31989L0556
L 302/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 25 септември 1989 година
относно ветеринарно-санитарните условия, регулиращи търговията в рамките на Общността и вноса от трети страни на ембриони от домашни животни от рода на едрия рогат добитък
(89/556/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 43 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че използването на ембриони от домашни животни от рода на едрия рогат добитък е част от ефикасна разплодна политика, водеща до по-добра продуктивност и увеличени печалби в този сектор; като има предвид освен това, че свободното движение на такива ембриони трябва да насърчава рационалното развитие, като отчита използването на оптимални производствени фактори;
като има предвид, че разпоредби относно ветеринарно-санитарните проблеми на търговията в рамките на Общността с животни от рода на едрия рогат добитък и свине присъстват в Директива 64/432/ЕИО (4), последно изменена с Директива 89/360/ЕИО (5); като има предвид освен това, че Директива 72/462/ЕИО (6), последно изменена с Директива 89/227/ЕИО (7), съдържа разпоредби относно проблемите на ветеринарната инспекция при вноса на животни от рода на едрия рогат добитък и свине от трети страни;
като има предвид, че горепосочените разпоредби осигуряват по отношение на търговията в рамките на Общността и вноса в Общността на животни от рода на едрия рогат добитък и свине от трети страни, че страната, от която идват, гарантира, че са били изпълнени ветеринарно-санитарните критерии, така че рискът от разпространение на болести по животните е бил на практика премахнат; като има предвид, че все пак има известен риск от разпространение на такива заболявания при търговията с ембриони;
като има предвид, че в контекста на политиката на Общността за хармонизиране на националните ветеринарно-санитарни разпоредби, уреждащи търговията с животни и животински продукти, сега е необходимо да се създаде хармонизирана система за търговия в рамките на Общността и внос в Общността на ембриони от животни от рода на едрия рогат добитък;
като има предвид, че в контекста на търговията в рамките на Общността с ембриони държавите-членки, в които са били събрани ембрионите, трябва да бъдат задължени да гарантират, че тези ембриони са били събрани и обработени от одобрени и контролирани екипи за събиране на ембриони, че са били получени от животни, чийто здравен статус е такъв, че осигурява премахването на риска от разпространението на заболявания по животните, че са били събрани, обработени, съхранени и транспортирани съгласно правилата, които са свързани със запазване на техния здравен статус и са придружени по време на транспорта до страната по местоназначение от здравен сертификат с оглед осигуряване изпълнението на това задължение;
като има предвид, че различията в политиката, следвана в Общността по отношение на ваксинацията срещу шап, оправдава - за пресни ембриони - поддържането на дерогации за ограничен период, по силата на които се разрешава изискване от държавите-членки на допълнителна защита срещу тази болест;
като има предвид, че, като се отчитат ветеринарно-санитарните критерии, трябва да бъде изготвен списък на трети страни, от които могат да бъдат внасяни ембриони в Общността; като има предвид, че, без да се засяга този списък, държавите-членки трябва да разрешават внос, само ако ембрионите са били събрани, обработени и съхранени от екипи за събиране на ембриони, отговарящи на известни стандарти, които са официално контролирани; като има предвид освен това, че по отношение на страните от този списък трябва да бъдат изработени специфични ветеринарно-санитарни условия според обстоятелствата; като има предвид, че могат да бъдат извършвани проверки на място с оглед проверка на съответствието на тези стандарти;
като има предвид, че с оглед предотвратяването на предаването на някои заразни болести контролът по вноса трябва да се извършва, когато пратката ембриони пристигне на територията на Общността, освен при външен транзит;
като има предвид, че при вътрешен транзит мерките, които трябва да бъдат взети от държавите-членки при такъв контрол, трябва да бъдат определени;
като има предвид, че Комисията следва да бъде оправомощена да приема определени мерки за изпълнение на настоящата директива; като има предвид, че за тази цел трябва да бъдат изготвени процедури за сътрудничество между Комисията и държавите-членки;
като има предвид, че настоящата директива не засяга търговията с ембриони, получени, третирани или съхранявани преди датата, на която държавите-членки трябва да се съобразят с нея,
ПРИЕ НАСТОЯШАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА 1
Общи разпоредби
Член 1
1. Настоящата директива определя ветеринарно-санитарните условия, уреждащи търговията в рамките на Общността и вноса от трети страни на пресни и замразени ембриони от домашни животни от рода на едрия рогат добитък.
2. Настоящата директива не се прилага за ембриони, добити чрез оплождане ин витро, или ембриони, подложени на определяне на пола, разделяне (чифтосване), клониране или някоя друга манипулация, нарушаваща целостта на прозрачната обвивка на яйцеклетката.
Комисията представя на Съвета преди 1 януари 1992 г. доклад, както и предложения за условията за включване на тези ембриони в обхвата на настоящата директива.
Съветът се произнася по тези предложения с квалифицирано мнозинство.
Член 2
За целите на настоящата директива определенията, съдържащи се в член 2 от Директива 64/432/ЕИО и член 2 от Директива 72/462/ЕИО се прилагат при необходимост.
Освен това:
а)
„ембрион“ означава началният стадий на развитие на домашно животно от рода на едрия рогат добитък, докато е възможно да бъде прехвърлен на майка-реципиент;
б)
„екип за събиране на ембриони“ означава официално одобрена група техници или структура, контролирана от ветеринарен лекар на екипа, компетентен да извърши събирането, обработката и съхранението на ембриони съгласно условията, посочени в приложение А;
в)
„ветеринарен лекар на екипа“ означава официалният ветеринар, отговорен за надзора на екипа за събиране на ембриони в съответствие с условията, изложени в приложение А;
г)
„пратка ембриони“ означава количество ембриони, отстранени при една операция от един донор и включени в един сертификат;
д)
„страна по събиране“ означава държавата-членка или трета страна, в която ембрионите са добити, събрани, обработени и, когато е необходимо, съхранени, и от която те са изпратени за държава-членка;
е)
„одобрена диагностична лаборатория“ означава лаборатория, разположена на територията на държава-членка или трета страна, одобрена от компетентните ветеринарни органи да извършва диагностични тестове, определени в настоящата директива.
ГЛАВА II
Правила за търговия в рамките на Общността
Член 3
Всяка държава-членка гарантира, че ембрионите се изпращат от нейната територия на териториите на други държави-членки, само ако отговарят на следните условия:
а)
те трябва да бъдат заченати в резултат на изкуствено осеменяване или ин витро оплождане със сперма от баща донор, извършено в център за събиране на сперма, определен съгласно член 2, буква б) от Директива 88/407/ЕИО (8).
Съгласно процедурата, определена в член 18, Комисията може да разреши търговията с ембриони на някои специални видове, заченати в резултат на естествения разплод на бици, чийто здравен статус отговаря на приложение Б към посочената директива;
б)
те трябва да бъдат събрани от домашни животни от рода на едрия рогат добитък, чийто здравен статус отговаря на приложение Б към настоящата директива;
в)
те трябва да са били събрани, обработени и съхранени от екип за събиране на ембриони, одобрен съгласно член 5, параграф 1;
г)
те трябва да са били събрани, обработени и съхранени от екип за събиране на ембриони съгласно приложение А към настоящата директива;
д)
те трябва да са придружени по време на транспорта до държавата-членка по местоназначение от здравен сертификат, съответстващ на член 6, параграф 1.
Член 4
1. Държавите-членки, които не извършват ваксинация срещу шап, могат до 31 декември 1992 г.:
-
да забранят въвеждането на тяхна територия на пресни ембриони от държави-членки, където се извършва ваксинация, и
-
да изискат при внос на замразени ембриони от държави-членки, в които се извършва ваксинация, допълнително:
i)
животните донори да произхождат от стопанство:
-
в което няма животно, ваксинирано срещу шап през последните 30 дни преди събирането,
-
което не е обект на забрана или карантинни мерки съгласно Директива 64/432/ЕИО;
ii)
ембрионите да са били съхранени при одобрени условия през минимален период от 30 дни преди изпращането.
2. Преди 1 януари 1992 г. Съветът преразглежда настоящия член въз основа на доклад на Комисията, придружен от съответни предложения.
Член 5
1. Одобрението на екип за събиране на ембриони, предвидено в член 3, буква в), се дава само когато се съблюдават разпоредбите на приложение А, глава I и когато екипът за събиране на ембриони може да изпълни другите разпоредби по настоящата директива.
Всяка важна промяна в организацията на екипа трябва да бъде съобщена на компетентните органи.
Одобрението на екипа се подновява, когато е заменен официалният ветеринарен лекар на екипа или когато важни промени са направени в организацията му или в лабораториите, или в оборудването на негово разположение.
Официалният ветеринарен лекар контролира спазването на разпоредбите, посочени по-горе. Одобрението се отнема, когато една или повече разпоредби вече не се спазват.
2. Всички одобрени екипи за събиране на ембриони се регистрират от компетентните органи на съответната държава-членка, като всеки екип получава ветеринарен регистрационен номер. Списък на екипи за събиране на ембриони и техните ветеринарни регистрационни номера се изпраща от всяка държава-членка до другите държави-членки и Комисията, които също се уведомяват за всяко изменение в този списък.
Когато държава-членка счита, че разпоредбите, регламентиращи одобрението, не са изпълнени или че вече не се изпълняват от екипа за събиране на ембриони в друга държава-членка, тя информира компетентните органи на тази държава. В този случай последната взема всички необходими мерки и уведомява компетентните органи на другата държава-членка за взетите решения и основанията за тях.
Ако тази друга държава-членка се опасява, че необходимите мерки не са били взети или са неадекватни, тя информира за това Комисията, която иска становището на един или повече ветеринарни експерти. В светлината на това становище на държавите-членки може да бъде разрешено, в съответствие с процедурата, посочена в член 17, да забраняват временно допускането на тяхна територия на ембриони, събрани от въпросния екип.
Това разрешение може да бъде оттеглено съгласно процедурата, посочена в член 17, съобразно ново становище, изготвено от един или повече ветеринарни експерти.
Ветеринарните експерти трябва да бъдат граждани на държава-членка, различна от тези, които са страни по спора.
3. Подробни правила за прилагане на настоящия член се приемат в съответствие с процедурата, определена в член 18.
Член 6
1. Всяка пратка ембриони се придружава от здравен сертификат, издаден от официален ветеринарен лекар на държавата-членка по събирането, съответстващ на образеца в приложение В. За всяка пратка се издава отделен сертификат.
2. Здравният сертификат трябва:
а)
да представлява един формуляр и да бъде изготвен поне на официалния/ите език/езици на държавата-членка по местоназначение;
б)
да бъде предвиден за един получател;
в)
оригиналът да придружава пратката ембриони до местоназначението ѝ.
ГЛАВА III
Правила за внос от трети страни
Член 7
1. Ембрионите се внасят само от тези трети страни или части от тях, които фигурират в списъка, изготвен съгласно процедурата, определена в член 18. Този списък може да бъде допълнен или изменен съгласно същата процедура.
2. При решаване дали трета страна или части от нея могат да присъстват в списъка, предвиден в параграф 1, трябва да се обърне специално внимание на:
а)
здравословното състояние на добитъка, другите домашни животни и дивеча в третата страна, по-специално по отношение на екзотични болести по животните и санитарното състояние на околната среда на тази страна, която може да застраши здравето на животните в държавите-членки;
б)
редовността и бързината на информацията, предоставена от третата страна относно наличието на заразни болести по животните на нейна територия, в частност на тези болести, посочени в списъци А и Б на Международното бюро по епизоотии;
в)
правилата на тази страна за превенция и борба с болестите по животните;
г)
структурата на ветеринарните служби на третата страна и техните правомощия;
д)
организацията и изпълнението на мерките за превенция и контрол на заразните болести по животните; и
е)
гаранциите, които третата страна може да предостави по отношение на съблюдаването на правилата, определени в настоящата директива.
3. Списъкът, посочен в параграф 1, и всички изменения към него се публикуват в Официален вестник на Европейските общности.
Член 8
1. Съгласно процедурата, определена в член 18, се изготвя списък на екипите за събиране на ембриони, които са упълномощени да събират, обработват или съхраняват в трети страни ембриони, предназначени за държавите-членки. Списъкът може да бъде изменен или допълнен в съответствие със същата процедура.
2. При решаване дали даден екип за събиране на ембриони в трета страна може да фигурира в списъка, посочен в параграф 1, трябва да се обърне специално внимание на ветеринарния контрол на системите за събиране на ембриони в тази страна, правомощията на ветеринарните служби и контрола, на който са обект екипите за събиране на ембриони.
3. Екип за събиране на ембриони може да присъства в списъка, предвиден в параграф 1, само ако:
а)
извършва дейността си в една от страните или части от тях от списъка, посочен в член 7, параграф 1;
б)
изпълнява изискванията на приложение А;
в)
е официално одобрен за износ в Общността от ветеринарните служби на съответната трета страна; и
г)
подлежи на инспекции поне два пъти годишно от официален ветеринарен лекар на съответната трета страна.
Член 9
1. Вносът на ембриони от територията на трета страна или част от нея, която фигурира в списъка, изготвен съгласно член 7, параграф 1, се извършва само ако ембрионите:
а)
идват от животни донори, които непосредствено преди събирането на ембрионите им са пребивавали поне за 6 месеца на територията на въпросната трета страна и в максимум две стада, отговарящи поне на условията, определени в параграф 2;
б)
отговарят на ветеринарно-санитарните изисквания, приети съгласно процедурата, определена в член 18 за внос на ембриони от тази страна.
При приемането на изискванията, посочени в първа алинея, трябва да се вземе предвид:
а)
здравната обстановка в района около мястото на събиране на ембриони, по отношение в частност на болестите, изброени в списък А на Международното бюро по епизоотии;
б)
здравословното състояние на въпросното стадо при събирането на ембриони, включително изискванията, свързани с тестовете;
в)
здравословното състояние на животното донор и изискванията, свързани с тестовете;
г)
изискванията по събирането, обработката и съхранението по отношение на ембриони.
2. Референтната основа за определяне на ветеринарно-санитарните условия съгласно параграф 1 за туберкулоза, бруцелоза по говедата и ензоотична левкоза по говедата са стандартите, определени в приложения А и Ж към Директива 64/432/ЕИО. По процедурата, определена в член 18, и за всеки отделен случай, дерогации от тези разпоредби могат да бъдат приети, когато заинтересована трета страна предоставя подобни или поне еквивалентни ветеринарно-санитарни гаранции.
3. Член 4 се прилага mutatis mutandis.
Член 10
1. Внос на ембриони се разрешава само при представяне на здравен сертификат, изготвен и подписан от официален ветеринарен лекар на третата страна по събиране.
Сертификатът трябва:
а)
да бъде изготвен поне на официалния език или езици на държавата-членка по местоназначение и на официалния език или езици на държавата-членка, в която се извършва контролът по вноса, предвиден в член 11;
б)
да бъде предвиден за един получател;
в)
оригиналът му да придружава ембрионите.
2. Здравният сертификат трябва да бъде съставен като формуляр, съответстващ на образеца, изготвен в съответствие с процедурата, определена в член 18.
Член 11
1. Всяка пратка ембриони, която пристига на територията на Общността, се подлага на контрол, преди да бъде пусната в свободно обращение или поставена под митнически режим.
Допускането на такива ембриони в Общността се забранява, ако извършеният контрол по вноса при пристигане установи, че:
-
ембрионите не идват от територия на трета страна или части от нея, която фигурира в списъка, изготвен съгласно член 7, параграф 1,
-
ембрионите не са събрани, обработени или съхранени от екип за събиране на ембриони от списъка, предвиден в член 8, параграф 1,
-
ембрионите идват от територията на трета страна или части от нея, от които вносът е забранен съгласно член 14, параграф 2,
-
здравният сертификат, придружаващ ембрионите, не съответства на условията, изложени в член 10 и определени съгласно последния.
Настоящият параграф не се прилага за пратки ембриони, пристигащи на митническата територия на Общността и поставени под режим на митнически транзит с местоназначение, намиращо се извън горепосочената територия.
Въпреки това той се прилага, когато митническият транзит се отменя по време на транспортирането през територията на Общността.
2. Държавите-членки по местоназначение могат да вземат необходимите мерки, включително поставяне под карантина, за да получат ясно доказателство, когато има съмнение, че ембрионите са заразени с патогенни организми.
3. Ако вносът на ембриони е бил забранен на някое от основанията, определени в параграфи 1 и 2, и третата страна износител не разреши връщането на ембрионите до 30 дни, компетентните ветеринарни органи на държавата-членка по местоназначение могат да наредят унищожаването им.
Член 12
Всяка пратка ембриони, разрешена за внос в Общността от държава-членка на базата на контрола, посочен в член 11, параграф 1, когато е изпратена до територията на друга държава-членка, трябва да бъде придружена от оригинален здравен сертификат или заверено копие от него, надлежно подписани, във всеки един от случаите, от компетентните органи, които са отговаряли за контрола, извършен в съответствие с член 11.
Член 13
Всички разходи, произтичащи от прилагането на мерките съгласно член 11, параграфи 2 и 3, се заплащат от изпращача, получателя или техен представител, без обезщетение от държавите-членки.
ГЛАВА IV
Правила за предпазни и контролни мерки
Член 14
1. Когато се появи или разпространи заразна болест по животните или когато някаква друга причина от ветеринарно-санитарен характер, която може да застраши здравето на добитъка в държава-членка, го налага и когато:
-
територията на държава-членка е засегната, могат да се приложат предпазните мерки, посочени в член 9 от Директива 64/432/ЕИО,
-
цялата или част от територията на трета страна е засегната, държавата-членка по местоназначение забранява вноса на тези ембриони, независимо дали са внесени директно или индиректно чрез друга държава-членка, дали са от цялата територия на третата страна или само от част от нея.
2. Мерките, взети от държавите-членки съгласно параграф 1, и отмяната на тези мерки трябва незабавно да се съобщят на другите държави-членки и на Комисията, заедно с причините за такива мерки.
В съответствие с процедурата, предвидена в член 17, може да се вземе решение дали тези мерки трябва да бъдат изменени, в частност за координирането им с мерките, приети от други държави-членки, или дали те трябва да бъдат отменени.
3. Когато възникне обстановката, предвидена в параграф 1, и когато е необходимо други държави-членки също да приложат мерките, приети в съответствие с посочения параграф, изменени при необходимост съгласно параграф 2, се предприемат необходимите мерки съгласно процедурата, предвидена в член 17. Подновяване на вноса от съответната трета страна се разрешава съгласно същата процедура.
Член 15
1. Ветеринарни експерти на Комисията могат, в сътрудничество с компетентните органи на държавите-членки или трети страни, да правят проверки на място, доколкото това е необходимо за осигуряване на еднаквото прилагане на настоящата директива.
Страната по събиране, на чиято територия се провежда проверка, оказва необходимото съдействие на експертите при изпълняване на техните задължения. Комисията информира въпросната страна по събиране за резултатите от извършениет проверки.
Съответната страна по събиране взема всички мерки, които са оглед необходими с резултатите на проверката. Ако страната по събиране не вземе тези мерки, Комисията може, след като обстановката е била оценена от Постоянния ветеринарен комитет, да разреши на държавите-членки да откажат въвеждане на тяхна територия на ембриони, получени, обработени или съхранени от въпросния екип за събиране, или да отнеме одобрението за трети страни.
2. Общите разпоредби за изпълнение на настоящия член, по-специално по отношение на честотата и правилата за извършване на проверките, посочени в параграф 1, първа алинея, се установяват съгласно процедурата, определена в член 18.
ГЛАВА V
Заключителни разпоредби
Член 16
Решения за изменения на приложенията, по-специално за адаптирането им към техническия напредък, се вземат съгласно процедурата, определена в член 18.
Член 17
1. Когато трябва да се следва процедурата, предвидена в настоящия член, председателят отнася въпроса незабавно до комитета, по своя собствена инициатива или по искане на представителя на държава-членка.
2. Представителят на Комисията представя на комитета проект за мерките, които да бъдат взети. Комитетът представя становището си по проекта в срок, който председателят може да определи според спешността на въпроса. Становището се приема с мнозинството, определено в член 148, параграф 2 от Договора за решения, които Съветът е длъжен да приеме по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в комитета се претеглят по начина, определен в посочения член. Председателят не гласува.
3. Комисията приема предвидените мерки, ако те съответстват на становището на комитета.
4. Ако предвидените мерки не съответстват на становището на комитета или ако не е представено становище, Комисията незабавно представя на Съвета предложение относно мерките, които да бъдат взети. Съветът се произнася с квалифицирано мнозинство.
Ако до 15 дни от деня на сезиране на Съвета Съветът не се е произнесъл, Комисията приема предложените мерки.
Член 18
1. Когато трябва да се следва процедурата, посочена в настоящия член, председателят отнася въпроса незабавно до комитета, по своя собствена инициатива или по искане на представителя на държава-членка.
2. Представителят на Комисията представя на комитета проект за мерките, които да бъдат взети. Комитетът представя становището си по проекта в срок, който председателят може да определи според спешността на въпроса. Становището се приема с мнозинството, определено в член 148, параграф 2 от Договора за решения, които Съветът е длъжен да приеме по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в комитета се претеглят по начина, определен в посочения член. Председателят не гласува.
3. Комисията приема предвидените мерки, ако съответстват на становището на комитета.
4. Ако предвидените мерки не съответстват на становището на Комитета или не е представено становище, Комисията незабавно представя на Съвета предложение за мерките, които да бъдат взети. Съветът се произнася с квалифицирано мнозинство.
Ако до 3 месеца от датата на сезиране на Съвета, Съветът не се е произнесъл, Комисията приема предложените мерки.
Член 19
1. Настоящата директива не се прилага за ембриони. събрани, обработени и съхранени в държава-членка преди 1 януари 1991 г.
2. Преди датата на влизане в сила на решенията, приети съгласно членове 7, 8 и 9, държавите-членки не прилагат за вноса на ембриони от трети страни по-благоприятни условия от тези, произтичащи от прилагането на глава II.
Член 20
Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, не по-късно от 1 януари 1991 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Член 21
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 25 септември 1989 година.
DIRETTIVA DEL CONSIGLIO del 25 settembre 1989 che stabilisce le condizioni di polizia sanitaria per gli scambi intracomunitari e le importazioni da paesi terzi di embrioni di animali domestici della specie bovina (89/556/CEE)
IL CONSIGLIO DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità economica europea, in particolare l'articolo 43,
vista la proposta della Commissione (1),
visto il parere del Parlamento europeo (2),
visto il parere del Comitato economico e sociale (3),
considerando che l'impiego di embrioni di animali domestici della specie bovina rientra nel quadro di un'efficace politica di allevamento, atta a migliorare la produttività ed i redditi del settore; che la libera circolazione di detti embrioni dovrebbe favorire uno sviluppo razionale, consentendo l'utilizzazione di fattori ottimali di produzione;
considerando che nella direttiva 64/432/CEE (4), modificata da ultimo dalla direttiva 89/360/CEE (5), figurano le disposizioni relative ai problemi di polizia sanitaria in materia di scambi intracomunitari di animali delle specie bovina e suina; che inoltre la direttiva 72/462/CEE (6), modificata da ultimo dalla direttiva 89/227/CEE (7), comprende disposizioni sui problemi di ispezione sanitaria all'importazione di animali delle specie bovina e suina in provenienza dai paesi terzi;
considerando che le disposizioni suddette prevedono, per quanto concerne gli scambi intracomunitari e le importazioni nella Comunità di animali delle specie bovina e suina in provenienza dai paesi terzi, che il paese d'origine garantisca il rispetto delle condizioni di polizia sanitaria in modo che sia virtualmente eliminato il rischio di diffusione di malattie animali; che sussistono tuttavia rischi di diffusione di tali malattie negli scambi di embrioni;
considerando che, nel quadro della politica comunitaria di armonizzazione delle normative zoosanitarie nazionali che disciplinano gli scambi intracomunitari di animali e di prodotti di origine animale, occorre ora istituire un sistema armonizzato per gli scambi intracomunitari e le importazioni nella Comunità di embrioni bovini;
considerando che, nell'ambito degli scambi intracomunitari di embrioni, lo Stato membro in cui gli embrioni sono raccolti dovrebbe avere l'obbligo di assicurare che questi sono stati raccolti e trattati da gruppi di raccolta di embrioni riconosciuti e controllati, che provengono da animali il cui stato sanitario è tale da garantire l'assenza di rischi di diffusione di malattie animali, che sono stati raccolti, trattati, immagazzinati e trasportati secondo norme atte a salvaguardarne lo stato sanitario e che sono scortati durante il trasporto verso il paese di destinazione da un certificato sanitario dal quale deve risultare che l'obbligo suddetto è stato adempiuto;
considerando che la disparità delle politiche seguite nella Comunità in materia di vaccinazione contro l'afta epizootica giustifica il mantenimento, per gli embrioni freschi, di deroghe temporanee che autorizzano gli Stati membri ad esigere una protezione supplementare contro tale malattia;
considerando che è opportuno, per le importazioni nella Comunità di embrioni provenienti dai paesi terzi, compilare un elenco di questi paesi sulla base di determinati criteri di polizia sanitaria; che, fatto salvo tale elenco, gli Stati membri dovrebbero autorizzare l'importazione di embrioni soltanto se sono stati prelevati, trattati ed immagazzinati da gruppi di raccolta di embrioni che rispondono a determinati requisiti e che siano sottoposti a controlli ufficiali; che si divrebbero inoltre fissare per i paesi compresi in tale elenco condizioni specifiche di polizia sanitaria in funzione delle circostanze; che per verificare il rispetto di questi requisiti si possono effettuare controlli in loco;
considerando che, per prevenire la trasmissione di talune malattie contagiose, si devono effettuare controlli all'importazione al momento in cui la partita di embrioni arriva nel territorio della Comunità, salvo in caso di transito esterno;
considerando che occorre definire, per il transito interno, le misure che gli Stati membri devono adottare dopo tali controlli;
considerando che occorre affidare alla Commissione il compito di prendere talune misure per l'applicazione della presente direttiva; che è necessario a tal fine istituire delle procedure di collaborazione tra la Commissione e gli Stati membri;
considerando che la presente direttiva non concerne gli scambi di embrioni ottenuti, trattati ed immagazzinati anteriormente alla data entro la quale gli Stati membri devono conformarsi alla stessa,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
CAPITOLO I
Disposizioni generali
Articolo 1
1. La presente direttiva stabilisce le condizioni di polizia sanitaria che disciplinano gli scambi intracomunitari e le importazioni in provenienza dai paesi terzi di embrioni freschi e congelati di animali domestici della specie bovina.
2. La presente direttiva non si applica agli embrioni concepiti tramite fecondazione in vitro né agli embrioni sottoposti a sexing, splitting, clonazione o a qualsiasi altra manipolazione che tocca l'integrità della zona pellucida.
La Commissione presenta al Consiglio, anteriormente al
1g gennaio 1992, una relazione, eventualmente corredata di proposte, sulle condizioni per l'inclusione di detti embrioni nel campo di applicazione della presente direttiva.
Il Consiglio delibera a maggioranza qualificata su tali proposte.
Articolo 2
Ai fini della presente direttiva, sono applicabili, ove necessario, le definizioni che figurano all'articolo 2 della direttiva 64/432/CEE e all'articolo 2 della direttiva 72/462/CEE.
Inoltre, si intende per:
a) embrione: lo stadio inziale dello sviluppo di un animale domestico della specie bovina in grado di essere trasferito in una madre ricevente;
b)
gruppo di raccolta di embrioni: un gruppo di tecnici o struttura ufficialmente riconosciuta, sottoposto al controllo di un veterinario del gruppo, competente ai fini della raccolta, del trattamento e del magazzinaggio degli embrioni, conformemente alle condizioni di cui all'allegato A;
c)
veterinario del gruppo: il veterinario responsabile del controllo di un gruppo di raccolta di embrioni, conformemente alle condizioni di cui all'allegato A;
d)
partita di embrioni: la quantità di embrioni proveniente da un unico prelievo e dallo stesso donatore e coperta dallo stesso certificato;
e)
paese di raccolta: lo Stato membro o il paese terzo nel quale gli embrioni sono prodotti, raccolti, trattati e, se del caso, immagazzinati e dal quale questi sono spediti in uno Stato membro;
f)
laboratorio di diagnosi riconosciuto: un laboratorio situato nel territorio di uno Stato membro o di un paese terzo e riconosciuto dalla competente autorità veterinaria per effettuare gli esami diagnostici prescritti dalla presente direttiva.
CAPITOLO II
Norme relative agli scambi intracomunitari
Articolo 3
Ogni Stato membro vigila a che gli embrioni vengano spediti dal suo territorio verso il territorio di un altro Stato membro soltanto se soddisfano le seguenti condizioni:
a) siano stati ottenuti tramite fecondazione artificiale con lo sperma di un donatore proveniente da un centro di raccolta di sperma quale definito all'articolo 2, lettera b) della direttiva 88/407/CEE (8).
Secondo la procedura prevista dall'articolo 18 la Commissione può autorizzare gli scambi di embrioni di certe specie particolari, concepiti in seguito a monta naturale da parte di tori aventi uno stato sanitario conforme al disposto dell'allegato B della medesima direttiva;
b)
siano stati prelevati da animali domestici della specie bovina aventi uno stato sanitario conforme al disposto dell'allegato B della presente direttiva;
c)
siano stati raccolti, trattati e immagazzinati da un gruppo di raccolta di embrioni riconosciuto in conformità dell'articolo 5, paragrafo 1;
d)
siano stati raccolti, trattati ed immagazzinati dal gruppo di raccolta in conformità dell'allegato A della presente direttiva;
e)
siano corredati, durante il loro trasporto verso lo Stato membro di destinazione, di un certificato di polizia sanitaria conforme all'articolo 6, paragrafo 1.
Articolo 4
1. Fino al 31 dicembre 1992 gli Stati membri in cui non viene effettuata la vaccinazione contro l'afta epizootica possono:
- vietare l'ingresso nel loro territorio di embrioni freschi provenienti da Stati membri in cui viene praticata la vaccinazione;
- esigere inoltre, per le importazioni di embrioni congelati provenienti da Stati membri in cui viene praticata la vaccinazione, che:
ii) gli animali donatori provengano da un'azienda:
- in cui nessun animale sia stato vaccinato contro l'afta epizootica nei trenta giorni precedenti la raccolta,
- che non formi oggetto di misure di interdizione
o di quarantena in applicazione della direttiva 64/432/CEE;
ii) gli embrioni siano stati immagazzinati in condizioni approvate durante almeno 30 giorni prima della spedizione.
2. Anteriormente al 1g gennaio 1992 il Consiglio riesamina il presente articolo sulla base di una relazione della Commissione eventualmente corredata di proposte.
Articolo 5
1. Il riconoscimento di un gruppo di raccolta di embrioni di cui all'articolo 3, lettera c) è accordato soltanto se sono rispettate le disposizioni dell'allegato A, capitolo I e se il gruppo di raccolta di embrioni è in grado di rispettare le altre disposizioni della presente direttiva.
Qualsiasi cambiamento notevole nell'organizzazione del gruppo deve essere segnalato all'autorità competente.
Il riconoscimento del gruppo deve essere rinnovato ogniqualvolta il veterinario del gruppo viene sostituito o si verificano
cambiamenti profondi a livello dell'organizzazione del gruppo o dei laboratori o dell'attrezzatura di cui esso dispone.
Il veterinario ufficiale controlla il rispetto delle disposizioni di cui sopra e, qualora una o più di tali disposizioni non fossero più osservate, revoca il riconoscimento.
2. Tutti i gruppi di raccolta di embrioni riconosciuti devono essere registrati presso la competente autorità dello Stato membro e a ciascun gruppo deve essere rilasciato un numero di registrazione veterinario. Ogni Stato membro comunica l'elenco dei gruppi di raccolta di embrioni nonché i relativi numeri di registrazione veterinaria agli altri Stati membri ed alla Commissione, che sono informati altresì di qualsiasi modifica apportata a detto elenco.
Se uno Stato membro ritiene che le disposizioni che disciplinano il riconoscimento non sono o non sono più rispettate da un gruppo di raccolta di embrioni situato in un altro Stato membro, esso ne informa la competente autorità di tale Stato; quest'ultima provvede allora ad adottare le misure necessarie e comunica alla competente autorità del primo Stato membro le decisioni prese nonché le relative motivazioni.
Se il primo Stato membro teme che non siano state prese le misure necessarie o che queste siano insufficienti, ne informa la Commissione, che incarica uno o più esperti veterinari di esprimere un parere. In base a questo parere, gli Stati membri possono essere autorizzati, secondo la procedura prevista all'articolo 17, a vietare provvisoriamente l'ammissione degli embrioni prelevati dal gruppo di raccolta in questione.
La predetta autorizzazione può essere revocata secondo la procedura prevista all'articolo 17, alla luce di un nuovo parere formulato da uno o più esperti veterinari.
Gli esperti veterinari debbono avere la cittadinanza di uno Stato membro diverso da quelli coinvolti nella controversia.
3. Norme d'applicazione del presente articolo sono adottate secondo la procedura di cui all'articolo 18.
Articolo 6
1. Ogni partita di embrioni deve essere corredata di un certificato sanitario compilato da un veterinario ufficiale dello Stato membro di raccolta su un modulo conforme al fac-simile riprodotto nell'allegato C. Per ogni partita di embrioni viene rilasciato un certificato distinto.
2. Il certificato sanitario deve:
a) comportare un solo foglio ed essere redatto almeno nella o nelle lingue ufficiali dello Stato membro destinatario;
b) avere un solo destinatario;
c) scortare la partita di embrioni fino a destinazione, nell'esemplare originale.
CAPITOLO III
Norme relative alle importazioni in provenienza dai paesi terzi
Articolo 7
1. L'importazione di embrioni è autorizzata unicamente dai paesi terzi o parti di paesi terzi che figurano in un elenco compilato secondo la procedura prevista all'articolo 18. Tale elenco può essere completato o modificato secondo la stessa procedura.
2. Per decidere se un paese terzo o parti di esso possano figurare nell'elenco di cui al paragrafo 1, si tiene conto in particolare:
a) dello stato sanitario del bestiame, degli altri animali domestici e degli animali selvatici del paese terzo, specialmente per quanto riguarda le malattie esotiche degli animali, nonché della situazione sanitaria ambientale di tale paese, che possono compromettere la salute del bestiame degli Stati membri;
b)
della regolarità e della rapidità delle informazioni fornite dal paese terzo in merito alla presenza nel suo territorio di malattie contagiose degli animali, specialmente quelle menzionate negli elenchi A e B dell'Ufficio internazionale delle epizoozie;
c)
della normativa di tale paese in merito alla profilassi e alla lotta contro le malattie degli animali;
d)
della struttura dei servizi veterinari di tale paese e dei poteri di cui essi dispongono;
e)
dell'organizzazione e dell'applicazione delle misure di profilassi e di lotta contro le malattie contagiose degli animali;
f)
delle garanzie che il paese terzo può offrire in merito
al rispetto della normativa istituita dalla presente direttiva.
3. L'elenco di cui al paragrafo 1 e tutte le modifiche ad esso apportate sono pubblicati nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee.
Articolo 8
1. È compilato, secondo la procedura prevista all'articolo 18, un elenco dei gruppi di raccolta di embrioni autorizzati a prelevare, trattare o immagazzinare, nei paesi terzi, embrioni destinati a Stati membri. Tale elenco può essere completato o modificato secondo la stessa procedura.
2. Per decidere se un gruppo di raccolta di embrioni situato in un paese terzo può figurare nell'elenco di cui al paragrafo 1, si tiene conto, in particolare, del controllo veterinario esercitato in detto paese sui metodi di raccolta degli embrioni, dei poteri di cui dispongono i suoi servizi veterinari e della sorveglianza a cui sono sottoposti i suoi gruppi di raccolta di embrioni.
3. Un gruppo di raccolta di embrioni può figurare nell'elenco di cui al paragrafo 1 soltanto se:
a) svolge la sua attività in uno dei paesi o in una delle parti dei paesi che figurano nell'elenco di cui all'articolo 7, paragrafo 1;
b) soddisfa le esigenze dell'allegato A;
c) è stato ufficialmente riconosciuto per l'esportazione verso la Comunità dai servizi veterinari del paese terzo interessato;
d)
è sottoposto almeno due volte l'anno ad ispezioni da parte di un veterinario ufficiale del paese terzo interessato.
Articolo 9
1. Le importazioni di embrioni dal territorio di un paese terzo o da una parte di territorio di un paese terzo che figura nell'elenco di cui all'articolo 7, paragrafo 1 possono aver luogo unicamente se gli embrioni medesimi:
a) provengono da animali donatori che, immediatamente prima della raccolta, abbiano soggiornato per almeno sei mesi nel territorio del paese terzo di cui si tratta, in due mandrie, al massimo, conformi almeno alle condizioni di cui al paragrafo 2;
b) rispondono alle condizioni di polizia sanitaria adottate, secondo la procedura prevista all'articolo 18, per le importazioni di embrioni in provenienza da tale paese.
Ai fini dell'adozione delle norme di cui al primo comma, debbono essere presi in considerazione gli elementi seguenti:
a) la situazione sanitaria della zona circostante il luogo di raccolta di embrioni, con riferimento speciale alle malattie indicate nell'allegato A dell'Ufficio internazionale delle epizoozie;
b)
lo stato sanitario di tutti gli animali nell'azienda dove viene effettuata la raccolta di embrioni e le prescrizioni relative agli esami;
c)
lo stato sanitario dell'animale donatore e le prescrizioni relative agli esami;
d)
le prescrizioni in materia di raccolta, trattamento e magazzinaggio degli embrioni.
2. Per stabilire le condizioni di polizia sanitaria, conformemente al paragrafo 1, per quanto concerne la tubercolosi, la brucellosi bovina e la leucosi enzootica dei bovini si applicano, come base di riferimento, le norme fissate negli allegati A e G della direttiva 64/432/CEE. Deroghe a tali disposizioni possono venire decise, caso per caso, secondo la procedura prevista all'articolo 18, se il paese terzo interessato fornisce garanzie simili, almeno equivalenti, in materia di polizia sanitaria.
3. L'articolo 4 si applica mutatis mutandis.
Articolo 10
1. L'importazione di embrioni ha luogo soltanto dietro presentazione di un certificato sanitario rilasciato e firmato da un veterinario ufficiale del paese terzo di raccolta.
Detto certificato deve:
a) essere redatto almeno nella o nelle lingue ufficiali dello Stato membro destinatario e nella o nelle lingue ufficiali dello Stato membro in cui viene eseguito il controllo all'importazione previsto all'articolo 11;
b) essere previsto per un solo destinatario;
c)
scortare gli embrioni nell'esemplare originale.
2. Il certificato sanitario deve essere compilato su un modulo conforme ad un modello stabilito secondo la procedura di cui all'articolo 18.
Articolo 11
1. Ogni partita di embrioni che entra nel territorio della Comunità è sottoposta ad un controllo prima di essere messa in libera pratica o sottoposta ad un regime doganale.
È vietata l'introduzione di tali embrioni nella Comunità qualora risulti, dal controllo all'importazione effettuato all'arrivo della partita, che:
- gli embrioni non provengono dal territorio o da una parte del territorio di un paese terzo figurante nell'elenco compilato conformemente all'articolo 7, paragrafo 1;
- gli embrioni non sono stati raccolti, trattati ed immagazzinati da un gruppo di raccolta di embrioni compreso nell'elenco di cui all'articolo 8, paragrafo 1;
- gli embrioni provengono dal territorio o da una parte
del territorio di un paese terzo da cui sono vietate
le importazioni, in applicazione dell'articolo 14, paragrafo 2;
- il certificato sanitario che scorta gli embrioni non è conforme alle condizioni previste all'articolo 10 e stabilite in applicazione del medesimo.
Il presente paragrafo non si applica alle partite di embrioni giunte nel territorio doganale della Comunità e sottoposte ad un regime di transito doganale per essere inoltrate verso un luogo di destinazione situato al di fuori di detto territorio.
Tuttavia, esso è applicabile in caso di rinuncia al transito doganale nel corso del trasporto attraverso il territorio della Comunità.
2. Lo Stato membro destinatario può adottare le misure necessarie, ivi compresa la quarantena, per chiarire completamente i casi in cui si sospetti che gli embrioni siano contaminati da organismi patogeni.
3. Qualora l'importazione degli embrioni sia stata vietata per uno dei motivi di cui ai paragrafi 1 e 2 e il paese terzo esportatore non autorizzi la rispedizione degli embrioni entro trenta giorni, l'autorità veterinaria competente dello Stato membro destinatario può ordinarne la distruzione.
Articolo 12
Ogni partita di embrioni il cui ingresso nella Comunità sia stato autorizzato da uno Stato membro in base al controllo di cui all'articolo 11, paragrafo 1 deve, quando è inoltrata nel territorio di un altro Stato membro, essere scortata dal certificato sanitario originale o da una copia autenticata dello stesso, debitamente firmati dalla competente autorità responsabile del controllo effettuato conformemente all'articolo 11.
Articolo 13
Le spese occasionate dall'applicazione delle misure adottate in applicazione dell'articolo 11, paragrafi 2 e 3 sono a carico dello speditore, del destinatario o del loro mandatario, senza indennizzo da parte degli Stati membri.
CAPITOLO IV
Norme relative alle misure di salvaguardia e di controllo
Articolo 14
1. Qualora una malattia contagiosa che possa essere propagata da embrioni si manifesti o si estenda o se altri motivi di polizia sanitaria che siano tali da compromettere lo stato sanitario del patrimonio zootecnico di uno Stato membro lo giustificano e se:
- il territorio di uno Stato membro è interessato, possono applicarsi le misure di salvaguardia di cui all'articolo 9 della direttiva 64/432/CEE;
- tutto o parte del territorio di un paese terzo è interessato, lo Stato membro destinatario vieta l'importazione di embrioni, sia che si tratti di un'importazione diretta o di un'importazione indiretta tramite un altro Stato membro, sia che provengano dall'intero territorio di tale paese terzo o solo da parte di esso.
2. Le misure prese dagli Stati membri sulla base del paragrafo 1, e l'abrogazione delle stesse, debbono essere comunicate immediatamente agli altri Stati membri ed alla Commissione unitamente alle relative motivazioni.
Si può decidere, secondo la procedura prevista all'articolo 17, di modificare tali misure, in particolare per assicurare il coordinamento con quelle prese da altri Stati membri, e di abrogarle.
3. Provvedimenti appropriati devono essere presi, secondo la procedura prevista all'articolo 17, qualora si verifichi la situazione di cui al paragrafo 1 e risulti necessario che anche altri Stati membri applichino le misure prese a norma di detto paragrafo, modificate, se del caso, in conformità del paragrafo 2. La ripresa delle importazioni dal paese terzo interessato è autorizzata secondo la stessa procedura.
Articolo 15
1. Gli esperti veterinari della Commissione possono procedere, in collaborazione con le autorità competenti degli Stati membri o dei paesi terzi, a controlli in loco, nella misura in cui ciò si riveli indispensabile per l'applicazione uniforme della presente direttiva.
Il paese di raccolta nel cui territorio è effettuato un controllo assiste gli esperti nell'adempimento del loro compito. La Commissione informa il paese di raccolta interessato dei risultati dei controlli effettuati.
Il paese di raccolta interessato prende le misure eventualmente necessarie per tener conto dei risultati di tali controlli. Qualora il paese di raccolta non adotti tali misure, la Commissione può, previo esame della situazione in seno al comitato veterinario permanente, autorizzare gli Stati membri a rifiutare l'introduzione nel loro territorio di embrioni ottenuti, trattati o immagazzinati dal gruppo di raccolta messo in causa o a ritirare il riconoscimento quando si tratto di paesi terzi.
2. Le disposizioni generali di applicazione del presente articolo, in particolare per quanto riguarda la frequenza e la modalità di esecuzione dei controlli di cui al paragrafo 1, primo comma, sono stabilite secondo la procedura prevista all'articolo 18.
CAPITOLO V
Disposizioni finali
Articolo 16
Eventuali modifiche degli allegati, in particolare per adeguarli all'evoluzione tecnologica, sono adottate secondo la procedura prevista all'articolo 18.
Articolo 17
1. Nei casi in cui è fatto riferimento alla procedura definita nel presente articolo, il comitato è immediatamente consultato dal presidente, su iniziativa di quest'ultimo o su richiesta di uno Stato membro.
2. Il rappresentante della Commissione sottopone al comitato un progetto delle misure da adottare. Il comitato formula il suo parere sul progetto entro un termine che il
presidente può fissare in funzione dell'urgenza della questione in esame. Il parere è formulato alla maggioranza prevista all'articolo 148, paragrafo 2 del trattato per l'adozione delle decisioni che il Consiglio deve prendere su proposta della Commissione. Nelle votazioni in seno al comitato, ai voti dei rappresentanti degli Stati membri è attribuita la ponderazione fissata nell'articolo precitato. Il presidente non partecipa al voto.
3. La Commissione adotta le misure previste qualora siano conformi al parere del comitato.
4. Se le misure previste non sono conformi al parere del comitato, o in mancanza di parere, la Commissione sottopone senza indugio al Consiglio una proposta in merito alle misure da prendere. Il Consiglio delibera a maggioranza qualificata.
Se il Consiglio non ha deliberato entro un termine di quindici giorni a decorrere dalla data in cui gli è stata sottoposta la proposta, la Commissione adotta le misure proposte.
Articolo 18
1. Nei casi in cui è fatto riferimento alla procedura prevista nel presente articolo, il comitato è immediatamente consultato dal presidente, su iniziativa di quest'ultimo o su richiesta di uno Stato membro.
2. Il rappresentante della Commissione sottopone al comitato un progetto delle misure da adottare. Il comitato formula il suo parere sul progetto entro un termine che il presidente può fissare in funzione dell'urgenza della questione in esame. Il parere è formulato alla maggioranza prevista all'articolo 148, paragrafo 2 del trattato per l'adozione delle decisioni che il Consiglio deve prendere su proposta della Commissione. Nelle votazioni in seno al comitato, ai voti dei rappresentanti degli Stati membri è attribuita la ponderazione fissata nell'articolo precitato. Il presidente non partecipa al voto.
3. La Commissione adotta le misure prevista qualora siano conformi al parere del comitato.
4. Se le misure previste non sono conformi al parere del comitato, o in mancanza di parere, la Commissione sottopone senza indugio al Consiglio una proposta in merito alle misure da prendere. Il Consiglio delibera a maggioranza qualificata.
Se il Consiglio non ha deliberato entro un termine di tre mesi a decorrere dalla data in cui gli è stata sottoposta la proposta, la Commissione adotta le misure proposte.
Articolo 19
1. La presente direttiva non è applicabile agli embrioni raccolti, trattati ed immagazzinati in uno Stato membro anteriormente al 1g gennaio 1991.
2. Fino alla data di entrata in vigore delle decisioni adottate a norma degli articoli 7, 8 e 9, gli Stati membri non applicano alle importazioni di embrioni provenienti da paesi terzi condizioni più favorevoli di quelle risultanti dall'applicazione del capitolo II.
Articolo 20
Gli Stati membri mettono in vigore le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative necessarie per conformarsi alla presente direttiva al più tardi il 1g gennaio 1991. Essi ne informano la Commissione.
Articolo 21
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Bruxelles, addì 25 settembre 1989.