31996L0093
L 013/28
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 96/93/ЕО НА СЪВЕТА
от 17 декември 1996 година
относно сертифицирането на животни и животински продукти
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 43 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като има предвид, че Директива 89/662/ЕИО на Съвета от 11 декември 1989 г. относно ветеринарните проверки по отношение на търговията в Общността с оглед доизграждането на вътрешния пазар (3) и Директива 90/425/ЕИО на Съвета от 26 юни 1990 г. относно ветеринарните и зоотехническите проверки, приложими при търговията в Общността с определени видове живи животни и продукти с оглед завършване изграждането на вътрешния пазар (4) изискват от произвеждащата или изпращаща държава-членка да осигури подходящ начин за извършването на ветеринарни проверки, и където е приложимо, на сертифицирането;
като има предвид, че за да се осигури гладкото функциониране на вътрешния пазар на живи животни и животински продукти, държавите-членки следва да могат изцяло да разчитат на добросъвестността на извършеното сертифициране на предприятията на производство и изпращане;
като има предвид, че тази цел не може да бъде постигната от държавите-членки поотделно; като има предвид следователно, че следва да се приемат общи правила за задълженията на компетентните органи и сертифициращите длъжностни лица във връзка със сертифицирането на животни и животински продукти в съответствие със законодателството на Общността;
като има предвид, че е уместно да се осигури предоставянето на гаранции по отношение на правилата и принципите, прилагани от сертифициращите длъжностни лица в трети страни, които да са най-малко еквивалентни на определените в настоящата директива;
като има предвид, че трябва да се вземат ефективни мерки за предотвратяване на заблуди и измами при сертифицирането,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Настоящата директива установява правилата, които трябва да бъдат спазвани при издаване на сертификатите, изисквани от ветеринарното законодателство.
Член 2
1. По смисъла на настоящата директива:
„ветеринарно законодателство“ е законодателството, което е изброено в приложение А към Директива 89/662/ЕИО и в приложения А и Б към Директива 90/425/ЕИО;
„сертифициращо длъжностно лице“ е официалният ветеринарен лекар или - в случаите, предвидени във ветеринарното законодателство - всяко друго лице, упълномощено от компетентния орган да подписва изискваните от това законодателство сертификати.
2. В допълнение към определенията в параграф 1 определенията, които се съдържат в член 2 от Директиви 89/662/ЕИО и 90/425/ЕИО се прилагат mutatis mutandis.
Член 3
1. Компетентният орган гарантира, че сертифициращите длъжностни лица притежават задоволителни познания в областта на ветеринарното законодателство по отношение на животните или продуктите, които ще бъдат сертифицирани, и че като цяло са информирани относно правилата, които трябва да бъдат следвани при съставянето и издаването на сертификатите, и, ако това е необходимо, по отношение на естеството и обхвата на справките, тестовете или изследванията, които следва да бъдат извършвани преди сертифицирането.
2. Сертифициращите длъжностни лица не трябва да заверяват данни, за които те нямат познания или които не могат да бъдат установени от тях.
3. Сертифициращите длъжностни лица не трябва да подписват празни или непълни сертификати или сертификати за животни или продукти, които те не са проверили или които са избегнали техния контрол. При подписването на даден сертификат на базата на друг сертификат или удостоверение е необходимо този документ да е на разположение на сертифициращото длъжностно лице, преди то да го подпише.
4. Разпоредбите на този член не представляват пречка за официалния ветеринарен лекар да сертифицира данни, които са:
а)
установени на базата на параграфи 1-3 от настоящия член от друго лице, което е оторизирано от компетентния орган и действа под контрола на официалния ветеринарен лекар, при условие че той може да потвърди точността на данните, или
б)
получени, в контекста на програмите за мониторинг, чрез позоваване на официално признати схеми за осигуряване на качеството или чрез система за епидемиологично наблюдение,
когато това е разрешено съгласно ветеринарното законодателство.
5. В съответствие с процедурата съгласно член 7, могат бъдат приети подробни правила за прилагането на настоящия член.
Член 4
1. Компетентните органи предприемат всички необходими мерки, за да осигурят добросъвестност при извършване на сертифицирането. По-специално те осигуряват назначените от тях сертифициращи длъжностни лица:
а)
да имат статус, който гарантира тяхната безпристрастност, и да нямат пряк търговски интерес, свързан с животните или продуктите, които сертифицират, или със стопанствата или предприятията, от които те произхождат.
б)
напълно да съзнават значението на съдържанието на всеки подписван от тях сертификат.
2. Сертификатите се съставят на поне един разбираем за сертифициращото длъжностно лице език и на поне един от официалните езици на страната по местоназначението, както е предвидено в законодателството на Общността.
3. Всеки компетентен орган е в състояние да проследи връзката на сертификатите със съответното сертифициращо длъжностно лице и да гарантира наличието на копие от всеки издаден сертификат за период, който се определя от този орган.
Член 5
1. Държавите-членки въвеждат необходимите проверки и вземат необходимите мерки за контрол, за да се предотврати извършването на невярно или измамно сертифициране, както и издаването и използването на подправени сертификати, които се представят за издадени по смисъла на ветеринарното законодателство.
2. Без да се засяга която и да било съдебна процедура или санкция, компетентните органи извършват разследвания или проверки и вземат подходящи мерки за санкциониране на всякакви доведени до тяхното знание случаи на невярно и измамно сертифициране. Такива мерки могат да включват временно отстраняване от длъжност на сертифициращите длъжностни лица до приключване на разследването.
По-специално, ако в хода на проверките бъде установено, че:
а)
заверяващото длъжностно лице съзнателно е издало подправен сертификат, компетентният орган взема всички необходими мерки за да осигури, доколкото това е възможно, съответното лице да няма възможност да повтори нарушението;
б)
физическо лице или предприятие е използвало с цел измама или е подправило официален сертификат, компетентният орган взема всички необходими мерки, за да осигури, доколкото това е възможно, физическото лице или предприятието да няма възможност да повтори нарушението. Такива мерки могат да включват последващ отказ за издаване на официален сертификат на съответното лице или предприятие.
Член 6
В контекста на инспекциите, предвидени от ветеринарното законодателство на Общността, и одита, които трябва да бъдат извършвани съгласно споразуменията за еквивалентност между Общността и трети страни, Комисията осигурява, прилаганите правила и принципи от заверяващите длъжностни лица от трети страни да дават гаранции, които са поне еквивалентни на установените в настоящата директива.
В случай че в резултат от тези инспекции и/или одити или в резултат от проверките, предвидени в Директиви 90/675/ЕИО и 91/496/ЕИО, бъде установено, че сертифициращите длъжностни лица от трети страни не са се съобразявали с тези принципи, може да се вземе решение за допълнителни гаранции или специфични изисквания в съответствие с процедурата съгласно член 7 от настоящата директива.
Член 7
В случай на позоваване на предвидената в настоящия член процедура Постоянният ветеринарен комитет, създаден с Решение 68/361/ЕИО на Съвета (5) действа в съответствие с правилата на член 18 от Директива 89/662/ЕИО.
Член 8
Комисията представя на Съвета доклад, който е придружен с предложения за възможната употреба на сигурни начини за електронно предаване и сертифициране преди 31 декември 1998 г.
Съветът взема решения по тези предложения с квалифицирано мнозинство.
Член 9
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 1 януари 1998 г. Те незабавно информират за това Комисията.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби от националното си законодателство в областта, уредена с настоящата директива.
Член 10
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 17 декември 1996 година.
DIRETTIVA 96/93/CE DEL CONSIGLIO del 17 dicembre 1996 relativa alla certificazione di animali e di prodotti di origine animale
IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l'articolo 43,
vista la proposta della Commissione (1),
visto il parere del Parlamento europeo (2),
considerando che la direttiva 89/662/CEE del Consiglio, dell'11 dicembre 1989, relativa ai controlli veterinari applicabili negli scambi intracomunitari, nella prospettiva della realizzazione del mercato interno (3), e la direttiva 90/425/CEE del Consiglio, del 26 giugno 1990 relativa ai controlli veterinari e zootecnici applicabili negli scambi intracomunitari di taluni animali vivi e prodotti di origine animale, nella prospettiva della realizzazione del mercato interno (4), affidano allo Stato membro di produzione o destinatario il compito di garantire l'adeguatezza dei controlli veterinari e, se del caso, della certificazione;
considerando che, per garantire il corretto funzionamento del mercato interno di animali e prodotti di origine animale, gli Stati membri devono poter contare totalmente sulla attendibilità della certificazione sul luogo di produzione e di spedizione;
considerando che questo obiettivo non può essere realizzato da singoli Stati membri; che pertanto devono essere adottate norme comuni riguardanti gli obblighi delle autorità competenti e dei funzionari autorizzati, nonché la conformità della certificazione relativa ad animali e prodotti di origine animale alla normativa comunitaria;
considerando che occorre assicurarsi che le norme e i principi applicati dai funzionari autorizzati dai paesi terzi offrano garanzie almeno equivalenti a quelle previste dalla presente direttiva;
considerando che è necessario prendere misure efficaci onde evitare una certificazione fuorviante o fraudolenta,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
Articolo 1
La presente direttiva stabilisce le norme da rispettare per il rilascio della certificazione richiesta dalla legislazione veterinaria.
Articolo 2
1. Ai fini del presente regolamento valgono le seguenti definizioni:
«normativa veterinaria»: la normativa di cui all'allegato A della direttiva 89/662/CEE e agli allegati A e B della direttiva 90/425/CEE;
«funzionario autorizzato»: il veterinario ufficiale ovvero - nei casi previsti dalla normativa veterinaria - ogni altra persona autorizzata dall'autorità competente a firmare i certificati prescritti da detta legislazione.
2. Oltre alle definizioni di cui al paragrafo 1 si applicano, mutatis mutandis, le definizioni contenute nell'articolo 2 delle direttive 89/662/CEE e 90/425/CEE.
Articolo 3
1. L'autorità provvede a garantire che i funzionari autorizzati abbiano una conoscenza soddisfacente della normativa veterinaria per quanto concerne gli animali e i prodotti per cui è richiesta la certificazione e che siano informati in linea generale sulle norme da seguire per la stesura e il rilascio dei certificati e, ove necessario, sulla natura e la portata di indagini, prove o esami da eseguire prima della certificazione.
2. I funzionari autorizzati non devono certificare fatti di cui non sono a conoscenza personalmente o che non possono verificare.
3. I funzionari autorizzati non devono firmare certificati in bianco o incompleti né firmare certificati relativi ad animali o prodotti che essi non abbiano ispezionato o che non siano più sotto il loro controllo. Se un certificato viene firmato in base ad un altro certificato o attestato, il funzionario autorizzato deve essere in possesso di quel documento prima di firmare.
4. Le presenti disposizioni lasciano impregiudicata la possibilità che un veterinario ufficiale firmi un certificato in base a dati che sono stati:
a) attestati a norma dei paragrafi da 1 a 3 del presente articolo da un'altra persona abilitata dall'autorità competente che operi sotto il controllo del veterinario stesso e a condizione che egli possa verificare l'esattezza dei dati, o
b) ottenuti nel quadro di programmi di sorveglianza in riferimento a schemi di garanzia qualitativa ufficialmente riconosciuti o tramite un sistema di sorveglianza epidemiologica
nei casi autorizzati in base alla normativa veterinaria.
5. Le eventuali modalità di applicazione dell'articolo possono essere adottate secondo la procedura di cui all'articolo 7.
Articolo 4
1. Le autorità competenti adottano tutte le misure necessarie per garantire l'attendibilità del certificato. In particolare esse devono garantire che i funzionari da loro autorizzati:
a) abbiano uno status che ne garantisca l'imparzialità e non abbiano interessi commerciali diretti per quanto concerne gli animali o i prodotti da certificare ovvero le aziende o gli stabilimenti di provenienza;
b) siano edotti del contenuto di ogni certificato che firmano.
2. I certificati devono essere redatti almeno in una lingua conosciuta dal funzionario autorizzato e almeno in una delle lingue ufficiali del paese di destinazione come previsto dalla normativa comunitaria.
3. Ogni autorità competente deve essere in grado di stabilire il legame tra i certificati e i funzionari autorizzati che li hanno firmati e deve provvedere affinché, in un periodo che l'autorità stessa dovrà determinare, sia disponibile una copia di tutti i certificati rilasciati.
Articolo 5
1. Gli Stati membri devono predisporre e fare applicare i controlli necessari a prevenire il rilascio di certificati falsi ovvero di certificazioni che possano indurre in errore nonché la produzione fraudolenta o l'uso di certificati che si presumono rilasciati per le esigenze della legislazione veterinaria.
2. Salve eventuali azioni e sanzioni penali, le autorità competenti effettuano indagini o controlli e prendono le misure adeguate per sanzionare qualsiasi caso di certificazione falsa o fuorviante di cui vengano a conoscenza. Tali misure possono comprendere la sospensione temporanea del mandato del funzionario autorizzato per tutta la durata dell'indagine.
In particolare, se si scopre, in occasione di controlli:
a) che un funzionario autorizzato ha consapevolmente rilasciato un certificato fraudolento, l'autorità competente prende tutte le misure necessarie a garantire, per quanto possibile, che la persona in questione non possa commettere nuovamente il reato;
b) che una persona o un'impresa ha usato fraudolentemente o ha alterato un certificato ufficiale, l'autorità competente prende tutte le misure necessarie a garantire, per quanto possibile, che la persona in questione non possa commettere nuovamente il reato. Siffatte misure possono includere il rifiuto di rilasciare successivamente un certificato ufficiale alla persona o all'impresa in questione.
Articolo 6
La Commissione, nel quadro delle ispezioni previste dalla normativa veterinaria comunitaria e delle verifiche da effettuare in base agli accordi di equivalenza conclusi tra la Comunità e un paese terzo, si accerta che le norme e i principi applicati ai funzionari autorizzati del paese terzo offrano garanzie almeno equivalenti a quelle previste dalla presente direttiva.
Qualora da dette ispezioni e/o verifiche ovvero dai controlli previsti dalle direttive 90/675/CEE e 91/496/CEE risulti che tali principi non sono rispettati dai funzionari autorizzati dei paesi terzi, si possono prevedere garanzie supplementari o requisiti specifici secondo la procedura di cui all'articolo 7 della presente direttiva.
Articolo 7
Qualora si faccia riferimento alla procedura di cui al presente articolo, il comitato veterinario permanente, istituito dalla decisione 68/361/CEE (5), delibera in base alle norme stabilite dall'articolo 18 della direttiva 89/662/CEE.
Articolo 8
Anteriormente al 31 dicembre 1998, la Commissione presenta al Consiglio una relazione, corredata di proposte relative all'eventuale ricorso a metodi di trasmissione e di certificazione elettroniche sicuri.
Il Consiglio delibera su tali proposte a maggioranza qualificata.
Articolo 9
1. Gli Stati membri mettono in vigore le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative necessarie per conformarsi alla presente direttiva anteriormente al 1° gennaio 1998. Essi ne informano immediatamente la Commissione.
Quando gli Stati membri adottano dette disposizioni, queste contengono un riferimento alla presente direttiva oppure sono corredate di un siffatto riferimento all'atto della loro pubblicazione ufficiale. Le modalità del suddetto riferimento sono stabilite dagli Stati membri.
2. Gli Stati membri comunicano alla Commissione il testo delle disposizioni essenziali di diritto interno che essi adottano nel settore disciplinato dalla presente direttiva.
Articolo 10
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Bruxelles, addì 17 dicembre 1996.