31998L0078
L 330/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 98/78/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 27 октомври 1998 година
относно допълнителен надзор върху застрахователни предприятия, които са част от застрахователна група
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 57, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията (1),
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 189б от Договора (3),
(1)
като имат предвид, че Първата директива 73/239/ЕИО на Съвета от 24 юли 1973 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби за достъпа и упражняването на пряка застрахователна дейност, различна от животозастраховане (4), и Първата директива 79/267/ЕИО на Съвета от 5 март 1979 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби за достъпа и упражняването на пряка животозастрахователна дейност (5) изискват застрахователните предприятия да поддържат граница на платежоспособност;
(2)
като имат предвид, че съгласно Директива 92/49/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби за прякото застраховане, различно от животозастраховането, и за изменение на Директива 73/239/ЕИО и Директива 88/357/ЕИО (6), и Директива 92/96/ЕИО на Съвета от 10 ноември 1992 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби за прякото животозастраховане и за изменение на Директива 79/267/ЕИО и Директива 90/619/ЕИО (7), достъпът и упражняването на застрахователна дейност са предмет на предоставяне на единно официално разрешително, издадено от органите на държавата-членка, където се намира главното управпение на съответното застрахователно предприятие (държава-членка по произхода); като имат предвид, че това разрешение позволява на предприятието да извършва дейност на цялата територия на Общността при режим на установяване или при режим на свободно предоставяне на услуги; като имат предвид, че компетентните органи на държавите-членки по произход са натоварени да следят финансовата стабилност на застрахователните предприятия, включително тяхната платежоспособност;
(3)
като имат предвид, че мерките за допълнителен надзор върху застрахователните предприятия, които са част от застрахователна група, трябва да позволяват на органите за надзор върху застрахователно предприятие, да направят по-обоснована преценка за финансовото му състояние; като имат предвид, че подобен допълнителен надзор трябва да отчита някои предприятия, които понастоящем не подлежат на надзор съгласно директивите на Общността; като имат предвид, че настоящата директива по никакъв начин не задължава държавите-членки да упражняват надзор върху тези предприятия, взети поотделно;
(4)
като имат предвид, че застрахователните предприятия в един общ застрахователен пазар се намират в пряка конкуренция помежду си и следователно изискванията за капитала трябва да бъдат равностойни; като имат предвид, че за тази цел критериите, приложими за определяне на допълнителния надзор не трябва да се оставят единствено на преценката на държавите-членки; като имат предвид, че приемането на общи основни правила ще бъде в най-добър интерес на Общността, тъй като ще предотврати нарушаването на конкуренцията; като имат предвид, че е необходимо да бъдат премахнати някои различия между законодателствата на държавите-членки по отношение на правилата за надзора върху застрахователни предприятия, които са част от застрахователна група;
(5)
като имат предвид, че възприетият подход се състои в осъществяване на основна хармонизация, която е необходима и достатъчна за постигане на взаимно признаване на системите за финансов надзор в тази област; като имат предвид, че целта на настоящата директива е в частност да защити интересите на застрахованите лица;
(6)
като имат предвид, че някои разпоредби на тази директива определят минимални стандарти; като имат предвид, че държавата-членка по произход може да определи по-строги правила за застрахователните предприятия, които имат разрешение от нейните компетентни органи;
(7)
като имат предвид, че тази директива предвижда допълнителен надзор върху всяко застрахователно дружество, което участва в най-малко едно застрахователно предприятие, презастрахователно предприятие или застрахователно предприятие от страна, която не е държава-членка, и при различни правила - допълнителен надзор върху всяко застрахователно предприятие, чието предприятие майка е застрахователен холдинг, презастрахователно предприятие, застрахователно предприятие от страна, която не е държава-членка или смесен застрахователен холдинг; като имат предвид, че надзорът на компетентните органи върху всяко отделно застрахователно предприятие остава основен принцип в надзора върху застраховането;
(8)
като имат предвид, че за застрахователните предприятия, които са част от застрахователна група, е необходимо да се изчислява коригирана граница на платежоспособност; като имат предвид, че компетентните органи в Общността прилагат различни методи за отчитане влиянието върху финансовото състояние на застрахователно предприятие дължащо се на факта, че принадлежи към застрахователна група; като имат предвид, че тази директива определя три метода за извършване на това изчисление; като имат предвид, че е възприет принципът, че тези три метода са еквивалентни за целите на финансовия надзор;
(9)
като имат предвид, че платежоспособността на дъщерно застрахователно предприятие на застрахователен холдинг, презастрахователно предприятие или застрахователно предприятие от страна, която не е държава-членка може да бъде повлияна от финансовите средства на групата, на която това дъщерно предприятие е член, както и разпределението на тези средства вътре в групата; като имат предвид, че на компетентните органи трябва да бъдат предоставени средства за упражняване на допълнителен надзор и за предприемане на подходящи мерки на равнище на застрахователното предприятие, когато неговата платежоспособност е, или може да бъде поставена под заплаха;
(10)
като имат предвид, че компетентните органи следва да имат достъп до всяка информация, полезна за упражняването на допълнителния надзор; като имат предвид, че трябва да бъде установено сътрудничество между органите, отговарящи за надзора върху застрахователните предприятия, както и между тези органи и надзорните органи в други финансови сектори;
(11)
като имат предвид, че сделките между членовете на група могат да засегнат финансовото състояние на застрахователно предприятие; като имат предвид, че компетентните органи трябва да бъдат в състояние да упражняват общ надзор върху някои категории вътрешногрупови операции и да предприемат подходящи мерки на равнище на застрахователното предприятие, когато неговата платежоспособност е, или може да бъде поставена под заплаха,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Определения
По смисъла на тази директива:
а)
„застрахователно предприятие“ означава предприятие, което е получило официално разрешително в съответствие с член 6 от Директива 73/239/ЕИО или с член 6 от Директива 79/267/ЕИО;
б)
„застрахователно предприятие от страна, която не е държава-членка“ означава предприятие, за което би било необходимо издаването на разрешително в съответствие с член 6 от Директива 73/239/ЕИО или член 6 от Директива 79/267/ЕИО, ако седалището на това предприятие е в Общността;
в)
„презастрахователно предприятие“ означава предприятие, различно от застрахователно предприятие или застрахователно предприятие от страна, която не е държава-членка, чийто основен предмет на дейност е поемане на рискове, прехвърлени от застрахователно предприятие, от застрахователно предприятие от страна, която не е държава-членка, или от други презастрахователни предприятия;
г)
„предприятие майка“ означава предприятие майка по смисъла на член 1 от Директива 83/349/ЕИО (8), както и всяко предприятие, което по мнението на компетентните органи действително упражнява господстващо влияние върху друго предприятие;
д)
„дъщерно предприятие“ означава дъщерно предприятие по смисъла на член 1 от Директива 83/349/ЕИО, както и всяко предприятие, върху което, по мнението на компетентните органи, се упражнява господстващо влияние от предприятие майка. Всички дъщерни дружества на дъщерни предприятия се смятат за дъщерни дружества на предприятието майка, което е начело на тези предприятия;
е)
„дялово участие“ означава дялово участие по смисъла на член 17, изречение първо от Директива 78/660/ЕИО (9) или прякото или непряко притежаване на 20 % или повече от правата на глас или от капитала на едно предприятие;
ж)
„предприятие, притежаващо дялово участие“ означава предприятие, което е предприятие майка или друго предприятие, което притежава дялово участие;
з)
„свързано предприятие“ означава дъщерно или друго предприятие, в което се притежава дялово участие;
и)
„застрахователен холдинг“ означава предприятие майка с основен предмет на дейност придобиване и притежаване на дялови участия в дъщерни предприятия, когато тези дъщерни предприятия са изключително или главно застрахователни предприятия, презастрахователни предприятия или застрахователни предприятия от страни, която не са държави-членки, като поне едно от тези дъщерни предприятия е застрахователно предприятие;
й)
„смесен застрахователен холдинг“ означава предприятие майка, различно от застрахователно предприятие, застрахователно предприятие от страна, която не е държава-членка, презастрахователно предприятие или застрахователен холдинг, което включва поне едно застрахователно предприятие от дъщерните му предприятия;
к)
„компетентни органи“ означава националните органи, които със закон или подзаконов акт са овластени да упражняват надзор върху застрахователните предприятия.
Член 2
Случаи на приложение на допълнителния надзор върху застрахователни предприятия
1. В допълнение към разпоредбите на Директива 73/239/ЕИО и Директива 79/267/ЕИО, които установяват правилата за надзор върху застрахователни предприятия, държавите-членки предвиждат допълнителен надзор върху всяко застрахователно предприятие, притежаващо дялово участие в най-малко едно застрахователно предприятие, презастрахователно предприятие или застрахователно предприятие от страна, която не е държава-членка, по реда и условията на членове 5, 6, 8 и 9.
2. Всяко застрахователно предприятие, чието предприятие майка е застрахователен холдинг, презастрахователно предприятие или застрахователно предприятие от страна, която не е държава-членка подлежи на допълнителен надзор по реда и условията на член 5, параграф 2, членове 6, 8 и 10.
3. Всяко застрахователно предприятие, чието предприятие майка е смесен застрахователен холдинг, подлежи на допълнителен надзор по реда и условията на член 5, параграф 2, членове 6 и 8.
Член 3
Обхват на допълнителния надзор
1. Упражняването на допълнителен надзор в съответствие с член 2 не означава, че компетентните органи са длъжни да упражняват надзор по отношение на застрахователното предприятие от страна, която не е държава-членка, застрахователния холдинг, смесения застрахователен холдинг или презастрахователното предприятие, взети поотделно.
2. При допълнителния надзор се вземат предвид:
-
свързаните предприятия на застрахователното предприятие,
-
предприятията, притежаващи дялово участие в застрахователното предприятие,
-
свързаните предприятия на предприятие, притежаващо дялово участие в застрахователното предприятие,
посочени в членове 5, 6, 8, 9 и 10.
3. Държавите-членки могат да решат да не вземат предвид при упражняването на допълнителния надзор, посочен в член 2, предприятията, чието седалище се намира в страна, която не е държава-членка, когато съществуват юридически пречки за предаване на необходимата информация, без да се засяга действието на разпоредбите на приложение I, точка 2.5, и на приложение II, точка 4.
Наред с това, компетентните органи, които отговарят за упражняването на допълнителен надзор, могат, в случаите, посочени по-долу, да решат за всеки конкретен случай да не вземат предвид определено предприятие при допълнителния надзор, посочен в член 2:
-
ако предприятието, което следва да бъде взето предвид, представлява незначителен интерес с оглед целите на допълнителния надзор върху застрахователни предприятия,
-
ако включването на финансовото състояние на предприятието би било неуместно или от заблуждаващо с оглед целите на допълнителния надзор върху застрахователни предприятия.
Член 4
Органи, компетентни да упражняват допълнителен надзор
1. Допълнителният надзор се упражнява от компетентните органи на държавата-членка, в която застрахователното предприятие е получило официално разрешително в съответствие с член 6 от Директива 73/239/ЕИО или член 6 от Директива 79/267/ЕИО.
2. Когато застрахователен холдинг, презастрахователно предприятие, застрахователно предприятие от страна, която не е държава-членка или смесен застрахователен холдинг е предприятие майка по отношение на застрахователни предприятия, които имат разрешително в две или повече държави-членки, компетентните органи на съответните държави-членки могат да постигнат споразумение относно кои от тях ще отговарят за упражняването на допълнителния надзор.
3. Когато в държава-членка съществува повече от един компетентен орган за разумен надзор върху застрахователни предприятия и презастрахователни предприятия, тази държава-членка предприема нужните мерки, за да организира координацията на тези органи.
Член 5
Наличие и качество на информацията
1. Държавите-членки предвиждат, че компетентните органи са длъжни да изискват всяко застрахователно предприятие, което подлежи на допълнителен надзор, да разполага с подходящи механизми за вътрешен контрол с цел предоставяне на всички данни и всяка информация, полезни за целите на този надзор.
2. Държавите-членки предприемат нужните мерки с цел никакви пречки от правен характер в тяхната компетенция да не възпрепятстват предприятията, подлежащи на допълнителен надзор, и техните свързани предприятия и предприятия, притежаващи дялово участие, да обменят помежду си информация, полезна за целите на допълнителния надзор.
Член 6
Достъп до информация
1. Държавите-членки предвиждат техните компетентни органи, отговорни за упражняване на допълнителен надзор, да имат достъп до всяка информация, която би била полезна за целите на надзора върху застрахователно предприятие, подлежащо на допълнителен надзор. Компетентните органи могат да се обръщат направо към съответните предприятия съгласно член 3, параграф 2 за получаване на нужната им информация, само ако тази информация е била поискана от застрахователното предприятие и то не я предоставило.
2. Държавите-членки предвиждат компетентните им органи да могат да извършват на тяхна територия, сами или чрез лица, оправомощени за тази цел, проверка на място на информацията по параграф 1 съответно в:
-
застрахователното предприятие, което подлежи на допълнителен надзор,
-
дъщерните предприятия на това застрахователно предприятие,
-
предприятията майки на това застрахователно предприятие,
-
дъщерните предприятия на предприятие майка на това застрахователно предприятие.
3. Когато, при прилагането на този член, компетентните органи на една държава-членка желаят в конкретен случай да проверят важна информация за предприятие, което се намира в друга държава-членка и е свързано застрахователно предприятие, дъщерно предприятие, предприятие майка или дъщерно предприятие на предприятие майка на застрахователното предприятие, подлежащо на допълнителен надзор, те трябва да поискат компетентните органи на другата държава-членка да извършат проверката. Органите, получили такова искане, са длъжни да предприемат действия в рамките на тяхната компетентност, като извършат проверката сами или като позволят на органите, които са отправили искането или на одитор, или експерт да я извършат.
Член 7
Сътрудничество между компетентните органи
1. Когато застрахователни предприятия, установени в различни държави-членки, са пряко или непряко свързани или имат общо предприятие, притежаващо дялово участие, компетентните органи на всяка държава-членка си изпращат при поискване всяка полезна информация, която би позволила или улеснила упражняването на надзора съгласно тази директива, и съобщават по своя инициатива всяка информация, която според тях е важна за другите компетентни органи.
2. Когато застрахователно предприятие и кредитна институция по смисъла на Директива 77/780/ЕИО (10) или инвестиционно предприятие по смисъла на Директива 93/22/ЕИО (11), или и двете, са пряко или непряко свързани или имат общо предприятие, притежаващо дялово участие, компетентните органи и органите, натоварени с обществена отговорност да упражняват надзор върху другите предприятия, осъществяват тясно сътрудничество помежду си. Без да се засягат съответните им задължения, тези органи си предоставят всяка информация, която би улеснила изпълнението на задачата им, по-специално в рамките на настоящата директива.
3. Информацията, получена съгласно тази директива, и по-специално всеки обмен на информация между компетентните органи, който е предвиден в тази директива, е предмет на задължение за спазване на служебна тайна, определено в член 16 от Директива 92/49/ЕИО и член 15 от Директива 92/96/ЕИО.
Член 8
Операции между членове на групата
1. Държавите-членки предвиждат компетентните органи да упражняват общ надзор върху сделките между:
а)
застрахователно предприятие и:
i)
свързано предприятие на застрахователното предприятие;
ii)
предприятие, притежаващо дялово участие в застрахователното предприятие;
iii)
свързано предприятие на предприятие, притежаващо дялово участие в застрахователно предприятие;
б)
застрахователно предприятие и физическо лице, което има дялово участие:
i)
в застрахователното предприятие или в негово свързано предприятие;
ii)
в предприятие, притежаващо дялово участие в застрахователното предприятие;
iii)
в свързано предприятие на предприятие, притежаващо дялово участие в застрахователното предприятие.
Тези сделки се отнасят по-специално до:
-
заеми,
-
гаранции и задбалансови операции,
-
допустими елементи при определяне, границата на платежоспособност,
-
инвестиции,
-
презастрахователни операции,
-
договори за подялба на разходи.
2. За тази цел държавите-членки изискват от застрахователните предприятия да декларират най-малко веднъж годишно пред компетентните органи важните сделки, предвидени в параграф 1.
Ако, въз основа на тази информацията е видно, че платежоспособността на застрахователното предприятие е или може да бъде поставена под заплаха, компетентният орган предприема подходящи мерки на равнище на застрахователното предприятието.
Член 9
Изискване за коригиране на платежоспособност
1. В случаите, посочени в член 2, параграф 1, държавите-членки изискват да се извърши изчисление на коригираната платежоспособност в съответствие с приложение I.
2. Всички свързани предприятия, предприятия, притежаващи дялово участие или свързани предприятия на предприятие, притежаващо дялово участие се включват в изчислението, посочено в параграф 1.
3. Ако изчислението по параграф 1 покаже, че коригираната платежоспособност е отрицателна, компетентните органи предприемат подходящи мерки спрямо съответното застрахователно предприятие.
Член 10
Презастрахователни предприятия, застрахователни холдинги и застрахователни предприятия от страна, която не е държава-членка
1. В случаите, посочени в член 2, параграф 2, държавите-членки изискват да бъде прилаган методът на допълнителен надзор, в съответствие с приложение II.
2. В случаите, посочени в член 2, параграф 2, в изчислението се включват всички свързани предприятия на застрахователния холдинг, на презастрахователното предприятие или на застрахователното предприятие от страна, която не е държава-членка съгласно метода, предвиден в приложение II.
3. Ако, въз основа на това е изчисление компетентните органи стигнат до заключението, че платежоспособността на дъщерно застрахователно предприятие на застрахователния холдинг, презастрахователното предприятие или застрахователното предприятие от страна, която не е държава-членка е, или може да бъде поставена под заплаха, те предприемат подходящи мерки на равнище на застрахователно предприятие.
Член 11
Прилагане
1. Държавите-членки приемат необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да приведат законодателството си в съответствие с настоящата директива, най-късно до 5 юни 2000 г. Те незабавно уведомяват Комисията за това.
2. Държавите-членки предвиждат, че разпоредбите, посочени в параграф 1, се прилагат за пръв път при надзора върху счетоводните отчети за финансовата година, която започва на 1 януари 2001 г. или през тази календарна година.
3. Когато държавите-членки приемат мерките, посочени в параграф 1, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
4. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби на националното си право, приети от тях в областта, регулирана от тази директива.
5. Най-късно до 1 януари 2006 г., Комисията представя на Комитета по застраховане отчет за прилагането на тази директива, и при нужда - за необходимостта от по-нататъшна хармонизация.
Член 12
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.
Член 13
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 27 октомври 1998 година.
DIRETTIVA 98/78/CE DEL PARLAMENTO EUROPEO E DEL CONSIGLIO del 27 ottobre 1998 relativa alla vigilanza supplementare sulle imprese di assicurazione appartenenti ad un gruppo assicurativo
IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l'articolo 57, paragrafo 2,
vista la proposta della Commissione (1),
visto il parere del Comitato economico e sociale (2),
deliberando secondo la procedura di cui all'articolo 189 B del trattato (3),
(1) considerando che la prima direttiva (73/239/CEE) del Consiglio, del 24 luglio 1973, recante coordinamento delle disposizioni legislative, regolamentari ed amministrative in materia di accesso e di esercizio dell'assicurazione diretta diversa dall'assicurazione sulla vita (4), e la prima direttiva (79/267/CEE) del Consiglio, del 5 marzo 1979, recante coordinamento delle disposizioni legislative, regolamentari ed amministrative riguardanti l'accesso all'attività dell'assicurazione diretta sulla vita ed il suo esercizio (5), prescrivono alle imprese di assicurazione di disporre di un margine di solvibilità;
(2) considerando che, in forza della direttiva 92/49/CEE del Consiglio, del 18 giugno 1992, recante coordinamento delle disposizioni legislative, regolamentari ed amministrative relative all'assicurazione diretta diversa dall'assicurazione sulla vita e che modifica le direttive 73/239/CEE e 88/357/CEE (6), e della direttiva 92/96/CEE del Consiglio, del 10 novembre 1992, recante coordinamento delle disposizioni legislative, regolamentari ed amministrative relative all'assicurazione diretta sulla vita e che modifica le direttive 79/267/CEE e 90/619/CEE (7), l'accesso all'attività assicurativa e l'esercizio della stessa sono subordinati alla concessione di un'autorizzazione amministrativa unica, rilasciata dalle autorità dello Stato membro in cui l'impresa di assicurazione ha la propria sede sociale (Stato membro d'origine); che grazie a tale autorizzazione l'impresa può svolgere le proprie attività ovunque nella Comunità in regime di libero stabilimento o in regime di libera prestazione di servizi; che incombe alle autorità competenti dello Stato membro d'origine la responsabilità di vigilare sulla solidità finanziaria delle imprese di assicurazione, in particolare sulla loro solvibilità;
(3) considerando che i provvedimenti relativi alla vigilanza supplementare sulle imprese di assicurazione appartenenti ad un gruppo assicurativo dovrebbero consentire alle autorità preposte alla vigilanza su di un'impresa di assicurazione di valutare con maggiore ponderatezza la sua situazione finanziaria; che la vigilanza supplementare dovrebbe tener conto di talune imprese attualmente non soggette a vigilanza in forza delle direttive comunitarie; che la presente direttiva non implica in alcun modo che gli Stati membri debbano sottoporre a vigilanza tali imprese considerate individualmente;
(4) considerando che in un mercato comune delle assicurazioni le imprese di assicurazione sono in diretta concorrenza tra loro e che, pertanto, le norme in materia di requisiti del capitale devono essere equivalenti; che a tal fine i criteri utilizzati per determinare la vigilanza supplementare non devono essere lasciati unicamente alla valutazione degli Stati membri; che con l'adozione di norme di base comuni verrà dunque favorito al massimo l'interesse della Comunità poiché si eviteranno distorsioni della concorrenza; che è necessario eliminare talune differenze esistenti tra le legislazioni degli Stati membri per quanto riguarda il controllo prudenziale cui sono soggette le imprese di assicurazione appartenenti ad un gruppo assicurativo;
(5) considerando che l'impostazione adottata consiste nell'attuare le misure di armonizzazione essenziali, necessarie e sufficienti ad ottenere il reciproco riconoscimento dei sistemi di controllo prudenziale esistenti nel settore; che la presente direttiva ha lo scopo, in particolare, di tutelare gli interessi dell'assicurato;
(6) considerando che talune disposizioni della presente direttiva definiscono norme minime; che lo Stato membro di origine può imporre norme più restrittive nei confronti delle imprese di assicurazione autorizzate dalle proprie autorità competenti;
(7) considerando che la presente direttiva prevede la vigilanza supplementare su ogni impresa di assicurazione che sia un'impresa partecipante in almeno un'impresa di assicurazione, un'impresa di riassicurazione o un'impresa di assicurazione di un paese terzo, nonché la vigilanza supplementare, secondo modalità diverse, di ogni impresa di assicurazione la cui impresa madre sia una società di partecipazione assicurativa, un'impresa di riassicurazione, un'impresa di assicurazione di un paese terzo o una società di partecipazione assicurativa mista; che la vigilanza sulle singole imprese di assicurazione da parte delle autorità competenti resta il principio fondamentale della vigilanza nel settore assicurativo;
(8) considerando che è necessario calcolare una situazione di solvibilità corretta per le imprese di assicurazione appartenenti ad un gruppo assicurativo; che le competenti autorità comunitarie applicano metodi diversi per tener conto degli effetti dell'appartenenza ad un gruppo assicurativo sulla situazione finanziaria di un'impresa di assicurazione; che la presente direttiva fissa tre metodi per tale calcolo; che tali metodi sono considerati in linea di massima equivalenti sotto il profilo prudenziale;
(9) considerando che la solvibilità di un'impresa di assicurazione figlia di una società di partecipazione assicurativa, di un'impresa di riassicurazione o di un'impresa di assicurazione di un paese terzo può essere influenzata dalle risorse finanziarie del gruppo di cui tale impresa di assicurazione fa parte e dalla ripartizione delle risorse finanziarie in seno al gruppo; che è necessario fornire alle autorità competenti gli strumenti per esercitare una vigilanza supplementare e adottare gli opportuni provvedimenti a livello dell'impresa di assicurazione quando la solvibilità di quest'ultima è compromessa o rischia di esserlo;
(10) considerando che le autorità competenti dovrebbero avere accesso a tutte le informazioni utili per l'esercizio della vigilanza supplementare; che si dovrebbe instaurare una collaborazione tra le autorità responsabili della vigilanza delle imprese di assicurazione, nonché tra dette autorità e le autorità responsabili della vigilanza degli altri settori finanziari;
(11) considerando che operazioni intragruppo possono influenzare la situazione finanziaria di un'impresa di assicurazione; che le autorità competenti dovrebbero poter esercitare una vigilanza generale su alcuni tipi di tali operazioni intragruppo e adottare gli opportuni provvedimenti a livello dell'impresa di assicurazione quando la solvibilità di quest'ultima è compromessa o rischia di esserlo,
HANNO ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
Articolo 1 Definizioni
Ai fini della presente direttiva si intende per:
a) impresa di assicurazione: un'impresa che abbia ottenuto l'autorizzazione amministrativa ai sensi dell'articolo 6 della direttiva 73/239/CEE o dell'articolo 6 della direttiva 79/267/CEE;
b) impresa di assicurazione di un paese terzo: un'impresa che, se avesse la sede sociale nella Comunità, dovrebbe essere autorizzata ai sensi dell'articolo 6 della direttiva 73/239/CEE o dell'articolo 6 della direttiva 79/267/CEE;
c) impresa di riassicurazione: un'impresa, diversa da un'impresa di assicurazione o da un'impresa di assicurazione di un paese terzo, la cui attività principale consiste nell'accettare rischi ceduti da un'impresa di assicurazione, da un'impresa di assicurazione di un paese terzo o da altre imprese di riassicurazione;
d) impresa madre: un'impresa madre ai sensi dell'articolo 1 della direttiva 83/349/CEE (8), nonché ogni impresa che, a giudizio delle autorità competenti, esercita effettivamente un'influenza dominante su un'altra impresa;
e) impresa figlia: un'impresa figlia ai sensi dell'articolo 1 della direttiva 83/349/CEE, nonché ogni impresa su cui un'impresa madre esercita effettivamente, secondo le autorità competenti, un'influenza dominante. Ogni impresa figlia di un'impresa figlia è parimenti considerata come impresa figlia dell'impresa madre a cui fanno capo tali imprese;
f) partecipazione: una partecipazione ai sensi dell'articolo 17, prima frase, della direttiva 78/660/CEE (9) o il fatto di detenere direttamente o indirettamente almeno il 20 % dei diritti di voto o del capitale di un'impresa;
g) impresa partecipante: un'impresa madre o ogni altra impresa che detiene una partecipazione;
h) impresa partecipata: un'impresa figlia o un'altra impresa in cui è detenuta una partecipazione;
i) società di partecipazione assicurativa: un'impresa madre la cui attività principale consiste nell'acquisire e detenere partecipazioni in imprese figlie, se tali imprese sono esclusivamente o principalmente imprese di assicurazione, imprese di riassicurazione o imprese di assicurazione di paesi terzi, sempreché almeno una di esse sia un'impresa di assicurazione;
j) società di partecipazione assicurativa mista: un'impresa madre, che non sia un'impresa di assicurazione, un'impresa di assicurazione di un paese terzo, un'impresa di riassicurazione o una società di partecipazione assicurativa, sempreché almeno una delle sue imprese figlie sia un'impresa di assicurazione;
k) autorità competenti: le autorità nazionali preposte, per legge o per regolamento, alla vigilanza sulle imprese di assicurazione.
Articolo 2 Applicabilità della vigilanza supplementare sulle imprese di assicurazione
1. Oltre alle disposizioni della direttiva 73/239/CEE e della direttiva 79/267/CEE, che definiscono le norme in materia di vigilanza sulle imprese di assicurazione, gli Stati membri dispongono una vigilanza supplementare su ogni impresa di assicurazione che sia un'impresa partecipante in almeno un'impresa di assicurazione, di riassicurazione o di assicurazione di un paese terzo secondo le modalità previste dagli articoli 5, 6, 8 e 9.
2. Ogni impresa di assicurazione la cui impresa madre è una società di partecipazione assicurativa, un'impresa di riassicurazione o un'impresa di assicurazione di un paese terzo è sottoposta ad una vigilanza supplementare secondo le modalità stabilite all'articolo 5, paragrafo 2, all'articolo 6, all'articolo 8 e all'articolo 10.
3. Ogni impresa di assicurazione la cui impresa madre è una società di partecipazione assicurativa mista è sottoposta ad una vigilanza supplementare secondo le modalità stabilite all'articolo 5, paragrafo 2, all'articolo 6 e all'articolo 8.
Articolo 3 Portata della vigilanza supplementare
1. L'esercizio della vigilanza supplementare di cui all'articolo 2 non implica in alcun modo che le autorità competenti debbano esercitare una funzione di vigilanza sull'impresa di assicurazione di un paese terzo, sulla società di partecipazione assicurativa, sulla società di partecipazione assicurativa mista o sull'impresa di riassicurazione, considerate individualmente.
2. La vigilanza supplementare riguarda:
- le imprese partecipate dell'impresa di assicurazione;
- le imprese partecipanti nell'impresa di assicurazione;
- le imprese partecipate di un'impresa partecipante nell'impresa di assicurazione di cui agli articoli 5, 6, 8, 9 e 10.
3. Gli Stati membri possono escludere dalla vigilanza supplementare di cui all'articolo 2 imprese con sede sociale in un paese terzo in cui esistono ostacoli giuridici al trasferimento delle informazioni necessarie, fatte salve le disposizioni dell'allegato I, punto 2.5 e dell'allegato II, punto 4.
Inoltre, in singoli casi le autorità competenti preposte all'esercizio della vigilanza supplementare possono decidere di escludere un'impresa dalla vigilanza supplementare di cui all'articolo 2, quando:
- l'impresa presa in considerazione presenta un interesse trascurabile rispetto allo scopo della vigilanza supplementare sulle imprese di assicurazione;
- la considerazione della situazione finanziaria dell'impresa è inopportuna o fuorviante rispetto allo scopo della vigilanza supplementare sulle imprese di assicurazione.
Articolo 4 Autorità competenti preposte all'esercizio della vigilanza supplementare
1. La vigilanza supplementare viene esercitata dalle autorità competenti dello Stato membro in cui l'impresa di assicurazione ha ricevuto l'autorizzazione amministrativa a norma dell'articolo 6 della direttiva 73/239/CEE o dell'articolo 6 della direttiva 79/267/CEE.
2. Qualora imprese di assicurazione autorizzate in due o più Stati membri abbiano come impresa madre la medesima società di partecipazione assicurativa, impresa di riassicurazione, impresa di assicurazione di un paese terzo o società di partecipazione assicurativa mista, le autorità competenti degli Stati membri interessati possono accordarsi su quale di esse sarà preposta alla vigilanza supplementare.
3. Qualora in uno Stato membro esista più di un'autorità competente per l'esercizio del controllo prudenziale sulle imprese di assicurazione e di riassicurazione, detto Stato adotta i provvedimenti necessari per organizzare il coordinamento tra tali autorità.
Articolo 5 Disponibilità e qualità delle informazioni
1. Gli Stati membri prescrivono alle autorità competenti di esigere che in ogni impresa di assicurazione soggetta alla vigilanza supplementare siano instaurate adeguate procedure di controllo interno per la produzione dei dati e delle informazioni utili ai fini dell'esercizio di tale vigilanza supplementare.
2. Gli Stati membri adottano gli opportuni provvedimenti affinché, nell'ambito della loro giurisdizione, nessun ostacolo di natura giuridica impedisca alle imprese soggette alla vigilanza supplementare ed alle loro imprese partecipate ovvero alle loro imprese partecipanti di scambiarsi le informazioni utili ai fini dell'esercizio di tale vigilanza supplementare.
Articolo 6 Accesso alle informazioni
1. Gli Stati membri dispongono che le loro autorità competenti preposte all'esercizio della vigilanza supplementare abbiano accesso a tutte le informazioni utili per la vigilanza su un'impresa di assicurazione soggetta a tale vigilanza supplementare. Le autorità competenti possono rivolgersi direttamente alle imprese di cui all'articolo 3, paragrafo 2, per ottenere le informazioni necessarie soltanto se tali informazioni sono state richieste ad un'impresa di assicurazione e quest'ultima non le ha fornite.
2. Gli Stati membri dispongono che le loro autorità competenti possano procedere nel loro territorio nazionale, direttamente o tramite persone da esse incaricate a tal fine, alla verifica in loco delle informazioni di cui al paragrafo 1 presso:
- l'impresa di assicurazione soggetta alla vigilanza supplementare,
- imprese figlie di detta impresa di assicurazione,
- imprese madri di detta impresa di assicurazione,
- imprese figlie di un'impresa madre di detta impresa di assicurazione.
3. Qualora, nell'ambito dell'applicazione del presente articolo, le autorità competenti di uno Stato membro desiderino verificare, in casi determinati, informazioni importanti riguardanti un'impresa situata in un altro Stato membro che sia un'impresa di assicurazione partecipata, un'impresa figlia, un'impresa madre o un'impresa figlia di un'impresa madre dell'impresa di assicurazione soggetta alla vigilanza supplementare, esse devono chiedere alle autorità competenti dell'altro Stato membro che si proceda a tale verifica. Le autorità che hanno ricevuto la richiesta di verifica devono darvi seguito, nei limiti delle loro competenze, procedendovi esse stesse o consentendo di procedervi alle autorità richiedenti ovvero ad un revisore o ad un perito contabile.
Articolo 7 Cooperazione tra le autorità competenti
1. Qualora delle imprese di assicurazione siano direttamente o indirettamente partecipate o abbiano un'impresa partecipante comune e siano stabilite in Stati membri diversi, le autorità competenti di ciascuno Stato membro si comunicano, a richiesta, tutte le informazioni atte a consentire o agevolare l'esercizio della vigilanza nell'ambito della presente direttiva e comunicano di loro iniziativa qualsiasi informazione appaia loro essenziale per le altre autorità competenti in questione.
2. Qualora un'impresa di assicurazione e un ente creditizio ai sensi della direttiva 77/780/CEE (10) o un'impresa di investimento ai sensi della direttiva 93/22/CEE (11), o entrambi, siano direttamente o indirettamente partecipati o abbiano un'impresa partecipante comune, le autorità competenti e le autorità alle quali è demandata la pubblica funzione di vigilanza sulle suddette altre imprese collaborano strettamente. Fatte salve le loro rispettive competenze, tali autorità si comunicano tutte le informazioni atte ad agevolare l'assolvimento dei loro compiti, in particolare nell'ambito della presente direttiva.
3. Le informazioni ricevute in forza delle disposizioni della presente direttiva e, in particolare, gli scambi di informazioni tra autorità competenti da questa previsti, sono coperte dal segreto d'ufficio di cui all'articolo 16 della direttiva 92/49/CEE ed all'articolo 15 della direttiva 92/96/CEE.
Articolo 8 Operazioni all'interno di un gruppo
1. Gli Stati membri dispongono che le autorità competenti esercitino una vigilanza generale sulle operazioni tra:
a) un'impresa di assicurazione e:
i) un'impresa partecipata dell'impresa di assicurazione;
ii) un'impresa partecipante nell'impresa di assicurazione;
iii) un'impresa partecipata di un'impresa partecipante nell'impresa di assicurazione;
b) un'impresa di assicurazione ed una persona fisica che detiene una partecipazione:
i) nell'impresa di assicurazione o in una delle sue imprese partecipate;
ii) in un'impresa partecipante nell'impresa di assicurazione;
iii) in un'impresa partecipata di un'impresa partecipante nell'impresa di assicurazione.
Tali operazioni riguardano in particolare:
- i prestiti;
- le garanzie e le operazioni fuori bilancio;
- gli elementi ammessi a costituire il margine di solvibilità;
- gli investimenti;
- le operazioni di riassicurazione;
- gli accordi di ripartizione dei costi.
2. A tal fine gli Stati membri dispongono che, almeno una volta l'anno, le imprese di assicurazione dichiarino alle autorità competenti le operazioni rilevanti di cui al paragrafo 1.
Se, in base a tali informazioni, risulta che la solvibilità dell'impresa di assicurazione è compromessa o rischia di esserlo, l'autorità competente adotta gli opportuni provvedimenti a livello dell'impresa di assicurazione.
Articolo 9 Requisito di solvibilità corretta
1. Nel caso di cui all'articolo 2, paragrafo 1, gli Stati membri dispongono che un calcolo della solvibilità corretta sia eseguito in base all'allegato I.
2. Ogni impresa partecipata, ogni impresa partecipante o ogni impresa partecipata di un'impresa partecipante è inclusa nel calcolo di cui al paragrafo 1.
3. Se dal calcolo di cui al paragrafo 1 risulta che la solvibilità corretta è negativa, le autorità competenti adottano gli opportuni provvedimenti a livello dell'impresa di assicurazione interessata.
Articolo 10 Imprese di riassicurazione, società di partecipazione assicurativa e imprese di assicurazione di un paese terzo
1. Nel caso di cui all'articolo 2, paragrafo 2, gli Stati membri esigono l'applicazione del metodo di vigilanza supplementare di cui all'allegato II.
2. Nel caso di cui all'articolo 2, paragrafo 2, nel calcolo vanno incluse tutte le imprese partecipate della società di partecipazione assicurativa, dell'impresa di riassicurazione o dell'impresa di assicurazione di un paese terzo secondo il metodo di cui all'allegato II.
3. Se, in base a questo calcolo, le autorità competenti giungono alla conclusione che la solvibilità di un'impresa di assicurazione figlia della società di partecipazione assicurativa, dell'impresa di riassicurazione o dell'impresa di assicurazione di un paese terzo è compromessa o rischia di esserlo, le autorità competenti adottano gli opportuni provvedimenti a livello di tale impresa di assicurazione.
Articolo 11 Attuazione
1. Gli Stati membri adottano le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative necessarie per conformarsi alla presente direttiva entro il 5 giugno 2000. Essi ne informano immediatamente la Commissione.
2. Gli Stati membri provvedono affinché le disposizioni di cui al paragrafo 1 si applichino per la prima volta ai controlli contabili relativi agli esercizi finanziari che hanno inizio il 1° gennaio 2001 o nel corso del medesimo anno civile.
3. Quando gli Stati membri adottano le disposizioni di cui al paragrafo 1, queste contengono un riferimento alla presente direttiva o sono corredate di un siffatto riferimento all'atto della pubblicazione ufficiale. Le modalità del riferimento sono decise dagli Stati membri.
4. Gli Stati membri comunicano alla Commissione il testo delle principali disposizioni legislative che essi adottano nel settore disciplinato dalla presente direttiva.
5. Entro il 1° gennaio 2006 la Commissione sottopone al comitato delle assicurazioni una relazione sull'applicazione della presente direttiva e, se del caso, sulla necessità di una ulteriore armonizzazione.
Articolo 12 Entrata in vigore
La presente direttiva entra in vigore il giorno della pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee.
Articolo 13 Destinatari
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Lussemburgo, addì 27 ottobre 1998.