31996R2200
L 297/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 2200/96 НА СЪВЕТА
от 28 октомври 1996 година
относно общата организация на пазара на плодове и зеленчуци
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално членове 42 и 43 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
(1)
като има предвид, че понастоящем множеството промени поставят сектора на плодовете и зеленчуците в нова ситуация, към която производителите трябва да се приспособят; като има предвид, че именно това обуславя преориентиране на основните правила на пазарната организация на сектора; като има предвид, че, с оглед на извършените многобройни промени в пазарната организация след нейното първоначално възприемане, е необходимо да се приеме нова нормативна уредба за постигане на яснота;
(2)
като има предвид, че е желателно в тази нова уредба да се добавят основните разпоредби на Регламент (ЕИО) № 3285/83 на Съвета от 14 ноември 1983 г. относно определяне на общи правила за разширяването на някои правила, приемани от организациите на производителите в сектора на плодовете и зеленчуците (4), на Регламент (ЕИО) № 1319/85 на Съвета от 23 май 1985 г. за засилване на контрола по прилагането на законодателството на Общността в сектора на плодовете и зеленчуците (5), на Регламент (ЕИО) № 2240/88 на Съвета от 19 юли 1988 г. относно фиксиране, по отношение на прасковите, лимоните и портокалите, на правилата за прилагане на член 16б от Регламент (ЕИО) № 1035/72 относно общата организация на пазара на плодове и зеленчуци (6), на Регламент (ЕИО) № 1121/89 на Съвета от 27 април 1989 г. относно въвеждане на интервенционен праг за ябълки и карфиол (7) и на Регламент (ЕИО) № 1198/90 на Съвета от 7 май 1990 г. относно създаване на регистър на Общността за култивирането на цитрусови плодове (8); като има предвид, че следователно е необходимо горепосочените регламенти да се отменят;
(3)
като има предвид, че класифицирането, при което се използват общи задължителни стандарти за плодове и зеленчуци както търгувани на пазара на Общността, така и изнасяни в трети страни, осигурява създаването на референтна система, която насърчава лоялната търговия и прозрачността на пазара, а също така елиминира от него продуктите с незадоволително качество; като има предвид, че спазването на тези стандарти помага да се подобри и рентабилността на производството;
(4)
като има предвид, че би било желателно, за да се постигне опростяване, да се приемат стандарти за плодове и зеленчуци със сравнително голямо влияние на пазара, като тези стандарти отчетат стандартите, възприети от Икономическата комисия за Европа на ООН (ООН/ИКЕ); като има предвид, че е необходимо да се определят условията, при които тези международни стандарти могат да се адаптират към специфичните изисквания на Общността;
(5)
като има предвид, че стандартизацията не може да бъде напълно ефективна, ако не се прилага, с някои изключения, на всички етапи на търговия и при напускане района на производството; като има предвид, че въпреки това може да се предостави изключение за някои операции, които са или съвсем незначителни и специфични, или се извършват в началото на дистрибутивната верига, или са свързани с продукти, предназначени за преработка; като има предвид, че трябва да се отчетат и възможностите за недостиг или за изключително свръхпредлагане; като има предвид, че, за да се гарантира изискваното от стандартите качество, държателят на продуктите носи отговорност за спазването на тези стандарти; като има предвид, че, по-конкретно, потребителските изисквания по отношение характеристиките на плодовете и зеленчуците предполагат произходът на продуктите да се изписва на етикета до и на последния етап от търговията на дребно;
(6)
като има предвид, че производството и търговията на плодовете и зеленчуците трябва да са изцяло съобразени с екологичните изисквания, включително техниките на култивиране, управлението на отпадъчните материали и унищожаването на оттеглени от пазара продукти, особено по отношение качеството на водата, запазването на биологичното разнообразие и съхраняването на селските райони;
(7)
като има предвид, че организациите на производители са основните елементи на общата организация на пазара, чието децентрализирано функциониране тези организации осигуряват на своето равнище; като има предвид, че, при все по-нарастващата концентрация на търсенето, обединяването на предлагането чрез тези организации повече от всякога представлява икономическа потребност с оглед засилването на позициите на производителите на пазара; като има предвид, че подобно обединяване трябва да се извършва доброволно и да докаже своята полезност посредством обхвата и ефективността на услугите, които организациите предлагат на членуващите в тях производители; като има предвид, че не се поставя под въпрос предаването на произведената продукция на специализираните организации на производителите, съществуващи преди влизането в сила на настоящия регламент;
(8)
като има предвид, че една организация на производителите не може да бъде призната от съответната държава-членка за способна да допринася за постигането на целите на общата организация на пазара, ако нейният устав не налага определени изисквания на нейните членове; като има предвид, че на групите производители, които желаят да получат статус на организации на производители в съответствие с настоящия регламент, би трябвало да се предостави преходен период, по време на който съответната група може да получава финансова помощ от съответната държава или от Общността срещу изпълнението на определени ангажименти;
(9)
като има предвид, че трябва да се предостави преходен период на вече признатите по силата на Регламент (ЕИО) № 1035/72 (9) организации на производители, които не могат непосредствено да отговорят на изискванията за признаване на настоящия регламент; като има предвид, че тези организации трябва да имат възможност да демонстрират способността си да въведат необходимите промени;
(10)
като има предвид, че за да се предоставят на организациите на производителите повече отговорности по отношение на собствените им финансови решения, както и предоставените им обществени средства да се съобразят с бъдещите изисквания, е необходимо да се определят условията за ползване на тези средства; като има предвид, че съвместното финансиране на учредените от организациите на производителите оперативни фондове представлява подходяща форма на финансиране;
(11)
като има предвид, че създаването и правилното функциониране на оперативните фондове изисква организациите на производителите да отговарят за реализацията на цялата съответстваща на условията продукция от плодове и зеленчуци на техните членове;
(12)
като има предвид, че, за да се контролират разходите на Общността, е необходимо да се определи горна граница на помощите, отпускани на организациите на производителите, които учредяват оперативни фондове;
(13)
като има предвид, че в региони, в които организацията на производството е слаба, е необходимо да се разреши отпускането на допълнителни национални финансови помощи; като има предвид, че по отношение на държавите-членки, които са особено изостанали по отношение на производствените си структури, тези допълнителни помощи трябва да могат да се възстановяват от Общността посредством общностната рамка за подкрепа;
(14)
като има предвид, че, с цел по-нататъшно засилване на влиянието на организациите на производителите и техните асоциации, с цел осигуряване желаната стабилност на пазара, на държавите-членки трябва да се разреши при определени условия да налагат на нечленуващите в организации производители правилата, особено тези от тях, свързани с производството, търговията и защитата на околната среда, които са възприети за членовете на съответната организация или асоциация на производители за съответния регион; като има предвид, че ако това е правилно аргументирано, определени разходи, свързани с подобно разширено прилагане на правилата, трябва да се поемат от съответните производители, тъй като те ще получат изгода от това разширено прилагане;
(15)
като има предвид, че междубраншовите организации, образувани по инициатива на индивидуални или вече групирани оператори, могат, при положение че включват значителна част от членовете на отделните браншове, свързани с плодовете и зеленчуците, да допринесат за възприемане на ориентирано към пазарните реалности поведение и улесняване осъществяването на търговски подход, който ще подобри отчетността на производствения процес, а следователно и организацията на производството, представянето и търговията на продуктите; като има предвид, че тъй като работата на тези организации може по принцип да подпомогне постигането на целите, предвидени в член 39 от Договора и по-конкретно постигането на целите, залегнали в настоящия регламент, би трябвало, след определяне на съответните форми на дейност, да има възможност да се предостави специално признаване на тези организации, които представят доказателства за достатъчна представителност и осъществяват практическата дейност по отношение на гореспоменатите цели; като има предвид, че разпоредбите за разширяването на обхвата на правилата, приети от организациите на производители и техните асоциации, и за поделянето на разходите, настъпили вследствие на подобно разширяване на обхвата, трябва, поради сходството на преследваните цели, да се отнасят и за междубраншовите организации;
(16)
като има предвид, че, с цел стабилизиране на цените, е желателно организациите на производители да могат да интервенират на пазара, особено като вземат решение да не реализират на пазара определени количества в определени периоди; като има предвид, че тези операции по оттегляне не трябва да се възприемат като алтернатива на самия пазар; като има предвид, че финансирането на оттеглянията от страна на Общността трябва следователно да се ограничи до определен процент от производството и обезщетенията на Общността трябва да са редуцирани, макар че трябва да се позволи използването на оперативните фондове за тази цел; като има предвид, че за постигане на опростяване, обезщетенията на Общността трябва да са с единен фиксиран размер за всеки продукт; като има предвид, че са необходими някои диференциации с цел постигане на сравнимо намаление за всички продукти;
(17)
като има предвид, че интервенцията може да постигне напълно своя ефект само ако оттеглените продукти не се въвеждат отново в нормалните пазарни канали; като има предвид, че е необходимо да се определят алтернативи при използването на оттеглените продукти, за да се избегне по възможност тяхното унищожаване;
(18)
като има предвид, че този нов начин за провеждане на оттеглянията ще позволи да се отменят незабавно разпоредбите в сила, свързани с надхвърлянето на праговете; като има предвид, че би било разумно обаче да се запази основният принцип на тези разпоредби за преходен период, като се предоставят на Общността правомощия за предприемане на действия на базата на този принцип при необходимост;
(19)
като има предвид, че по силата на Регламент (ЕO) № 3290/94 (10) Съветът е приел корекциите и преходните мерки, необходими за прилагането в селскостопанския сектор на споразуменията, сключени в рамките на Уругвайския кръг от многостранни търговски преговори, и по-конкретно новия търговски режим с трети страни в сектора на плодовете и зеленчуците; като има предвид, че разпоредбите на приложение XIII към Регламент (ЕO) № 3290/94 са добавени в настоящия регламент; като има предвид, че когато обаче продуктите се внасят в Общността за промишлена преработка, те не се продават на консигнация; като има предвид, че проверката на входната цена може следователно да се извърши не според фиксирана стойност, а на друга основа; като има предвид, че съответните разпоредби трябва да се допълнят в този смисъл;
(20)
като има предвид, че правилата на общата организация на пазара трябва да се спазват от всички оператори, за които те се отнасят, като в противен случай ефектът им ще бъде деформиран с всички произтичащи от това последствия както по отношение на използването на обществени ресурси, така и по отношение на конкуренцията между операторите; като има предвид, че за сектора е необходимо да се създаде специално звено от инспектори на Общността; като има предвид, че поради бюджетни причини и за постигане на ефективност това звено трябва да се състои от служители на Комисията и евентуално друг персонал; като има предвид, че е необходимо също така създаде разпоредба за санкции на Общността, които да гарантират еднообразното прилагане на новите правила в цялата Общност;
(21)
като има предвид, че неотделим елемент на правилното управление на общата организация на пазара е неговото детайлно познаване; като има предвид, че за тази цел е необходимо да се предвидят съответните мерки;
(22)
като има предвид, че отпускането на определени помощи би могло да изложи на риск функционирането на общия пазар; като има предвид, че следователно действието на разпоредбите на Договора, предвиждащи проверката на отпусканите от държавите-членки помощи, както и забраната на несъвместимите с общия пазар помощи, трябва да бъде разширено и да обхване сектора, посочен в настоящия регламент;
(23)
като има предвид, че общата организация на пазара в този сектор трябва да вземе под внимание правилно и едновременно целите, залегнали в членове 39 и 110 от Договора;
(24)
като има предвид, че за да се улесни прилагането на настоящия регламент, е необходимо да се създаде процедура за тясно сътрудничество между държавите-членки и Комисията посредством управителен комитет;
(25)
като има предвид, че за да се преодолее особено неблагоприятната ситуация в сектора на лешниците, е необходимо да се отпуснат фиксирани помощи за лешниците, събрани през пазарните 1997-1998, 1998-1999 и 1999-2000 години,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
1. Настоящият регламент създава обща организация на пазара на плодове и зеленчуци.
2. Общата организация на пазара обхваща следните продукти:
Код по КН
Описание
0702 00
Домати, пресни или охладени
0703
Лук, шалот, чесън, праз и други лукови зеленчуци, пресни или охладени
0704
Зеле, карфиол, къдраво зеле, алабаш и подобни, годни за консумация зеленчуци от вида Brassica, пресни или охладени
0705
Марули (Lactuca sativa) и цикория (Cichorium spp.), прeсни или охладени
0706
Моркови, репи, салатно цвекло, козя брада, целина с едри глави, репички и други подобни кореноплодни, пресни или охладени
0707 00
Краставици и корнишони, пресни или охладени
0708
Бобови зеленчуци, със или без шушулките, пресни или охладени
ex 0709
Други зеленчуци, пресни или охладени, с изключение на зеленчуците с кодове 0709 60 91, 0709 60 95, 0709 60 99, 0709 90 31, 0709 90 39 и 0709 90 60
ex 0802
Други черупкови плодове, пресни или сушени, с или без черупките, или обелени, с изключение на орехи от арека (или бетел) и от кола от код 0802 90 30
0803 00 11
Пресни хлебни банани
ex 0803 00 90
Сушени банани
0804 20 10
Смокини, пресни
0804 30 00
Ананаси
0804 40
Авокадо
0804 50 00
Гуайави, манго и мангустани
0805
Цитрусови плодове, пресни или сушени
0806 10 21
0806 10 29
0806 10 30
0806 10 40
0806 10 50
0806 10 61
0806 10 69
Прясно десертно грозде
0807
Пъпеши (в това число и дините) и папаи, пресни
0808
Ябълки, круши и дюли, пресни
0809
Кайсии, череши, праскови (включително нектарини), сливи и трънки, пресни
0810
Други плодове, пресни
0813 50 31
0813 50 39
Смеси, изключително от сушени черупкови тропически плодове с кодове по 0801 и 0802
1212 10 10
Рожкови
3. Пазарните години за включените в параграф 2 продукти се определят, ако е необходимо, в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
ДЯЛ I
Класификация на продуктите
Член 2
1. Продуктите, които следва да бъдат доставяни пресни на потребителите, могат да се класифицират според набор от стандарти.
2. Стандартите за пресни плодове и зеленчуци, съдържащи се в приложение I, се приемат съгласно предвидената в член 46 процедура за прилагане на общата организация на пазарите. За тази цел се вземат под внимание стандартите на ООН/ИКЕ, препоръчани от Работната група по стандартизация на бързоразвалящи се продукти и развитие на качеството към Икономическата комисия за Европа.
Докато бъдат приети нови стандарти, продължават да се прилагат стандартите, разработени в съответствие с член 2 от Регламент (ЕИО) № 1035/72.
3. Комисията, като действа в съответствие с предвидената в член 46 процедура, може да добави други продукти към списъка в приложение I.
Член 3
1. Държателят на продуктите, обхванати от приетите стандарти за качество, няма право да излага подобни продукти или да ги предлага за продажба, или да ги доставя, или търгува по какъвто и да било друг начин в рамките на Общността, освен в съответствие с тези стандарти. Държателят на продуктите носи отговорност за спазването на това съответствие.
Въпреки това държавите-членки могат да освободят следните видове продукти от изискването за спазване на стандартите за качество или на някои от техните разпоредби:
a)
продуктите, които са изложени или предлагани за продажба, продавани, доставяни или търгувани по какъвто и да било друг начин от производителя на пазарите на едро, и по-специално на пазарите на производители, разположени в производствения район;
б)
продуктите, които са транспортирани от тези пазари на едро до местата за заготовка и опаковане и до складовите съоръжения, разположени в същия производствен район.
В случаите, когато се прилага втората алинея, съответната държава-членка уведомява Комисията за това, както и за предприетите в тази връзка мерки.
2. Следните видове продукти се освобождават от изискването за спазване на стандартите за качество в даден производствен район:
a)
продуктите, които се продават или доставят от производителя до местата за заготовка и опаковане или до складовите съоръжения, или се транспортират от неговото стопанство до подобни места;
б)
продуктите, които се транспортират от складовите съоръжения до местата за заготовка и опаковане.
3. Следните видове продукти се освобождават от изискването за спазване на стандартите за качество:
а)
продуктите, които се транспортират до преработвателни предприятия освен ако за предназначените за промишлена преработка продукти не са установени минимални стандарти за качество в съответствие с предвидената в член 46 процедура;
б)
продукти, предлагани на потребителите за тяхно лично ползване в самото стопанство на производителя;
в)
по решение на Комисията, взето по молба на държава-членка, посредством предвидената в член 46 процедура - продуктите от определен регион, които са продадени в мрежата за търговия на дребно на този регион за целите на утвърдено традиционно местно потребление.
4. Необходимо е да се представят доказателства в подкрепа на това, че обхванатите в параграф 2 и параграф 3, буква а) продукти отговарят на определените условия, особено по отношение на тяхното предназначение.
Член 4
Ако, вследствие силен недостиг или изключително свръхпредлагане, доставянето на съобразени със стандартите за качество продукти е недостатъчно или очевидно надхвърля потребителското търсене, се приемат мерки за дерогиране на прилагането на тези стандарти за ограничен период в съответствие с международните задължения на Общността, както и с предвидената в член 46 процедура.
Член 5
1. Изискваната от стандартите за качество информация трябва да бъде изписана четливо на видно място от едната страна на опаковката, като се отпечатва неделимо направо на опаковката или на етикет, който е неразделна част от или е прикрепен неподвижно към опаковката.
2. За стоките, които се превозват в насипно състояние и се товарят направо на превозното средство, предвидените в параграф 1 данни се прилагат в документ, придружаващ стоките или прикрепен на видно място вътре в транспортното средство.
Член 6
При опаковането на продуктите на етап търговия на дребно въпросните данни трябва да са изписани четливо и да са на видно място.
При предварително опакованите продукти по смисъла на Директива 79/112/ЕИО (11) се посочва нетното тегло в допълнение към данните, изисквани от общите стандарти за качество. Въпреки това при продуктите, които обикновено се продават на бройка, изискването за посочване на нетното тегло не се прилага, ако бройката на продуктите се вижда ясно и се брои лесно отвън или, в противен случай, ако тази бройка е посочена на етикета.
Продуктите могат да се продават и неопаковани, при условие че търговецът на дребно заедно със стоките е изложил табела, на която на видно място и четливо са посочени изискваните от съответните стандарти за качество данни относно:
-
сорта,
-
произхода на продукта,
-
класа.
Член 7
За да се установи дали обхванатите от стандартите за качество продукти съответстват на разпоредбите на членове 3-6, се извършват проверки съобразно дял VI посредством вземане на проби на всички етапи от търговията, както и по време на транспортирането, от органи, определени от всяка държава-членка.
За предпочитане е тези проверки да се извършват преди изпращането от производствените райони, когато продуктите се опаковат или товарят.
Всяка държава-членка съобщава на останалите държави-членки и на Комисията наименованията на органите, които е назначила за извършването на тези проверки.
Член 8
1. Обхванатите от стандартите за качество продукти могат да се внасят от трети страни само ако съответстват на стандартите за качество или на стандарти, които са поне еквивалентни на тях.
2. Членове 3-7 се прилагат за продукти, които са внесени в Общността, след приключването на формалностите по вноса в съответствие с настоящите правила на Общността.
Член 9
1. Обхванатите от стандартите за качество продукти могат да се изнасят в трети страни само ако съответстват на тези стандарти.
Въпреки това могат да се предоставят дерогации в съответствие с определената в член 45 процедура с цел спазване изискванията на пазарите, за които са предназначени тези продукти.
2. Продуктите за износ в трети страни се подлагат на проверка за съответствие със стандартите за качество преди напускане на митническата територия на Общността.
Член 10
Необходимите за еднообразното прилагане на този дял мерки се приемат в съответствие с определената в член 46 процедура.
При предназначените за внос в Общността продукти тези мерки могат да се изразяват в одобряване от страна на официалните контролни органи на третата страна-износител.
ДЯЛ II
Организации на производителите
Член 11
1. За целите на настоящия регламент „организация на производителите“ е всяко юридическо лице:
a)
което е учредено по собствена инициатива на производителите на следните видове продукти, включени в член 1, параграф 2:
i)
плодове и зеленчуци,
ii)
плодове,
iii)
зеленчуци,
iv)
продукти, предназначени за преработка,
v)
цитрусови плодове,
vi)
черупкови плодове,
vii)
гъби;
б)
което има, по-специално, цел да:
1.
гарантира, че производството се планира и адаптира спрямо търсенето, особено по отношение на качество и количество;
2.
стимулира концентрирането на доставките и пускането на пазара на продукцията на своите членове;
3.
намаляване на производствените разходи и стабилизиране на производствените цени;
4.
насърчаването на практиките на култивиране, производствените технологии и разумното природосъобразно управление на отпадъците, по-специално насочени към запазване качеството на водата, почвите и ландшафта, както и защита и/или увеличаване на биологичното разнообразие;
в)
чийто устав изисква от членовете, по-специално, да:
1.
прилагат приетите от организацията правила, свързани с отчитането на произведената продукция, със самото про изводство, с търговията и опазването на околната среда;
2.
принадлежат към само една от организациите на производителите, посочени в буква а), по отношение на производството от дадено стопанство на един от видовете продукти, изброени в буква а);
3.
търгуват цялата си продукция от съответните видове продукти посредством организацията на производителите.
Въпреки това, ако организацията на производителите разреши това и в съответствие с установените от нея условия, членовете-производители могат:
-
да продават не повече от 25 % от своята продукция, ако членуват в организация на производители на плодове и зеленчуци, посочена в буква а), i), и не повече от 20 % от своята продукция, ако членуват в други организации на производители, в своите стопанства пряко на потребителите за техни лични нужди и заедно с това
-
да търгуват сами или чрез друга организация на производителите, определени от тяхната собствена организация, количества продукти, които са незначителни спрямо търгуваните от собствената им организация количества;
-
да търгуват чрез друга организация на производители, определени от тяхната собствена организация, продукти, които поради своя характер обичайно не са включени в търговската дейност на съответната организация;
-
в съответствие с определената в член 46 процедура да получат правото да сключват, чрез дерогация, преки договори за определени продукти с преработвателни предприятия дегресивно и за преходен период до 31 декември 1999 г.;
4.
да предоставят информацията, искана от организациите на производители за статистически цели, по-специално информацията относно засетите площи, произведените количества, добивите и преките продажби;
5.
да заплащат предвидените в правилника на организацията парични вноски за създаването и попълването на оперативния фонд, предвиден в член 15;
г)
чийто устав предвижда:
1.
процедури за определяне, приемане и изменение на предвидените в буква в), точка 1 правила;
2.
от членовете да се заплащат финансови вноски, посредством които да се финансира организацията на производители;
3.
правила, които позволяват на производителите да контролират по демократичен начин своята организация и вземаните от нея решения;
4.
санкции за нарушаването на задълженията, залегнали в устава, по-специално неплащането на финансови вноски, или за нарушаването на правилата, приети от организацията на производители;
5.
правила за приемането на нови членове, и по-специално минимален срок за членство; и
6.
счетоводните и бюджетни правила, необходими за работата на организацията;
д)
която е призната от съответната държава-членка съгласно параграф 2.
2. Държавите-членки признават като организации на производители за целите на настоящия регламент всички кандидатстващи за такова признаване групи производители, при условие че:
а)
отговарят на предвидените в параграф 1 изисквания, като предоставят съответните доказателства, включително и по отношение наличието на минималния брой членове и реализирането на минималния обем търгувана продукция, което се установява посредством предвидената в член 45 процедура;
б)
има достатъчно доказателства, че те могат да осъществяват правилно своята дейност както по отношение на сроковете, така и на ефективността;
в)
дават възможност на своите членове да ползват техническа помощ за използването на екологични практики на култивиране;
г)
ефективно предоставят на своите членове техническите средства за съхраняване, опаковане и търгуване на тяхната продукция, като заедно с това осигуряват необходимото търговско и бюджетно обслужване на тяхната дейност.
3. Държавите-членки могат също така да признаят като организации на производители за целите на настоящия регламент организациите на производители, различни от посочените в параграф 1, буква а), съществуващи преди влизането в сила на настоящия регламент и признати съгласно Регламент № 1035/72 преди началната дата на прилагане на настоящия регламент.
Когато съгласно предходната алинея държавите-членки признават организации на производители, се прилагат изискванията, съдържащи се в параграф 1, с изключение на тези в параграф 1, буква а) и, ако е необходимо, на тези в параграф 1, буква в), 2), както и изискванията, съдържащи се в параграф 2.
Член 12
1. Държавите-членки:
а)
вземат решение дали да признаят съответната организация на производители в срок от три месеца от подаването на заявление, придружено от всички необходими документи;
б)
провеждат проверки на редовни интервали, констатиращи дали организациите на производителите спазват условията за признаване, като при нарушения на тези условия налагат санкции на тези организации и оттеглят признаването, ако това е необходимо;
в)
в срок от два месеца уведомяват Комисията относно всяко решение за предоставяне, отказване или оттегляне на признаването.
2. Условията и честотата, при които държавите-членки докладват на Комисията относно упражняваната от организациите на производители дейност, се определят в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
Комисията проверява дали се спазват член 11 и параграф 1, буква б) от настоящия член, като извършва проверки в съответствие с дял VI, като в резултат от констатираното по време на проверките може да изиска от държавите-членки да оттеглят признаването.
Член 13
1. Организациите на производителите, признати по Регламент (ЕИО) № 1035/72 преди влизането в сила на настоящия регламент, които не отговарят на условията за признаване съгласно член 11 от настоящия регламент без преходен период, могат да продължат да функционират в съответствие с разпоредбите на дял IV в срок от две години след неговото влизане в сила, при условие че продължат да спазват изискванията на въпросните членове от Регламент (ЕИО) № 1035/72.
2. Споменатият в параграф 1 срок от две години може да бъде удължен до пет години, ако съответната организация на производители:
а)
в срок до определена дата преди края на посочения в параграф 1 двегодишен период представи план за действие, с оглед придобиването на признаване в съответствие с член 11, параграф 2, на съответната държава-членка, която трябва или да го приеме, или да го отхвърли;
б)
при представянето на своя план за действие може да удостовери, че е учредила посочения в член 15 оперативен фонд;
в)
задължава се, под заплаха от определени от съответната държава-членка санкции, да завърши изпълнението на своя план за действие преди края на петгодишния период.
3. Организациите на производители, които вече не отговарят на предвидените в параграф 2 условия, независимо по каква причина и в какъв момент, губят статута си на такива в съответствие с предвидените в член 12, параграф 1, буква б) условия.
Въпреки това първата алинея се прилага, без това да засяга никое от индивидуалните права, които съответната организация на производителите може да е придобила в съответствие с Регламент (ЕИО) № 1035/72.
Член 14
1. Новите организации на производители или тези, които не са били признати в съответствие с Регламент (ЕИО) № 1035/72 преди влизането в сила на настоящия регламент, могат да получат преходен период от максимум пет години, през който да изпълнят предвидените в член 11 условия за признаване.
За да изпълнят условията за признаване, организациите представят на съответната държава-членка поетапен план за признаване, чието приемане поставя началото на посочения в първата алинея петгодишен период и съставлява предварително признаване.
2. По време на четирите години след датата на предварително признаване държавите-членки могат да отпуснат на предвидените в параграф 1 организации на производители:
а)
помощ за насърчаване на тяхното учредяване и улесняване на административната им дейност;
б)
помощ, предоставена пряко или посредством кредитни институции, под формата на специални заеми, предназначени да покрият част от инвестициите, свързани с получаването на признаване и започване изпълнението на плана за признаване, посочен в параграф 1, втора алинея.
3. Предвидената в параграф 2 помощ се възстановява от Общността в съответствие с член 51, параграфи 2 и 3.
4. Преди да предоставят предварително признаване, държавите-членки информират Комисията за своите намерения и свързаните с тях финансови последствия.
5. Ако дадена организация на производители представи план за признаване на националните органи в държава-членка, това предполага, че тя приема задължението да допуска проверките от страна както на националните органи, така и на органите на Общността в съответствие с дял VI, по-специално по отношение на правилното управление на обществени средства.
6. Държавите-членки налагат съответните санкции на организациите на производители, които не изпълняват своите задължения.
7. Подробните правила за прилагане, приети съгласно член 48, за изпълнението на настоящия член, включват разпоредби, гарантиращи, че изплащаните на португалските организации на производителите помощи не са по-малки по размер, изразен като процент от стойността на търгуваната продукция от съответната организация на производителите, от размера на отпусканите по силата на Регламент (ЕИО) № 746/93 (12) помощи.
Член 15
1. Финансовата помощ на Общността се отпуска при предвидените в настоящия регламент условия за организации на производителите, учредяващи оперативен фонд.
Този фонд се поддържа от финансови вноски, събирани от членуващите производители на базата на количествата или стойността на действително изтъргуваните плодове и зеленчуци, както и от посочената в първата алинея финансова помощ.
2. Посочените в параграф 1 оперативни фондове се използват за следните цели:
а)
финансиране на оттегляния от пазара при предвидените в параграф 3 условия;
б)
финансиране на оперативна програма, която се представя на компетентните национални органи и се одобрява от тях в съответствие с член 16, параграф 1.
Тези фондове могат да се използват и за цялостно или частично финансиране на план за действие, представен от организация на производителите, както е посочено в член 13.
3. Използването на оперативния фонд за финансиране на оттеглянията от пазара се счита за допустимо само ако националните компетентни органи са одобрили оперативна програма за това. Финансирането се извършва под една или повече от следните форми:
а)
изплащането на обезщетение за оттеглянето от пазара на невключени в приложение II продукти, които отговарят на действащите стандарти, ако такива са предвидени съгласно член 2;
б)
добавка към обезщетението на Общността за оттегляне от пазара.
Държавите-членки могат да определят максимален размер на обезщетенията или добавките към тях, но така определеният размер на добавките, добавен към размера на обезщетенията на Общността за оттегляне от пазара, не може да надхвърля максималния размер на цените за оттегляне за пазарната 1995-1996 година в съответствие с член 16, параграф 3, буква a), член 16, буква а), член 16, буква б) и член 18, параграф 1, буква a), първо тире от Регламент (ЕИО) № 1035/72.
Частта от оперативния фонд, която се използва за финансиране на оттеглянията от пазара, не може да надхвърля 60 % през първата година, 55 % - през втората, 50 % - през третата, 45 % - през четвъртата, 40 % - през петата и 30 % - от шестата година нататък, започващи от датата на одобрението от компетентните национални органи на първата оперативна програма, представена от съответната организация на производителите и одобрена от органите.
Предвидените в член 22, параграфи 3, 4 и 5 граници се прилагат към оттеглянията, посочени в първа алинея, буква а) от настоящия параграф.
4. Оперативните програми, посочени в параграф 2, буква б):
а)
си поставят няколко от посочените в член 11, параграф 1, буква б) цели, както и други, и по-конкретно следните: подобряване качеството на продуктите, увеличаване търговската стойност на продуктите, стимулиране за продуктите, насочени към потребителите, създаване на технологични линии за биологични продукти, насърчаване на интегрираното производство или на други производствени методи, насочени към опазване на околната среда и намаляване на оттеглянията от пазара;
б)
включват дейности, насочени към развитието на използването на природосъобразни техники от членовете, както по отношение на практиките на култивиране, така и по отношение на управлението на отпадъците.
„Природосъобразни техники“ означава по-конкретно технологиите, насочени към постигането на целите, предвидени в член 1, букви a), б) и в) от Регламент (ЕИО) № 2078/92 (13);
в)
създават финансова разпоредба относно техническите и човешки ресурси, необходими за осигуряване спазването на фитосанитарните стандарти и правила, както и на максимално допустимите равнища на остатъчни вещества.
5. Предвидената в параграф 1 финансова помощ се равнява на сумата на посочените в същия параграф и действително заплатени финансови вноски, но ограничена до 50 % от действителните разходи, извършени в съответствие с параграф 2.
Този процент е 60 %, ако оперативната програма или част от оперативната програма е представена:
а)
или от няколко организации на производителите, действащи в различни държави-членки по транснационални схеми, с изключение на предвидените в параграф 2, буква a) дейности;
б)
или от една или повече организации на производителите, участващи в схеми, работещи на междубраншова база.
Въпреки това максимумът на финансовата помощ е ограничен до 4 % от стойността на търгуваната продукция на всяка организация на производители, при условие че общият размер на финансовата помощ представлява по-малко от 2 % от общия оборот на всички организации на производителите. За да се гарантира спазването на тази граница се извършва авансово плащане от 2 %, като остатъкът от помощите се предоставя, след като е известен общият брой на заявленията за отпускане на помощи. След 1999 г. стойността от 4 % нараства на 4,5 %, като заедно с това процентът на общия оборот нараства от 2 на 2,5 %.
6. В тези региони на Общността, в които степента на организираност на производителите е особено ниска, държавите-членки могат да получат правото, след представяне на надлежно аргументирано искане, да предоставят на организациите на производителите национална финансова подкрепа, равна на не повече от половината от общия размер на финансовите вноски на членовете. Тази помощ се предоставя в допълнение към оперативния фонд.
За държавите-членки, в които по-малко от 15 % от общото производство на плодове и зеленчуци се търгува от организации на производители и тази продукция съставлява поне 15 % от общото селскостопанско производство, предвидената в първата алинея помощ може да се възстанови от Общността по молба на съответната държава-членка посредством общностната рамка за подкрепа.
Член 16
1. Предвидените в член 15, параграф 2, буква б) оперативни програми се представят на компетентните национални органи, които ги одобряват или отхвърлят, или изискват тяхното изменение в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент.
Държавите-членки създават национална рамка за определяне на общите условия, свързани с предвидените в член 15, параграф 4, буква б) мерки. Те представят предлаганата рамка за одобрение на Комисията, която може да изиска определени изменения в тримесечен срок, ако установи, че предложението не способства за постигането на целите, съдържащи се в член 130с от Договора, както и в Програмата на Общността за политика и дейности във връзка с околната среда и устойчивото развитие.
2. Най-късно до края на всяка година организациите на производителите представят на Комисията разчетения размер на оперативния фонд за следващата година, като представят и съответните аргументи на базата на разчетите от оперативната програма, разходите за настоящата година и евентуално за предишни години, както и, ако това е необходимо, на базата на прогнозните количества произведена продукция за следващата година. Съответната държава-членка, преди 1 януари на следващата година, уведомява организацията на производители относно разчетения размер на финансовата подкрепа, съобразен с предвидените в член 15, параграф 5 граници.
Свързаните с финансовата подкрепа плащания се извършват на база направените разходи във връзка със схемите, обхванати от оперативната програма. Могат да се извършват и авансови плащания за същите схеми, като за това се изисква представяне на гаранция или обезпечение.
В началото на всяка година и най-късно до 31 януари организацията на производителите уведомява държавата-членка относно окончателния размер на разходите за предишната година, като прилага необходимите придружаващи документи, за да може да получи остатъка от финансовата помощ на Общността.
3. Една призната от съответната държава-членка асоциация на организации на производителите може да замества своите членове за целите на управлението на техния оперативен фонд по смисъла на член 15, параграф 1, както и за разработването, прилагането и представянето на оперативните програми, както е предвидено в член 15, параграф 2, буква б). В подобни случаи асоциацията получава финансовата помощ и прави уведомлението, предвидено в параграф 2 от настоящия член.
4. Оперативните програми и тяхното финансиране от производители и организациите на производителите, от една страна, и от фондовете на Общността, от друга, имат минимална продължителност от три години и максимална продължителност от пет години.
5. Представянето на оперативна програма на държавата-членка от организация на производителите или, ако се използва посочената в параграф 3 възможност, от съответната асоциация на организации на производителите, предпоставя ангажимента на тази организация или асоциация да бъде обект на проверки от страна на националните органи или на Общността в съответствие с дял VI, особено по отношение на правилното управление на обществените ресурси.
Член 17
Ако общите инструменти на общата организация на пазара се окажат недостатъчни или неподходящи по отношение на включените в член 1, параграф 2 продукти, които имат голямо местно или регионално значение в икономическо или екологично отношение и които срещат продължителни трудности на пазара на Общността, дължащи се по-специално на силна международна конкуренция, могат да се предприемат специфични мерки за подобряване конкурентността на тези продукти в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
Член 18
1. Когато организация на производителите или асоциация на организации на производителите, приели същите правила, която функционира в специфична икономическа област, се счита, по отношение на определен продукт, за представителна за производството и производителите в тази област, съответната държава-членка може, по молба на организацията или асоциацията, да направи следните правила задължителни за установените в областта производители, които не принадлежат към една от посочените по-горе организации:
а)
правилата, посочени в точка 1 от член 11, параграф 1, буква в),
б)
приетите от организацията или асоциацията правила, свързани с оттеглянията от пазара,
при условие че правилата:
-
са били в сила в продължение на поне една пазарна година,
-
са включени в изчерпателния списък в приложение III,
-
са задължителни за не повече от три пазарни години.
2. За целите на настоящия член „икономическа област“ означава географска зона, съставена от прилежащи или съседни производствени региони, в които условията за производство и търговия са хомогенни.
3. Една организация или асоциация на организации се счита за представителна по смисъла на параграф 1, ако нейните членове съставляват поне две трети от общия брой на производителите в икономическа област, където тя оперира, и обхваща поне две трети от производството на тази област.
4. Правилата, които се обявяват за задължителни за всички производители в определена икономическа област:
а)
не трябва да причиняват никаква вреда на останалите производители в държавата-членка или в Общността;
б)
не се прилагат, освен ако не ги обхващат изрично, за продукти, предназначени за преработка по силата на договор, подписан преди началото на пазарната година, с изключение на посочените в параграф 1, буква а) правила за отчитане на производството;
в)
не трябва да влизат в противоречие с действащите национални правила, както и с тези на Общността.
5. Държавите-членки уведомяват незабавно Комисията относно правилата, които са обявили за задължителни за всички производители в специфична икономическа област. Тези правила се публикуват в серия С на Официален вестник.
Комисията решава, че съответната държава-членка трябва да отмени разширяването на обхвата на правилата, прието от същата държава-членка:
а)
ако установи, че въпросното разширяване на обхвата на правилата върху други производители изключва конкуренцията в значителна част от вътрешния пазар или застрашава свободната търговия, или целите на член 39 от Договора;
б)
ако установи, че член 85, параграф 1 от Договора се прилага за споразумението, решението или съгласуваната практика, обхватът на които е решено да се разшири до други производители. Решението на Комисията по отношение на това споразумение, решение или съгласувана практика се прилага от датата на тази констатация;
в)
ако, в резултат от провеждането на последващи проверки в съответствие с дял VI, се установи, че настоящият член не е спазен.
6. Когато се прилага параграф 1, съответната държава-членка може да реши, след внимателно разглеждане на представените доказателства, че нечленуващите производители са задължат към организацията или на асоциацията за частта от плащаните от членуващите производители финансови вноски, доколкото тези средства се използват за покриване на:
а)
административните разходи, произтичащи от прилагането на посочените в параграф 1 правила;
б)
разходите, свързани с научна дейност, пазарни проучвания и търговски промоции, предприети от организацията или асоциацията, от които всички производители във съответната област имат изгода.
7. Държавите-членки представят на Комисията предвидения в параграф 2 списък с икономически области. В срок от един месец след неговото представяне Комисията одобрява списъка или, след консултиране със съответната държава-членка, взема решение относно измененията в него, които последната трябва да извърши. Одобреният списък се публикува в серия С на Официален вестник на Европейските общности.
ДЯЛ III
Междубраншови организации и споразумения
Член 19
1. По смисъла на настоящия регламент „признати междубраншови организации“, наричани по-нататък „междубраншови организации“, са правни субекти, които:
а)
са образувани от представители на икономически дейности, свързани с производството на и/или търговията със, и/или преработката на посочените в член 1, параграф 2 продукти;
б)
са създадени по инициатива на всички или някои от организациите или асоциациите, които ги съставляват;
в)
осъществяват няколко от следните дейности в един или повече региони на Общността, като отчитат интересите на потребителите:
-
усъвършенстват познаването и прозрачността на производството и пазара,
-
подпомагат координирането на пускането на пазара на плодовете и зеленчуците, особено по отношение на научната дейност и пазарните проучвания,
-
разработват стандартни типове договори, съобразени с правилата на Общността,
-
използват по-пълно потенциала на произведените плодове и зеленчуци,
-
предоставят необходимата информация и извършват научните изследвания, позволяващи на производството да се адаптира към продукти, които съответстват на пазарните изисквания и на вкусовете и очакванията на потребителите, особено по отношение на качеството на продукта и опазването на околната среда,
-
търсят начини за ограничаване употребата на фитосанитарни продукти и други материали, като по този начин гарантират качеството на продукта и съхраняването на почвите и водите,
-
развиват методи и средства за усъвършенстване качеството на продукта,
-
използват потенциала на биологичното земеделие и го защитават, както и наименованията за произход, етикетите за качество и географските указания,
-
насърчават интегрираното производство или други природосъобразни производствени методи,
-
определят правила, свързани със залегналите в приложение III правила за производството и търговията, които са по-строги от тези на Общността или от националните правила;
г)
са признати от съответната държава-членка при условията, установени в параграф 2.
2. Ако структурите на съответната държава-членка разрешат това, държавите-членки могат да признаят за междубраншови организации по смисъла на настоящия регламент всички създадени на техните територии организации, които са представили подходящо заявление, при условие че:
а)
организациите провеждат своята дейност в един или повече региони на тази територия;
б)
представляват значителен дял от производството на и/или търговията със, и/или преработката на плодове и зеленчуци и продукти, получени посредством преработката на плодове и зеленчуци във въпросния регион или региони, като, ако функционират в повече от един регион, могат да демонстрират минимално равнище на представителност във всеки един от регионите за всеки един от браншовете, които те съставляват;
в)
реализират няколко от предвидените в параграф 1, буква в) мерки;
г)
самите те не участват в производството или преработката, или търговията на плодове и зеленчуци или на продукти, получени посредством преработката на плодове и зеленчуци;
д)
не извършват никоя от посочените в член 20, параграфи 3 дейности.
3. Преди да признаят междубраншовите организации, държавите-членки уведомяват Комисията относно кандидатстващите за признаване организации, като предоставят цялата необходима информация относно тяхната представителност и различните им дейности, заедно с цялата останала информация, необходима за извършване на оценка.
Комисията може да оспори признаването в срок от два месеца след това уведомяване.
4. Държавите-членки:
а)
решават дали да признаят съответната междубраншова организация в срок от три месеца след подаването на заявление, придружено от всички съответни придружаващи документи;
б)
на редовни интервали провеждат проверки, посредством които установяват дали междубраншовите организации отговарят на условията за признаване, налагат им съответните санкции при констатирани нарушения на тези условия и, ако това е необходимо, оттеглят признаването;
в)
оттеглят признаването, ако:
i)
вече не се изпълняват предвидените в настоящия регламент условия за признаване;
ii)
междубраншовата организация наруши някоя от забраните, наложени в член 20, параграф 3, без това да засяга всякаква друга санкция, наложена по силата на националното право;
iii)
междубраншовата организация не изпълни предвиденото в член 20, параграф 2 задължение за уведомяване;
г)
в срок от два месеца уведомяват Комисията относно всяко решение за предоставяне, отказ или оттегляне на признаване.
5. Условията и честотата, при които държавите-членки отчитат пред Комисията дейностите на междубраншовите организации, се определят в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
Комисията следи дали се спазват параграф 2 и параграф 4, буква б), като извършва проверки в съответствие с дял VI и може в резултат от проверките да изиска от съответната държава-членка да оттегли признаването.
6. Признаването представлява разрешение за осъществяване на предвидените в буква в) от параграф 1 мерки, съобразени с разпоредбите на настоящия регламент.
7. Комисията публикува в серия С на Официален вестник на Европейските общности списък на признатите междубраншови организации, като посочва икономическата сфера или област на тяхната дейност и извършваните по смисъла на член 21 дейности. Публикуват се и оттеглянията на признаването.
Член 20
1. Чрез дерогация от член 1 от Регламент № 26 (14) член 85, параграф 1 от Договора не се прилага към споразуменията, решенията и съгласуваните практики на признатите междубраншови организации, предназначени за прилагане на посочените в член 19, параграф 1, буква в) мерки.
2. Параграф 1 се прилага само при условие че:
-
споразуменията, решенията и съгласуваните практики са известени на Комисията и че
-
в срок от два месеца след получаването на цялата информация Комисията не е установила, че въпросните споразумения, решения и съгласувани практики са несъвместими с правилата на Общността.
Споразуменията, решенията и съгласуваните практики не могат да се прилагат преди изтичането на срока, посочен във второ тире от първата алинея.
3. Споразуменията, решенията и съгласуваните практики, които:
-
могат да доведат до разделянето на пазарите под каквато и да било форма в рамките на Общността,
-
могат да нарушат стабилното функциониране на организацията на пазара,
-
могат да създадат нарушения на конкуренцията, които нямат съществено значение за постигане на целите на Общата селскостопанска политика, отразени в мярката за междубраншовите организации,
-
изискват фиксирането на цени, без да се засягат предприеманите от междубраншовите организации мерки при прилагането на някои специални разпоредби на правила на Общността,
-
могат да създадат дискриминация или да елиминират конкуренцията по отношение на значителна част от въпросните продукти, при всички случаи се обявяват за противоречащи на правилата на Общността.
4. Ако, след изтичането на двумесечния срок, посочен в параграф 2, първата алинея, второ тире, Комисията установи, че условията за прилагането на настоящия регламент не са изпълнени, тя взема решение, по силата на което член 85, параграф 1 от Договора се прилага към въпросното споразумение, решение или съгласуваната практика.
Това решение на Комисията не поражда действие преди датата на неговото съобщаване на съответната междубраншова организация, освен ако тази междубраншова организация не е дала невярна информация или не е злоупотребила с предвиденото в параграф 1 освобождаване.
5. При многогодишните споразумения предварителното известяване за първата година е валидно и за останалите години от споразумението, но в този случай Комисията може, по своя собствена инициатива или по искане на друга държава-членка, да констатира несъвместимост по всяко време.
Член 21
1. Ако определена междубраншова организация, функционираща в специфичен регион или региони на държава-членка, се счита за представителна по отношение на производството на и/или търговията със, и/или преработката на определен продукт, тази държава-членка може, по молба на организацията, да обяви някои от споразуменията, решенията или съгласуваните практики, договорени в рамките на въпросната организация, за задължителни за ограничен период за други оператори, функциониращи във въпросния регион или региони, независимо дали тези субекти са физически лица или групи, нечленуващи в организацията.
2. Една междубраншова организация се счита за представителна по смисъла на параграф 1, ако тя съответства на поне две трети от производството на и/или търговията със, и/или преработката на съответния продукт или продукти в съответния регион или региони на въпросната държава-членка. Ако заявлението за разширяване на приложното поле на правилата до други оператори обхваща повече от един регион, съответната междубраншова организация трябва да докаже минимална степен на представителност за всеки един от групираните от нея браншове във всеки един от съответните региони.
3. Правилата, за които може да се иска разширяване на обхвата спрямо други оператори:
а)
трябва да са свързани с една от следните цели:
-
предоставяне на сведения за производството и пазарите,
-
приемане на по-строги правила за производство от залегналите в нормативната уредба на Общността или националната нормативна уредба,
-
изготвяне на стандартни типове договори, съобразени с правилата на Общността,
-
приемане на правила за търговията,
-
приемане на правила за опазване на околната среда,
-
предприемане на мерки за насърчаване и експлоатиране потенциала на продуктите,
-
предприемане на мерки за защита на биологичното земеделие, както и на наименованията за произход, етикетите за качество и географските указания,
Правилата, посочени във второ, четвърто и пето тире, не трябва да се различават от включените в приложение III;
б)
трябва да са били в сила в продължение на поне една пазарна година;
в)
могат да бъдат обявени за задължителни за не повече от три пазарни години;
г)
не трябва да причиняват никаква вреда на останалите оператори в държавата-членка или в Общността;
Член 22
1. Държавите-членки незабавно уведомяват Комисията относно правилата, които са обявили за задължителни за всички оператори в един или повече региони. Тези правила се публикуват в серия С на Официален вестник на Европейските общности.
Преди извършването на тази публикация Комисията информира предвидения в член 45 Комитет относно всяко едно уведомяване за разширяване на обхвата на междубраншовите споразумения.
Комисията решава, че съответната държава-членка трябва да отмени разширяването на обхвата на правилата, което същата държава-членка е приела, в случаите, посочени в член 18, параграф 5, втора алинея.
2. В случаите, в които обхватът на правилата за един или повече продукти е разширен и когато една или повече от посочените в член 21, параграф 3, буква a) дейности се провеждат от призната междубраншова организация и са в общ икономически интерес на тези лица, чиято дейност е свързана е един или повече от въпросните продукти, държавата-членка, която е признала организацията, може да вземе решение физическите лица или групите, които не членуват в организацията, но имат изгода от въпросните дейности, да плащат на организацията наложените на членовете финансови вноски в пълен или частичен размер дотолкова, доколкото тези вноски са предназначени за покриване на разходите, извършени пряко в резултат от упражняването на въпросните дейности.
ДЯЛ IV
Режим на интервенции
Член 23
1. Организациите на производителите и техните асоциации могат да решат да не пуснат в продажба дадени от техни членове продукти, изброени в член 1, параграф 2, в количества и периоди, каквито организациите счетат за целесъобразни.
2. Предназначението на продуктите, оттеглени от пазара съгласно параграф 1, се определя от организацията на производителите или асоциацията по такъв начин, че да не нарушава нормалното пласиране на въпросните продукти и да опазва околната среда, особено по отношение качеството на водите и ландшафта.
3. Когато се прилага параграф 1 към всеки един от включените в приложение II продукти, отговарящ на съответните стандарти, организациите на производителите и техните асоциации изплащат на членуващите в тях производители обезщетението за оттегляне на Общността, определено в член 26, за максимум 10 % от изтъргуваното количество.
Десетпроцентовата горна граница в първата алинея се прилага към изтъргуваното количество от всеки продукт единствено от членовете на въпросната организация на производителите или на друга организация, когато се прилага член 11, параграф 1, буква в), с изключение на оттеглянията по член 24.
4. Десетпроцентовата горна граница в параграф 3 се прилага от шестата пазарна година след датата на влизане в сила на настоящия регламент. Провежданите в преходния период от пет пазарни години оттегляния не могат да надвишават следните проценти от изтъргуваната продукция, определени в съответствие с предвидената в член 46 процедура: 50 % през първата пазарна година, 45 % - през втората, 40 % - през третата, 30 % - през четвъртата и 20 % - през петата.
За цитрусовите плодове обаче тези проценти са: 35 % през първата пазарна година, 30 % - през втората, 25 % - през третата, 20 % - през четвъртата и 15 % - през петата.
Втората алинея от параграф 3 се прилага към настоящия параграф.
5. Посочената в параграфи 3 и 4 стойност от 10 % представлява годишна средна стойност за тригодишен период с 3 % годишен марж на превишаване.
6. За ябълките и крушите десетпроцентовата горна граница съгласно параграфи 3, 4 и 5 от настоящия член и член 24 се заменя с 8,5 %.
За пъпешите и дините десетпроцентовата горна граница се прилага от пазарната 1997-1998 година.
Член 24
По отношение на включените в приложение II продукти, организациите на производителите разрешават предоставянето на предвидените в член 23 ползи, по тяхно искане, на производители, които не членуват в никоя от предвидените в настоящия регламент колективни структури. Обезщетението на Общността за оттегляне, обаче, в тези случаи се намалява с 10 %. Освен това изплащаните суми отразяват, след внимателно разглеждане на представените доказателства, направените от членовете общи разходи по оттеглянето. Обезщетението се отпуска за обем не по-голям от 10 % от изтъргуваната продукция на съответния производител.
Член 25
Организациите на производителите и техните асоциации предоставят цялата информация, свързана с прилагането на членове 23 и 24, и особено по отношение на предприетите от тях мерки, насочени към гарантиране екологичната съобразеност на свързаната с оттеглянето практика на техните компетентни национални органи, които изпращат тази информация на Комисията.
Информацията, която следва да се предостави, се определя, при необходимост, в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
Държавите-членки изграждат национална рамка за разработване на общите условия, свързани с методите за оттегляне, които опазват околната среда. Те представят тази система на Комисията, която може да изиска определени изменения в тримесечен срок, ако установи, че предложението не способства за постигането на целите, съдържащи се в член 130с от Договора, както и в Програмата на Общността за политика и дейности във връзка с околната среда и устойчивото развитие.
Член 26
1. Обезщетението за оттегляне на Общността за всеки продукт е включено в приложение V.
2. Обезщетението за оттегляне на Общността е единна сума, чийто размер е еднакъв в цялата Общност.
Член 27
1. Ако пазарът на продукт, включен в приложение II, претърпява или е изложен на риска да претърпи широко разпространени структурни дисбаланси, които водят или могат да доведат до прекалено голям обем на предвидените в член 23 оттегляния, преди началото на пазарната година за този продукт се определя интервенционен праг в съответствие с предвидената в член 46 процедура, като последствията от всяко превишаване на този праг, което за въпросния продукт се оценява на базата на извършените през пазарната година или еквивалентен период оттегляния или според средния годишен обем на интервенциите за период от няколко пазарни години, се понасят финансово от производителите.
Превишаването на интервенционния праг води до намаляване на обезщетението за оттегляне на Общността през следващата пазарна година. Това намаляване не се пренася в следващи пазарни години.
2. В съответствие с предвидената в член 46 процедура се определя следното:
а)
последствията от превишаването на интервенционния праг при всеки продукт;
б)
когато е необходимо, намаленото обезщетение за оттегляне на Общността и мерките, свързани с прилагането на настоящия член.
3. Настоящият член се прилага само през първите пет пазарни години след влизането в сила на настоящия регламент.
Член 28
1. Държавите-членки уведомяват Комисията за всеки пазарен ден през всяка от съответните пазарни години относно цените, регистрирани на техните представителни пазари на производители за определени продукти, притежаващи определени търговски характеристики, като например сорт или вид, клас, размер и опаковка.
2. В съответствие с предвидената в член 46 процедура се съставя списък на тези пазари и продукти и се определя честотата на подаване на информация.
Пазарите в държавите-членки, на които се търгува значителна част от националното производство на даден продукт в продължение на цялата пазарна година или през един от периодите, на които годината е разделена, се считат за представителен пазар по смисъла на параграф 1.
Член 29
1. Държавите-членки плащат предвиденото в член 26 обезщетение за оттегляне на Общността на организациите на производителите или на техните асоциации, които са провели оттегляния в съответствие с членове 23 и 24 и са длъжни да изплатят обезщетението на своите членове или на нечленуващи производители.
Плащанията се извършват в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
2. Обезщетението за оттегляне на Общността се изплаща, без това да засяга никоя от финансовите последици в резултат от превишаването на интервенционния праг.
Освен това обезщетението се намалява с нетните приходи на организациите на производителите и техните асоциации от оттеглените от пазара продукти.
3. Когато организациите на производителите и техните асоциации не са в състояние да насочат продуктите към едно от посочените в член 30, параграф 1 местоназначения, обезщетение за оттегляне на Общността се отпуска само ако продуктите имат местоназначение, съобразено с инструкциите на съответната държава-членка съгласно другите разпоредби на член 30.
Член 30
1. Продуктите, оттеглени от пазара в съответствие с член 23, параграф 1, които останат непродадени, се третират по следния начин:
а)
всички продукти:
-
безплатно разпространение за благотворителни организации и фондации, които са одобрени за целта от държавите-членки, за да бъдат използвани за тяхната дейност, насочена към подпомагането на лица, чието право на обществена помощ е признато по националното право, особено по причина на това, че тези лица не разполагат с необходимите средства за препитание,
-
безплатно разпространение за наказателни институции и детски лагери, както и за болници и старчески домове, определени от държавите-членки, които предприемат всички необходими мерки, за да докажат, че така разпределените количества са допълнителни спрямо нормално закупуваните от тези заведения,
-
безплатно разпространение извън Общността посредством одобрени за целта от държавите-членки благотворителни организации, за нуждаещото се население на трети страни,
и, на второ място,
-
използване за нехранителни цели,
-
използване за храна за животни, в прясно състояние или след преработка от фуражната промишленост;
б)
плодове: безплатно разпространение за ученици извън храната в училищните столове, както и за ученици в училища, които не разполагат със столове,
в)
ябълки, круши, праскови и нектарини: преработка в алкохол над 80 % чрез пряка дестилация на продукта,
г)
всички продукти: насочване на определени класове продукти към преработвателната промишленост, при условие че това не води до нарушаване на конкуренцията в съответните индустрии в рамките на Общността или за вносни продукти. Решение относно прилагането на тази разпоредба се взема в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
2. Когато не е възможно никое от посочените в параграф 1 местоназначения, оттеглените продукти могат да се насочат към преработка в компост или процес на биологично разлагане, разрешен от съответната държава-членка.
3. Безплатното разпространение, предвидено в параграф 1, буква а), първо, второ и трето тире, параграф 1, буква б), се организира от съответните организации на производителите под надзора на държавите-членки.
Въпреки това по отношение безплатното разпространение на плодове за учениците Комисията може да поеме инициативата и отговорността за реализирането на местни пилотни проекти в рамката на мерките за научни изследвания и стимулиране.
4. Държавите-членки подпомагат установяването на контакти между организациите на производителите и благотворителните организации, както и други институции, които могат да имат интерес от използването на оттеглените от пазара продукти на тяхна територия в рамките на някоя от формите на безплатно разпространение, предвидени в букви а) и б) от параграф 1.
5. Насочването на продукти към фуражната промишленост се извършва според най-подходящата процедура от агенция, определена от съответната държава-членка.
Посочената в буква в) от параграф 1 дестилация се извършва от дестилатори или за тяхна сметка, или от името на орган, определен от съответната държава-членка. И в двата случая този орган провежда въпросните операции посредством най-подходящата процедура.
6. Общността е длъжна да покрие, при условията, определени в съответствие с процедурата, предвидена в член 13 от Регламент (ЕИО) № 729/70 (15), транспортните разходи, свързани с безплатното разпространение, предвидено в буква а) от параграф 1, както и разходите по сортирането и опаковането, свързани с безплатното разпространение на ябълки и цитрусови плодове, когато последното е разпределено по силата на договорни споразумения между организациите на производителите и благотворителни организации или заведения, предвидени в параграф 3.
7. В съответствие с предвидената в член 46 процедура се приемат подробни правила относно прилагането на настоящия член, и по-конкретно правила за безплатното разпространение и разпореждането с оттеглените продукти, както и правила за предотвратяване на деформациите на пазара на алкохол вследствие дестилацията на оттеглените продукти.
ДЯЛ V
Търговия с трети страни
Член 31
1. Вносът в Общността или износът от Общността на всеки един от включените в член 1, параграф 2 продукти може да бъде предмет на изискването за представяне на вносна или износна лицензия.
Лицензиите се издават от държавите-членки на всеки заявител, независимо къде в Общността е установен той и без това да засяга мерките, предприети за прилагането на членове 36 и 37.
Вносните и износните лицензии са валидни в цялата Общност. Издаването на такива лицензии може да бъде подчинено на условието за депозиране на обезпечение, гарантиращо, че продуктите се внасят или изнасят в срока на валидност на лицензията; освен в случай на непреодолима сила, обезпечението се задържа в пълен размер или частично, ако вносът или износът не бъде осъществен или се осъществи само частично в рамките на този срок.
2. Срокът на валидност на вносните и износните лицензии, както и други подробни правила за прилагането на настоящия член, се приемат в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
Член 32
1. Към включените в член 1, параграф 2 продукти се прилагат митническите ставки от Общата митническа тарифа, освен ако в настоящия регламент не е предвидено друго.
2. Ако прилагането на митническата ставка по Общата митническа тарифа зависи от входната цена на внасяната партида, достоверността на тази цена се проверява, като се използва фиксирана стойност на вноса, изчислена от Комисията по продукти и по произход, на базата на средно претеглената цена за съответния продукт на представителните вносни пазари на държавите-членки или, по целесъобразност, на други пазари.
Въпреки това могат да се приемат конкретни разпоредби за проверяване на входните цени на продуктите, внасяни предимно за преработка, в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
3. Когато декларираната входна цена на въпросната партида е по-висока от фиксираната стойност на вноса, увеличена с маржа, определен в съответствие с параграф 5, който не може да надхвърля фиксираната стойност на вноса с повече от 10 %, се изисква внасяне на обезпечение, равняващо се на вносното мито, определено на базата на фиксираната стойност на вноса.
4. Когато входната цена на въпросната партида не е декларирана при обмитяване, митническата ставка по Общата митническа тарифа зависи от фиксираната стойност на вноса или се изчислява посредством прилагане на съответните разпоредби от митническото законодателство при условия, които следва да бъдат определени в съответствие с параграф 5.
5. В съответствие с предвидената в член 46 процедура се приемат подробни правила за прилагането на настоящия член.
Член 33
1. За да се предотврати или неутрализира неблагоприятният ефект върху пазара на Общността, който може да е резултат от вноса на определени продукти, включени в член 1, параграф 2, вносът на един или повече такива продукти при митническа ставка, определена в Общата митническа тарифа, е предмет на заплащане на допълнително вносно мито, ако са изпълнени условията, залегнали в член 5 от Споразумението за селското стопанство (16), сключено в рамките на Уругвайския кръг от многостранните търговски преговори освен ако няма вероятност този внос да окаже неблагоприятно въздействие върху пазара на Общността или ако последствията от допълнителното облагане не са непропорционални спрямо неговата цел.
2. Началните цени, под които може да бъде наложено допълнително мито, са тези, които Общността съобщи на Световната търговска организация.
Началните обеми, надхвърлянето на които води до налагането на допълнителното вносно мито, се определят по-специално на база на вноса в Общността в продължение на трите години, предхождащи годината, в която възниква или има вероятност да възникне посочения в параграф 1 неблагоприятен ефект.
3. Цените на вноса, които се вземат предвид при налагането на допълнително вносно мито, се определят на базата на вносните цени CIF на съответната пратка.
Вносните цени CIF се проверяват за тази цел на база на представителните цени на съответните продукти на световния пазар или на пазара на Общността за вносни продукти от същия вид.
4. В съответствие с предвидената в член 46 процедура се приемат подробни правила за прилагането на настоящия член. Тези подробни правила определят по-специално:
а)
продуктите, спрямо които могат да се приложат допълнителни вносни мита съгласно член 5 от Споразумението за селското стопанство, посочено в параграф 1 от настоящия член;
б)
останалите критерии, необходими за прилагането на параграф 1 в съответствие с член 5 от посоченото Споразумение за селското стопанство.
Член 34
1. Тарифните квоти за включените в член 1, параграф 2 продукти, предоставени по силата на споразумения, сключени в рамките на Уругвайския кръг от многостранни търговски преговори, се откриват и администрират в съответствие с подробните правила, приети съобразно предвидената в член 46 процедура.
2. Квотите могат да се администрират посредством прилагане на един от следните методи или комбинация от тях:
а)
метод, при който се използва хронологичният ред на подаване на заявленията („първи дошъл, първи обслужен“);
б)
метод, при който се разпределят квоти пропорционално на заявените в подадените заявления количества (методът на „едновременното разглеждане“);
в)
метод, при който се използват традиционните търговски потоци („традиционни вносители/новопостъпили“).
Могат да се използват и други подходящи методи. Те трябва да избягват дискриминацията между съответните оператори.
3. Възприетият метод за администриране на квотите отчита, когато това е целесъобразно, нуждите от доставяне на пазара на Общността, както и необходимостта да се запази равновесието на този пазар, като заедно с това се използват вече прилаганите методи по отношение на квоти, съответстващи на посочените в параграф 1, без да се засягат правата, възникващи по силата на споразумения, сключени в рамките на Уругвайския кръг от търговски преговори.
4. Предвидените в параграф 1 подробни правила регламентират годишни квоти, разпределени по подходящ начин през годината, и определят използвания метод за администриране, включвайки, ако това е целесъобразно, и:
а)
гаранции относно естеството, страната, от която са внесени продуктите, и страната на произхода им;
б)
признаване на документа, който се използва за проверка на посочените в буква а) гаранции, и
в)
условията за издаване на вносни лицензии и техният срок на валидност.
Член 35
1. До степента, необходима за да се даде възможност на икономически значими количества от включените в член 1, параграф 2 продукти да се изнасят на база на цените на тези продукти в международната търговия, но в границите, произтичащи от споразуменията, сключени в съответствие с член 228 от Договора, разликата между тези цени и цените в Общността може да се компенсира посредством възстановявания при износ.
2. За разпределението на количествата, за чийто износ се отпуска възстановяване, се приема метод, който:
а)
е най-подходящ за естеството на продукта и положението на въпросния пазар, позволява възможно най-ефективното използване на наличните ресурси, като заедно с това отчита ефективността и структурата на износа на Общността, без обаче да създава дискриминация между големи и малки оператори;
б)
създава най-малко административни проблеми на операторите, като се отчитат административните изисквания;
в)
предотвратява каквато и да било дискриминация между съответните оператори.
3. Възстановяванията са едни и същи в цялата Общност.
Когато ситуацията в международната търговия или специфичните изисквания на определени пазари изискват това, отпусканото за даден продукт възстановяване може да варира по размер според местоназначението на продукта.
Възстановяванията се определят в съответствие с предвидената в член 46 процедура, като това се прави периодично.
Периодично фиксираните възстановявания може, при необходимост, да бъдат изменени от Комисията в някой от интервалите по молба на държава-членка или по инициатива на самата Комисия.
4. При определяне на възстановяванията се взема под внимание следното:
а)
текущата ситуация и вероятните тенденции по отношение на:
-
цените и наличността на плодове и зеленчуци на пазара на Общността,
-
цените на плодовете и зеленчуците в международната търговия;
б)
свързаните с търговията разходи и минималните транспортни такси от пазарите на Общността до пристанищата и останалите точки за износ на стоки от Общността, както и разходите по изпращане до съответната страна на местоназначение;
в)
икономическите аспекти на предложения износ;
г)
границите, произтичащи от споразуменията, сключени в съответствие с член 228 от Договора.
5. Посочените в параграф 1 пазарни цени на Общността се определят, като се използват най-благоприятните цени от експортна гледна точка.
Посочените в параграф 1 цени на световния пазар се определят, като се използват:
а)
отчетените цени на пазарите на трети страни;
б)
най-благоприятните цени в трети страни за внос от други трети страни;
в)
цените на производител, отчетени в трети страни-износителки;
г)
цените на предлагане франко границите на Общността.
6. Възстановявания се отпускат само след подаване на заявление и при представяне на съответна износна лицензия.
7. Възстановяването се извършва в размера, приложим на деня на подаване на заявлението за лицензия, а в случая с диференцираните възстановявания - в приложимия на същия ден размер:
а)
за посоченото в лицензията местоназначение или
б)
за действителното местоназначение, ако то се различава от посоченото в лицензията. В такъв случай приложимият размер на възстановяване не може да надвишава размера, приложим за посоченото в лицензията местоназначение.
За да се предотвратят злоупотребите по отношение на предвидената в този параграф гъвкавост, могат да се предприемат подходящи мерки.
8. Параграфи 6 и 7 могат да бъдат отменени при включени в член 1, параграф 2 продукти, за които се плащат възстановявания в рамките на операции за предоставяне на хранителна помощ, в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
9. Възстановяването се изплаща при представяне на доказателства, че продуктите:
-
са изнесени от Общността,
-
произхождат от Общността и
-
в случая с диференцирани възстановявания, са достигнали посоченото в лицензията местоназначение или друго местоназначение, за което е определено възстановяване, без да се засяга буква б) от параграф 7. Могат да се направят изключения от това правило в съответствие с предвидената в член 46 процедура, при положение че се предвидят условия, предлагащи равностойни гаранции.
10. Спазването на границите за обемите, произтичащи от споразумения, сключени в съответствие с член 228 от Договора, се гарантира на база на износните лицензиите, издадени за референтните периоди, предвидени в тях и приложими към съответните продукти.
По отношение на спазването на задълженията, произтичащи от споразуменията, постигнати в контекста на Уругвайския кръг от търговски преговори, завършването на референтния период не засяга валидността на износните лицензиите.
11. В съответствие с предвидената в член 46 процедура се приемат подробни правила за прилагане на настоящия член, включително разпоредби относно преразпределението на неразпределени или неизползвани количества за износ.
Член 36
1. Освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент или в приети в съответствие с него разпоредби, при износ на включените в член 1, параграф 2 продукти от трети страни се забранява следното:
-
налагането на каквито и да било такси, които имат равностоен на мито ефект,
-
прилагането на каквито и да било количествени ограничения или мерки, имащи равностоен ефект.
2. Общите правила за тълкуване на Комбинираната номенклатура, както и специалните правила за нейното прилагане, се прилагат за класификацията на продуктите, обхванати от настоящия регламент; произтичащата от прилагането на настоящия регламент тарифна номенклатура се инкорпорира в Общата митническа тарифа.
Член 37
1. При търговията с трети страни могат да се предприемат необходимите мерки, ако, поради внос или износ, пазарът на Общността за един или повече от включените в член 1, параграф 2 продукти е засегнат или е заплашен от сериозни смущения, които могат да попречат на постигането на предвидените в член 39 от Договора цели.
Подобни мерки могат да се прилагат само дотогава, докато, в зависимост от конкретния случай, смущението или заплахата от такова смущение са престанали да съществуват или оттеглените или изкупени количества са намалели значително.
Съветът, по предложение на Комисията и в съответствие с предвидената в член 43, параграф 2 от Договора процедура за гласуване, приема общи правила за прилагането на този параграф и определя в кои случаи и в какви граници държавите-членки могат да предприемат защитни мерки.
2. Ако възникне посочената в параграф 1 ситуация, Комисията, по искане на държава-членка или по своя инициатива, решава какви мерки е необходимо да се приемат; държавите-членки трябва да бъдат уведомени относно тези мерки, като последните започват да се прилагат незабавно. Ако в Комисията постъпи искане от държава-членка, тя взема решение по него в срок от три работни дни след получаването му.
3. Съветът може да бъде сезиран относно приетите от Комисията мерки от всяка държава-членка в срок от три работни дни от деня, на който те са били съобщени. Съветът се събира незабавно. С квалифицирано мнозинство той може да утвърди, измени или отмени въпросната мярка.
4. Настоящият член се прилага, като се вземат под внимание задълженията по международните споразумения, сключени в съответствие с член 228, параграф 2 от Договора.
ДЯЛ VI
Национални проверки и проверки на Общността
Член 38
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки за гарантиране спазването на правилата на Общността в сектор плодове и зеленчуци, и по-специално в посочените в приложение IV области.
2. Когато е целесъобразно да се провеждат проверки чрез взимане на проби, държавите-членки трябва да гарантират, посредством характера и честотата на тези проверки, а така също и на базата на анализа на рисковете, че проверките са адекватни на съответната мярка както по отношение на цялата тяхна територия, така и по отношение на обема на свързани със сектора на плодовете и зеленчуците продукти, които се търгуват или държани с оглед търговия.
Получателите на обществени средства трябва систематично да бъдат подлагани на проверки, без да се засяга прилагането на систематични проверки в останалите области.
3. Комисията и държавите-членки гарантират, че компетентните органи разполагат с достатъчен брой персонал, притежаващ необходимата квалификация и опит за ефективното извършване на проверките, особено в областите, посочени в приложение IV.
Член 39
1. Без да се засягат извършваните от националните органи проверки съгласно член 38, Комисията може, в сътрудничество с компетентните органи на съответната държава-членка, да извършва или да поиска съответната държава-членка да извърши проверки на място с цел гарантиране на еднаквото прилагане на правилата на Общността в сектора на плодовете и зеленчуците, особено в областите, посочени в приложение IV.
2. Комисията информира съответната държава-членка предварително и в писмена форма относно предмета, целта и мястото на планираните проверки, началната им дата, както и идентичността и статута на нейните инспектори.
Член 40
1. За да изпълни разпоредбите на член 39, Комисията създава специализирано звено от инспектори в сектора на плодовете и зеленчуците, състоящо се от служители на Комисията с необходимата квалификация, технически познания и опит, както и евентуално от персонал, назначен по искане на Комисията и със съгласието на съответната държава-членка, от посочения в член 38, параграф 3 персонал за участие в специални разследвания.
2. Специализираното звено от инспектори изпълнява, под ръководството на Комисията, следните задачи:
а)
участва в проверките, планирани и реализирани от компетентните органи на държавите-членки;
б)
извършва предвидените в член 39 проверки по инициатива на Комисията, в които са поканени да участват и служители на съответната държава-членка;
в)
оценява съществуващите институции в областта на контрола на държавите-членки, извършваните процедури и получените резултати;
г)
оценява законодателните и останалите мерки, предприети от компетентните органи, за да се подобри спазването на правилата на Общността в сектора на плодовете и зеленчуците;
д)
развива сътрудничество и обмен на информация между компетентните органи на държавите-членки с цел осигуряване на еднообразното прилагане на правилата в сектора на плодовете и зеленчуците и улесняване на свободното движение на продуктите от сектора.
3. По отношение на извършваните съгласно буква б) от параграф 2 проверки Комисията, в достатъчен срок преди началото на тяхното провеждане, информира компетентните органи на държавата-членка, на чиято територия се извършват проверките.
4. Комисията определя сама най-подходящите места за извършване на проверките и в сътрудничество със съответната държава-членка договаря практическите подробности.
Член 41
1. Проверките съгласно член 40, параграф 2, буква б) се извършват в съответствие с член 9, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 729/70.
В процеса на извършване на проверката инспекторите на Комисията приемат поведение, съвместимо с правилата и професионалната практика, които трябва да спазват служителите на държавата-членка, на чиято територия се извършват проверките. Инспекторите пазят професионална тайна.
2. Комисията създава подходящи връзки с компетентните органи на държавата-членка с оглед на съвместното разработване на програми за упражняване на контрол. Държавите-членки сътрудничат на Комисията при изпълнението на тази задача.
3. Комисията изпраща резултатите от извършените посещения на съответната държава-членка във възможно най-кратък срок. Тези резултати включват отчет за всички срещнати трудности и констатирани нарушения на правилата за пазара на плодове и зеленчуци.
4. Съответната държава-членка информира Комисията във възможно най-кратък срок относно предприетите от нея стъпки за прекратяване на въпросните трудности и нарушения.
Член 42
Всяка констатирана по време на проверките нередност, която може да има финансови последици върху ФЕОГА, секция „Гарантиране“, се третира в съответствие с разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 595/91 (17). Държавата-членка, на чиято територия е констатирана нередността, трябва да направи декларацията, предвидена в член 3 от настоящия регламент.
Всяко неспазване на прилагането на правилата на Общността от държава-членка, констатирано по време на проверките на Комисията, което може да има финансови последици върху ФЕОГА, секция „Гарантиране“, се третира в съответствие с разпоредбите на член 5, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕИО) № 729/70.
ДЯЛ VII
Общи разпоредби
Член 43
Освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент, членове 92, 93 и 94 от Договора се прилагат към производството на и търговията с посочените в член 1, параграф 2 продукти.
Член 44
1. Държавите-членки и Комисията обменят помежду си цялата информация, необходима за прилагането на настоящия регламент. Данните, които следва да се обменят, се определят в съответствие с предвидената в член 45 процедура. Правилата за предаване и разпространение на тази информация се определят в съответствие със същата процедура.
2. Посочените в параграф 1 данни съдържат поне информация относно обработваните площи и събраните количества, които са изтъргувани или не са пуснати за продажба в съответствие с член 23.
Тази информация се събира от:
-
организации на производителите за техните членове, без да се засягат членове 11 и 19,
-
съответните служби на държавите-членки за производителите, които не членуват в никоя от посочените в настоящия регламент колективни структури. Държавите-членки могат да поверят тази задача изцяло или частично на една или повече организации на производителите.
3. Държавите-членки вземат всички необходими мерки за гарантирането на събирането на посочените в параграф 2 данни, тяхната точност, за извършването на статистическата им обработка, както и за тяхното редовно изпращане на Комисията. Те трябва да предвидят санкции за необосновано забавяне или систематична небрежност по отношение доброто изпълнение въпросните задачи. Държавите-членки информират Комисията относно тези мерки.
4. Комисията редовно изпраща на държавите-членки с най-подходящите средства посочените в параграф 1 данни, както и собствените си свързани с тях заключения. Правилата за прилагане се приемат в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
Член 45
Създава се Управителен комитет за пресни плодове и зеленчуци, наричан по-нататък „Комитетът“, състоящ се от представители на държавите-членки и председателстван от представител на Комисията.
Член 46
1. Когато се прави позоваване на предвидената в настоящия член процедура, председателят сезира по съответния въпрос Комитета по своя собствена инициатива или по искане на представителя на държавата-членка.
2. Представителят на Комисията представя на Комитета проект на мерките, които следва да се приемат. Комитетът дава своето становище по така представения проект в срок, който може да бъде определен от председателя в зависимост от спешността на случая. Становището се приема с мнозинството, предвидено в член 148, параграф 2 от Договора, при решенията, които Съветът трябва да приеме по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в рамките на Комитета се претеглят по начина, предвиден в същия член. Председателят не гласува.
3.
а)
Комисията приема мерки, които се прилагат незабавно.
б)
Въпреки това, ако тези мерки не са в съответствие със становището на Комитета, Комисията незабавно ги изпраща на Съвета. В тези случаи Комисията може да отложи прилагането на приетите от нея мерки за период от най-много един месец от датата на изпращането им на Съвета.
Съветът може да вземе различно решение с квалифицирано мнозинство в срок от един месец.
Член 47
Комитетът може да разгледа всеки друг въпрос, за който е сезиран от своя председател или по негова инициатива, или по искане на представителя на държава-членка.
Член 48
Подробните правила за прилагането на настоящия регламент, включително финансовите или нефинансовите административни санкции, се приемат с оглед на специфичните изисквания на сектора в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
Член 49
Настоящият регламент се прилага така, че да отчитат едновременно целите, предвидени в членове 39 и 110 от Договора.
Член 50
Държавите-членки вземат всички подходящи мерки, за да санкционират нарушенията на разпоредбите на настоящия регламент и да предотвратят или преустановят всяка измама.
Член 51
Законовите, подзаконовите и административните разпоредби, приети от държавите-членки за прилагането или при прилагането на настоящия регламент, се съобщават на Комисията в срок не по-късно от един месец след тяхното приемане. Същото се прилага за всяка промяна на тези разпоредби.
Член 52
1. Разходите, свързани с изплащането на обезщетенията за оттегляне на Общността и с финансирането на оперативния фонд от Общността, специфичните мерки, посочени в член 17 и в членове 53, 54 и 55, както и проверките от страна на експерти на държавите-членки, които са били предоставени на Комисията в прилагане на член 40, параграф 1, се считат за интервенции, насочени към стабилизиране на земеделските пазари по смисъла на член 1, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕИО) № 729/70.
2. Помощта, предоставена от държавите-членки в съответствие с член 14 и член 15, параграф 6, втора алинея, се счита за обща мярка по смисъла на член 2, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 4256/88 (18). Тя трябва да се включва в годишните прогнози за разходите, посочени в член 31, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2328/91 (19).
Член 1, параграф 3 от Регламент (ЕИО) № 2328/91 се прилага към предвидената в този параграф помощ.
Помощи се изплащат в съответствие с член 21 от Регламент (ЕИО) № 4253/88. Въпреки това плащанията на остатъка или възстановяването се базират, освен на посочените в параграф 4 от настоящия член изисквания, и на:
а)
декларация за разходите, направени от държавите-членки през календарната година, и
б)
доклад за прилагането на мерките през съответната календарна година, съставен в съответствие с член 25, параграф 4 от въпросния регламент,
които се представят на Комисията преди 1 юли на следващата година.
3. Комисията приема правила за прилагането на параграф 2 от настоящия член след консултации с Комитета, посочен в член 29 от Регламент (ЕИО) № 4253/88 (20).
4. Разпоредбите на дял VI се прилагат, без да се засяга прилагането на Регламент (ЕИО) № 4045/89 (21).
Член 53
Всички права, придобити от организациите на производителите преди влизането в сила на настоящия регламент в прилагане на член 14 и дял IIa от Регламент (ЕИО) № 1035/72, се запазват до изчерпването им.
Член 54
1. Общността спомага с 50 % от финансирането на мерките, свързани с увеличаване и подобряване на консумацията и използването в Общността на черупкови плодове.
2. Целите на предвидените в параграф 1 мерки са следните:
-
подобряване качеството на продукцията, по-специално чрез провеждането на пазарни проучвания и разработване на нови начини за употреба, включително методи за съответно адаптиране на продукцията,
-
разработване на нови методи за опаковане,
-
осигуряване на съвети в областта на търговията на различните икономически оператори в отрасъла,
-
организиране и участие в панаири и други търговски събития.
3. Комисията, в съответствие с предвидената в член 46 процедура, конкретизира посочените в параграф 2 мерки или определя нови такива.
Член 55
За лешниците, произведени през пазарните 1997-1998, 1998-1999 и 1999-2000 години, се отпуска помощ от 15 ECU на 100 кг на организациите на производителите, признати съгласно Регламент (ЕИО) № 1035/72 или съгласно настоящия регламент, които реализират план за подобряване на качеството по смисъла на член 14г от Регламент (ЕИО) № 1035/72 или оперативен план по смисъла на този план през 1997 г.
Член 56
До 31 декември 2000 г. Комисията изпраща на Съвета доклад за изпълнението на настоящия регламент, придружен от евентуално изискваните предложения.
Член 57
Ако са необходими мерки за улесняване на прехода от предишния към установения в настоящия регламент режим, тези мерки се приемат в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
Член 58
1. Настоящият регламент влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Прилага се от 1 януари 1997 г. Въпреки това за всеки един от включените в приложение II продукти дял IV се прилага от началото на пазарната 1997-1998 година.
2. От датите на прилагане на съответните разпоредби в него настоящият регламент отменя Регламенти (ЕИО) № 1035/72, (ЕИО) № 3285/83, (ЕИО) № 1319/85, (ЕИО) № 2240/88, (ЕИО) № 1121/89 и (ЕИО) № 1198/90.
Позоваванията на отменените регламенти се тълкуват като позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблиците на съответствие в приложение VI.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Люксембург на 28 октомври 1996 година.
REGOLAMENTO (CE) N. 2200/96 DEL CONSIGLIO del 28 ottobre 1996 relativo all'organizzazione comune dei mercati nel settore degli ortofrutticoli
IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare gli articoli 42 e 43,
vista la proposta della Commissione (1),
visto il parere del Parlamento europeo (2),
visto il parere del Comitato economico e sociale (3),
(1) considerando che la contemporanea presenza di svariati fattori di cambiamento sta attualmente delineando una nuova situazione del settore ortofrutticolo, alla quale i produttori devono adeguarsi; che è quindi opportuno ridefinire le regole fondamentali che disciplinano l'organizzazione comune dei mercati di detto settore; che a causa delle numerose modificazioni apportate a tale organizzazione dopo la sua introduzione occorre, a fini di chiarezza, adottare un nuovo regolamento;
(2) considerando che è opportuno inserire nel nuovo regolamento le disposizioni essenziali del regolamento (CEE) n. 3285/83 del Consiglio, del 14 novembre 1983, che stabilisce le norme generali relative all'estensione di talune regole fissate dalle organizzazioni di produttori di ortofrutticoli (4), del regolamento (CEE) n. 1319/85 del Consiglio, del 23 maggio 1985, relativo al potenziamento dei mezzi di controllo dell'applicazione della normativa comunitaria nel settore degli ortofrutticoli (5), dal regolamento (CEE) n. 2240/88 del Consiglio, del 19 luglio 1988, che fissa per quanto concerne le pesche, i limoni e le arance, le modalità d'applicazione dell'articolo 16 ter del regolamento (CEE) n. 1035/72 relativo all'organizzazione comune dei mercati nel settore degli ortofrutticoli (6), del regolamento (CEE) n. 1121/89 del Consiglio, del 27 aprile 1989, relativo all'introduzione di un limite d'intervento per le mele e i cavolfiori (7), e del regolamento (CEE) n. 1198/90 del Consiglio, del 7 maggio 1990, che istituisce uno schedario agrumicolo comunitario (8); che occorre quindi abrogare detti regolamenti;
(3) considerando che la classificazione dei prodotti secondo norme comuni ed obbligatorie per gli ortofrutticoli immessi in commercio all'interno della Comunità o esportati in paesi terzi consente di tracciare un quadro di riferimento che contribuisce alla lealtà degli scambi e alla trasparenza dei mercati e permette altresì di eliminare da questi ultimi i prodotti di qualità insoddisfacente; che l'osservanza di dette norme contribuisce in tal modo ad accrescere la redditività della produzione stessa;
(4) considerando che per esigenze di semplificazione è opportuno adottare norme per gli ortofrutticoli aventi una certa importanza sul mercato tenendo conto delle norme stabilite dalla Commissione economica per l'Europa delle Nazioni Unite [CEE (ONU)]; che è necessario precisare a quali condizioni le norme internazionali possono essere adattate alle specifiche esigenze della Comunità;
(5) considerando che la normalizzazione può essere realmente efficace soltanto se viene applicata in tutte le fasi dell'immissione in commercio e alla partenza dalla regione di produzione; che tuttavia possono essere previste eccezioni per talune operazioni molto marginali e specifiche o che si effettuano all'inizio del circuito d'immissione in commercio oppure per prodotti destinati alla trasformazione; che vanno prese in considerazione anche eventuali possibilità di penuria e di offerta eccezionalmente abbondante; che per meglio garantire le qualità prescritte dalle norme il detentore del prodotto deve essere responsabile del rispetto delle stesse; che le esigenze dei consumatori circa le caratteristiche degli ortofrutticoli richiedono che nell'etichettatura sia indicata l'origine dei prodotti sino al commercio al dettaglio incluso;
(6) considerando che nella produzione e nell'immissione in commercio degli ortofrutticoli si deve tener conto delle preoccupazioni in materia ambientale, a livello sia delle pratiche colturali che della gestione dei materiali usati e dell'eliminazione dei prodotti ritirati dalla produzione, soprattutto per quanto riguarda la protezione della qualità delle acque, la salvaguardia della biodiversità e la conservazione del paesaggio;
(7) considerando che le organizzazioni di produttori rappresentano gli elementi portanti dell'organizzazione comune dei mercati, della quale garantiscono, al loro livello, il funzionamento decentrato; che dinanzi ad una concentrazione sempre maggiore della domanda, il raggruppamento dell'offerta in seno a dette organizzazioni appare più che mai come una necessità economica per consolidare la posizione dei produttori sul mercato; che il raggruppamento dell'offerta deve realizzarsi su base volontaria ed utile, grazie all'estensione e all'efficienza dei servizi che un'organizzazione di produttori può offrire ai suoi aderenti;
(8) considerando che un'organizzazione di produttori atta a contribuire al conseguimento degli obiettivi dell'organizzazione comune dei mercati può essere riconosciuta dallo Stato membro soltanto in presenza di condizioni che essa stessa s'impegna a rispettare e a far rispettare, per statuto, ai propri membri; che le associazioni di produttori che desiderano acquisire lo statuto di organizzazioni di produttori a norma del presente regolamento devono potersi avvalere di un periodo transitorio, nel corso del quale le stesse possono fruire di un sostegno finanziario nazionale e comunitario, purché assumano e rispettino determinati obblighi;
(9) considerando che è opportuno prevedere un periodo transitorio per le organizzazioni di produttori che sono già riconosciute a norma del regolamento (CEE) n. 1035/72 (9), ma che non sono immediatamente in grado di conformarsi ai requisiti del presente regolamento ai fini del riconoscimento; che tali organizzazioni devono dimostrarsi idonee a realizzare i cambiamenti a tal fine necessari;
(10) considerando che per responsabilizzare le organizzazioni di produttori, in particolare per quanto attiene alle decisioni finanziarie, e per orientare verso prospettive durevoli l'assegnazione delle risorse pubbliche ad esse destinate, occorre stabilire le condizioni alle quali dette risorse possono venir utilizzate; che il cofinanziamento di fondi d'esercizio attuato dalle organizzazioni di produttori sembra una soluzione adeguata;
(11) considerando che l'esistenza e il corretto funzionamento dei fondi d'esercizio esigono che le organizzazioni di produttori si occupino della globalità della produzione in questione dei propri aderenti;
(12) considerando che, ai fini del controllo delle spese comunitarie, è necessario fissare un massimale per l'aiuto concesso alle organizzazioni di produttori che costituiscono un fondo d'esercizio;
(13) considerando che nel caso delle regioni con scarsa organizzazione della produzione occorre consentire l'erogazione di contributi finanziari complementari a carattere nazionale; che per quanto concerne gli Stati membri particolarmente svantaggiati a livello strutturale tali contributi devono poter essere rimborsati dalla Comunità attraverso il quadro comunitario di sostegno;
(14) considerando che per potenziare ulteriormente l'azione delle organizzazioni di produttori o delle relative associazioni e per garantire al mercato l'auspicabile stabilità è opportuno consentire agli Stati membri, nel rispetto di talune condizioni, di estendere a tutti i produttori non aderenti di una regione le regole, in particolare in materia di produzione, immissione in commercio e tutela ambientale, adottate per i propri aderenti dall'organizzazione o dall'associazione della regione di cui trattasi; che, ove si apportino documenti giustificativi, alcune spese determinate dall'estensione delle regole devono poter essere poste a carico dei produttori interessati per i quali detta estensione ha ricadute vantaggiose;
(15) considerando che le organizzazioni interprofessionali, constituite per iniziativa di operatori, individuali o associati, e rappresentative di una parte significativa delle varie categorie professionali del settore degli ortofrutticoli, possono contribuire a una migliore percezione delle realtà del mercato, facilitando un'evoluzione dei comportamenti economici e migliorando la conoscenza o l'organizzazione della produzione, della presentazione e dell'immissione in commercio dei prodotti; che in considerazione del contributo globale che le attività di queste organizzazioni possono dare al conseguimento degli obiettivi dell'articolo 39 del trattato, e in particolare di quelli del presente regolamento, è opportuno, previa definizione del tipo di attività interessate, accordare agli Stati membri la facoltà di concedere un riconoscimento specifico alle organizzazioni che comprovino una sicura rappresentatività e conducano iniziative positive riguardo ai suddetti obiettivi; che le disposizioni relative all'estensione delle regole adottate dalle organizzazioni di produttori o dalle relative associazioni e per la ripartizione delle spese determinate da tale estensione devono applicarsi anche a livello intercategoriale, data l'analogia delle finalità perseguite;
(16) considerando che per stabilizzare i corsi è auspicabile che le organizzazioni di produttori possano intervenire sul mercato, in particolare decidendo di non porre in vendita, in determinati periodi, alcuni quantitativi di prodotti; che tali operazioni di ritiro non possono essere considerate uno sbocco alternativo al mercato; che conseguentemente il loro finanziamento comunitario deve, da un lato, essere erogato soltanto per una percentuale determinata della produzione e, dall'altro, limitarsi ad un'indennità comunitaria ridotta, salva la possibilità di impiegare, per il medesimo fine, fondi d'esercizio; che un'esigenza di semplificazione giustifica la scelta, per ciascun prodotto, di un'indennità comunitaria unica e lineare; che per determinare una riduzione di entità comparabile per l'insieme dei prodotti risultano necessarie alcune differenziazioni;
(17) considerando che le misure di intervento possono avere pieno effetto soltanto se i prodotti ritirati dal mercato non sono nuovamente immessi nel circuito commerciale abituale per il genere di prodotti di cui trattasi; che occorre definire le varie forme di destinazione o d'impiego rispondenti a tale condizione in modo da evitare, nella misura del possibile, la distruzione dei prodotti cosi ritirati;
(18) considerando che la nuova gestione dei ritiri consente di abrogare contemporaneamente le vigenti disposizioni relative alle conseguenze del superamento dei limiti; che è tuttavia opportuno conservare tale principio per un periodo transitorio, attribuendo alla Commissione la competenza di attuarlo ove necessario;
(19) considerando che il regolamento (CE) n. 3290/94 (10) ha stabilito gli adattamenti e le misure transitorie necessarie nel settore dell'agricoltura per l'attuazione degli accordi conclusi nel quadro dei negoziati commerciali multilaterali dell'Uruguay Round, e in particolare il nuovo regime degli scambi con i paesi terzi nel settore degli ortofrutticoli; che le disposizioni di cui all'allegato XIII del suddetto regolamento sono riprese nel presente regolamento; che tuttavia quando alcuni prodotti sono importati nella Comunità per essere avviati all'industria di trasformazione non sono venduti in conto consegna; che conseguentemente il prezzo d'entrata può essere verificato ricorrendo ad elementi diversi dal valore forfettario; che, a questo proposito, occorre completare la disposizione in questione;
(20) considerando che le regole dell'organizzazione dei mercati devono essere rispettate da tutti gli operatori che sono tenuti ad applicarle, in quanto altrimenti risulterebbe falsata l'intera disciplina, con tutte le conseguenze che ne derivano, tanto per l'uso delle risorse pubbliche, quanto per la concorrenza tra operatori; che occorre pertanto istituire un corpo di ispettori comunitari specifico per il settore; che per motivi di bilancio e di efficienza tale corpo di ispettori deve essere composto da dipendenti della Commissione ed eventualmente da altri agenti; che è altresì necessario prevedere sanzioni comunitarie per garantire un'applicazione uniforme del nuovo regime in tutta la Comunità;
(21) considerando che uno degli elementi indispensabili per la corretta gestione dell'organizzazione comune dei mercati è una precisa conoscenza del mercato; che occorre quindi predisporre le misure necessarie a tale scopo;
(22) considerando che la concessione di determinati aiuti comprometterebbe il funzionamento del mercato interno; che è quindi opportuno applicare nel settore previsto dal presente regolamento le norme del trattato che consentono di valutare gli aiuti concessi dagli Stati membri e di vietare quelli incompatibili con il mercato comune;
(23) considerando che l'organizzazione comune dei mercati in tale settore deve tener conto, parallelamente ed in maniera adeguata, degli obiettivi di cui agli articoli 39 e 110 del trattato;
(24) considerando che per agevolare l'esecuzione delle disposizioni del presente regolamento è opportuno definire una procedura che attui una stretta cooperazione tra gli Stati membri e la Commissione in sede di comitato di gestione;
(25) considerando che, per far fronte ad una congiuntura particolarmente sfavorevole nel settore delle nocciole occorre accordare un aiuto forfettario per le nocciole raccolte nelle campagne 1997/1998, 1998/1999 e 1999/2000,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
1. Il presente regolamento istituisce un'organizzazione comune dei mercati nel settore degli ortofrutticoli.
2. L'organizzazione comune riguarda i prodotti seguenti:
SPAZIO PER TABELLA
3. Le campagne di commercializzazione dei prodotti menzionati al paragrafo 2 sono stabilite, se necessario, secondo la procedura di cui all'articolo 46.
TITOLO I Classificazione dei prodotti
Articolo 2
1. I prodotti destinati ad essere forniti al consumatore allo stato fresco possono essere classificati in base ad un sistema di norme.
2. Le norme per gli ortofrutticoli freschi indicate nell'allegato I sono adottate secondo la procedura di cui all'articolo 46 ai fini dell'attuazione dell'organizzazione comune dei mercati. A tal fine si tiene conto delle norme CEE(ONU) raccomandate dal gruppo di lavoro sulla normalizzazione dei prodotti deperibili e il miglioramento qualitativo istituito presso la Commissione economica per l'Europa.
Fino al momento dell'adozione di nuove norme continuano ad applicarsi le norme definite a norma dell'articolo 2 del regolamento (CEE) n. 1035/72.
3. La Commissione può, secondo la procedura di cui all'articolo 46, inserire altri prodotti nell'elenco che figura nell'allegato I.
Articolo 3
1. Il detentore dei prodotti per i quali sono adottate delle norme può esporre tali prodotti per la vendita, metterli in vendita, venderli, consegnarli o altrimenti commercializzarli all'interno della Comunità soltanto se sono conformi a dette norme. Egli è responsabile dell'osservanza di tale conformità.
Tuttavia, gli Stati membri possono esentare dall'obbligo di conformità alle norme o a determinate loro disposizioni:
a) i prodotti esposti per la vendita, messi in vendita, venduti, consegnati o altrimenti commercializzati dal produttore nei luoghi di vendita all'ingrosso, in particolare sui mercati alla produzione, situati nella regione di produzione;
b) i prodotti avviati da questi luoghi di vendita all'ingrosso verso centri di confezionamento e d'imballaggio o centri di deposito situati nella stessa regione di produzione.
In caso di applicazione del secondo comma, lo Stato membro interessato ne informa la Commissione e le comunica le misure prese a tale scopo.
2. Non sono soggetti all'obbligo di conformità alle norme all'interno della regione di produzione:
a) i prodotti venduti o consegnati dal produttore a centri di confezionamento e d'imballaggio o a centri di deposito, oppure avviati dall'azienda del produttore verso tali centri;
b) i prodotti avviati da centri di deposito verso centri di confezionamento e di imballaggio.
3. Non sono soggetti all'obbligo di conformità alle norme:
a) i prodotti avviati agli impianti di trasformazione, salvo eventuale determinazione, secondo la procedura di cui all'articolo 46, di criteri qualitativi minimi per i prodotti destinati alla trasformazione industriale;
b) i prodotti che il produttore cede, nella propria azienda, al consumatore per il fabbisogno personale di quest'ultimo;
c) previa decisione della Commissione presa su richiesta di uno Stato membro secondo la procedura di cui all'articolo 46, i prodotti di una regione determinata venduti al dettaglio in tale regione per soddisfare un consumo locale tradizionale notorio.
4. Dev'essere fornita la prova che i prodotti di cui ai paragrafi 2 e 3, lettera a) soddisfano le condizioni previste, in particolare per quanto concerne la destinazione.
Articolo 4
Qualora, in seguito ad una estrema penuria o ad un'offerta eccezionalmente abbondante, i prodotti conformi alle norme non bastino a coprire o eccedano sensibilmente il fabbisogno del consumo, sono decise, secondo la procedura di cui all'articolo 46 e per un periodo limitato, misure derogatorie all'applicazione delle norme medesime, nel rispetto degli impegni internazionali della Comunità.
Articolo 5
1. Le indicazioni previste dalle norme in materia di marcatura devono essere riportate a caratteri leggibili e visibili su uno dei lati dell'imballaggio, mediante stampatura diretta indelebile, o mediante etichetta integrata nel collo o solidamente fissata ad esso.
2. Per le merci spedite alla rinfusa, caricate direttamente su un mezzo di trasporto, le indicazioni di cui al paragrafo 1 devono essere riportate su un documento che accompagna la merce o su una scheda collocata in modo visibile all'interno del mezzo di trasporto.
Articolo 6
Nella fase della vendita al minuto, quando i prodotti sono offerti nell'imballaggio, le indicazioni previste per la marcatura devono essere presentate in modo chiaro e leggibile.
Per i prodotti presentati in imballaggi preconfezionati a norma della direttiva 79/112/CEE (11) è indicato il peso netto, oltre a tutte le menzioni previste dalle norme. Tuttavia, per i prodotti venduti abitualmente al pezzo, l'obbligo di indicare il peso netto non si applica se il numero di pezzi può essere chiaramente visto e facilmente contato dall'esterno o, in caso contrario, se tale numero è indicato sull'etichettatura.
I prodotti possono non essere presentati nell'imballaggio purché il rivenditore al minuto apponga sulla merce messa in vendita un cartello sul quale figurino in caratteri molto chiari e leggibili le indicazioni previste dalle norme relative:
- alla varietà,
- all'origine del prodotto,
- alla categoria.
Articolo 7
Per verificare se i prodotti per i quali sono adottate delle norme sono conformi alle disposizioni degli articoli da 3 a 6, in tutte le fasi della commercializzazione e durante il trasporto gli organismi designati da ciascuno Stato membro eseguono un controllo di conformità per sondaggio, in base alle disposizioni del titolo VI.
Tale controllo deve essere eseguito preferibilmente prima della partenza dalle regioni di produzione, all'atto del confezionamento o del carico della merce.
Gli Stati membri comunicano agli altri Stati membri e alla Commissione gli organismi da essi designati per l'esecuzione del controllo.
Articolo 8
1. I prodotti per i quali sono adottate delle norme sono ammessi all'importazione provenienti dai paesi terzi solo se sono conformi a dette norme o a norme almeno equivalenti.
2. Gli articoli da 3 a 7 si applicano ai prodotti importati nella Comunità, dopo l'espletamento delle formalità d'importazione in base alle disposizioni comunitarie vigenti in materia.
Articolo 9
1. I prodotti per i quali sono adottate delle norme sono ammessi all'esportazione verso paesi terzi solo se conformi alle norme stesse.
Possono tuttavia essere accordate deroghe secondo la procedura di cui all'articolo 46, in considerazione delle esigenze dei mercati di destinazione.
2. I prodotti destinati all'esportazione verso paesi terzi sono sottoposti a un controllo di conformità alle norme prima di uscire dal territorio doganale della Comunità.
Articolo 10
Le misure volte a garantire l'applicazione uniforme delle disposizioni del presente titolo sono adottate secondo la procedura di cui all'articolo 46.
Queste misure possono prevedere, per i prodotti destinati ad essere importati nella Comunità, il riconoscimento dei servizi ufficiali di controllo del paese terzo esportatore.
TITOLO II Organizzazioni di produttori
Articolo 11
1. Ai fini del presente regolamento si intende per «organizzazione di produttori» qualsiasi persona giuridica:
a) costituita per iniziativa dei produttori delle seguenti categorie di prodotti di cui all'articolo 1, paragrafo 2:
i) ortofrutticoli
ii) frutta
iii) ortaggi
iv) prodotti destinati alla trasformazione
v) agrumi
vi) frutta a guscio
vii) funghi
b) che ha in particolare lo scopo:
1) di assicurare la programmazione della produzione e l'adeguamento della stessa alla domanda, sia dal punto di vista quantitativo che qualitativo;
2) di promuovere la concentrazione dell'offerta e l'immissione sul mercato della produzione degli aderenti;
3) di ridurre i costi di produzione e di regolarizzare i prezzi alla produzione;
4) di promuovere pratiche colturali e tecniche di produzione e di gestione dei rifiuti che rispettino l'ambiente, in particolare per tutelare la qualità delle acque, dei suoli e del paesaggio e per preservare e/o favorire la biodiversità;
c) il cui statuto obbliga i produttori associati, in particolare a quanto segue:
1) applicare, in materia di conoscenza della produzione, di produzione, di commercializzazione e di tutela ambientale, le regole adottate dall'organizzazione di produttori;
2) aderire, per quanto riguarda la produzione di una della categorie di prodotti di cui alla lettera a), di una data azienda, ad una sola organizzazione di produttori, di cui alla lettera a);
3) vendere tutta la loro produzione per il tramite dell'organizzazione di produttori in questione.
Tuttavia, previa autorizzazione dell'organizzazione stessa e fatto salvo il rispetto delle condizioni da questa stabilite, i produttori associati possono:
- procedere, presso la propria azienda, a vendite dirette al consumatore, per il suo fabbisogno personale, fino al 25 % della produzione se si tratta di organizzazioni di produttori di ortofrutticoli di cui alla lettera a), punto i) e fino al 20 % della produzione per i produttori membri di altri tipi di organizzazioni professionali e inoltre,
- commercializzare essi stessi, o per il tramite di un'altra organizzazione di produttori determinata dall'organizzazione cui aderiscono, i prodotti che rappresentano un volume marginale rispetto al volume commercializzabile dalla loro organizzazione,
- commercializzare per il tramite di un'altra organizzazione di produttori determinata dall'organizzazione cui aderiscono, i prodotti che, per caratteristiche intrinseche, non rientrano a priori nelle attività commerciali della loro organizzazione,
- essere autorizzati, secondo la procedura di cui all'articolo 46, a concludere con le imprese di trasformazione contratti diretti per determinati prodotti con le imprese di trasformazione a carattere derogatorio, decrescente e transitorio, sino al 31 dicembre 1999;
4) fornire le informazioni che sono richieste dall'organizzazione di produttori a fini statistici e riguardanti, in particolare, le superfici, i raccolti, le rese e le vendite dirette;
5) versare i contributi finanziari previsti dallo statuto per l'istituzione e il finanziamento del fondo di esercizio di cui all'articolo 15;
d) il cui statuto contiene disposizioni concernenti:
1) le modalità di determinazione, di adozione e di modificazione delle regole di cui alla lettera c), punto 1;
2) l'imposizione ai soci di contributi finanziari necessari al finanziamento dell'organizzazione di produttori;
3) le regole atte a garantire ai produttori aderenti il controllo democratico della loro organizzazione e l'assunzione autonoma delle decisioni da essa prese;
4) le sanzioni in caso di inosservanza degli obblighi statutari, e in particolare di mancato pagamento dei contributi finanziari, o delle regole fissate dall'organizzazione di produttori;
5) le regole relative all'ammissione di nuovi soci, e in particolare il periodo minimo d'adesione;
6) le regole contabili e di bilancio necessarie per il funzionamento dell'organizzazione; e
e) che è stata riconosciuta dallo Stato membro interessato nel rispetto delle condizioni indicate al paragrafo 2.
2. Gli Stati membri riconoscono quali organizzazioni di produttori a norma del presente regolamento le associazioni di produttori che ne facciano domanda a condizione che:
a) rispondano ai requisiti previsti al paragrafo 1 e a tal fine comprovino, tra l'altro, che rappresentano un numero minimo di produttori e un volume minimo di produzione commercializzabile, da determinare secondo la procedura di cui all'articolo 46;
b) offrano sufficienti garanzie circa la realizzazione, la durata e l'efficienza della loro attività;
c) mettano effettivamente in grado i loro soci di usufruire dell'assistenza tecnica necessaria per poter applicare pratiche colturali rispettose dell'ambiente;
d) mettano effettivamente a disposizione dei loro soci i mezzi tecnici necessari per il magazzinaggio, il confezionamento e l'immissione in commercio dei prodotti e garantiscano altresì una gestione commerciale, contabile e di bilancio adeguata ai compiti che intendono svolgere.
3. Gli Stati membri possono inoltre riconoscere, come organizzazione di produttori a norma del presente regolamento, altre organizzazioni di produttori rispetto a quelle indicate al paragrafo 1, lettera a), che esistevano prima dell'entrata in vigore del presente regolamento e riconosciute come tali in base al regolamento (CEE) n. 1035/72 prima della data di applicazione del presente regolamento.
Ove, in base al precedente comma, gli Stati membri procedano al riconoscimento delle summenzionate organizzazioni di produttori, si applicano i requisiti di cui al paragrafo 1, ad eccezione della lettera a), primo comma, e, se opportuno, della lettera c), punto 2) e del paragrafo 2.
Articolo 12
1. Gli Stati membri:
a) decidono in merito alla concessione del riconoscimento entro tre mesi dalla presentazione della domanda corredata di tutti i pertinenti documenti giustificativi;
b) effettuano, a intervalli regolari, controlli per accertare il rispetto, da parte delle organizzazioni di produttori, delle condizioni del riconoscimento, comminano, in caso di mancato rispetto di tali condizioni, le sanzioni da applicare alle organizzazioni medesime e decidono, se necessario, la revoca del riconoscimento;
c) comunicano alla Commissione, entro due mesi, le decisioni di concessione, diniego o revoca del riconoscimento.
2. Le modalità e la frequenza secondo le quali gli Stati membri riferiscono alla Commissione in merito alle attività delle organizzazioni di produttori sono stabilite secondo la procedura di cui all'articolo 46.
La Commissione accerta l'osservanza dell'articolo 11 e del paragrafo 1, lettera b) del presente articolo procedendo a controlli da effettuare in base al titolo VI e, a seguito di tali controlli, chiede eventualmente agli Stati membri la revoca del riconoscimento accordato.
Articolo 13
1. Nei due anni successivi all'entrata in vigore del presente regolamento, alle organizzazioni di produttori che prima dell'entrata in vigore del presente regolamento sono state riconosciute a norma del regolamento (CEE) n. 1035/72, ma che non possono ottenere, senza un periodo transitorio, il riconoscimento di cui all'articolo 11 del presente regolamento, sono applicabili le disposizioni del titolo IV, purché continuino a soddisfare i requisiti dei precedenti articoli del regolamento (CEE) n. 1035/72.
2. Il periodo di due anni di cui al paragrafo 1 è esteso a cinque anni a condizione che l'organizzazione interessata:
a) presenti, a una data fissata prima della scadenza del periodo di cui al paragrafo 1 e allo scopo di ottenere il riconoscimento a norma dell'articolo 11, paragrafo 2, un piano d'azione che lo Stato membro deve accettare o respingere;
b) dimostri, all'atto della presentazione del piano d'azione, di avere costituito il fondo di esercizio di cui all'articolo 15;
c) si impegni, sotto pena di sanzioni che lo Stato membro deve determinare, a dare completa esecuzione al piano d'azione prima della scadenza del quinquennio.
3. All'organizzazione di produttori che, per qualsiasi ragione e in qualsiasi momento, cessi di soddisfare le condizioni di cui al paragrafo 2, è revocato il riconoscimento secondo quanto previsto dall'articolo 12, paragrafo 1, lettera b).
Tuttavia, il primo comma si applica fatti salvi i diritti individuali che l'organizzazione di produttori ha potuto acquisire a norma del regolamento (CEE) n. 1035/72.
Articolo 14
1. I gruppi di produttori nuovi, o non riconosciuti a norma del regolamento (CEE) n. 1035/72, prima dell'entrata in vigore del presente regolamento, possono avvalersi di un periodo transitorio della durata massima di cinque anni per conformarsi alle condizioni di cui all'articolo 11.
A tal fine, essi presentano allo Stato membro un piano di riconoscimento scaglionato nel tempo, la cui accettazione fa decorrere il termine di cinque anni di cui al primo comma ed equivale ad un prericonoscimento.
2. Nei cinque anni successivi alla data del prericonoscimento, gli Stati membri possono accordare ai gruppi di produttori di cui al paragrafo 1:
a) aiuti intesi ad incentivarne la costituzione e ad agevolarne il funzionamento amministrativo;
b) aiuti, erogati direttamente o tramite enti creditizi, sotto forma di mutui agevolati destinati a finanziare una parte degli investimenti necessari per ottenere il riconoscimento e in quanto tali indicati nel piano di riconoscimento di cui al paragrafo 1, secondo comma.
3. Gli aiuti di cui al paragrafo 2 sono rimborsati dalla Comunità a norma dell'articolo 52, paragrafi 2 e 3.
4. Prima di concedere il prericonoscimento, lo Stato membro comunica alla Commissione le proprie intenzioni e le relative conseguenze finanziarie.
5. Con la presentazione allo Stato membro di un piano di riconoscimento, il gruppo di produttori si assoggetta ai controlli nazionali e ai controlli comunitari eseguiti a norma del titolo VI, con particolare riguardo alla corretta gestione dei fondi pubblici.
6. Gli Stati membri comminano le sanzioni da applicare ai gruppi di produttori che non adempiono ai propri obblighi.
7. Le modalità di applicazione definite a norma dell'articolo 48 per l'attuazione del presente articolo includeranno disposizioni che assicurino che l'aiuto pagato alle organizzazioni di produttori portoghesi non sia inferiore, espresso in percentuale sul valore della produzione commercializzata dell'organizzazione di produttori, a quella che risulta dal regolamento (CEE) n. 746/93 (12).
Articolo 15
1. Un aiuto finanziario comunitario è concesso, alle condizioni definite al presente articolo, alle organizzazioni di produttori che costituiscono un fondo di esercizio.
Tale fondo è alimentato con contributi finanziari effettivi degli aderenti calcolati in base ai quantitativi o al valore degli ortofrutticoli effettivamente commercializzati sul mercato e con l'aiuto finanziario di cui al primo comma.
2. Il fondo di esercizio di cui al paragrafo 1 è destinato:
a) al finanziamento di ritiri dal mercato alle condizioni di cui al paragrafo 3;
b) al finanziamento di un programma operativo presentato alle competenti autorità nazionali e da esse approvato a norma dell'articolo 16, paragrafo 1.
Tuttavia, il fondo può essere utilizzato, nella sua totalità o in parte, per il finanziamento del piano d'azione presentato dalle organizzazioni di produttori di cui all'articolo 13.
3. Il ricorso al fondo di esercizio per il finanziamento di ritiri dal mercato, è consentito soltanto se le competenti autorità nazionali hanno approvato un programma operativo. Detto ricorso può assumere una o più delle seguenti forme:
a) pagamento di una compensazione di ritiro per i prodotti non compresi nell'allegato II che rispondono alle norme in vigore qualora tali norme siano state stabilite a norma dell'articolo 2;
b) erogazione di un'integrazione dell'indennità comunitaria di ritiro.
Gli Stati membri possono stabilire il livello massimo della compensazione o dell'integrazione, senza tuttavia che l'importo così stabilito sommato a quello dell'indennità comunitaria di ritiro superi i limiti dei prezzi di ritiro più elevati applicabili per la campagna 1995/1996, a norma dell'articolo 16, paragrafo 3 bis, degli articoli 16 bis e 16 ter e dell'articolo 18, paragrafo 1, lettera a), primo trattino del regolamento (CEE) n. 1035/72.
La quota del fondo di esercizio che può essere destinata al finanziamento di ritiri non deve superare il 60 % nel primo anno, il 55 % nel secondo anno, il 50 % nel terzo anno, il 45 % nel quarto anno, il 40 % nel quinto anno e il 30 % a decorrere dal sesto anno dalla data di approvazione, da parte delle competenti autorità nazionali, del primo programma operativo presentato dall'organizzazione di produttori interessata e approvato da dette autorità.
I limiti previsti all'articolo 23, paragrafi 3, 4 e 5 si applicano ai ritiri di cui alla lettera a), primo comma del presente paragrafo.
4. Il programma operativo indicato al paragrafo 2, lettera b) deve:
a) prefiggersi numerosi obiettivi tra quelli indicati all'articolo 11, paragrafo 1, lettera b), nonché altri, fra cui in particolare: il miglioramento qualitativo dei prodotti, lo sviluppo della loro valorizzazione commerciale, la loro promozione presso i consumatori, la creazione di linee di prodotti biologici, la promozione della produzione integrata o altri metodi di produzione rispettosi dell'ambiente, la riduzione dei ritiri;
b) comprendere misure destinate a promuovere il ricorso, da parte dei produttori associati, a tecniche rispettose dell'ambiente, per quanto riguarda sia le pratiche colturali sia la gestione dei materiali usati.
Per «tecniche rispettose dell'ambiente» si intendono, in particolare, quelle che consentono di conseguire gli obiettivi di cui all'articolo 1, lettere a), b) e c) del regolamento (CEE) n. 2078/92 (13);
c) tener conto, nell'ambito delle proprie previsioni finanziarie, delle risorse tecniche ed umane necessarie per accertare l'osservanza delle norme e disposizioni fitosanitarie e dei tenori massimi autorizzati di residui.
5. L'aiuto finanziario di cui al paragrafo 1 è pari all'entità dei contributi finanziari menzionati al medesimo paragrafo ed effettivamente versati, ed è limitato al 50 % delle spese realmente sostenute a norma del paragrafo 2.
Detta percentuale è del 60 % se un programma operativo o una parte di esso è presentato:
a) da più organizzazioni di produttori della Comunità che partecipano in Stati membri diversi ad azioni transnazionali, escluse le operazioni di cui al paragrafo 2, lettera a), oppure
b) da una o più organizzazioni di produttori per azioni che devono essere realizzate da una filiera interprofessionale.
Tuttavia, l'aiuto finanziario non può superare il 4 % del valore della produzione commercializzata di ciascuna organizzazione di produttori, a condizione che l'importo totale degli aiuti finanziari sia inferiore al 2 % del totale del fatturato di tutte le organizzazioni di produttori. Per garantire l'osservanza di tale limite sarà erogato un anticipo del 2 % e il saldo sarà concesso, solo dopo che sarà noto l'importo totale delle domande d'aiuto. A decorrere dal 1999 la percentuale del 4 % sarà portata al 4,5 % e quella del totale del fatturato dal 2 % al 2,5 %.
6. Per quanto concerne le regioni della Comunità in cui il livello di organizzazione dei produttori è particolarmente scarso, gli Stati membri possono essere autorizzati, previa richiesta debitamente giustificata, a concedere alle organizzazioni di produttori un aiuto finanziario nazionale non superiore alla metà dei contributi finanziari dei produttori. Tale aiuto si aggiunge al fondo d'esercizio.
Per gli Stati membri in cui meno del 15 % della produzione di ortofrutticoli è commercializzata da organizzazioni di produttori e in cui la produzione di ortofrutticoli rappresenta almeno il 15 % della produzione agricola totale, l'aiuto di cui al precedente comma può essere rimborsato dalla Comunità, su richiesta dello Stato membro interessato, attraverso il quadro comunitario di sostegno.
Articolo 16
1. Il programma operativo di cui all'articolo 15, paragrafo 2, lettera b) è presentato alle competenti autorità nazionali che devono approvarlo, respingerlo o chiederne la modifica, in osservanza di quanto dispone il presente regolamento.
Gli Stati membri definiscono una disciplina nazionale per l'elaborazione di capitolati d'oneri relativi alle misure di cui all'articolo 15, paragrafo 4, lettera b). Essi trasmettono il progetto di tale disciplina alla Commissione, che può chiederne la modifica entro tre mesi qualora constati che il progetto non permette di conseguire gli obiettivi fissati dall'articolo 130 R del trattato e dal programma politico e d'azione della Comunità a favore dell'ambiente e di uno sviluppo sostenibile.
2. Al più tardi anteriormente alla fine di ogni anno, le organizzazioni di produttori comunicano allo Stato membro l'importo indicativo del fondo di esercizio previsto per l'anno successivo e presentano giustificazioni appropriate basate sulle previsioni del programma operativo, sulle spese dell'anno in corso ed eventualmente degli anni precedenti, nonché, se necessario, sulle stime in materia di produzione per l'anno successivo. Lo Stato membro notifica all'organizzazione di produttori, anteriormente al 1° gennaio dell'anno successivo, l'entità indicativa dell'aiuto finanziario, nel rispetto dei limiti di cui all'articolo 15, paragrafo 5.
L'aiuto finanziario è erogato in funzione delle spese effettuate per le azioni previste dal programma operativo. Per le stesse azioni, possono essere versati degli anticipi, previo deposito di garanzia o cauzione.
All'inizio di ogni anno e non oltre il 31 gennaio, l'organizzazione di produttori comunica allo Stato membro l'importo definitivo delle spese dell'anno precedente, corredato dei documenti giustificativi necessari per ricevere il saldo dell'aiuto finanziario comunitario.
3. Un'associazione di organizzazioni di produttori riconosciuta dallo Stato membro interessato può sostituirsi ai propri aderenti nella gestione del loro fondo di esercizio a norma dell'articolo 15, paragrafo 1, nonché nell'elaborazione, nell'attuazione e nella presentazione dei programmi operativi di cui all'articolo 15, paragrafo 2, lettera b). In tale ipotesi, l'associazione è la beneficiaria dell'aiuto finanziario ed effettua le comunicazioni di cui al paragrafo 2 del presente articolo.
4. Il programma operativo e il relativo finanziamento da parte dei produttori e delle organizzazioni di produttori, da un lato, e attraverso fondi comunitari, dall'altro, hanno carattere pluriennale, con durata minima di tre anni e massima di cinque anni.
5. La presentazione allo Stato membro di un programma operativo implica, da parte dell'organizzazione di produttori o, in caso di applicazione del paragrafo 3, da parte di una associazione di organizzazioni di produttori, l'impegno a sottoporsi ai controlli nazionali e ai controlli comunitari eseguiti a norma del titolo VI, con particolare riguardo alla corretta gestione dei fondi pubblici.
Articolo 17
Qualora gli strumenti generali dell'organizzazione comune dei mercati si rivelassero insufficienti o inadeguati per prodotti di cui all'articolo 1, paragrafo 2, che rivestono una grande importanza economica o ecologica, locale o regionale, e che sono soggetti a difficoltà prolungate sul mercato comunitario, dovute in particolare ad una forte concorrenza internazionale, possono essere adottate, secondo la procedura di cui all'articolo 46, misure specifiche volte a promuovere tali prodotti e a rafforzarne la competitività.
Articolo 18
1. Nel caso in cui un'organizzazione di produttori o un'associazione di organizzazioni di produttori che abbia adottato le stesse regole, operante in una determinata circoscrizione economica, sia considerata, per un dato prodotto, rappresentativa della produzione e dei produttori di tale circoscrizione, lo Stato membro interessato può, su richiesta di questa organizzazione o associazione, rendere obbligatorie per i produttori stabiliti nella circoscrizione e non aderenti a una delle organizzazioni sopracitate:
a) le regole di cui all'articolo 11, paragrafo 1, lettera c), punto 1,
b) le regole adottate dall'organizzazione o dall'associazione in materia di ritiro, a condizione che queste regole:
- siano applicate da almeno una campagna di commercializzazione,
- siano riportate nell'elenco tassativo di cui all'allegato III,
- siano rese obbligatorie per un massimo di tre campagne di commercializzazione.
2. Ai fini del presente articolo, per «circoscrizione economica» si intende una zona geografica costituita da regioni di produzione limitrofe o vicine nelle quali le condizioni di produzione e di commercializzazione sono omogenee.
3. Un'organizzazione di produttori o un'associazione di organizzazioni di produttori è considerata rappresentativa a norma del paragrafo 1 qualora raggruppi almeno due terzi dei produttori della circoscrizione economica in cui opera e totalizzi almeno due terzi della produzione di tale circoscrizione.
4. Le regole che sono rese obbligatorie per tutti i produttori di una determinata circoscrizione economica:
a) non devono arrecare pregiudizio agli altri produttori dello Stato membro, da un lato, e della Comunità, dall'altro;
b) non sono applicabili, salvo che siano ad essi specificatamente destinate, ai prodotti consegnati per la trasformazione nell'ambito di un contratto firmato prima dell'inizio della campagna di commercializzazione, fatte salve le regole di conoscenza della produzione di cui al paragrafo 1, lettera a);
c) non possono essere in contrasto con la vigente normativa comunitaria e nazionale.
5. Gli Stati membri comunicano senza indugio alla Commissione le regole da essi rese obbligatorie per l'insieme dei produttori di una delle Comunità europee determinata circoscrizione economica. Tali regole sono pubblicate nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee, serie C.
La Commissione decide che lo Stato membro revochi l'estensione delle regole da esso stabilite:
a) qualora accerti che a causa di tale estensione viene eliminata la concorrenza in una parte sostanziale del mercato interno o è lesa la libertà degli scambi, oppure siano messi in pericolo gli obiettivi dell'articolo 39 del trattato,
b) qualora accerti che l'articolo 85, paragrafo 1 del trattato si applica all'accordo, alla decisione o alla pratica concordata di cui sia decisa l'estensione; la decisione della Commissione adottata in merito a tale accordo, decisione o pratica concordata si applica soltanto a decorrere dalla data di accertamento,
c) qualora accerti, a seguito dei controlli a posteriori eseguiti in base al titolo VI, l'inosservanza delle disposizioni del presente articolo.
6. Per quanto riguarda l'applicazione del paragrafo 1, sulla base di documenti giustificativi, lo Stato membro interessato può decidere che i produttori non aderenti siano tenuti a versare all'organizzazione, o eventualmente all'associazione di organizzazioni, la parte dei contributi finanziari versati dai produttori aderenti destinata a coprire:
a) le spese amministrative risultanti dall'applicazione del regime di cui al paragrafo 1,
b) le spese risultanti dalle attività di ricerca, di studio del mercato e di promozione delle vendite svolte dall'organizzazione o dall'associazione di organizzazioni a beneficio dell'insieme della produzione della circoscrizione.
7. Gli Stati membri comunicano alla Commissione l'elenco delle circoscrizioni economiche di cui al paragrafo 2. Entro un mese dalla comunicazione, la Commissione approva l'elenco o decide, previa consultazione dello Stato membro interessato, le modifiche che questi deve apportarvi. L'elenco adottato è pubblicato nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee, serie C.
TITOLO III Organizzazioni e accordi interprofessionali
Articolo 19
1. Ai fini del presente regolamento si intende per «organizzazione interprofessionale riconosciuta», in appresso denominata «organizzazione interprofessionale», qualsiasi persona giuridica
a) che raggruppi rappresentanti delle attività economiche connesse con la produzione e/o il commercio e/o la trasformazione dei prodotti di cui all'articolo 1, paragrafo 2;
b) che sia stata costituita per iniziativa di tutte o di una parte delle organizzazioni o associazioni che la compongono e
c) che svolga, in una o più regioni della Comunità, alcune delle attività seguenti, tenendo conto degli interessi dei consumatori:
- migliorare la conoscenza e la trasparenza della produzione e del mercato;
- contribuire ad un migliore coordinamento dell'immissione sul mercato degli ortofrutticoli, in particolare attraverso ricerche o studi di mercato;
- elaborare contratti tipo compatibili con la normativa comunitaria;
- accrescere la valorizzazione degli ortofrutticoli;
- fornire le informazioni e svolgere le ricerche necessarie per orientare la produzione verso prodotti più adatti al fabbisogno del mercato e ai gusti e alle aspirazioni dei consumatori, soprattutto per quanto riguarda la qualità dei prodotti e la protezione dell'ambiente;
- ricercare metodi atti a limitare l'impiego di prodotti fitosanitari e di altri fattori di produzione e a garantire la qualità dei prodotti nonché la salvaguardia dei suoli e delle acque;
- mettere a punto metodi e strumenti per migliorare la qualità dei prodotti;
- valorizzare e tutelare l'agricoltura biologica e le denominazioni d'origine, i marchi di qualità e le indicazioni geografiche;
- promuovere la produzione integrata o altri metodi di produzione rispettosi dell'ambiente;
- definire, per quanto riguarda le regole di produzione e di commercializzazione elencate nell'allegato III, regole più restrittive delle normative comunitarie o nazionali.
d) che sia stata riconosciuta alle condizioni indicate al paragrafo 2.
2. Se le strutture dello Stato membro lo giustificano, gli Stati membri possono riconoscere quali organizzazioni interprofessionali a norma del presente regolamento le organizzazioni stabilite sul loro territorio che ne fanno domanda, a condizione che:
a) esercitino la loro attività in una o più regioni nell'ambito di detto territorio;
b) rappresentino una parte significativa della produzione e/o del commercio e/o della trasformazione di ortofrutticoli e di prodotti trasformati a base di ortofrutticoli nella regione o nelle regioni di cui trattasi e, qualora operino in varie regioni, dimostrino di possedere una rappresentatività minima, per ciascuno dei comparti raggruppati, in ognuna delle regioni interessate;
c) svolgano varie attività fra quelle menzionate al paragrafo 1, lettera c);
d) non si occupino, come tali, né della produzione né della trasformazione né della commercializzazione di ortofrutticoli e di prodotti trasformati a base di ortofrutticoli;
e) non svolgano le attività di cui all'articolo 20, paragrafo 3.
3. Prima di concedere il riconoscimento, gli Stati membri notificano alla Commissione le organizzazioni interprofessionali che ne hanno fatto domanda, fornendo tutte le informazioni utili relative alla loro rappresentatività e alle loro varie attività, nonché tutti gli altri elementi di valutazione necessari.
La Commissione può opporsi al riconoscimento entro due mesi dalla notifica effettuatale.
4. Gli Stati membri:
a) decidono in merito alla concessione del riconoscimento entro tre mesi dalla presentazione della domanda, corredata di tutti i pertinenti documenti giustificativi;
b) eseguono controlli ad intervalli regolari per accertare il rispetto, da parte delle organizzazioni interprofessionali, delle condizioni di riconoscimento, in caso di mancato rispetto di tali condizioni comminano le sanzioni applicabili alle organizzazioni medesime e, all'occorrenza, decidono la revoca del riconoscimento;
c) revocano il riconoscimento se:
i) le condizioni previste dal presente regolamento per il riconoscimento non sono più soddisfatte;
ii) l'organizzazione interprofessionale contravviene a dei divieti previsti all'articolo 20, paragrafo 3, fatte salve le conseguenze penali cui potrebbe peraltro essere esposta a norma della legislazione nazionale;
iii) l'organizzazione interprofessionale non osserva l'obbligo di notifica di cui all'articolo 20, paragrafo 2;
d) comunicano alla Commissione, entro due mesi, le decisioni di concessione, diniego o revoca del riconoscimento.
5. Le modalità e la frequenza in base alle quali gli Stati membri riferiscono alla Commissione in merito alle attività delle organizzazioni interprofessionali sono stabilite secondo la procedura di cui all'articolo 46.
La Commissione accerta l'osservanza del paragrafo 2 e del paragrafo 4, lettera b) procedendo a controlli da effettuare a norma del titolo VI e, a seguito di tali controlli, se del caso chiede agli Stati membri di revocare il riconoscimento accordato.
6. Il riconoscimento equivale ad una autorizzazione a svolgere le attività di cui al paragrafo 1, lettera c), alle condizioni previste dal presente regolamento.
7. La Commissione effettua la pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee, serie C, delle organizzazioni interprofessionali riconosciute, indicandone la circoscrizione economica o la zona di attività, nonché le azioni intraprese a norma dell'articolo 21. Sono pubblicate anche le revoche del riconoscimento.
Articolo 20
1. In deroga all'articolo 1 del regolamento n. 26 (14), l'articolo 85, paragrafo 1 del trattato non si applica agli accordi e alle pratiche concordate delle organizzazioni interprofessionali riconosciute, finalizzati alla realizzazione delle attività di cui all'articolo 19, paragrafo 1, lettera c).
2. Il paragrafo 1 si applica soltanto:
- se gli accordi, le decisioni e le pratiche concordate sono stati notificati alla Commissione; e
- se quest'ultima, entro due mesi dalla comunicazione di tutti gli elementi di valutazione necessari, non abbia dichiarato tali accordi, decisioni e pratiche concordate incompatibili con la normativa comunitari.
Tali accordi, decisioni e pratiche concordate non possono essere attuati fino alla scadenza di detto termine.
3. Sono dichiarati in ogni caso contrari alla regolamentazione comunitaria gli accordi, le decisioni e le pratiche concordate che:
- possono causare una qualsiasi forma di compartimentazione dei mercati all'interno della Comunità;
- possono nuocere al buon funzionamento dell'organizzazione comune dei mercati;
- possono creare distorsioni di concorrenza che non siano indispensabili per raggiungere gli obiettivi della politica agricola comune (PAC) perseguiti dall'azione interprofessionale;
- prevedono la determinazione di prezzi, senza pregiudizio di misure adottate dalle organizzazioni interprofessionali nel quadro dell'applicazione di specifiche disposizioni della normativa comunitaria;
- possono creare discriminazioni o eliminare la concorrenza per una parte sostanziale dei prodotti di cui trattasi.
4. La Commissione, qualora dopo la scadenza del termine di due mesi di cui al paragrafo 2, primo comma, secondo trattino constati che le condizioni d'applicazione del presente regolamento non sono rispettate, adotta una decisione che dichiara l'articolo 85, paragrafo 1 del trattato applicabile all'accordo, alla decisione o alla pratica concordata di cui trattasi.
La decisione non ha effetto prima del giorno della sua notifica all'organizzazione interprofessionale interessata, salvo che questa abbia fornito indicazioni inesatte o abbia abusato dell'esenzione di cui al paragrafo 1.
5. In caso di accordi pluriennali, la notifica preliminare del primo anno è valida per gli anni successivi dell'accordo; tuttavia, in questo caso, la Commissione, di propria iniziativa o su richiesta di un altro Stato membro, può in qualsiasi momento esprimere un parere di incompatibilità alle condizioni indicate al paragrafo 4.
Articolo 21
1. Qualora un'organizzazione interprofessionale attiva in una o più regioni determinate di uno Stato membro sia considerata, con riguardo ad un prodotto determinato, rappresentativa della produzione e/o del commercio e/o della trasformazione di detto prodotto, lo Stato membro interessato può, su richiesta di tale organizzazione, disporre che alcuni degli accordi, decisioni o pratiche concordate convenuti nell'ambito di quest'ultima siano resi obbligatori, per un periodo limitato, nei confronti degli operatori attivi, individualmente o non, nella regione o nelle regioni di cui trattasi e non aderenti alla suddetta organizzazione.
2. Un'organizzazione interprofessionale è considerata rappresentativa a norma del paragrafo 1 qualora rappresenti almeno due terzi della produzione e/o del commercio e/o della trasformazione del prodotto o dei prodotti interessati nella regione o nelle regioni di cui trattasi di uno Stato membro. Qualora la domanda di estensione dell'efficacia delle regole riguardi più regioni, l'organizzazione interprofessionale deve comprovare una rappresentatività minima per ciascuno dei comparti raggruppati e in ognuna delle regioni di cui trattasi.
3. Le regole delle quali può essere chiesta l'estensione:
a) devono vertere esclusivamente su uno dei seguenti aspetti:
- conoscenza della produzione e del mercato,
- regole di produzione più restrittive dell'eventuale normativa comunitaria e nazionale in materia,
- elaborazione di contratti-tipo compatibili con la normativa comunitaria,
- regole di commercializzazione,
- regole di tutela ambientale,
- azioni di promozione e di valorizzazione della produzione,
- azioni di tutela dell'agricoltura biologica e delle denominazioni d'origine, dei marchi di qualità e delle indicazioni geografiche.
Le regole di cui al secondo, quarto e quinto trattino possono essere solo quelle di cui all'allegato III;
b) devono essere applicate da almeno una campagna di commercializzazione;
c) possono essere rese obbligatorie per un massimo di tre anni campagne di commercializzazione;
d) non devono arrecare pregiudizio agli altri operatori dello Stato membro, da un lato, e della Comunità, dall'altro.
Articolo 22
1. Gli Stati membri comunicano senza indugio alla Commissione le regole da essi rese obbligatorie per tutti gli operatori di una o più regioni determinate. Tali regole sono pubblicate nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee, serie C.
Prima di tale pubblicazione, la Commissione informa il comitato di cui all'articolo 45 di qualsiasi notifica relativa all'estensione di accordi interprofessionali.
La Commissione decide che lo Stato membro deve revocare l'estensione delle regole da esso decisa, nei casi di cui all'articolo 18, paragrafo 5, secondo comma.
2. Nel caso di estensione delle regole per uno o più prodotti e qualora una o più azioni di cui all'articolo 21, paragrafo 3, lettera a), svolte da un'organizzazione interprofessionale riconosciuta siano di interesse economico generale per gli operatori economici le cui attività sono legate a tale prodotto o tali prodotti, lo Stato membro che ha accordato il riconoscimento può decidere che gli operatori individuali o le associazioni non aderenti all'organizzazione che fruiscono di dette azioni siano tenuti a corrispondere all'organizzazione tutti o parte dei contributi finanziari versati dagli aderenti, nei limiti in cui siano destinati a coprire le spese direttamente conseguenti all'esecuzione delle azioni in questione.
TITOLO IV Regime degli interventi
Articolo 23
1. Le organizzazioni di produttori o le relative associazioni hanno facoltà di non commercializzare, per i volumi e i periodi che giudicano opportuni, i prodotti di cui all'articolo 1, paragrafo 2 che esse stesse determinano e che sono conferiti dagli aderenti.
2. Le organizzazioni di produttori o le relative associazioni stabiliscono la destinazione dei prodotti ritirati dal mercato a norma del paragrafo 1 in modo da non ostacolare il normale smaltimento della produzione di cui trattasi, da un lato, e da salvaguardare l'ambiente ed in particolare la qualità delle acque e del paesaggio, dall'altro.
3. In caso di applicazione del paragrafo 1, le organizzazioni di produttori o le relative associazioni versano ai produttori associati, per ciascuno dei prodotti di cui all'allegato II conformi alle norme, l'indennità comunitaria di ritiro stabilita a norma dell'articolo 26, nel limite del 10 % del quantitativo commercializzato.
Il limite del 10 % stabilito al primo comma si applica al quantitativo commercializzato di ciascun prodotto dei soli soci dell'organizzazione di produttori interessata, o di un'altra organizzazione in caso di applicazione dell'articolo 11, paragrafo 1, lettera c), esclusi tuttavia i ritiri effettuati a norma dell'articolo 24.
4. Il limite del 10 % stabilito al paragrafo 3 si applica a partire dalla sesta campagna di commercializzazione successiva alla data di entrata in vigore del presente regolamento. I ritiri effettuati durante il periodo transitorio costituito dalle cinque campagne precedenti non possono superare le percentuali seguenti della produzione commercializzata, quale definita secondo la procedura di cui all'articolo 46: 50 % per la prima campagna, 45 % per la seconda, 40 % per la terza, 30 % per la quarta e 20 % per la quinta campagna di commercializzazione.
Tuttavia, per gli agrumi, tali percentuali sono: 35 % per la prima campagna, 30 % per la seconda, 25 % per la terza, 20 % per la quarta e 15 % per la quinta campagna.
Al presente paragrafo si applicano le disposizioni del paragrafo 3, secondo comma.
5. La percentuale del 10 % di cui ai paragrafi 3 e 4 rappresenta una media su un periodo di tre anni, con un margine annuale di superamento del 3 %.
6. Per le mele e le pere, il limite del 10 % di cui ai paragrafi 3, 4 e 5 del presente articolo e all'articolo 24 è sostituito dall'8,5 %.
Per i meloni e i cocomeri, il limite del 10 % si applica sin dalla campagna 1997/1998.
Articolo 24
Per i prodotti di cui all'allegato II, le organizzazioni di produttori consentono di avvalersi delle disposizioni dell'articolo 23 ai produttori che non aderiscono a nessuna delle strutture collettive previste dal presente regolamento, qualora questi ne facciano domanda. L'indennità comunitaria di ritiro è tuttavia ridotta del 10 %. Inoltre, l'importo versato tiene conto delle spese globali di ritiro sostenute dai soci e debitamente comprovate. Tale indennità non può essere concessa per più del 10 % della produzione commercializzata dell'interessato.
Articolo 25
Le organizzazioni di produttori o le relative associazioni notificano alle autorità nazionali competenti, che ne danno comunicazione alla Commissione, tutti gli elementi riguardanti l'applicazione degli articoli 23 e 24 e, in particolare, le misure predisposte ai fini della protezione dell'ambiente in occasione delle operazioni di ritiro.
Detti elementi da notificare sono, se necessario, stabiliti secondo la procedura di cui all'articolo 46.
Gli Stati membri definiscono una disciplina nazionale per l'elaborazione di capitolati d'oneri relativi ai metodi di ritiro rispettosi dell'ambiente. Essi trasmettono il progetto di detta disciplina alla Commissione, che può chiederne la modifica entro tre mesi qualora constati che il progetto non permette di conseguire gli obiettivi fissati dall'articolo 130 R del trattato e dal quinto programma comunitario di politica e d'azione a favore dell'ambiente e di uno sviluppo sostenibile.
Articolo 26
1. Per i vari prodotti di cui trattasi, le indennità comunitarie di ritiro sono indicate nell'allegato V.
2. L'indennità comunitaria di ritiro è costituita da un importo unico, valido per tutta la Comunità.
Articolo 27
1. Se il mercato di un prodotto che figura nell'allegato II manifesta o rischia di manifestare squilibri generalizzati e di carattere strutturale che determinano o possono determinare un volume eccessivo di ritiri di cui all'articolo 23, è stabilito, secondo la procedura di cui all'articolo 46 e prima dell'inizio della campagna di commercializzazione di tale prodotto, un limite d'intervento del cui superamento, valutato con riferimento al prodotto sulla base dei ritiri effettuati nel corso di una campagna o di un periodo equivalente oppure della media degli interventi effettuati nel corso di più campagne, sono finanziariamente responsabili i produttori.
Il superamento del limite d'intervento determina una riduzione dell'indennità comunitaria di ritiro per la campagna seguente. Di tale riduzione non si tiene conto nelle campagne successive.
2. Secondo la procedura di cui all'articolo 46, sono decise:
a) le conseguenze del superamento dei limiti, con riguardo a ciascuno dei prodotti interessati;
b) se del caso, l'indennità comunitaria di ritiro ridotta e le misure d'applicazione del presente articolo.
3. Il presente articolo si applica soltanto per le cinque campagne di commercializzazione successive all'entrata in vigore del presente regolamento.
Articolo 28
1. Gli Stati membri comunicano alla Commissione, per ogni giorno di mercato per tutta la durata di ciascuna delle campagne di commercializzazione di cui trattasi, i corsi rilevati sui mercati rappresentativi alla produzione per alcuni prodotti, definiti in base alle caratteristiche commerciali proprie, quali varietà o tipo, categoria, calibro e confezionamento.
2. L'elenco dei mercati e dei prodotti di cui al paragrafo 1 nonché la frequenza della comunicazione dei dati sono stabiliti secondo la procedura di cui all'articolo 46.
Si considerano rappresentativi a norma del paragrafo 1 i mercati degli Stati membri sui quali, per un determinato prodotto, una parte rilevante della produzione nazionale è commercializzata nel corso della campagna o di uno dei periodi nei quali questa è stata suddivisa.
Articolo 29
1. Gli Stati membri versano l'indennità comunitaria di ritiro di cui all'articolo 26 alle organizzazioni di produttori, o alle relative associazioni, che hanno effettuato dei ritiri alle condizioni indicate negli articoli 23 e 24 e che sono tenute a corrispondere l'indennità ai loro soci o a produttori non aderenti.
I versamenti sono effettuati secondo modalità da stabilire secondo la procedura di cui all'articolo 46.
2. L'indennità comunitaria di ritiro è pagata ferma restando l'eventuale applicazione delle conseguenze finanziarie determinate dal superamento di un limite d'intervento.
Da essa sono inoltre detratte le entrate nette ottenute dalle organizzazioni di produttori o dalle relative associazioni con i prodotti ritirati dal mercato.
3. La concessione dell'indennità comunitaria di ritiro è subordinata, per i prodotti che le organizzazioni di produttori o le relative associazioni non possono orientare verso una delle destinazioni di cui all'articolo 30, paragrafo 1, ad una destinazione conforme alle direttive emanate dallo Stato membro in base alle disposizioni dell'articolo 30.
Articolo 30
1. I prodotti ritirati dal mercato in base alle disposizioni dell'articolo 23, paragrafo 1 e rimasti invenduti sono smaltiti alle condizioni seguenti:
a) per tutti i prodotti:
- distribuzione gratuita ad opere di beneficenza o enti caritativi, a ciò autorizzati dagli Stati membri, per attività svolte a favore di persone riconosciute dalla legislazione nazionale come aventi diritto alla pubblica assistenza, in particolare a causa delle insufficienti risorse necessarie alla loro sussistenza;
- distribuzione gratuita agli istituti di pena e alle colonie di vacanze, nonché agli ospedali e agli ospizi per persone anziane designati dagli Stati membri, i quali prendono tutti i provvedimenti necessari perché i quantitativi così distribuiti si aggiungano a quelli normalmente acquistati dalle collettività di cui trattasi;
- distribuzione gratuita al di fuori della Comunità tramite enti caritativi a ciò autorizzati dagli Stati membri, a favore di popolazioni bisognose di paesi terzi;
e, in subordine,
- utilizzazione per fini non alimentari;
- utilizzazione per l'alimentazione animale, sotto forma di prodotti freschi o previa trasformazione da parte dell'industria mangimistica;
b) per la frutta, distribuzione gratuita agli alunni nelle scuole, al di fuori dei pasti serviti nelle mense scolastiche, nonché agli alunni delle scuole senza mensa scolastica;
c) per le mele, le pere, le pesche, le nettarine, trasformazione in alcole di gradazione superiore a 80 % vol ottenuto per distillazione diretta del prodotto;
d) per tutti i prodotti, cessione di alcune loro categorie all'industria di trasformazione, purché ciò non comporti distorsioni di concorrenza per le industrie interessate all'interno della Comunità o per i prodotti importati. L'attuazione della presente disposizione è decisa secondo la procedura di cui all'articolo 46.
2. Qualora nessuna delle destinazioni di cui al paragrafo 1 sia possibile, i prodotti ritirati possono essere destinati al compostaggio o a processi di biodegradazione consentiti dallo Stato membro interessato.
3. Le operazioni di distribuzione gratuita previste al paragrafo 1, lettera a), primo, secondo e terzo trattino e lettera b) sono organizzate dalle organizzazioni di produttori di cui trattasi sotto la sorveglianza degli Stati membri.
Tuttavia, per quanto concerne la distribuzione gratuita di frutta agli alunni delle scuole, la Commissione può assumere, nell'ambito delle azioni di ricerca e promozione, l'iniziativa e la responsabilità di azioni pilota a carattere locale.
4. Gli Stati membri contribuiscono all'instaurazione di contatti tra le organizzazioni di produttori e gli enti o associazioni di beneficenza potenziali destinatari dei prodotti ritirati dal mercato sul loro territorio in previsione di una delle forme di distribuzione gratuita di cui al paragrafo 1, lettere a) e b).
5. La cessione dei prodotti alle industrie mangimistiche viene effettuata con i mezzi più opportuni dall'organismo designato dallo Stato membro di cui trattasi.
Le operazioni di distillazione di cui al paragrafo 1, lettera c) sono effettuate dalle industrie di distillazione, sia per proprio conto, sia per conto dell'organismo designato dallo Stato membro interessato. In entrambi i casi le operazioni in questione sono effettuate da detto organismo con i mezzi più opportuni.
6. La Comunità si assume, a condizioni da stabilirsi secondo la procedura di cui all'articolo 13 del regolamento (CEE) n. 729/70 (15), le spese di trasporto connesse alle operazioni di distribuzione gratuita di cui al paragrafo 1, lettera a), nonché le spese di cernita e di imballaggio connesse alla distribuzione gratuita di mele e di agrumi, qualora quest'ultima sia scaglionata secondo contratti tra le organizzazioni di produttori e gli enti o le associazioni di beneficenza di cui al paragrafo 3.
7. Le modalità di applicazione del presente articolo, e in particolare quelle relative alla distribuzione gratuita e alla cessione dei prodotti ritirati nonché quelle che consentono di evitare che la distillazione dei prodotti ritirati provochi perturbazioni sul mercato dell'alcole sono adottate secondo la procedura di cui all'articolo 46.
TITOLO V Regime degli scambi con i paesi terzi
Articolo 31
1. Tutte le importazioni ed esportazioni nella e dalla Comunità dei prodotti di cui all'articolo 1, paragrafo 2 possono essere subordinate alla presentazione di un titolo d'importazione o di esportazione.
Il titolo è rilasciato dagli Stati membri ad ogni interessato che ne faccia domanda, a prescindere dal relativo luogo di stabilimento nella Comunità e fatte salve le disposizioni adottate per l'applicazione degli articoli 36 e 37.
Il titolo è valido in tutta la Comunità. Il rilascio del titolo può essere subordinato alla costituzione di una cauzione che garantisca l'impegno di importare o di esportare durante il periodo di validità del titolo; salvo casi di forza maggiore, la cauzione viene incamerata in tutto o in parte se l'operazione non è realizzata entro il termine o è realizzata solo parzialmente.
2. Il periodo di validità dei titoli di importazione e di esportazione e le altre modalità di applicazione del presente articolo sono stabiliti secondo la procedura di cui all'articolo 46.
Articolo 32
1. Salvo disposizione contraria del presente regolamento, si applicano ai prodotti di cui all'articolo 1, paragrafo 2 le aliquote dei dazi della tariffa doganale comune.
2. Nella misura in cui l'applicazione dei dazi della tariffa doganale comune dipende dal prezzo di entrata della partita importata, la reale entità di tale prezzo è verificata tramite un valore all'importazione forfettario, calcolato dalla Commissione per ciascuna origine e ciascun prodotto in base alla media ponderata dei corsi dei prodotti in questione sui mercati d'importazione rappresentativi degli Stati membri o, se necessario, su altri mercati.
Tuttavia, per la verifica del prezzo di entrata di prodotti importati essenzialmente per essere avviati alla trasformazione, possono essere adottate disposizioni specifiche secondo la procedura di cui all'articolo 46.
3. Se il prezzo di entrata dichiarato per la partita in questione è superiore al valore all'importazione forfettario, aumentato di un margine stabilito a norma del paragrafo 5, senza tuttavia superare di oltre il 10 % il valore forfettario, è necessario costituire una cauzione pari ai dazi all'importazione e determinata in base al valore all'importazione forfettario.
PER LA CONTINUAZIONE DEL TESTO VEDI SOTTO NUMERO: 396R2200.1
4. Se il prezzo di entrata della partita considerata non è dichiarato al momento dell'attraversamento doganale, l'applicazione dei dazi della tariffa doganale comune dipende dal valore all'importazione forfettario, ovvero dall'applicazione delle pertinenti disposizioni della legislazione doganale, secondo condizioni da determinare a norma del paragrafo 5.
5. Le modalità di applicazione del presente articolo sono stabilite secondo la procedura di cui all'articolo 46.
Articolo 33
1. Per evitare od eliminare eventuali effetti pregiudizievoli sul mercato comunitario imputabili a importazioni di taluni prodotti di cui all'articolo 1, paragrafo 2, l'importazione all'aliquota del dazio previsto nella tariffa doganale comune di uno o più dei prodotti in questione è subordinata al pagamento di un dazio all'importazione addizionale, se sono soddisfatte le condizioni stabilite all'articolo 5 dell'accordo sull'agricoltura (16), concluso nell'ambito dei negoziati commerciali multilaterali dell'Uruguay Round, salvo i casi in cui le importazioni non rischiano di perturbare il mercato comunitario o gli effetti appaiono sproporzionati rispetto all'obiettivo perseguito.
2. I prezzi limite al di sotto dei quali può essere imposto un dazio all'importazione addizionale sono quelli comunicati dalla Comunità all'Organizzazione mondiale del commercio.
I volumi che devono essere superati affinché venga imposto un dazio all'importazione addizionale sono determinati particolare in base alle importazioni nella Comunità nei tre anni precedenti l'anno in cui si presentano o rischiano di presentarsi gli effetti pregiudizievoli di cui al paragrafo 1.
3. I prezzi all'importazione da prendere in considerazione ai fini dell'imposizione di un dazio all'importazione addizionale sono determinati in base ai prezzi all'importazione cif della spedizione considerata.
A tal fine prezzi all'importazione cif sono verificati in base ai prezzi rappresentativi del prodotto in questione sul mercato mondiale o sul mercato di importazione comunitario del prodotto medesimo.
4. Le modalità d'applicazione del presente articolo sono stabilite secondo la procedura di cui all'articolo 46. Esse riguardano in particolare:
a) i prodotti ai quali sono applicati dazi all'importazione addizionali, a norma dell'articolo 5 dell'accordo sull'agricoltura di cui al paragrafo 1 del presente articolo;
b) gli altri criteri necessari per garantire l'applicazione del paragrafo 1, a norma dell'articolo 5 di detto accordo.
Articolo 34
1. I contingenti tariffari per i prodotti di cui all'articolo 1, paragrafo 2 derivanti dagli accordi conclusi nell'ambito dei negoziati commerciali multilaterali dell'Uruguay Round sono aperti e gestiti in base a modalità stabilite secondo la procedura di cui all'articolo 46.
2. La gestione dei contingenti può effettuarsi mediante l'applicazione di uno dei seguenti metodi o di una loro combinazione.
a) metodo basato sull'ordine cronologico di presentazione delle domande (secondo il principio «primo arrivato, primo servito»);
b) metodo di ripartizione in proporzione dei quantitativi richiesti all'atto della presentazione delle domande (secondo il cosiddetto metodo «dell'esame simultaneo»);
c) metodo basato sulla presa in considerazione delle correnti tradizionali (secondo il cosiddetto metodo «tradizionali/nuovi arrivati»).
Possono essere stabiliti altri metodi appropriati. Questi metodi devono evitare qualsiasi discriminazione tra gli operatori interessati.
3. Il metodo di gestione tiene conto, se risulti opportuno, del fabbisogno di approvvigionamento del mercato comunitario e della necessità di salvaguardarne l'equilibrio, ispirandosi eventualmente ai metodi applicati in passato ai contingenti corrispondenti a quelli di cui al paragrafo 1, fatti salvi i diritti derivanti dagli accordi conclusi nell'ambito dei negoziati commerciali dell'Uruguay Round.
4. Le modalità di cui al paragrafo 1 prevedono l'apertura dei contingenti su base annuale e, se necessario, secondo lo scaglionamento appropriato, determinano il metodo di gestione da applicare e comprendono, se del caso:
a) le disposizioni che garantiscano la natura, la provenienza e l'origine del prodotto,
b) le disposizioni relative al riconoscimento del documento che consentano di verificare l'osservanza delle garanzie di cui alla lettera a) e
c) le condizioni di rilascio e la durata di validità dei titoli di importazione.
Articolo 35
1. Nella misura necessaria per consentire un'esportazione di rilievo economico dei prodotti di cui all'articolo 1, paragrafo 2 sulla base dei prezzi di tali prodotti nel commercio internazionale ed entro i limiti derivanti dagli accordi conclusi a norma dell'articolo 228 del trattato, la differenza tra questi prezzi e i prezzi praticati nella Comunità può essere coperta da una restituzione all'esportazione.
2. Per quanto concerne l'attribuzione dei quantitativi che possono essere esportati con una restituzione, è stabilito il metodo:
a) più adatto alla natura del prodotto e alla situazione del mercato in questione e che consenta l'impiego più efficace possibile delle risorse disponibili, tenendo conto dell'efficienza e della struttura delle esportazioni della Comunità, senza tuttavia creare discriminazioni tra i piccoli e i grandi operatori;
b) meno oneroso dal punto di vista per gli operatori, tenuto conto delle esigenze di gestione;
c) che eviti qualsiasi discriminazione tra gli operatori interessati.
3. La restituzione è la stessa per tutta la Comunità.
Quando la situazione del commercio internazionale o le specifiche esigenze di taluni mercati lo rendano necessario, la restituzione può essere differenziata, per un prodotto, secondo la destinazione dello stesso.
Le restituzioni sono determinate secondo la procedura di cui all'articolo 46. Tale determinazione ha luogo periodicamente.
In caso di necessità, le restituzioni determinate periodicamente possono essere modificate nell'intervallo dalla Commissione, su richiesta di uno Stato membro o di propria iniziativa.
4. Quando si determinano le restituzioni si tiene conto dei seguenti elementi:
a) situazione o prospettive di evoluzione:
- dei prezzi degli ortofrutticoli sul mercato comunitario e delle disponibilità;
- dei prezzi praticati nel commercio internazionale;
b) spese di commercializzazione e spese minime di trasporto dai mercati comunitari fino ai porti o ad altri luoghi di esportazione della Comunità, nonché spese di inoltro fino ai paesi di destinazione;
c) aspetto economico delle esportazioni considerate;
d) limiti derivanti dagli accordi conclusi a norma dell'articolo 228 del trattato.
5. I prezzi praticati sul mercato comunitario di cui al paragrafo 1 sono stabiliti tenendo conto di quelli che risultano più favorevoli ai fini dell'esportazione.
I prezzi nel commercio internazionale di cui al paragrafo 1 sono stabiliti tenendo conto:
a) dei corsi constatati sui mercati dei paesi terzi;
b) dei prezzi più favorevoli all'importazione proveniente dai paesi terzi, praticati nei paesi terzi di destinazione;
c) dei prezzi alla produzione rilevati nei paesi terzi esportatori;
d) dei prezzi di offerta alla frontiera della Comunità.
6. La restituzione è accordata unicamente su richiesta e dietro presentazione del pertinente titolo di esportazione.
7. L'importo della restituzione all'esportazione è quello applicabile il giorno di presentazione della domanda di titolo e, nel caso di una restituzione differenziata, quello applicato in tale data:
a) relativamente alla destinazione indicata nel titolo ovvero,
b) relativamente alla destinazione reale, qualora essa non coincida con la destinazione indicata nel titolo. In tal caso, l'importo non può superare quello applicabile relativamente alla destinazione indicata nel titolo.
Allo scopo di evitare l'uso indebito della flessibilità prevista dal presente paragrafo, possono essere adottate misure appropriate.
8. Secondo la procedura di cui all'articolo 46 è possibile derogare ai paragrafi 6 e 7 per i prodotti di cui all'articolo 1, paragrafo 2 per i quali siano previste restituzioni nell'ambito di interventi di aiuto alimentare.
9. La restituzione è pagata allorché è fornita la prova che i prodotti:
- sono stati esportati fuori della Comunità,
- sono di origine comunitaria e
- nel caso di una restituzione differenziata, hanno raggiunto la destinazione indicata nel titolo o un'altra destinazione per la quale è stata determinata una restituzione, fatto salvo il paragrafo 7, lettera b). Tuttavia possono essere previste deroghe a tale norma secondo la procedura di cui all'articolo 46, con riserva di condizioni da determinare che offrano garanzie equivalenti.
10. Il rispetto dei limiti di volume derivanti dagli accordi conclusi a norma dell'articolo 228 del trattato è assicurato dai titoli di esportazione rilasciati per i periodi di riferimento ivi previsti, applicabili ai prodotti considerati.
Per quanto riguarda l'osservanza degli obblighi derivanti dagli accordi conclusi nell'ambito dei negoziati commerciali dell'Uruguay Round, la fine di un periodo di riferimento non incide sulla validità dei titoli di esportazione.
11. Le modalità di applicazione del presente articolo, comprese le disposizioni relative alla ridistribuzione dei quantitativi esportabili, non assegnati o non utilizzati, sono stabilite secondo la procedura di cui all'articolo 46.
Articolo 36
1. Salvo disposizione contraria del presente regolamento o adottata in base ad esso, all'atto dell'importazione proveniente da paesi terzi dei prodotti di cui all'articolo 1, paragrafo 2, sono vietate:
- la riscossione di qualsiasi tassa avente effetto equivalente a un dazio doganale,
- l'applicazione di qualsiasi restrizione quantitativa o misura di effetto equivalente.
2. Per la classificazione dei prodotti disciplinati dal presente regolamento sono applicabili le norme generali relative all'interpretazione della nomenclatura combinata, nonché le relative norme particolari di attuazione; la nomenclatura tariffaria risultante dall'applicazione del presente regolamento viene inserita nella tariffa doganale comune.
Articolo 37
1. Negli scambi con i paesi terzi possono essere adottate opportune misure qualora, per effetto delle importazioni o delle esportazioni, il mercato comunitario di uno o più prodotti di cui all'articolo 1, paragrafo 2 subisca o rischi di subire gravi turbative, tali da compromettere gli obiettivi dell'articolo 39 del trattato.
L'applicazione di tali misure è consentita unicamente fintantoché sussista la suddetta turbativa o minaccia di turbativa, oppure fino a quando i quantitativi ritirati o acquistati non si siano considerevolmente ridotti.
Il Consiglio, deliberando su proposta della Commissione e secondo la procedura di voto di cui all'articolo 43, paragrafo 2 del trattato, stabilisce le norme generali di applicazione del presente paragrafo e definisce in quali casi ed entro quali limiti gli Stati membri possono adottare misure conservative.
2. Qualora si verifichi la situazione di cui al paragrafo 1, la Commissione, su richiesta di uno Stato membro o di propria iniziativa, decide l'adozione delle misure necessarie, che sono comunicate agli Stati membri e sono immediatamente applicabili. Ove tali misure siano state richieste da uno Stato membro, la Commissione decide al riguardo entro tre giorni lavorativi dalla data di ricezione della domanda.
3. Ogni Stato membro può deferire al Consiglio la misura decisa dalla Commissione, entro tre giorni lavorativi dalla data della sua comunicazione. Il Consiglio si riunisce senza indugio e, deliberando a maggioranza qualificata, può modificare o annullare la misura.
4. Le disposizioni del presente articolo si applicano nel rispetto degli obblighi derivanti dagli accordi internazionali conclusi a norma dell'articolo 228, paragrafo 2 del trattato.
TITOLO VI Controlli nazionali e comunitari
Articolo 38
1. Gli Stati membri prendono le misure necessarie per assicurare l'osservanza della normativa comunitaria relativa ai mercati degli ortofrutticoli, con particolare riguardo ai settori di cui all'allegato IV.
2. Qualora sia opportuno procedere a controlli per sondaggio, gli Stati membri si accertano, mediante la natura e la frequenza di tali controlli, nonché sulla base di un'analisi dei rischi, che detti controlli siano adeguati a loro oggetto e all'insieme del loro territorio, e che siano commisurati al volume di prodotti del settore ortofrutticolo commercializzati o detenuti per essere commercializzati.
I beneficiari dei fondi pubblici devono essere oggetto di controlli sistematici, ferma restando l'esecuzione di tali controlli in altri campi.
3. La Commissione e gli Stati membri provvedono affinché gli organismi competenti dispongano di agenti idonei, per numero, qualifiche ed esperienza, all'efficace esecuzione dei controlli, con particolare riguardo ai settori di cui all'allegato IV.
Articolo 39
1. Fatti salvi i controlli eseguiti dalle autorità nazionali a norma dell'articolo 38, la Commissione, in collaborazione con gli organi competenti dello Stato membro interessato, può eseguire o chiedere a uno Stato membro di eseguire controlli sul posto, al fine di assicurare l'applicazione uniforme della normativa comunitaria relativa ai mercati degli ortofrutticoli, con particolare riguardo ai settori di cui all'allegato IV.
2. La Commissione comunica anticipatamente e per iscritto allo Stato membro l'oggetto, lo scopo e il luogo dei controlli previsti, la data d'inizio degli stessi, nonché l'identità e la qualifica degli ispettori.
Articolo 40
1. Per l'attuazione delle disposizioni di cui all'articolo 39, è istituito un corpo di ispettori speciale per i mercati degli ortofrutticoli, costituito da funzionari o agenti della Commissione in possesso delle conoscenze tecniche, delle qualifiche e dell'esperienza necessarie all'esercizio delle loro mansioni, nonché eventualmente da agenti designati, a richiesta della Commissione e col consenso dello Stato membro interessato, tra quelli indicati all'articolo 38, paragrafo 3 per partecipare a indagini specifiche.
2. Il corpo di ispettori speciale espleta le seguenti mansioni sotto la direzione della Commissione:
a) partecipa ai controlli previsti e svolti dagli organi competenti degli Stati membri;
b) esegue, su iniziativa della Commissione, quei controlli previsti all'articolo 39 ai quali sono invitati a partecipare gli agenti dello Stato membro interessato;
c) valuta i sistemi di controllo predisposti a livello nazionale, le procedure seguite e i risultati ottenuti;
d) acquisisce informazioni su tutti i provvedimenti, legislativi o di altro tipo, adottati dalle autorità competenti per conseguire una migliore osservanza della normativa comunitaria relativa ai mercati degli ortofrutticoli;
e) promuove la collaborazione e lo scambio di informazioni tra gli organi dei vari Stati membri per contribuire all'applicazione uniforme della normativa relativa ai mercati degli ortofrutticoli e per agevolare la circolazione dei prodotti di tale settore.
3. Ai fini dei controlli da eseguire a norma del paragrafo 2, lettera b) la Commissione avverte, in tempo utile prima dell'inizio delle operazioni, l'organo competente dello Stato membro sul cui territorio avranno luogo le operazioni medesime.
4. La Commissione stessa indica i luoghi nei quali devono essere eseguiti i suoi controlli e ne definisce, in collaborazione con gli Stati membri interessati, le modalità pratiche.
Articolo 41
1. I controlli a norma dell'articolo 40, paragrafo 2, lettera b) sono eseguiti in base alle disposizioni dell'articolo 9, paragrafo 2 del regolamento (CEE) n. 729/70.
Nel corso dei controlli gli ispettori della Commissione tengono un comportamento conforme alle norme e agli usi professionali esistenti nello Stato membro di cui trattasi e sono vincolati al segreto d'ufficio.
2. La Commissione stabilisce adeguati contatti con gli organi competenti degli Stati membri per predisporre congiuntamente programmi di controlli. Gli Stati membri collaborano con la Commissione per agevolarla nell'espletamento di tale compito.
3. La Commissione invia quanto prima all'organo competente dello Stato membro interessato una comunicazione sui risultati delle missioni svolte dagli ispettori. Nella comunicazione sono illustrate le difficoltà incontrate e le infrazioni accertate alle disposizioni relative ai mercati degli ortofrutticoli.
4. Lo Stato membro interessato comunica quanto prima alla Commissione i provvedimenti adottati per eliminare le difficoltà o le infrazioni accertate.
Articolo 42
Qualsiasi irregolarità accertata in occasione dei controlli e che possa avere un'incidenza finanziaria sulla sezione garanzia del FEAOG è trattata secondo le disposizioni del regolamento (CEE) n. 595/91 (17). Lo Stato membro sul cui territorio è stata accertata l'irregolarità deve effettuare la dichiarazione prevista nell'articolo 3 di detto regolamento.
Qualsiasi non conformità dell'applicazione delle norme comunitarie da parte di uno Stato membro accertata in occasione dei controlli della Commissione e che possa avere un'incidenza finanziaria sulla sezione garanzia del FEAOG è trattata secondo le disposizioni dell'articolo 5, paragrafo 2, lettera c) del regolamento (CEE) n. 729/70.
TITOLO VII Disposizioni generali
Articolo 43
Salvo che il presente regolamento disponga altrimenti, gli articoli 92, 93 e 94 del trattato si applicano alla produzione e al commercio dei prodotti di cui all'articolo 1, paragrafo 2.
Articolo 44
1. Gli Stati membri e la Commissione si comunicano i dati necessari ai fini dell'applicazione del presente regolamento. I dati oggetto della comunicazione sono determinati secondo la procedura di cui all'articolo 46. Secondo la stessa procedura sono stabilite anche le modalità di comunicazione e di diffusione dei dati medesimi.
2. I dati di cui al paragrafo 1 comprendono almeno informazioni sulle superfici coltivate e sui quantitativi raccolti, commercializzati, o non posti in vendita nell'ambito dell'articolo 23.
Tali informazioni sono raccolte:
- dalle organizzazioni di produttori per quanto riguarda i loro aderenti, fatti salvi gli articoli 11 e 19;
- dai servizi competenti degli Stati membri per quanto riguarda i produttori che non aderiscono a nessuna delle strutture collettive previste dal presente regolamento. Lo Stato membro interessato può affidare questo compito in tutto o in parte a una o più organizzazione di produttori.
3. Gli Stati membri adottano tutte le misure necessarie per assicurare la raccolta dei dati di cui al paragrafo 2, la loro esattezza, il loro trattamento statistico e la loro regolare comunicazione alla Commissione. Essi prevedono sanzioni in caso di ritardi ingiustificati o di negligenze sistematiche nella corretta esecuzione dei compiti in questione. Essi informano la Commissione delle suddette misure.
4. La Commissione comunica regolarmente agli Stati membri, con i mezzi più idonei, i dati di cui al paragrafo 1 e le sue conclusioni al riguardo. Le modalità di applicazione sono adottate secondo la procedura di cui all'articolo 46.
Articolo 45
È istituito un comitato di gestione degli ortofrutticoli, denominato in appresso «comitato», composto di rappresentanti degli Stati membri e presieduto da un rappresentante della Commissione.
Articolo 46
1. Nei casi in cui si fa riferimento alla procedura definita nel presente articolo, il comitato è chiamato a pronunciarsi dal suo presidente, su iniziativa di quest'ultimo o su richiesta del rappresentante di uno Stato membro.
2. Il rappresentante della Commissione sottopone al comitato un progetto delle misure da adottare. Il comitato esprime il suo parere sul progetto entro un termine che il presidente può fissare in funzione dell'urgenza della questione in esame. Il parere è espresso alla maggioranza prevista dall'articolo 148, paragrafo 2 del trattato per l'adozione delle decisioni che il Consiglio deve prendere su proposta della Commissione. Nelle votazioni in seno al comitato ai voti dei rappresentanti degli Stati membri è attribuita la ponderazione fissata nell'articolo precitato. Il presidente non partecipa al voto.
3. a) La Commissione adotta misure che sono immediatamente applicabili.
b) Tuttavia, se tali misure non sono conformi al parere espresso dal comitato, la Commissione le comunica immediatamente al Consiglio. In tal caso, la Commissione può differire di un mese al massimo, a decorrere da tale comunicazione, l'applicazione delle misure da essa decise.
Il Consiglio, deliberando a maggioranza qualificata, può prendere una decisione diversa entro un mese.
Articolo 47
Il comitato può esaminare qualsiasi altra questione sollevata dal suo presidente, su iniziativa di quest'ultimo o su richiesta del rappresentante di uno Stato membro.
Articolo 48
Le modalità d'applicazione del presente regolamento nonché le sanzioni amministrative finanziarie e non finanziarie sono determinate secondo la procedura di cui all'articolo 46 in funzione delle necessità specifiche del settore.
Articolo 49
L'applicazione del presente regolamento deve tener conto, parallelamente e in modo adeguato, degli obiettivi di cui agli articoli 39 e 110 del trattato.
Articolo 50
Gli Stati membri adottano tutte le misure opportune per sanzionare le infrazioni del presente regolamento e per prevenire e reprimere le frodi.
Articolo 51
Le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative adottate dagli Stati membri ai fini dell'applicazione o a norma del presente regolamento sono comunicate alla Commissione non oltre un mese dalla loro emanazione. Lo stesso obbligo si applica alle modificazioni di dette disposizioni.
Articolo 52
1. Le spese connesse al pagamento dell'indennità comunitaria di ritiro e al finanziamento comunitario del fondo d'esercizio, delle misure specifiche di cui all'articolo 17 ed agli articoli 53, 54 e 55, nonché delle attività di controllo degli esperti degli Stati membri messi a disposizione della Commissione in base all'articolo 40, paragrafo 1, si considerano interventi intesi a stabilizzare i mercati agricoli a norma dell'articolo 1, paragrafo 2, lettera b) del regolamento (CEE) n. 729/70.
2. Gli aiuti concessi dagli Stati membri a norma dell'articolo 14 e dell'articolo 15, paragrafo 6, secondo comma costituiscono un'azione comune a norma dell'articolo 2, paragrafo 1 del regolamento (CEE) n. 4256/88 (18). Detti aiuti sono coperti dalle previsioni delle spese annuali di cui all'articolo 31, paragrafo 1 del regolamento (CEE) n. 2328/91 (19).
L'articolo 1, paragrafo 3 del regolamento (CEE) n. 2328/91 si applica agli aiuti di cui al presente paragrafo.
Il pagamento del contributo è effettuato a norma dell'articolo 21 del regolamento (CEE) n. 4253/88 (20). Tuttavia, per il pagamento del saldo o per il rimborso si procede, oltre a quanto richiesto dal paragrafo 4 di detto articolo, in base:
a) a una dichiarazione di spese sostenute dagli Stati membri nel corso di un anno civile e
b) a una relazione sull'applicazione delle misure durante lo stesso anno civile redatta a norma dell'articolo 25, paragrafo 4 del suddetto regolamento,
dichiarazione e relazione da presentare alla Commissione anteriormente al 1° luglio dell'anno successivo.
3. La Commissione stabilisce le modalità d'applicazione del paragrafo 2 previa consultazione del comitato di cui all'articolo 29 del regolamento (CEE) n. 4253/88.
4. Le disposizioni del titolo VI si applicano fatta salva l'attuazione del regolamento (CEE) n. 4045/89 (21).
Articolo 53
I diritti acquisiti dalle organizzazioni di produttori prima dell'entrata in vigore del presente regolamento a norma dell'articolo 14 e del titolo II bis del regolamento (CEE) n. 1035/72 sono mantenuti sino ad esaurimento degli stessi.
Articolo 54
1. La Comunità partecipa, a concorrenza del 50 %, al finanziamento di azioni intese ad incentivare ed a migliorare il consumo e l'utilizzo nella Comunità di frutta a guscio.
2. Le azioni di cui al paragrafo 1 sono volte a:
- promuovere la qualità dei prodotti, in particolare tramite la realizzazione di studi di mercato, nonché la ricerca di nuove forme di utilizzo, ivi compresa la ricerca dei mezzi per adattare la produzione a queste ultime,
- mettere a punto nuovi modi di condizionamento,
- diffondere ai vari operatori economici del settore consigli in materia di marketing,
- organizzare e incentivare la partecipazione a fiere ed altre manifestazioni commerciali.
3. La Commissione precisa, secondo la procedura di cui all'articolo 46, le azioni contemplate al paragrafo 2 ovvero definisce nuove azioni.
Articolo 55
Per le nocciole raccolte durante le campagne 1997/1998, 1998/1999 e 1999/2000 è concesso un aiuto di 15 ecu/100 kg alle organizzazioni di produttori riconosciute a norma del regolamento (CEE) n. 1035/72 o a norma del presente regolamento, che attueranno nel 1997 un piano di miglioramento della qualità a norma dell'articolo 14 quinquies del regolamento (CEE) n. 1035/72 o un programma operativo a norma del presente regolamento.
Articolo 56
Non oltre il 31 dicembre 2000 la Commissione presenta al Consiglio una relazione sull'applicazione del presente regolamento, eventualmente corredata di opportune proposte.
Articolo 57
Qualora siano necessarie misure per facilitare il passaggio dal vecchio regime a quello stabilito dal presente regolamento, esse sono adottate secondo la procedura di cui all'articolo 46.
Articolo 58
1. Il presente regolamento entra in vigore il settimo giorno successivo della pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee.
Esso si applica a decorrere dal 1° gennaio 1997. Tuttavia, per ciascuno dei prodotti elencati all'allegato I, il titolo IV si applica soltanto a decorrere dall'inizio della campagna di commercializzazione 1997/1998.
2. Con effetto dalla data di applicazione delle disposizioni corrispondenti del presente regolamento sono abrogati i regolamenti (CEE) n. 1035/72, n. 3285/83, n. 1319/85, n. 2240/88, n. 1121/89 e n. 1198/90.
I riferimenti ai regolamenti abrogati si intendono fatti al presente regolamento e vanno letti secondo le tavole di concordanza che figurano nell'allegato VI.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Lussemburgo, addì 28 ottobre 1996.