31992R2075
L 215/70
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕИО) № 2075/92 НА СЪВЕТА
от 30 юни 1992 година
относно общата организация на пазара на суров тютюн
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално членове 42 и 43 от него,
като взе предвид предложението от Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че функционирането и развитието на общия пазар за селскостопански продукти трябва да бъде придружено с въвеждането на Обща селскостопанска политика, която да включи, по-специално, обща организация на пазарите, която може да приеме различни форми в зависимост от продукта;
като има предвид, че задачата на Общата селскостопанска политика е да постигне целите на член 39 от Договора, и по-специално в сектора на суровия тютюн - стабилизиране на пазарите и удовлетворителен жизнен стандарт за земеделското население; като има предвид, че тези цели могат да се постигнат чрез приспособяване на ресурсите към изискванията, и по-специално чрез политика на качеството;
като има предвид, че настоящото състояние на пазара на тютюн, където предлагането не отговаря на търсенето, изисква значителна промяна на схемата на Общността, която е уреждала пазара досега, като същевременно се гарантира продължаване на отглеждането на тютюн от традиционните производители; като има предвид, че това преразглеждане изисква опростяване на механизмите за управление на пазара, ограничаване на производството в съответствие с изискванията на пазара и нуждите на бюджета, както и по-строги мерки за контрол, с което да се гарантира че механизмите за управление напълно постигат целите на общата организация на пазара;
като има предвид, че сортовете тютюн могат да се класифицират в групи съобразно метода на отглеждане и производствените разходи, като се вземат под внимание наименованията, използвани в международната практика;
като има предвид, че конкуренцията на тютюневия пазар изисква известно подпомагане на традиционните тютюнопроизводители; като има предвид, че това подпомагане трябва да почива на схема за премиране, която позволява пласирането на тютюна в Общността;
като има предвид, че схемата за премиране може да се управлява ефективно чрез договори за отглеждане между производителите и първите преработватели, което гарантира стабилни пазари за производителите и редовни доставки за преработвателите; като има предвид, че изплащането на сума, равна на премията от преработвателя на производителя в момента на доставяне на тютюна като клауза от договора, при условие че тютюнът отговаря на изискванията за качество, осигурява помощ за производителите, като същевременно улеснява управлението на схемата за премиране;
като има предвид, че, за да се ограничи производството на тютюн в Общността и да не се стимулира производството на сортове, които не се пласират лесно, трябва да се въведе максимален общ гарантиран праг за Общността и да се разделя ежегодно на специфични гарантирани прагове за съответните групи сортове;
като има предвид, че с оглед спазването на гарантираните прагове трябва да се въведе система от квоти за преработка за ограничен период; като има предвид, че за един преходен период държавите-членки трябва да разпределят в рамките на гарантираните прагове квоти за преработка за съответните фирми, както залегналите в правилата за Общността, въведени с оглед да осигурят справедливо разпределение на базата на преработените количества през миналите години, без да се държи сметка за установените ненормални производства; като има предвид, че трябва да се вземат необходимите мерки, които да позволят квотите да се разпределят впоследствие на производителите при задоволителни условия; като има предвид, че държавите-членки, които разполагат с необходимите данни за разпределяне на квотите на производители на база предишни показатели, трябва да бъдат упълномощени да направят това;
като има предвид, че първите преработватели не трябва да сключват договори за отглеждане за количества, които надвишават разпределените квоти; като има предвид, че възстановяването на премията трябва да се ограничава до сума, която отговаря на квотата;
като има предвид, че трябва да се предвиди първоначално схемите за премиране и производствени ограничения да действат до 1997 г., така че да могат да бъдат преразгледани в светлината на опита и евентуално да бъдат приспособени за следващия период;
като има предвид, че мерките за ориентиране на производството могат да помогнат за стабилизиране на тютюневия пазар и подобряване на качеството на продукцията; като има предвид, че конкретната помощ ще позволи на групите производители да допринесат за подобряване организацията и ориентацията на производството; като има предвид, че програма за изследвания, финансирана с постъпленията от приспадане от премията ще позволи отглеждането на тютюн да се приближи до изискванията на Общността по отношение общественото здравеопазване; като има предвид, че, накрая, е необходима една програма за пренасочване на производителите на „Mavra“, „Tsebelia“, „Forchheimer Havanna IIc“ и хибриди на тютюн „Geudertheimer“ поради значението на тези сортове за икономиката на определени региони на Общността;
като има предвид, че въвеждането на общ пазар изисква обща система на търгуване при външните граници;
като има предвид, че могат да се премахнат количествените ограничения при външните граници на Общността; като има предвид, че въпреки това, в случай че възникнат изключителни обстоятелства, с оглед да не се остави пазара на Общността без защита срещу сътресения, Общността трябва да може да вземе незабавно всички необходими мерки;
като има предвид освен това, че непредвидими пазарни обстоятелства може да наложат на Комисията да приеме изключителни мерки за подпомагане на пазара;
като има предвид, че постигането на един общ пазар ще бъде застрашено от отпускане на определени помощи; като има предвид, че разпоредбите на Договора, свързани с преценката на помощите, отпускани от държавите-членки, и забраната за помощи, несъвместими с общия пазар трябва да се приложат в тютюневия сектор;
като има предвид, че съгласно Регламент (ЕИО) № 729/70 на Съвета от 21 април 1970 г. за финансирането на Общата селскостопанска политика (4) Общността трябва да носи финансова отговорност за разходи, които са понесени от държавите-членки по силата на този регламент;
като има предвид, че опитът показва, че наличието на по-строги контролни органи в тютюневия сектор е от съществено значение, като в определени случаи се налага да се дадат определени пълномощия за контрол на независима надзорна агенция, която да се справя със специфичните изисквания на тютюневия пазар;
като има предвид, че общата организация на тютюневия пазар трябва да отчита същевременно и по подходящ начин задачите на членове 39 и 110 на Договора;
като има предвид, че преходът от схемата, въведена с Регламент (ЕИО) № 727/70 на Съвета от 21 април 1970 г. за общата организация на пазара на суров тютюн (5), към тази, предвидена тук, трябва да стане при възможно най-добри условия; като има предвид, че е възможно да се наложат за тази цел преходни мерки; като има предвид, че новите мерки не трябва да станат напълно приложими до реколтата през 1993 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Общата организация на пазара за суров тютюн включва правила за:
-
схема за премиране,
-
мерки за ориентиране и ограничаване на производството,
-
схема за търговия с трети страни.
Общата организация обхваща суров или непреработен тютюн и тютюневи отпадъци, които попадат под код по КН 2401.
Член 2
Сортовете суров тютюн се класифицират в следните групи:
а)
вентилационно сушен:
тютюн, сушен в сушилни с контролирана въздушна циркулация, температура и влажност;
б)
светъл въздушно сушен:
тютюн, сушен на открито под заслон, неоставен да ферментира;
в)
тъмeн въздушно сушен:
тютюн, сушен на открито под заслон, оставен да ферментира по естествен път, преди да бъде пуснат на пазара;
г)
слънчево сушен:
тютюн, слънчево сушен;
д)
сушен на огън:
тютюн, сушен на огън;
е)
„Басми“ (слънчево сушен);
ж)
„Катерини“ (слънчево сушен);
з)
„Каба Кулак“ (класик) и сродни на него (слънчево сушен).
Сортовете във всяка група са описани в приложението.
ДЯЛ I
Схема за премиране
Член 3
1. От реколта 1993 г. до реколта 1997 г. се прилага схема за премиране. Размерът на премията е еднакъв за сортовете тютюн във всяка от различните групи.
2. Въпреки това за вентилационно сушен, светъл въздушно сушен и тъмен въздушно сушен тютюн, отглеждани в Белгия, Германия и Франция, се отпуска допълнителна сума равна на 50 % от разликата между премията, отпускана за тези тютюни съгласно параграф 1 и премията, приложима за реколта 1992 г.
3. Целта на премията е да подпомогне доходите на производители, чиито продукти отговарят на пазарните изисквания и да се улесни пласирането на произведен в Общността тютюн.
Член 4
1. Съгласно процедурата в съответствие с член 43, параграф 2 от Договора Съветът определя размера на премията и допълнителните суми за всяка тютюнева реколта, като конкретно отчита предишни и предстоящи възможности за пласиране на различните сортове тютюн при нормални условия на конкуренция на пазара на Общността и на световния пазар.
2. Размерът на премията се определя:
а)
на килограм тютюн на листа, който не е преминал първа преработка и подготовка за пазара;
б)
за всяка група суров тютюн.
Член 5
Отпускането на премия е предмет, по-специално, на следните условия:
а)
тютюнът трябва да произхожда от производствена област, която е определена за съответния сорт;
б)
трябва да са изпълнени изискванията за качество;
в)
тютюнът на листа трябва да бъде доставен от производителя в помещенията на първия преработвател съгласно договор за отглеждане.
Член 6
1. Договорите за отглеждане включват:
-
задължение за първия преработвател да заплати на производителя в момента на доставяне освен покупната цена и сума, равна на премията, за количеството по договор и действително доставено;
-
задължение за производителя да достави в помещенията на първия преработвател суров тютюн, който отговаря на изискванията за качество.
2. Компетентният орган възстановява сумата на премията на първия преработвател при представяне на доказателство, че производителят е доставил тютюна и че сумата, посочена в параграф 1, е била изплатена.
Член 7
Подробните правила за прилагането на настоящата глава се приемат съгласно процедурата в съответствие с член 23.
Те включват:
-
определяне на границите на производствените области за всеки сорт,
-
изисквания за качество на доставения тютюн,
-
допълнителни точки, които да се включат в договора за отглеждане и окончателната дата за сключването му,
-
евентуалното задължение за първия преработвател да внесе гаранция в случай, че иска аванс, както и условията, свързани с внасянето и освобождаването на тази гаранция,
-
специфични условия за отпускане на премията в случаите, когато договорът за отглеждане е сключен с група производители,
-
мерки в случай на неизпълнение на законните задължения от страна на производителя или първия преработвател.
ДЯЛ II
Система за ограничаване на производството
Член 8
Определя се максимален глобален гаранционен праг за Общността от 350 000 тона суров тютюн на листа за една реколта. За 1993 г. този праг се определя на 370 000 тона.
В рамките на този праг, всяка година, Съветът определя съобразно процедурата на член 43, параграф 2 от Договора специфичен гаранционен праг за всяка група сортове, като конкретно отчита пазарните условия и социално-икономическите и агрономически условия в съответните производствени региони.
Член 9
1. За да се осигури спазването на гаранционните прагове се въвежда система от квоти за преработка за реколти 1993 г. до 1997 г.
2. За всяка реколта, в съответствие с процедурата по член 43, параграф 2 от Договора, Съветът разпределя между държавите-членки производители наличните количества за всяка група сортове.
3. На базата на разпределените съгласно параграф 2 количества и без да се засяга прилагането на параграф 5, държавите-членки разпределят квотите за преработка на преходна база за реколтите за 1993 г. и 1994 г. между първите преработватели, пропорционално на средните количества, които са доставени за преработка през трите години, предхождащи годината на последната реколта, разделени по групи сортове. Въпреки това продукцията от 1992 г. и доставките от тази реколта няма да се взимат предвид. Процедурата за разпределяне на квотите за преработка за следващите реколти няма да се влияе от това разпределение.
Първите преработватели, които започват дейност след началото на референтния период, получават количество, пропорционално на средното количество, доставено за преработка по време на дейността им.
За първите преработватели, които започват дейност в годината на реколта или са започнали през предходната година, държавите-членки запазват 2 % от общите количества, с които разполагат, по групи сортове. В рамките на тези проценти, първите преработватели получават количество, което не надвишава 70 % от производствените им мощности, при условие че предложат достатъчни гаранции за ефективността и дълготрайната жизнеспособност на тяхната дейност.
4. Въпреки това държавите-членки могат да разпределят квоти директно на производители, ако разполагат с необходимите данни за производството на всички производители за трите реколти, предхождащи последната, по отношение сортовете и произведените и доставени на преработвател количества.
5. При разпределянето на квотите съгласно параграфи 3 и 4, при изчисляването на референтната продукция няма да се взимат пред вид каквито и да било количества суров тютюн, произведен над максималните гарантирани количества, приложим съгласно Регламент (ЕИО) № 727/70.
Когато е необходимо, продукцията се взима предвид само в рамките на ограничението на квотата, разпределена през разглежданите години.
Член 10
Първи преработвател не може да сключва договори за отглеждане или да му бъде възстановявана сумата на премията за количества, които надвишават квотата, която е разпределена на него или на производителя.
Член 11
Подробните правила за прилагането на настоящата глава се приемат съобразно процедурата в съответствие с член 23. Те включват корекциите, предвидени в член 9, параграф 5, в начина на разпределяне на квотите и предпоставките за прилагане на квотите при размер като за производителите, и по-специално в зависимост от предишните им състояния.
ДЯЛ III
Мерки за ориентиране на производството
Член 12
1. За да се съгласува и пригоди предлагането към пазарните изисквания за качество, когато са сключени договори за отглеждане между първи преработвател и призната група на производители и когато доставките, предвидени по тези договори, отчитат цялото производство на членовете на групата, се отпуска специфична помощ, която е равна на 10 % от премията.
2. Специфичната помощ се изплаща на групата на производители за подобряване на организацията и ориентацията на производството.
3. Подробните правила за прилагането на настоящия член се приемат от Комисията в съответствие с процедурата съгласно член 23. Те включват:
-
определяне на групи производители с право на специфичната помощ,
-
условия за признаване на групи производители,
-
нуждата, за която ще се използва специфичната помощ.
Член 13
1. Създава се фонд на Общността за изследвания и информация в областта на тютюните. Той се финансира от приходите от удръжките, които не надвишават 1 % от премията в момента на плащането.
2. Фондът финансира и координира програми за изследвания и информация, за подобряване знанията за вредните последствия от тютюнопушенето и съответните превантивни и лечебни мерки и за ориентиране тютюневото производство в Общността към най-безвредните сортове и качества.
3. Подробните правила за прилагането на настоящия член се приемат в съответствие с процедурата съгласно член 23.
Член 14
Комисията приема тригодишна програма за пренасочване от сортовете „Mavra“, „Tsebelia“, „Forchheimer Havanna IIc“ и хибриди на тютюн „Geudertheimer“ към сортове, по-близки до пазарните изисквания или други земеделски култури в съответствие с процедурата съгласно член 23. Програмата започва с реколта 1993 г. Тя може да включва специфични мерки за компенсиране на производителите за всяка загуба в доход, дължаща се на пренасочването.
ДЯЛ IV
Търговия с трети страни
Член 15
Освен ако настоящият регламент не предвижда друго или когато Комисията приема дерогации съгласно процедурата на член 23, при търговията с трети страни се забранява:
a)
събирането на каквито и да било такси с ефект, равен на мито;
б)
прилагането на каквото и да било количествено ограничение или мярка със същия ефект.
Член 16
1. Ако по причина на внос или износ пазарът на Общността за един или повече продукти, посочени в член 1, е подложен на сътресение или заплаха от сериозни сътресения, които могат да застрашат целите на член 39 от Договора, могат да се вземат подходящи мерки по отношение търговията с трети страни до момента, когато сътресението или заплахата от него изчезне.
2. В случай че възникне ситуацията, посочена в член 1, по искане на държава-членка или по своя инициатива Комисията решава какви са необходимите мерки и уведомява за решението си държавите-членки, като мерките се прилагат веднага. Ако Комисията получи искане от държави-членки, тя взема решение по него в срок от 24 часа след получаването му.
3. Мерките, предприети от Комисията, се съобщават на Съвета от всяка държава-членка в срок от три работни дни след датата на уведомяване. Съветът се събира незабавно. Той може да измени и допълни или да отхвърли въпросната мярка с квалифицирано мнозинство.
ДЯЛ V
Общи и преходни разпоредби
Член 17
С оглед преодоляване непредвидими пазарни обстоятелства, могат да се приемат изключителни мерки за подпомагане в съответствие с процедурата съгласно член 23. Обхватът и времетраенето на тези мерки не трябва да надхвърля този, който е абсолютно необходим за подпомагане на пазара.
Член 18
Освен ако настоящият регламент не предвижда друго, членове 92, 93 и 94 от Договора се прилагат за производството и търговията с посочените в член 1 продукти.
Член 19
Разходите, които са направени съгласно дялове I и III, се считат за разходи по смисъла на член 1, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 729/70.
Член 20
1. Държавите-членки вземат всички необходими мерки за спазване на разпоредбите на Общността по отношение на суровия тютюн. За това те уведомяват Комисията в срок от шест месеца след приемането на настоящия регламент за мерките, които възнамеряват да предприемат за управление и контрол. В срок от три месеца след това уведомяване Комисията одобрява мерките или изисква корекции. Когато бъдат изискани корекции, държавата-членка ги извършва при първа възможност. За всяко изменение в мерките на национално равнище, държавите-членки уведомяват незабавно Комисията, която ги проучва по същата процедура.
2. Всяка държава-членка производител създава съобразно своето законодателство своя специфична агенция, която да извършва определени проверки във връзка с мерките на Общността за тютюна. Въпреки това държавите-членки, които имат прагово количество съгласно член 9, параграф 2 по-малко от 45 000 тона, могат и да не учредяват такава агенция.
3. На агенцията се дава пълна административна независимост. Държавата-членка ѝ предоставя пълни правомощия за осъществяване на възложените ѝ задачи.
Нейните служители трябва за бъдат достатъчно на брой и достатъчно квалифицирани да изпълняват посочените по-горе задачи.
4. Преди началото на всяка кампания съответната държава-членка, по предложение на агенцията, съставя и изпраща на Комисията предварителен бюджет и работен график, за да гарантира правилното прилагане на схемата за премиране. Комисията може да изиска от държавата-членка, без да накърнява отговорностите на последната, да направи изменения в предварителния бюджет или работния график, които тя смята за подходящи.
Определени от Комисията лица могат във всеки момент да контролират всяка от извършваните от агенцията дейности.
Агенцията периодично предоставя на държавата-членка и на Комисията отчети за работата, която е свършила. В тези отчети трябва да се посочват всички възникнали проблеми, както и когато се налага и предложения за подобряване на мерките.
5. 50 % от фактическите разходи на агенцията се покриват от общия бюджет на Европейските общности, а остатъкът се покрива от съответната държава-членка.
6. Годишната сума, която представлява фактическите разходи по параграф 5, се определя с решение на Комисията на основата на данните, дадени от съответните държави-членки. Сумата се отпуска, след като Комисията се увери, че агенцията е създадена и осъществява възложената ѝ работа. За да се улесни създаването и функционирането на агенцията, въпросната сума може да се изплати авансово под формата на траншове през съответната година, в съответствие с годишния бюджет на агенцията, като последният се съставя със съгласието на държавата-членка и Комисията преди края на октомври за всяка следваща година.
7. Държавите-членки вземат необходимите мерки да гарантират, че назначените по параграфи 2-4 инспектори:
-
имат достъп до производствените, преработвателните и търговските обекти,
-
могат да проверяват счетоводни данни и други документи, които са свързани с процедурата по проверката, и да правят копия или извлечения от тях,
-
могат да изискват всякаква свързана с работата им информация.
8. Подробните правила за прилагане на настоящия член се приемат от Комисията в съответствие с процедурата съгласно член 23.
Член 21
Държавите-членки и Комисията обменят всяка необходима информация за прилагането на настоящия регламент. Подробните правила за изпращане и разпространение на такава информация се приемат в съответствие с процедурата съгласно член 23.
Член 22
Създава се Управителен комитет за тютюна (наричан по-долу „Комитетът“), съставен от представители на държавите-членки и председателстван от представител на Комисията.
Член 23
1. Представителят на Комисията предлага на Комитета проект за мерките, които да бъдат приети. Комитетът представя становището си по проекта в срок, който се определя от председателя в зависимост от спешността на въпроса. Становището се приема с мнозинството, предвидено в член 148, параграф 2 от Договора, в случай на решения, които Съветът приема по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в Комитета се претеглят по начина, посочен в този член. Председателят не гласува.
2. Комисията приема мерки, които се прилагат незабавно. Въпреки това, ако тези мерки не съответстват на становището на Комитета, те се съобщават от Комисията на Съвета. В такъв случай Комисията може да отложи прилагането на приетите мерки за срок не повече от един месец след датата на съобщаването им.
3. Съветът може да вземе с квалифицирано мнозинство различно решение в срока, посочен в предишния параграф.
Член 24
Комитетът може да разглежда всеки друг въпрос, който е поставен по инициатива на председателя или по искане на представител на държава-членка.
Член 25
Настоящият регламент трябва да се прилага по такъв начин, че да се отчитат същевременно и по подходящ начин целите на членове 39 и 110 от Договора.
Член 26
До 1 април 1996 г. Комисията представя пред Съвета предложение за мерките, предвидени в дялове I и II, които се прилагат след реколта 1998 г. Съветът взема решение по това предложение в съответствие с процедурата съгласно член 43, параграф 2 от Договора.
Член 27
Ако се налагат преходни мерки за улесняване на преминаването от мерките, въведени с Регламент (ЕИО) № 727/70, към мерките, предвидени в настоящия регламент, такива мерки се приемат в съответствие с процедурата съгласно член 23.
Член 28
Регламент (ЕИО) № 727/70 се отменя, като отмяната влиза в сила от реколта 1993 г.
Член 29
Настоящият регламент се прилага от реколта 1993 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Люксембург на 30 юни 1992 година.
REGOLAMENTO (CEE) N. 2075/92 DEL CONSIGLIO del 30 giugno 1992 relativo all'organizzazione comune dei mercati nel settore del tabacco greggio
IL CONSIGLIO DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità economica europea, in particolare gli articoli 42 e 43,
vista la proposta della Commissione (1),
visto il parere del Parlamento europeo (2),
visto il parere del Comitato economico e sociale (3),
considerando che il funzionamento e lo sviluppo del mercato comune per i prodotti agricoli debbono andare di pari passo con l'attuazione di una politica agricola comune e che tale politica deve comportare in particolare un'organizzazione comune dei mercati, che potrà assumere forme diverse a seconda dei prodotti;
considerando che la politica agricola comune è volta a conseguire gli obiettivi dell'articolo 39 del trattato ed in particolare, nel settore del tabacco greggio, la stabilizzazione dei mercati e la garanzia di un equo tenore di vita per la popolazione agricola interessata; che tali obiettivi possono essere realizzati adeguando le risorse al fabbisogno, soprattutto mediante una politica della qualità;
considerando che l'attuale situazione del mercato del tabacco, caratterizzata dallo squilibrio tra l'offerta e la domanda, richiede un cambiamento radicale del regime comunitario che ha sinora disciplinato tale mercato, pur salvaguardando la coltura del tabacco da parte dei produttori tradizionali; che questo cambiamento consiste nel semplificare i meccanismi di gestione del mercato, nel contenere la produzione tenendo conto, al tempo stesso, del fabbisogno del mercato e delle esigenze di bilancio, e nel rafforzare i mezzi di controllo, onde garantire che i meccanismi di gestione realizzino pienamente gli obiettivi dell'organizzazione comune dei mercati;
considerando che le diverse varietà di tabacco possono essere classificate in gruppi, in base ad analogie nei metodi di coltivazione e nei costi di produzione e tenendo conto delle denominazioni impiegate negli scambi internazionali;
considerando che, vista la situazione concorrenziale sul mercato, è necessario un sostegno a favore dei coltivatori tradizionali di tabacco incentrando tale sostegno su un regime di premi che consenta lo smaltimento del tabacco nella Comunità;
considerando che il regime dei premi può essere gestito efficacemente mediante contratti di coltivazione conclusi tra il coltivatore e l'impresa di prima trasformazione, che garantiscono al tempo stesso uno sbocco stabile ai coltivatori ed un approvvigionamento regolare all'impresa di trasformazione; che il versamento al produttore, da parte dell'impresa di trasformazione, di un importo pari al premio, fin dal momento della consegna del tabacco oggetto del contratto e conforme a determinati requisiti qualitativi, fornisce un sostegno ai coltivatori ed agevola nel contempo la gestione del regime dei premi;
considerando che, per limitare la produzione di tabacco nella Comunità e disincentivare nello stesso tempo la produzione di varietà difficili da smaltire, occorre stabilire un limite di garanzia globale massimo per la Comunità, da ripartire annualmente in limiti di garanzia specifici per ciascun gruppo di varietà;
considerando che per garantire il rispetto dei limiti di garanzia occorre istituire, per un periodo limitato, un regime di quote di trasformazione; che spetta agli Stati membri il compito di ripartire, in via transitoria ed entro i limiti di garanzia stabiliti, le quote di trasformazione tra le imprese interessate e che le regole comunitarie previste a tal fine mirano ad un'equa ripartizione, basata sui quantitativi trasformati in passato, senza tuttavia tener conto delle produzioni anomale constatate; che saranno adottate le misure necessarie per l'ulteriore ripartizione delle quote fra i produttori in condizioni soddisfacenti; che gli Stati membri che posseggono i dati necessari potranno ripartire le quote tra i produttori in base alla loro produzione degli anni scorsi;
considerando che è indispensabile che un'impresa di prima trasformazione non concluda contratti di coltivazione eccedenti la quota di trasformazione attribuitale; che occorre pertanto limitare il rimborso del premio al massimo al quantitativo corrispondente alla quota di trasformazione;
considerando che in un primo tempo occorre limitare al 1997 il periodo d'applicazione dei regimi di premi e di contenimento della produzione, in modo da poter riesaminare tali regimi in base all'esperienza ed adeguarli eventualmente per il periodo successivo;
considerando che ai fini del risanamento del mercato del tabacco e di un miglioramento qualitativo della produzione possono risultare utili varie misure di orientamento della produzione; che in particolare un aiuto specifico consentirà alle associazioni di produttori di contribuire a migliorare l'organizzazione e l'orientamento della produzione; che un programma di ricerca finanziato mediante una diminuzione del premio consentirà inoltre di adeguare maggiormente la produzione di tabacco alle esigenze comunitarie in materia di sanità pubblica; che è infine necessario un programma di riconversione per i produttori della varietà Mavra, Tsebelia, Forchheimer Havanna IIC e ibridi di Geudertheimer, in considerazione dell'importanza della coltivazione di queste varietà per l'economia di alcune regioni della Comunità;
considerando che la realizzazione di un mercato interno presuppone l'introduzione di un sistema unico degli scambi alle frontiere esterne;
considerando che è possibile rinunciare a qualsiasi restrizione quantitativa alle frontiere esterne della Comunità; che tuttavia, per non lasciare il mercato comunitario indifeso in caso di eventuali perturbazioni dovute a situazioni eccezionali, occorre consentire alla Comunità di decidere rapidamente tutte le misure necessarie;
considerando inoltre che circostanze impreviste di mercato potrebbero rendere necessarie misure eccezionali di sostegno, da decidersi dalla Commissione;
considerando che la realizzazione di un mercato interno potrebbe essere compromessa dalla concessione di determinati aiuti; che è quindi opportuno applicare al settore del tabacco le disposizioni del trattato che consentono di valutare gli aiuti concessi dagli Stati membri e di vietare quelli incompatibili con il mercato comune;
considerando che occorre prevedere la responsabilità finanziaria della Comunità per le spese sostenute dagli Stati membri in seguito agli obblighi derivanti dal presente regolamento, conformemente al regolamento (CEE) n. 729/70 del Consiglio, del 21 aprile 1970, relativo al finanziamento della politica agricola comune (4);
considerando che, viste le esperienze passate, è indispensabile rafforzare i controlli nel settore del tabacco; che determinati poteri di controllo potrebbero essere attribuiti ad un'agenzia di controllo autonoma, per tener conto delle esigenze specifiche di questo mercato;
considerando che l'organizzazione comune dei mercati nel settore del tabacco deve tener conto, parallelamente e in modo adeguato, degli obiettivi di cui agli articoli 39 e 110 del trattato;
considerando che il passaggio dal regime istituito con il regolamento (CEE) n. 727/70 del Consiglio, del 21 aprile 1970, relativo all'attuazione di un'organizzazione comune dei mercati nel settore del tabacco greggio (5) al regime previsto dal presente regolamento deve avvenire nelle migliori condizioni; che a tal fine possono essere necessarie misure transitorie; che occorre inoltre rendere il nuovo regolamento pienamente applicabile solamente a partire dal raccolto 1993,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
L'organizzazione comune dei mercati nel settore del tabacco greggio comporta disposizioni concernenti:
- un regime di premi;
- misure di orientamento e di contenimento della produzione;
- un regime degli scambi con i paesi terzi.
Essa concerne i tabacchi greggi o non lavorati ed i cascami di tabacco del codice NC 2401.
Articolo 2
Le varietà di tabacco greggio sono classificate nei seguenti gruppi:
a) Flue cured:
Tabacchi essiccati in forni, con circolazione d'aria, temperatura e grado igrometrico sotto controllo;
b) Light air cured:
Tabacchi essiccati all'aria, al coperto, senza lasciarli fermentare;
c) Dark air cured:
Tabacchi essiccati all'aria, al coperto, e lasciati fermentare naturalmente prima di essere commercializzati;
d) Sun cured:
Tabacchi essiccati al sole;
e) Fire cured:
Tabacchi essiccati al fuoco;
f) Basma (sun cured);
g) Katerini (sun cured);
h) Kaba Koulac (classico) e simili (sun cured).
In allegato sono indicate le varietà di ciascun gruppo.
TITOLO I Regime di premi
Articolo 3
1. A partire dal raccolto 1993 e sino al raccolto 1997 è istituito un regime di premi che prevede un importo unico per le varietà di tabacco che rientrano in uno stesso gruppo.
2. Tuttavia, è concesso un importo supplementare per le varietà di tabacco flue-cured, light air-cured e dark air-cured coltivate in Belgio, Germania e Francia. Tale importo è pari al 50 % della differenza tra il premio concesso a queste varietà a norma del paragrafo 1 e il premio applicabile al raccolto 1992.
3. Il premio mira a sostenere il reddito del produttore la cui produzione risponda alle esigenze del mercato e a consentire lo smaltimento del tabacco prodotto nella Comunità.
Articolo 4
1. Secondo la procedura prevista all'articolo 43, paragrafo 2 del trattato, il Consiglio fissa l'importo del premio e gli importi supplementari per raccolto, tenendo conto in particolare delle possibilità di smaltimento passate e di quelle prevedibili, in condizioni di concorrenza normali, per i vari tabacchi sul mercato comunitario e sul mercato mondiale.
2. L'importo del premio è fissato:
a) per chilogrammo di tabacco in foglia che non abbia subito le operazioni di prima trasformazione e di condizionamento;
b) per ogni gruppo di tabacco greggio.
Articolo 5
La concessione del premio è soggetta in particolare alle seguenti condizioni:
a) provenienza del tabacco da una zona di produzione determinata per ciascuna varietà;
b) sussistenza di requisiti qualitativi;
c) fornitura del tabacco in foglia dal produttore all'impresa di prima trasformazione in base ad un contratto di coltivazione.
Articolo 6
1. Il contratto di coltivazione contiene almeno i seguenti elementi:
- impegno dell'impresa di prima trasformazione di versare al coltivatore al momento della consegna, oltre al prezzo d'acquisto, un importo pari al premio per il quantitativo contrattuale effettivamente fornito;
- impegno del coltivatore di consegnare all'impresa di prima trasformazione tabacco greggio conforme ai requisiti qualitativi.
2. L'organismo competente rimborsa l'importo del premio all'impresa di prima trasformazione, su presentazione della prova dell'avvenuta consegna del tabacco da parte del coltivatore e del versamento dell'importo di cui al paragrafo 1.
Articolo 7
Le modalità d'applicazione del presente titolo sono stabilite secondo la procedura prevista all'articolo 23.
Tali modalità riguardano in particolare:
- la delimitazione delle zone di produzione per ciascuna varietà;
- i requisiti qualitativi del tabacco consegnato;
- gli elementi complementari del contratto di coltivazione e il termine ultimo per la sua conclusione;
- l'eventuale obbligo dell'impresa di prima trasformazione di costituire una cauzione nel caso di domande di anticipi, nonché le modalità per la costituzione e lo svincolo di tale cauzione;
- le condizioni specifiche per la concessione del premio quando il contratto di coltivazione sia concluso con un'associazione di produttori;
- le disposizioni da applicare in caso di inadempimento degli obblighi che incombono al coltivatore o all'impresa di prima trasformazione.
TITOLO II Regime di contenimento della produzione
Articolo 8
È fissato per la Comunità un limite di garanzia globale massimo di 350 000 tonnellate di tabacco greggio in foglia per ogni raccolto. Tuttavia, per il raccolto 1993, il limite è di 370 000 tonnellate.
Entro tale limite il Consiglio stabilisce annualmente, secondo la procedura prevista all'articolo 43, paragrafo 2 del trattato, i limiti di garanzia specifici per ogni gruppo di varietà tenendo conto, in particolare, della situazione di mercato e delle condizioni socio-economiche e agronomiche delle zone di produzione interessate.
Articolo 9
1. A tutela dell'osservanza dei limiti di garanzia è istituito, dal raccolto 1993 al raccolto 1997, un regime di quote di trasformazione.
2. Il Consiglio, secondo la procedura prevista all'articolo 43, paragrafo 2 del trattato, ripartisce per ogni raccolto, tra gli Stati membri produttori, i quantitativi disponibili per ogni gruppo di varietà.
3. In base ai quantitativi stabiliti secondo il paragrafo 2 e fatto salvo il paragrafo 4, per i raccolti 1993 e 1994 gli Stati membri ripartiscono in via transitoria le quote di trasformazione tra le imprese di prima trasformazione, in misura proporzionale alla media dei quantitativi loro conferiti per la trasformazione nel triennio precedente l'anno dell'ultimo raccolto, ripartita per gruppo di varietà. Tuttavia, non si tiene conto dei quantitativi prodotti e conferiti del raccolto 1992. Tale ripartizione lascia impregiudicate le modalità di ripartizione delle quote di trasformazione per i raccolti successivi.
Le imprese di prima trasformazione che hanno avviato la propria attività dopo l'inizio del periodo di riferimento ottengono un quantitativo proporzionale alla media dei quantitativi loro conferiti per la trasformazione durante il periodo della loro attività.
Alle imprese di prima trasformazione che iniziano la loro attività durante l'anno del raccolto o durante l'anno precedente gli Stati membri riservano il 2 % dei quantitativi totali di cui dispongono per ogni gruppo di varietà. Entro tale percentuale dette imprese ottengono un quantitativo non superiore al 70 % della loro capacità di trasformazione, purché offrano sufficienti garanzie di efficienza e di durata della loro attività.
4. Tuttavia, gli Stati membri possono ripartire direttamente le quote tra i produttori, purché dispongano dei dati precisi necessari in merito alla produzione di tutti i coltivatori, con riferimento ai tre raccolti che precedono l'ultimo raccolto, per quanto riguarda le varietà e le quantità prodotte e consegnate alle imprese di trasformazione.
5. All'atto della ripartizione delle quote di trasformazione di cui ai paragrafi 3 e 4, nel calcolo della produzione di riferimento non si tiene conto, in particolare, dei quantitativi di tabacco greggio prodotti in eccedenza rispetto ai quantitativi massimi garantiti applicabili in forza del regolamento (CEE) n. 727/70.
Se del caso, viene tenuto conto della produzione solamente entro il limite della quota di trasformazione attribuita negli anni presi in considerazione.
Articolo 10
Un'impresa di prima trasformazione non può concludere contratti di coltivazione ed ottenere il rimborso dell'importo del premio per quantitativi superiori alla quota di trasformazione assegnata all'impresa stessa o al produttore.
Articolo 11
Le modalità d'applicazione del presente titolo sono stabilite secondo la procedura prevista all'articolo 23. Esse riguardano in particolare il sistema di ripartizione delle quote di cui all'articolo 9, paragrafo 5 e i presupposti per la distribuzione delle quote a livello dei produttori, con particolare riferimento alla loro situazione precedente.
TITOLO III Misure di orientamento della produzione
Articolo 12
1. Nell'intento di concentrare l'offerta e di adeguarla alle esigenze qualitative del mercato, è concesso un aiuto specifico pari al 10 % del premio, quando i contratti di coltivazione siano conclusi da un'impresa di prima trasformazione e un'associazione di produttori riconosciuta e le forniture oggetto dei contratti riguardano l'intera produzione dei membri di tale associazione.
2. L'aiuto specifico è versato all'associazione di produttori allo scopo di migliorare l'organizzazione e l'orientamento della produzione.
3. Le modalità d'applicazione del presente articolo sono stabilite dalla Commissione secondo la procedura prevista all'articolo 23. Tali modalità prevedono in particolare disposizioni concernenti:
- la definizione dell'associazione di produttori che può beneficiare dell'aiuto specifico;
- le condizioni di riconoscimento dell'associazione;
- l'utilizzazione dell'aiuto specifico.
Articolo 13
1. È istituito un Fondo comunitario di ricerca e d'informazione nel settore del tabacco. Il Fondo è finanziato mediante una ritenuta non superiore all'1 % del premio al momento del pagamento.
2. Il Fondo finanzia e coordina programmi di ricerca e d'informazione volti ad approfondire le conoscenze sugli effetti nocivi del tabacco e sulle misure preventive e curative adeguate, nonché ad orientare la produzione comunitaria verso le varietà e qualità di tabacco meno nocive possibile.
3. Le modalità d'applicazione del presente articolo sono stabilite secondo la procedura prevista all'articolo 23.
Articolo 14
Un programma triennale di riconversione dalle varietà Mavra, Tsebelia, Forchheimer Havanna IIc e ibridi di Geudertheimer verso altre varietà più richieste dal mercato, o verso altre colture agricole, è deciso dalla Commissione secondo la procedura prevista all'articolo 23. Il programma è attuato a partire dal raccolto 1993. Esso può contenere misure specifiche volte a compensare gli eventuali minori redditi connessi alla riconversione.
TITOLO IV Regime degli scambi con i paesi terzi
Articolo 15
Salvo disposizioni contrarie del presente regolamento o deroghe decise dalla Commissione, che delibera secondo la procedura prevista all'articolo 23, sono vietate negli scambi con i paesi terzi:
a) la riscossione di qualsiasi tassa di effetto equivalente ad un dazio doganale,
b) l'applicazione di qualsiasi restrizione quantitativa o misura di effetto equivalente.
Articolo 16
1. Se il mercato comunitario di uno o più prodotti di cui all'articolo 1 subisce o rischia di subire, a causa delle importazioni o delle esportazioni, gravi perturbazioni, tali da compromettere gli obiettivi dell'articolo 39 del trattato, possono essere adottate opportune misure negli scambi con i paesi terzi, fino alla scomparsa della perturbazione o del rischio di perturbazione.
2. Qualora si presenti la situazione prevista al paragrafo 1, la Commissione, su richiesta di uno Stato membro o di propria iniziativa, decide le misure necessarie, che vengono comunicate agli Stati membri e che sono immediatamente applicabili. Se la Commissione riceve la richiesta di uno Stato membro, essa decide in proposito entro 24 ore dal ricevimento della richiesta.
3. Entro il termine di tre giorni lavorativi successivi al giorno della comunicazione, ogni Stato membro può deferire la misura adottata dalla Commissione al Consiglio. Quest'ultimo si riunisce senza indugio. Il Consiglio, deliberando a maggioranza qualificata, può modificare o annullare la misura in questione.
TITOLO V Disposizioni generali e transitorie
Articolo 17
Per far fronte a circostanze impreviste di mercato possono essere adottate misure eccezionali di sostegno del mercato, secondo la procedura prevista all'articolo 23. Tali misure possono essere adottate solamente nella misura e per la durata strettamente necessarie a sostenere il mercato.
Articolo 18
Fatte salve disposizioni contrarie del presente regolamento, gli articoli 92, 93 e 94 del trattato si applicano alla produzione e al commercio dei prodotti di cui all'articolo 1.
Articolo 19
Le spese sostenute in applicazione dei titoli I e III sono considerate come spese ai sensi dell'articolo 1, paragrafo 2 del regolamento (CEE) n. 729/70.
Articolo 20
1. Gli Stati membri adottano tutte le misure necessarie per garantire il rispetto delle disposizioni comunitarie nel settore del tabacco greggio. A tal fine notificano alla Commissione, entro i sei mesi successivi all'adozione del presente regolamento, le disposizioni pratiche di gestione e di controllo che intendono adottare. Entro i tre mesi successivi a tale notifica la Commissione approva tali disposizioni o ne chiede gli opportuni adeguamenti. In quest'ultimo caso lo Stato membro provvede quanto prima ad adeguare le proprie misure. Qualsiasi modifica delle disposizioni nazionali è immediatamente notificata dagli Stati membri alla Commissione, che la esamina secondo le stesse modalità.
2. Ciascuno Stato membro produttore costituisce, in conformità del proprio ordinamento giuridico, un'agenzia specifica incaricata di taluni controlli nel quadro del regime comunitario sul tabacco. Tuttavia, gli Stati membri il cui limite di garanzia si situa, in applicazione dell'articolo 9, paragrafo 2, al di sotto di 45 000 tonnellate possono decidere di non costituire una tale agenzia.
3. L'agenzia gode di piena autonomia amministrativa. Essa è investita dallo Stato membro interessato di tutti i poteri necessari per l'assolvimento dei compiti ad essa assegnati.
Essa è costituita da agenti il cui numero e la cui formazione siano appropriati all'espletamento dei suddetti compiti.
4. Prima dell'inizio di ciascuna campagna, lo Stato membro interessato elabora, su proposta dell'agenzia, un bilancio previsionale ed un programma d'attività intesi a garantire la corretta applicazione del regime di premi, che sono poi trasmessi dallo Stato membro alla Commissione. Questa può chiedere allo Stato membro, fatte salve le responsabilità di quest'ultimo, qualsiasi modifica del bilancio previsionale e del programma che ritenga opportuna.
Agenti della Commissione possono seguire in qualsiasi momento tutte le attività svolte dall'agenzia.
L'agenzia trasmette periodicamente allo Stato membro ed alla Commissione relazioni sulle attività svolte. Le relazioni devono riferire in merito alle difficoltà eventualmente riscontrate e formulare, se del caso, proposte di miglioramento del regime di controllo.
5. Le spese effettive dell'agenzia sono coperte dal bilancio generale delle Comunità europee nella misura del 50 %; lo Stato membro interessato finanzia il rimanente 50 %.
6. L'importo annuo delle spese effettive di cui al paragrafo 5 è deciso dalla Commissione in base alle indicazioni fornite dagli Stati membri interessati. Tale importo è concesso previa constatazione, da parte della Commissione, che l'agenzia in questione è stata costituita ed ha assolto i suoi compiti. Per facilitare la costituzione ed il funzionamento dell'agenzia, l'importo in questione può essere anticipato durante l'anno in più rate, in base al bilancio annuale dell'agenzia, elaborato di concerto con lo Stato membro e la Commissione prima della fine di ottobre di ogni anno successivo.
7. Gli Stati membri prendono le misure necessarie affinché gli agenti di controllo, designati in forza dei paragrafi 2, 3 e 4,
- abbiano accesso agli impianti di produzione, trasformazione e commercializzazione,
- possano consultare i dati contabili o altri documenti utili per i controlli ed ottenere copie o estratti,
- possano richiedere tutte le informazioni utili.
8. La Commissione stabilisce le modalità d'applicazione del presente articolo secondo la procedura prevista all'articolo 23.
Articolo 21
Gli Stati membri e la Commissione si comunicano i dati necessari per l'applicazione del presente regolamento. Le modalità della comunicazione e della diffusione di questi dati sono adottate secondo la procedura prevista all'articolo 23.
Articolo 22
È istituito un comitato di gestione per il tabacco, in appresso denominato «comitato», composto da rappresentanti degli Stati membri e presieduto da un rappresentante della Commissione.
Articolo 23
1. Il rappresentante della Commissione sottopone al comitato un progetto delle misure da adottare. Il comitato formula il suo parere sul progetto entro un termine che il presidente può fissare in funzione dell'urgenza della questione in esame. Il parere è formulato alla maggioranza prevista all'articolo 148, paragrafo 2 del trattato per l'adozione delle decisioni che il Consiglio deve prendere su proposta della Commissione. Nelle votazioni in seno al comitato, ai voti dei rappresentanti degli Stati membri è attribuita la ponderazione fissata nell'articolo precitato. Il presidente non partecipa al voto.
2. La Commissione adotta misure che sono immediatamente applicabili. Tuttavia, se tali misure non sono conformi al parere espresso dal comitato, la Commissione le comunica immediatamente al Consiglio. In tal caso la Commissione può differire di un mese al massimo, a decorrere da tale comunicazione, l'applicazione delle misure da essa decise.
3. Il Consiglio, deliberando a maggioranza qualificata, può prendere una decisione diversa entro il termine di cui al paragrafo 2.
Articolo 24
Il comitato può prendere in esame qualsiasi altro problema sollevato dal presidente, su iniziativa di quest'ultimo o su richiesta del rappresentante di uno Stato membro.
Articolo 25
L'applicazione del presente regolamento tiene conto, parallelamente ed in modo adeguato, degli obiettivi previsti dagli articoli 39 e 110 del trattato.
Articolo 26
Anteriormente al 1o aprile 1996, la Commissione presenta al Consiglio una proposta relativa ai regimi previsti dai titoli I e II, applicabili a partire dal raccolto 1998. Il Consiglio delibera su tale proposta secondo la procedura prevista all'articolo 43, paragrafo 2 del trattato.
Articolo 27
Le misure transitorie eventualmente necessarie per agevolare il passaggio dal regime del regolamento (CEE) n. 727/70 a quello del presente regolamento sono adottate secondo la procedura prevista all'articolo 23.
Articolo 28
Il regolamento (CEE) n. 727/70 è abrogato con effetto dal raccolto 1993.
Articolo 29
Il presente regolamento è applicabile a decorrere dal raccolto 1993.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Lussemburgo, addì 30 giugno 1992.