. Когато по реда на член 85, параграф 3 от Договора Комисията възнамерява да реши отрицателно въпрос, тя публикува изложение на споразумението, решението и съгласуваната практика и приканва всички заинтересовани трети страни да представят наблюденията си в срок, определен от нея, но не по-малък от един месец. Въпросната публикация задължително отчита законните интереси на предприятията по защита на деловите им тайни.
Член 24
Професионална тайна
1. Получената по реда на членове 17 и 18 информация се използва само и единствено за целите на съответното искане или проучване.
2. Без да нарушават разпоредбите на членове 23 и 25, Комисията и компетентните органи на държавите-членки, техните служители и други държавни служители, не разкриват получена от тях информация при прилагане на настоящия регламент, както и такава, от естество, признато за професионална тайна.
3. Разпоредбите на параграфи 1 и 2 не ограничават публикуването на обща информация или обзори, които не съдържат информация, отнасяща се до определено предприятие или асоциация от предприятия.
Член 25
Публикуване на решения
1. Комисията публикува решенията си, взети по реда на член 11, член 12, параграф 3, втора алинея, член 12, параграф 4 и член 13, параграф 3.
2. В публикацията се указват имената на страните и основното съдържание на решението, в нея задължително се отчитат законните интереси на предприятията по защита на служебните им тайни.
Член 26
Изпълнителни разпоредби
Комисията има правомощия да приема изпълнителни разпоредби по реда на член 5, параграф 5, формата, съдържанието и други данни, отнасящи се до жалби по реда на член 10, молби по реда на член 12 и изслушвания по реда на член 23, параграфи 1 и 2.
Член 27
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на 1 юли 1987 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 22 декември 1986 година.
REGOLAMENTO (CEE) N. 4056/86 DEL CONSIGLIO
del 22 dicembre 1986
che determina le modalità di applicazione degli articoli 85 e 86 del trattato
ai trasporti marittimi
IL CONSIGLIO DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità economica europea, in particolare l'articolo 84, paragrafo 2, e l'arti-
colo 87,
vista la proposta della Commissione,
visto il parere del Parlamento europeo (1),
visto il parere del Comitato economico e sociale (2),
considerando che le regole di concorrenza fanno parte delle disposizioni generali del trattato, che trovano applicazione anche ai trasporti marittimi; che le modalità di tale applicazione sono contenute nel capo del trattato relativo alle regole di concorrenza o devono essere determinate secondo le procedure in esso previste;
considerando che a norma del regolamento n. 141 (3), il regolamento n. 17 (4) non è applicabile ai trasporti; che il regolamento CEE n. 1017/68 (5) è applicabile soltanto ai trasporti terrestri; che pertanto la Commissione non dispone attualmente dei mezzi che le consentano di istruire direttamente i casi di presunta infrazione agli articoli 85 e 86 nel settore dei trasporti marittimi; che essa non dispone neppure dei poteri di decisione e di sanzione necessari per provvedere all'eliminazione delle infrazioni da essa constatate;
considerando che questa situazione rende necessaria l'adozione di un regolamento di applicazione delle regole di concorrenza ai trasporti marittimi; che il regolamento (CEE) n. 954/79, del 15 maggio 1979, concernente la ratifica da parte degli Stati membri della convenzione delle Nazioni Unite, relativa ad un codice di comportamento delle conferenze marittime (6) ha per conseguenza che il codice di comportamento si applicherà a numerose conferenze operanti nella Comunità; che il regolamento d'applicazione delle regole di concorrenza ai trasporti marittimi, previsto dall'ultimo considerando del regolamento (CEE) n. 954/79, deve tener conto dell'adozione del codice; che per quanto riguarda
le conferenze contemplate dal codice di comportamento, il regolamento dovrà eventualmente completare o precisare il codice;
considerando che sembra preferibile escludere dal campo di applicazione del presente regolamento il settore dei trasporti non di linea, dato che le tariffe di detti servizi sono comunque liberamente negoziate caso per caso conformemente alle condizioni dell'offerta e della domanda;
considerando che tale regolamento deve tener conto dell'esigenza, da un lato, di prevedere le regole di applicazione che consentano alla Commissione di accertarsi che la concorrenza non venga indebitamente falsata nel mercato comune e,
dall'altro, di evitare una regolamentazione eccessiva del settore;
considerando che tale regolamento deve precisare il campo di applicazione delle disposizioni degli articoli 85 e 86 del trattato tenendo conto degli aspetti particolari dei trasporti marittimi; che vi sono probabilità di pregiudizio del commercio tra Stati membri quando le intese o pratiche abusive riguardano trasporti internazionali, inclusi quelli intracomunitari, in partenza da o a destinazione di porti della Comunità; che infatti tali intese o pratiche abusive possono influenzare la concorrenza, da un lato, fra i porti dei vari Stati membri, modificando le rispettive zone di attrazione e,
dall'altro, fra le attività localizzate in queste zone di attrazione e perturbare le correnti di scambio all'interno del mercato comune;
considerando che per taluni tipi di accordi, decisioni e pratiche concordate di carattere tecnico è possibile derogare al divieto delle intese in quanto, di regola, non sono restrittivi della concorrenza;
considerando che è opportuno prevedere un'esenzione per categoria a favore delle conferenze marittime; che infatti queste conferenze esercitano un ruolo stabilizzatore atto a garantire servizi affidabili ai caricatori; che esse contribuiscono in genere ad assicurare un'offerta di servizi di trasporto marittimo regolari, sufficienti ed efficaci, tenendo inoltre equamente conto degli interessi degli utenti; che questi risultati non possono essere ottenuti senza la cooperazione che le compagnie marittime organizzano in seno alle suddette conferenze in materia di tariffe e eventualmente di offerta di capacità o di ripartizione del tonnellaggio da trasportare, e anche delle entrate; che nella maggior parte dei casi le conferenze restano sottoposte ad una concorrenza effettiva da parte sia dei servizi regolari non conferenziati sia in determinati casi, dei servizi non di linea e di altri modi di trasporto; che inoltre, la mobilità delle flotte, che caratterizza la struttura dell'offerta nel settore dei servizi di trasporti marittimi, esercita una pressione concorrenziale permanente sulle conferenze, che di norma non hanno la possibilità di eliminare la concorrenza per una parte sostanziale dei servizi di trasporto marittimo in questione;
considerando tuttavia che per prevenire, da parte delle conferenze, pratiche incompatibili con le disposizioni dell'articolo 85, paragrafo 3, del trattato, è opportuno che l'esenzione sia subordinata a determinati oneri e condizioni;
considerando che le condizioni previste devono tendere ad impedire che le conferenze applichino restrizioni di concorrenza che non siano indispensabili per conseguire gli obiettivi che giustificano il rilascio dell'esenzione; che a tal fine le conferenze non devono, per una stessa linea di traffico, differenziare i prezzi e le condizioni di trasporto semplicemente in funzione del paese d'origine o di destinazione dei prodotti trasportati e provocare in tal modo, in seno alla Comunità, mutamenti delle correnti di traffico pregiudizievoli per determinati porti, caricatori, trasportatori o ausiliari di trasporto; che è altresì opportuno ammettere accordi di fedeltà unicamente secondo modalità che non restringano unilateralmente la libertà degli utilizzatori e pertanto la concorrenza nel settore dei trasporti marittimi, e ciò fermo restando il diritto della conferenza di infliggere sanzioni a coloro che eludessero abusivamente l'obbligo di fedeltà, che rappresenta la contropartita per i ristorni, le riduzioni nei noli o le commissioni concessi dalla conferenza; che gli utilizzatori devono poter determinare liberamente le imprese alle quali rivolgersi per i trasporti terrestri o servizi in banchina non previsti nel contratto di nolo o nei compensi stabiliti con l'armatore;
considerando che è altresì opportuno subordinare l'esenzione a determinati oneri; che a tal fine gli utilizzatori devono in ogni momento poter avere conoscenza dei prezzi e delle condizioni di trasporto praticate dai membri della conferenza, fermo restando che in materia di trasporti terrestri organizzati dai trasportatori marittimi questi ultimi restano assoggettati al regolamento (CEE) n. 1017/68; che occorre prevedere la comunicazione immediata alla Commissione delle sentenze arbitrali e raccomandazioni di conciliatori accettate dalle parti, in modo da consentirle di verificare che esse non esentino le conferenze dalle condizioni previste dal suddetto regolamento, e non infrangano di conseguenza le disposizioni degli articoli 85 e 86;
considerando che le consultazioni fra gli utilizzatori o le loro associazioni da un lato e le conferenze dall'altro sono atte ad assicurare un funzionamento di servizi di trasporto marittimo più efficace e che tenga maggiormente in considerazione le esigenze degli utilizzatori; che occorre pertanto esentare alcune delle intese che potrebbero risultare da dette consultazioni;
considerando che l'esenzione non può essere acquisita se non ricorrono le condizioni dell'articolo 85, paragrafo 3; che la Commissione deve pertanto avere la facoltà di adottare gli opportuni provvedimenti qualora un'intesa esentata dimostri di avere, a causa di circostanze particolari, taluni effetti incompatibili con l'articolo 85, paragrafo 3; che per il particolare ruolo assolto dalle conferenze marittime nel settore dei servizi regolari di trasporto marittimo, le reazioni della Commissione devono essere graduali e proporzionate; che essa deve pertanto avere la facoltà di formulare dapprima raccomandazioni e di adottare in seguito decisioni;
considerando che la nullità di diritto sancita dall'articolo 85, paragrafo 2, per gli accordi o decisioni che, date le caratte-
ristiche discriminanti o altre caratteristiche, non beneficiano dell'esenzione ai sensi dell'articolo 85, paragrafo 3, si applica ai soli elementi dell'accordo colpiti dal divieto dell'articolo 85, paragrafo 1, e si applica all'accordo nel suo insieme soltanto se detti elementi non appaiono separabili dall'insieme dell'accordo; che spetta pertanto alla Commissione, qualora constati un'infrazione all'esenzione per categorie, precisare quali sono gli elementi dell'accordo colpiti dal divieto e di conseguenza nulli di diritto, ovvero indicare i motivi per cui detti elementi non sono separabili dal resto dell'accordo e per cui quest'ultimo è quindi nullo nel suo insieme;
considerando che a causa delle caratteristiche del trasporto marittimo internazionale si deve tener conto del fatto che l'applicazione del presente regolamento a determinate intese ur può dar origine a conflitti con le legislazioni e regolamentazioni di determinati paesi terzi e avere conseguenze pregiudizievoli per importanti interessi commerciali e marittimi della Comunità; che occorre pertanto prevedere consultazioni e, se del caso, negoziati autorizzati dal Consiglio, svolti dalla Commissione, con questi paesi terzi nel quadro della politica comunitaria dei transporti marittimi;
considerando che il presente regolamento deve prevedere le procedure, i poteri di decisione e le sanzioni necessari per assicurare il rispetto dei divieti previsti dall'articolo 85, paragrafo 1, e dell'articolo 86, nonché delle condizioni di applicazione dell'articolo 85, paragrafo 3;
considerando che a tal fine è opportuno tener conto delle disposizioni procedurali del regolamento (CEE) n. 1017/68 applicabili ai trasporti terrestri, che prende in considerazione determinate caratteristiche specifiche delle attività di trasporto nel loro insieme;
considerando in particolare che, dati gli aspetti specifici dei trasporti marittimi, spetta in primo luogo alle imprese accertarsi che i loro accordi, decisioni o pratiche concordate siano conformi alle regole di concorrenza e che non è quindi necessario imporre loro l'obbligo di notificarli alla Commissione;
considerando tuttavia che in determinati casi le imprese possono desiderare di assicurarsi presso la Commissione sulla conformità di tali accordi, decisioni o pratiche concordate alle disposizioni in vigore; che occorre prevedere una procedura semplificata a tal fine,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
SEZIONE I
Articolo 1
Oggetto e campo d'applicazione del regolamento
1. Il presente regolamento determina le modalità di applicazione degli articoli 85 e 86 del trattato ai trasporti marittimi.
2. Esso concerne unicamente i trasporti marittimi internazionali - esclusi i servizi di trasporto con navi da carico non regolari - da o verso uno o più porti comunitari.
3. Ai sensi del presente regolamento:
a) per «servizi di trasporto con navi da carico non regolari» (tramps) si intendono i servizi di trasporto di merci alla rinfusa o di «break-bulk», mediante una nave totalmente o parzialmente noleggiata ad uno o più caricatori sulla base di un noleggio a viaggio o a tempo o di qualsiasi altro tipo di contratto, su linee non regolari o non pubblicate allorché le tariffe di nolo siano liberamente negoziate caso per caso conformemente alle condizioni dell'offerta e della domanda;
b) per «conferenza marittima» si intende un gruppo di due o più trasportatori armatori che assicura servizi internazionali di linea per il trasporto di merci su una o più linee entro limiti geografici determinati e in base ad accordi o intese di qualunque natura, nell'ambito dei quali essi gestiscono in comune applicando tassi di nolo uniformi o comuni e ogni altra condizione concordata nei riguardi della fornitura di detti servizi di linea;
c) per «utente» si intende un'impresa (per esempio, caricatori, consegnatari, spedizionieri, ecc.) che abbia concluso o manifesti l'intenzione di concludere un accordo contrattuale o di altra natura con una conferenza o con una compagnia di navigazione per il trasporto di merci, o un'associazione di caricatori.
Articolo 2
Accordi tecnici
1. Il divieto di cui all'articolo 85, paragrafo 1, del trattato non si applica agli accordi, alle decisioni e alle pratiche concordate aventi per oggetto e per effetto solamente l'applicazione di miglioramenti tecnici o la cooperazione tecnica mediante:
a)
la fissazione o l'applicazione uniforme di norme o di tipi per le navi e altri mezzi di trasporto, il materiale, gli approvvigionamenti e gli impianti fissi;
b)
lo scambio o l'utilizzazione in comune, per l'esercizio dell'attività di trasporto, di navi, spazi di navi o posti/containers e altri mezzi di trasporto, di personale, di
materiale o di impianti fissi;
c)
l'organizzazione e l'esecuzione di operazioni successive o supplementari di trasporto marittimo, nonché la fissazione o l'applicazione di prezzi e condizioni globali per detti trasporti;
d)
il coordinamento degli orari del trasporto su itinerari successivi;
e)
il raggruppamento di spedizioni isolate;
f)
l'adozione o l'applicazione di regole uniformi relative alla struttura e alle condizioni di applicazione delle tariffe di trasporto.
2. Se necessario, la Commissione presenterà al Consiglio proposte intese a modificare l'elenco di cui al paragrafo 1.
Articolo 3
Esenzione delle intese tra vettori riguardanti l'esercizio di servizi regolari di trasporto marittimo
Sono esonerati dal divieto sancito all'articolo 85, paragrafo 1, del trattato, alle condizioni previste dall'articolo 4 del presente regolamento, gli accordi, le decisioni e le pratiche concordate tra tutti o parte dei membri di una o più conferenze marittime intesi a perseguire la fissazione dei prezzi e delle condizioni di trasporto e, a seconda dei casi, uno o più dei seguenti obiettivi:
a) il coordinamento degli orari delle navi o delle loro date di partenza o di scalo;
b) la determinazione della frequenza dei viaggi o degli scali;
c) il coordinamento o la ripartizione dei viaggi o degli scali fra membri della conferenza;
d) la regolazione della capacità di trasporto offerta da ciascuno dei membri;
e) la ripartizione fra i membri del tonnellaggio trasportato o delle entrate.
Articolo 4
Condizioni alle quali è subordinata l'esenzione
L'esenzione prevista dagli articoli 3 e 6 è subordinata alla condizione che l'accordo, la decisione e la pratica concertata non rechino, all'interno della Comunità, pregiudizio a determinati porti, utenti o vettori aplicando, per una stessa merce e nella zona contemplata dall'accordo, dalla decisione o dalla pratica concertata prezzi e condizioni di trasporto che differiscono in base al paese d'origine o di destinazione o secondo il porto di imbarco o di sbarco, a meno che tali prezzi e condizioni possano giustificarsi sul piano economico.
Qualsiasi accordo o decisione, oppure, qualora sia separabile, qualsiasi parte di tale accordo o decisione, non conforme al primo comma è nullo di pieno diritto in virtù dell'articolo 85, paragrafo 2, del trattato.
Articolo 5
Obblighi ai quali è subordinata l'esenzione
L'esenzione prevista dall'articolo 3 è subordinata ai seguenti obblighi:
1.
Consultazioni
Si svolgono consultazioni per cercare di risolvere le questioni di principio generali tra gli utenti da un lato e le conferenze dall'altro, relativamente ai tassi di nolo, alle condizioni e alla qualità dei servizi regolari di trasporto marittimo.
Le consultazioni avvengono ogni volta che ciò sia richiesto da una delle suddette parti.
2.
Accordi di fedeltà
Le compagnie marittime membri di una conferenza hanno il diritto di stipulare con gli utenti e di applicare accordi di fedeltà il cui tipo e tenore è deciso mediante consultazioni tra la conferenza e le associazioni di utenti. Tali accordi devono prevedere garanzie che rendano espliciti i diritti degli utenti e quelli dei membri della conferenza. Essi si fondano sul sistema del contratto o su un qualsiasi altro sistema altrettanto lecito.
Gli accordi di fedeltà debbono rispettare le seguenti condizioni:
a)
ciascuna conferenza deve offrire agli utenti un sistema di ristorno immediato, oppure la scelta tra tale sistema ed un sistema di ristorno differito:
-
nel caso del sistema di ristorno immediato, ciascuna delle parti deve in ogni momento poter recedere dall'accordo di fedeltà senza penalità e con preavviso non superiore ai sei mesi; tale periodo viene portato a tre mesi quando la tariffa della conferenza è oggetto di controversia;
-
nel caso di un sistema di ristorno differito, il periodo di fedeltà sul quale è calcolato il ristorno e il successivo periodo di fedeltà richiesto prima del pagamento del ristorno stesso, non possono superare sei mesi ciascuno; tale periodo viene portato a tre mesi quando la tariffa della conferenza è oggetto di controversia:
b)
la conferenza, previa consultazione con gli utenti interessati, deve stabilire:
ii)
l'elenco del carico e delle parti di carico convenute con gli utenti, che sono espressamente escluse dal campo d'applicazione dell'accordo di fedeltà; accordi di fedeltà al 100 % possono venire offerti, ma non possono essere imposti unilateralmente
ii)
un elenco dei casi in cui gli utenti sono esentati dall'obbligo di fedeltà; tra questi casi, devono figurare in particolare:
-
quelli in cui le spedizioni sono effettuate in partenza da o a destinazione di un porto nella zona servita dalla conferenza, se tale servizio non è pubblicato, per cui si giustifica una richiesta di deroga,
-
e quelli in cui il periodo di attesa in un porto supera una durata che dev'essere definita, per ciascun porto e per ciascun prodotto o categoria di prodotti, previa consultazione degli utenti direttamente interessati al buon funzionamento del porto.
La conferenza dev'essere tuttavia informata dall'utente, in anticipo ed entro un termine stabilito, della sua intenzione sia di effettuare la spedizione da un porto non pubblicato dalla conferenza, sia di avvalersi, in un porto servito dalla
conferenza, di una nave non conferenziata, non appena constatato, in base alla tabella pubblicata delle date di partenza, che il termine massimo di attesa sarà superato.
3.
Servizi non compresi nel nolo
Per i trasporti a terra e i servizi in banchina non compresi nel nolo o nei compensi pattuiti e sul cui pagamento la compagnia marittima e l'utente hanno raggiunto un accordo, gli utenti devono avere la facoltà di rivolgersi ad imprese di loro scelta.
4.
Disponibilità delle tariffe
Le tariffe, le condizioni ad esse relative, i regolamenti e gli emendamenti in materia devono essere messi a disposizione degli utenti, su loro richiesta, a prezzo ragionevole, o poter essere esaminati negli uffici delle compagnie di navigazione o dei loro agenti. I medesimi devono contenere informazioni esplicite su tutte le condizioni relative al carico e allo scarico, sull'esatta estensione dei servizi compresi nel nolo in proporzione al trasporto marittimo e al trasporto terrestre e dei servizi compresi nei canoni riscossi dalla compagnia marittima nonché sulla pratica abituale in materia.
5.
Notifica alla Commissione delle sentenze arbitrali e delle raccomandazioni
Le sentenze arbitrali e le raccomandazioni di conciliatori accettate dalle parti devono essere immediatamente notificate alla Commissione quando compongono controversie vertenti su pratiche delle conferenze oggetto delle disposizioni dell'articolo 4 e dei punti 2 e 3.
Articolo 6
Esenzione degli accordi tra utenti e conferenze riguardanti l'utilizzazione di servizi di trasporto marittimo di linea
Sono esonerati dal divieto sancito dall'articolo 85, para-
grafo 1, del trattato gli accordi, le decisioni e le pratiche concordate tra utenti e conferenze nonché, se del caso, gli accordi tra utenti a tal fine necessari, relativi ai prezzi, alle condizioni e alla qualità dei servizi di linea, purché siano previsti all'articolo 5, punti 1 e 2.
Articolo 7
Controllo degli accordi che beneficiano dell'esenzione
1.
Violazione di un obbligo
Quando gli interessati contravvengono ad un obbligo ricollegato all'esenzione prevista dall'articolo 3, ai sensi
dell'articolo 5, la Commissione, per porre fine a tali violazioni, può alle condizioni previste dalla sezione II:
- formulare raccomandazioni agli interessati;
- adottare, in caso di inosservanza da parte degli interessati di tali raccomandazioni e in funzione della gravità delle violazioni constatate, una decisione che, a seconda dei casi, vieta o impone agli interessati stessi il compimento di atti determinati, ovvero, pur revocando l'esenzione per categoria di cui beneficiano, concede loro un'esenzione individuale, conformemente all'articolo 11, paragrafo 4, oppure revoca il beneficio dell'esenzione per categoria.
2.
Effetti incompatibili con l'articolo 85, paragrafo 3
a)
Quando, a causa delle circostanze particolari sottoindicate, determinati accordi, decisioni e pratiche concordate che beneficiano dell'esenzione prevista dagli articoli 3 e 6 producono nondimeno effetti che sono incompatibili con le condizioni stabilite dall'arti-
colo 85, paragrafo 3, del trattato, la Commissione adotta, su denuncia o d'ufficio, alle condizioni previste dalla sezione II, i provvedimenti descritti alla lettera c) seguente. La severità delle misure deve essere proporzionale alla gravità della situazione.
b)
Le circostanze particolari derivano, tra l'altro, da:
iii)
atti di una conferenza o modifiche delle condizioni del mercato in un dato traffico che determinano l'assenza o l'eliminazione di una concorrenza effettiva o potenziale quali le pratiche restrittive che precludono il traffico alla concorrenza, oppure
iii)
atti di una conferenza che possono impedire il progresso tecnico o economico ovvero la partecipazione degli utenti ai benefici che ne risultano,
iii)
atti di paesi terzi che:
- intralciano l'attività delle compagnie non conferenziate (outsiders) su un dato traffico,
- impongono alle compagnie conferenziate tariffe abusive, o
- impongono modalità che impediscono in qualsiasi altro modo il progresso tecnico o economico (ripartizione del carico, restrizioni quanto ai tipi di navi).
c)
IIi)
Se la concorrenza effettiva o potenziale manca o rischia di essere eliminata a seguito dell'azione di un paese terzo, la Commissione, al fine di rimediare alla situazione, procede a consultazioni con le competenti autorità del paese terzo interessato, facendole seguire se necessario da negoziati in base a direttive fissate dal Consiglio.
Se, però, le circostanze particolari determinano la mancanza o l'eliminazione della concorrenza effettiva o potenziale contrariamente all'arti-
colo 85, paragrafo 3, lettera b), del trattato, la Commissione revoca il beneficio dell'esenzione di gruppo e contemporaneamente può decidere a quali condizioni e oneri supplementari può essere accordata un'esenzione individuale al relativo accordo di conferenza allo scopo, fra l'altro, di
ottenere l'accesso al mercato per le compagnie non membri della conferenza.
Iii)
Se le circostanze particolari di cui alla lettera b) hanno effetti diversi da quelli previsti al punto i), la Commissione adotta una o più delle misure di cui al paragrafo 1.
Articolo 8
Effetti incompatibili con l'articolo 86 del trattato
1. È vietato l'abuso di una posizione dominante ai sensi dell'articolo 86 del trattato, senza che a tal fine sia richiesta una precedente decisione.
2. Qualora la Commissione, sia per iniziativa propria, sia a richiesta di uno Stato membro o di persone fisiche o giuridiche che rivendichino un interesse legittimo, ritenga che in qualsiasi caso particolare il comportamento delle conferenze esonerate ai sensi dell'articolo 3 abbia nondimeno effetti incompatibili con l'articolo 86 del trattato, può ritirare il beneficio dell'esenzione e adottare, conformemente all'articolo 10, tutte le misure adeguate allo scopo di porre fine alle violazioni dell'articolo 86.
3. Prima di adottare decisioni ai sensi del paragrafo 2, la Commissione può rivolgere alla conferenza in questione raccomandazioni per porre fine alla violazione.
Articolo 9
Conflitti di diritto internazionale
1. Qualora l'applicazione del presente regolamento a determinate intese o pratiche restrittive possa entrare in conflitto con le disposizioni legislative, regolamentari o amministrative di determinati paesi terzi con rischio di compromettere importanti interessi commerciali e marittimi della Comunità, la Commissione procede alla prima occasione con le autorità competenti dei paesi terzi in questione alle consultazioni intese a conciliare nei limiti del possibile detti interessi con il rispetto del diritto comunitario. La Commissione informa il comitato consultivo di cui all'articolo 15 sui risultati di queste consultazioni.
2. Qualora si debbano negoziare accordi con paesi terzi, la Commissione presenta raccomandazioni al Consiglio che l'autorizza ad aprire i negoziati necessari.
Tali negoziati sono condotti dalla Commissione in consultazione con il comitato consultivo di cui all'articolo 15 nel quadro delle direttive che il Consiglio può impartirle.
3. Nell'esercizio dei poteri che gli sono conferiti dal presente articolo il Consiglio delibera secondo la procedura di presa di decisione definita all'articolo 84, paragrafo 2, del trattato.
SEZIONE II
DISPOSIZIONI PROCEDURALI
Articolo 10
Procedure su denuncia o d'ufficio
La Commissione avvia su denuncia o d'ufficio le procedure di far cessare un'infrazione all'articolo 85, paragrafo 1, o all'articolo 86 del trattato, nonché la procedura ai fini dell'applicazione dell'articolo 7 del presente regolamento.
Sono autorizzati a presentare denuncia:
a) gli Stati membri,
b) le persone fisiche o giuridiche che sostengano di avervi interesse legittimo.
Articolo 11
Espletamento delle procedure su denuncia o d'ufficio
1. Se constata un'infrazione all'articolo 85, paragrafo 1, o all'articolo 86 del trattato, la Commissione obbliga, mediante decisione, le imprese ed associazioni di imprese interessate a porre fine all'infrazione constatata.
Fatte salve le altre disposizioni del presente regolamento, la Commissione, prima di prendere la decisione di cui al primo comma, può rivolgere alle imprese ed alle associazioni di imprese interessate raccomandazioni dirette a far cessare l'infrazione.
2. Il paragrafo 1 è applicabile anche nei casi previsti all'articolo 7 del presente regolamento.
3. Se la Commissione giunge alla conclusione, fondandosi sugli elementi di cui è a conoscenza, che non vi è motivo di intervenire, a norma dell'articolo 85, paragrafo 1, o dell'articolo 86 del trattato, o dell'articolo 7 del presente regolamento, nei riguardi di un accordo, di una decisione o di una pratica, essa emette una decisione che respinge la denuncia come infondata, se la procedura è stata avviata su denuncia.
4. Se la Commissione giunge alla conclusione, al termine di una procedura avviata su denuncia o d'ufficio, che un accordo, una decisione o una pratica concordata soddisfano
alle condizioni previste dall'articolo 85, paragrafi 1 e 3, essa emette una decisione di applicazione dell'articolo 85, paragrafo 3. Nella decisione è indicata la data a decorrere dalla quale la decisione stessa prende effetto. Tale data può essere anteriore a quella della decisione.
Articolo 12
Applicazione dell'articolo 85, paragrafo 3 - procedura di opposizione
1. Le imprese e associazioni di imprese che intendano avvalersi dell'articolo 85, paragrafo 3, del trattato, a favore degli accordi, decisioni e pratiche concordate di cui all'articolo 85, paragrafo 1, ai quali esse partecipano, possono rivolgere una domanda alla Commissione.
2. Se essa giudica la domanda ricevibile, a decorrere dal momento in cui essa è in possesso di tutti gli elementi della pratica e a condizione che nessuna procedura sia stata iniziata in applicazione dell'articolo 10, nei confronti dell'accordo, della decisione o della pratica concordata, la Commissione pubblica senza indugio nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee il contenuto essenziale della domanda invitando tutti i terzi interessati e gli Stati membri a presentarle le loro osservazioni nel termine di trenta giorni. La pubblicazione deve tener conto dell'interesse delle imprese a che non vengano divulgati i segreti relativi ai loro affari.
3. Se, entro un termine di novanta giorni a decorrere dal giorno della pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee, la Commissione non comunica alle imprese che le hanno rivolto la domanda che esistono seri dubbi quanto all'applicabilità dell'articolo 85, paragrafo 3, l'accordo, la decisione o la pratica concordata, quali descritti nella domanda, sono considerati esenti dal divieto per il periodo anteriore e per sei anni al massimo a decorrere dal giorno della pubblicazione della domanda nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee.
Se la Commissione constata, dopo la scadenza del termine di novanta giorni, ma prima della scadenza del termine di sei anni, che non sono soddisfatte le condizioni per l'applicazione dell'articolo 85, paragrafo 3, essa adotta una decisione che dichiara applicabile il divieto di cui all'articolo 85, paragra-
fo 1. Tale decisione può essere retroattiva quando gli interessati hanno fornito indicazioni inesatte o quando abusano dell'esenzione dalle disposizioni dell'articolo 85, paragrafo 1.
4. La Commissione può inviare la comunicazione prevista al paragrafo 3, primo comma, alle imprese che hanno presentato una domanda; essa deve inviarla se uno Stato membro la richiede entro quarantacinque giorni dalla trasmissione allo stesso Stato membro, ai sensi dell'articolo 15, paragrafo 2, della domanda di tali imprese. La domanda dello Stato membro dev'essere giustificata da considerazioni basate sulle regole di concorrenza del trattato.
La Commissione, se constata che le condizioni previste all'articolo 85, paragrafo 1 e 3, sono soddisfatte, adotta una decisione di applicazione dell'articolo 85, paragrafo 3. Nella
decisione è indicata la data a decorrere dalla quale la decisione stessa prende effetto. Tale data può essere anteriore a quella della domanda.
Articolo 13
Durata della validità e revoca delle decisioni di applicazione dell'articolo 85, paragrafo 3
1. La decisione di applicazione dell'articolo 85, paragra-
fo 3, adottata conformemente alle disposizioni dell'artico-
lo 11, paragrafo 4, o dell'articolo 12, paragrafo 4, secondo
comma, deve indicare per quale periodo essa ha effetto; in
linea di massima, tale periodo non è inferiore a sei anni. La
decisione può essere sottoposta a condizioni ed oneri.
2. La decisione può essere rinnovata qualora continuino a sussistere le condizioni per l'applicabilità dell'articolo 85, paragrafo 3.
3. La Commissione può revocare o modificare la sua decisione o vietare agli interessati determinati comporta-
menti:
a) se cambia la situazione di fatto relativa ad un elemento essenziale della decisione,
b) se gli interessati non osservano un onere imposto dalla decisione,
c) se la decisione è stata rilasciata in base a indicazioni inesatte ovvero ottenuta con frode,
d) se gli interessati abusano dell'esenzione dalle disposizioni dell'articolo 85, paragrafo 1, che è stata loro concessa con la decisione.
Nei casi di cui alle lettere b), c) e d) la decisione può essere revocata con effetto retroattivo.
Articolo 14
Competenza
Fatto salvo il controllo della decisione da parte della Corte di giustizia, la Commissione ha competenza esclusiva:
- per applicare le disposizioni dell'articolo 7,
- per emettere una decisione in applicazione dell'artico-
lo 85, paragrafo 3.
Fino a quando la Commissione non abbia iniziato alcuna procedura ai fini dell'elaborazione di una decisione sulla questione di cui trattasi o non abbia indirizzato la comunicazione prevista all'articolo 12, paragrafo 3, primo comma, le autorità degli Stati membri restano competenti per decidere se ricorrono le condizioni previste dall'articolo 85, paragrafo 1, o dall'articolo 86.
Articolo 15
Collegamento con le autorità degli Stati membri
1. La Commissione svolge le procedure previste nel presente regolamento in collegamento stretto e costante con
le autorità competenti degli Stati membri, le quali sono autorizzate a formulare osservazioni su tali procedure.
2. La Commissione trasmette immediatamente alle autorità competenti degli Stati membri copia delle denunce e delle domande e dei documenti più importanti che riceve o trasmette nel quadro di tali procedure.
3. Un comitato consultivo in materia di intese e posizioni dominanti nel settore dei trasporti deve essere sentito prima di ogni decisione da prendere in seguito ad una delle procedure di cui all'articolo 10 e prima di ogni decisione emessa in applicazione dell'articolo 12, paragrafo 3, secondo comma, e paragrafo 4, secondo comma. Del pari, il comitato consultivo deve essere sentito prima dell'adozione delle disposizioni di applicazione di cui all'articolo 26.
4. Il comitato consultivo è composto di funzionari competenti nel settore dei trasporti marittimi e in materia di intese e di posizioni dominanti. Ogni Stato membro designa due funzionari che lo rappresentano e che, in caso di impedimento, possono essere sostituiti da un altro funzionario.
5. La consultazione viene effettuata nel corso di una riunione comune, su invito della Commissione, e comunque non prima di quattordici giorni dall'invio della convocazione. A quest'ultima sono allegati un'espozione della questione, con l'indicazione dei documenti più importanti della pratica, e un progetto preliminare di decisione per ogni caso da esaminare.
6. Il comitato consultivo può dare il suo parere, anche se alcuni dei membri sono assenti e non si sono fatti rappresentare. L'esito della consultazione è riportato in un rendiconto scritto che viene unito al progetto di decisione e non è reso pubblico.
Articolo 16
Richiesta d'informazioni
1. Per l'assolvimento dei compiti affidatile dal presente regolamento, la Commissione può raccogliere tutte le informazioni necessarie presso i governi e le autorità competenti degli Stati membri, nonché presso le imprese e le associazioni di imprese.
2. Quando la Commissione rivolge una domanda di informazioni ad un'impresa o ad un'associazione di imprese, invia contemporaneamente una copia di questa domanda all'autorità competente dello Stato membro nel cui territorio ha sede l'impresa o l'associazione di imprese.
3. Nella sua domanda la Commissione indica le basi giuridiche e lo scopo della domanda, nonché le sanzioni previste dall'articolo 19, paragrafo 1, lettera b), nel caso in cui siano fornite informazioni inesatte.
4. L'obbligo di fornire le informazioni richieste incombe ai proprietari delle imprese o ai loro rappresentanti e, se si
tratta di persone giuridiche, di società o di associazioni sprovviste di personalità giuridica, a coloro che, per legge o in base allo statuto, ne hanno la rappresentanza.
5. Se un'impresa o un'associazione di imprese non dà le informazioni richieste nel termine stabilito dalla Commissione oppure dà informazioni incomplete, la Commissione le richiede mediante decisione. Tale decisione precisa le informazioni richieste, stabilisce un termine adeguato entro il quale le informazioni devono essere fornite e indica le sanzioni previste dall'articolo 19, paragrafo 1, lettera b), e dall'articolo 20, paragrafo 1, lettera c), nonché il diritto di presentare ricorso dinanzi alla Corte di giustizia avverso la decisione.
6. La Commissione invia contemporaneamente copia della decisione all'autorità competente dello Stato membro nel cui territorio ha sede l'impresa o l'associazione di imprese.
Articolo 17
Accertamenti effettuati dalle autorità degli Stati membri
1. Su richiesta della Commissione, le autorità competenti degli Stati membri procedono agli accertamenti che la Commissione ritiene opportuni a norma dell'articolo 18, paragrafo 1, o che essa ha ordinato mediante decisione presa in applicazione dell'articolo 18, paragrafo 3. Gli agenti delle autorità competenti degli Stati membri incaricati di procedere agli accertamenti esercitano i loro poteri su presentazione di un mandato scritto rilasciato dall'autorità competente dello Stato membro nel cui territorio deve essere compiuto l'accertamento. Tale mandato specifica l'oggetto e lo scopo dell'accertamento.
2. Gli agenti della Commissione possono, su domanda di quest'ultima o dell'autorità competente dello Stato membro nel cui territorio deve essere compiuto l'accertamento, assistere gli agenti di tale autorità nell'assolvimento dei loro compiti.
Articolo 18
Poteri di accertamento della Commissione
1. Per l'assolvimento dei compiti affidatile dal presente regolamento la Commissione può procedere a tutti gli accertamenti necessari presso le imprese e le associazioni di imprese.
Gli agenti dalla Commissione incaricati a tal fine dispongono dei seguenti poteri:
a) controllare i libri e gli altri documenti aziendali,
b) prendere copie e estratti dei libri e degli altri documenti aziendali,
c) richiedere spiegazioni orali «in loco»,
d) accedere a tutti i locali, terreni e mezzi di trasporto delle imprese.
2. Gli agenti incaricati dalla Commissione di procedere ai suddetti accertamenti esecitano i loro poteri su presentazione di un mandato scritto che precisi l'oggetto e lo scopo dell'accertamento, nonché la sanzione prevista dall'artico-
lo 19, paragrafo 1, lettera c), per l'ipotesi in cui i libri e gli altri documenti aziendali richiesti siano presentati in modo incompleto. La Commissione avvisa in tempo utile prima dell'accertamento l'autorità competente dello Stato membro nel cui territorio deve essere compiuto l'accertamento, della missione di accertamento e dell'identità dei suddetti agenti.
3. Le imprese e le associazione di imprese sono obbligate a sottoporsi agli accertamenti ordinati dalla Commissione mediante decisione. La decisione precisa l'oggetto e lo scopo dell'accertamento, ne fissa la data di inizio ed indice le sanzioni previste dall'articolo 19, paragrafo 1, lettera c), e dall'articolo 20, paragrafo 1, lettera d), nonché il diritto di presentare ricorso dinanzi alla Corte di giustizia avverso la decisione.
4. La Commissione prende le decisioni di cui al paragrafo 3 dopo aver sentito l'autorità competente dello Stato membro nel cui territorio deve essere effettuato l'accertamento.
5. Gli agenti dell'autorità competente dello Stato membro nel cui territorio deve essere effettuato l'accertamento possono, su domanda di tale autorità o della Commissione, prestare assistenza agli agenti della Commissione nell'assolvimento dei loro compiti.
6. Quando un'impresa si oppone ad un accertamento ordinato a norma del presente articolo, lo Stato membro interessato presta agli agenti incaricati dalla Commissione l'assistenza necessaria per l'esecuzione del loro mandato. A tal fine, gli Stati membri, anteriormente al 1g gennaio 1989 e dopo aver consultato la Commissione, prendono le misure necessarie.
Articolo 19
Ammende
1. La Commissione può, mediante decisione, infliggere alle imprese ed alle associazioni di imprese ammende varianti da cento a cinquemila ECU, quando intenzionalmente o per negligenza:
a) forniscano indicazioni inesatte o alterate nella comunicazione effettuata conformemente all'articolo 5, paragrafo 5, o nella domanda presentata in applicazione dell'articolo 12;
b) forniscano informazioni inesatte in risposta a una domanda rivolta a norma dell'aticolo 16, paragrafo 3 o 5, o non forniscano un'informazione entro il termine stabilito da una decisione presa in virtù dell'articolo 16, paragrafo 5;
c) presentino in maniera incompleta, all'atto degli accertamenti effettuati a norma dell'articolo 17 o dell'articolo 18, i libri o altri documenti aziendali richiesti o non si sottopongano agli accertamenti ordinati mediante decisione presa in applicazione dell'articolo 18, para-
grafo 3.
2. La Commissione può, mediante decisione, infliggere alle imprese ed alle associazioni di imprese ammende che variano da un minimo di mille ad un massimo di un milione di ECU, con facoltà di aumentare quest'ultimo importo fino al 10 % del volume d'affari realizzato durante l'esercizio sociale precedente da ciascuna delle imprese che hanno partecipato alla infrazione, quando intenzionalmente o per negligenza:
a) commettano un'infrazione alle disposizioni dell'articolo 85, paragrafo 1, o dell'articolo 86 del trattato, o contravvengano ad un obbligo imposto a norma dell'articolo 7 del presente regolamento;
b) non assolvano un onere imposto a norma dell'articolo 5 o dell'articolo 13, paragrafo 1.
Per determinare l'ammontare dell'ammenda, occorre tener conto, oltre che della gravità dell'infrazione, anche della sua durata.
3. È applicabile l'articolo 15, paragrafi 3 e 4.
4. Le decisioni prese a norma dei paragrafi 1 e 2 non hanno un carattere penale.
Le ammende previste al paragrafo 2, lettera a), non possono essere inflitte per comportamenti posteriori alla notificazione alla Commissione ed anteriori alla decisione con la quale questa concede o rifiuta l'applicazione dell'articolo 85, paragrafo 3, del trattato, nella misura in cui essi restano nei limiti dell'attività descritta nella notificazione.
Tuttavia, questa disposizione non si applica dal momento in cui la Commissione ha informato le imprese interessate di ritenere, sulla base di un esame provvisorio, che sussistono le condizioni dell'articolo 85, paragrafo 1, del trattato e che l'applicazione dell'articolo 85, paragrafo 3, non è giustifi-
cata.
Articolo 20
Penalità di mora
1. La Commissione può, mediante decisione, infliggere alle imprese ed associazioni di imprese penalità di mora
varianti da cinquanta a mille ECU per ogni giorno di ritardo a decorrere dalla data fissata nella decisione, al fine di costringerle:
a) a porre fine ad un'infrazione delle disposizioni dell'articolo 85, paragrafo 1, o dell'articolo 86 del trattato di cui essa ha ordinato la cessazione ai sensi dell'articolo 11, o
a conformarsi ad un obbligo imposto a norma dell'arti-
colo 7;
b) a porre fine ad ogni azione vietata a norma dell'articolo 13, paragrafo 3;
c) a fornire in maniera completa ed esatta un'informazione richiesta mediante decisione presa ai sensi dell'articolo 16, paragrafo 5;
d) a sottoporsi ad un accertamento che essa ha ordinato mediante decisione presa ai sensi dell'articolo 18, paragrafo 3.
2. Quando le imprese o associazioni di imprese hanno soddisfatto l'obbligo per l'osservanza del quale era stata inflitta la penalità di mora, la Commissione può fissare l'ammontare definitivo di questa in una misura inferiore a quella che risulterebbe dalla decisione originaria.
3. È applicabile l'articolo 15, paragrafi 3 e 4.
Articolo 21
Controllo della Corte di giustizia
La Corte di giustizia ha competenza giurisdizionale anche di merito ai sensi dell'articolo 172 del trattato per decidere sui ricorsi presentati avverso le decisioni con le quali la Commissione commina un'ammenda o una penalità di mora; essa può sopprimere, ridurre o maggiorare l'ammenda o la penalità di mora inflitta.
Articolo 22
Unità di conto
Per l'applicazione degli articoli 19, 20 e 21, l'ECU è quella adottata per la stesura del bilancio della Comunità a norma degli articoli 207 e 209 del trattato.
Articolo 23
Audizione degli interessati e dei terzi
1. Prima di ogni decisione prevista dall'articolo 11, dall'articolo 12, paragrafo 3, secondo comma, e paragrafo 4, dall'articolo 13, paragrafo 3, e dagli articoli 19 e 20, la Commissione dà modo alle imprese e associazioni di imprese interessate di manifestare il proprio punto di vista relativamente agli addebiti su cui essa si basa.
2. La Commissione o le autorità degli Stati membri possono sentire, se lo ritengono necessario, ogni altra persona fisica o giuridica. Qualora persone fisiche o giuridiche chiedano di essere sentite, dimostrando di avervi un interesse, la loro domanda deve essere accolta.
3. Quando la Commissione intende prendere una decisione di applicazione dell'articolo 85, paragrafo 3, del trattato, essa pubblica il contenuto essenziale dell'accordo, della decisione o della pratica in causa e invita i terzi interessati a presentare le loro osservazioni nel termine che essa fissa e che non può essere inferiore ad un mese. La pubblicazione deve tener conto dell'interesse legittimo delle imprese a che non vengano divulgati i segreti relativi ai loro affari.
Articolo 24
Segreto professionale
1. Le informazioni raccolte in applicazione degli articoli 17 e 18 possono essere utilizzate soltanto per lo scopo per il quale sono state richieste.
2. Fatte salve le disposizioni degli articoli 23 e 25, la Commissione e le autorità competenti degli Stati membri, nonché i loro funzionari ed altri agenti, sono tenuti a non divulgare le informazioni raccolte in applicazione del presente regolamento e che, per la loro natura, sono protette dal segreto professionale.
3. Le disposizioni dei paragrafi 1 e 2 non ostano alla pubblicazione di informazioni di carattere generale o di studi nei quali compaiano indicazioni su singole imprese o associazioni di imprese.
Articolo 25
Pubblicazione delle decisioni
1. La Commissione pubblica le decisioni che prende in applicazione dell'articolo 11, dell'articolo 12, paragrafo 3, secondo comma, e paragrafo 4, e dell'articolo 13, para-
grafo 3.
2. La pubblicazione indica le parti interessate e il contenuto essenziale della decisione; essa deve tener conto dell'interesse legittimo delle imprese a che non vengano divulgati i segreti relativi ai loro affari.
Articolo 26
Disposizioni di esecuzione
La Commissione è autorizzata a emanare disposizioni di esecuzione relative alla portata degli obblighi di comunicazione previsti dall'articolo 5, paragrafo 5, alla forma, al contenuto e alle altre modalità delle denunce previste dall'articolo 10, delle domande previste dall'articolo 12, nonché delle audizioni previste dall'articolo 23, paragrafi 1
e 2.
Articolo 27
Entrata in vigore
Il presente regolamento entra il vigore il 1g luglio 1987.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, addì 22 dicembre 1986.