32004R1860
L 325/4
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1860/2004 НА КОМИСИЯТА
от 6 октомври 2004 година
относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО спрямо минималните помощи в секторите на земеделието и рибарството
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 994/98 на Съвета от 7 май 1998 г. относно прилагането на членове 92 и 93 от Договора за създаване на Европейската общност към някои категории хоризонтална държавна помощ (1), и по-специално член 2, параграф 1 от него,
след като публикува проект на настоящия регламент (2),
след като се консултира с Консултативния комитет по държавните помощи,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 994/98 упълномощава Комисията да определи в регламент праг, под който се счита, че мерките за помощ се считат за неотговарящи на всички критерии по член 87, параграф 1 от Договора и следователно не попадат в процедурата за нотифициране, предвидена в член 88, параграф 3 от Договора.
(2)
Комисията прилага членове 87 и 88 от Договора и в многобройни решения специално е пояснила понятието „помощ“ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора. Освен това Комисията, е заявила неотдавна своята политика по отношение на тавана на минималната помощ с Регламент (ЕО) № 69/2001 (3), съгласно който член 87, параграф 1 не може да се прилага. С оглед на специалните правила, приложими в секторите на земеделието и рибарството, и риска, че дори малък размер на помощ в тези сектори може да отговоря на критериите по член 87, параграф 1 от Договора, Регламент (ЕО) 69/2001 не се прилага в тези сектори.
(3)
В светлината на опита, придобит от Комисията, особено след влизането в сила на Регламент (ЕО) № 1257/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно подпомагане на развитие на селските райони от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) и за изменение и отмяна на някои регламенти (4), както и насоките на Общността за държавните помощи в сектора на земеделието (5), може да се твърди, че много ниският размер на помощта, отпускана в сектора на земеделието, не отговаря на критериите по член 87, параграф 1 от Договора, при положение че са изпълнени определени условия. Такъв е случаят, при който както размерът на помощта, получена от отделните производители, е малък, така и общият размер на помощта, отпусната на сектора на земеделието, представлява само малък процент от стойността на производството. Земеделското производство в Общността обикновено се характеризира с това, че всяка стока се произвежда от голям брой много дребни производители, които произвеждат главно взаимозаменяеми стоки в рамките на общите организации на пазара. Поради тази причина въздействието на малки суми помощ, отпуснати на отделни производители за даден период от време, трябва да бъдат обвързани със стойността на земеделското производство на ниво сектор за същия период от време. Таван под формата на сума за дадена държава-членка, установен въз основа на стойността на производството в сектора на земеделието, създава условия за последователен подход във всички държави-членки, на базата на една обективна икономическа референтна стойност.
(4)
В светлината на опита на Комисията в оценката на държавната помощ в сектора на рибарството, особено след влизането в сила на насоките на Общността за оценка на държавната помощ за рибарството и аквакултурите (6) и Регламент (ЕО) № 2792/1999 на Съвета от 17 декември 1999 г. за установяването на подробни правила и разпоредби относно структурната помощ на Общността за сектора на рибарството (7), може да се твърди, че много ниският размер на помощта, отпускана в сектора на рибарството, не отговаря на критериите по член 87, параграф 1 от Договора, при положение че са изпълнени определени условия. Като се имат предвид сходствата в начина на производство в сектора на рибарството и в сектора на земеделието, такъв е случаят, при който както размерът на помощта, получена от отделните предприятия, е малък, така и общият размер на помощта, отпусната на сектора на рибарството, представлява само малък процент от стойността на производството.
(5)
С оглед увеличаването на прозрачността и правната сигурност, е уместно да се въведе правило относно минималната помощ в секторите на земеделието и рибарството с регламент.
(6)
В светлината на Споразумението за селското стопанство (8) на Световната търговска организация (СТО) настоящият регламент не следва да изключва помощта за износ, както и помощта в полза на местните продукти за сметка на вносните. Държавите-членки са длъжни да се въздържат от отпускането на каквато и да е помощ в разрез със задълженията, съдържащи се в това споразумение. Помощ във връзка с разходи за участие в търговски изложения или за проучвания или консултантски услуги, необходима за пускането на нов или съществуващ продукт на нов пазар, обикновено не представлява помощ за износ. В решението си от 19 септември 2002 г. Европейският съд постановява, че след като Общността веднъж е постановила създаването на обща организация на пазара в даден земеделски сектор, държавите-членки са длъжни да се въздържат от предприемането на каквито и да било мерки, които биха дестабилизирали или породили изключения на този пазар (9). Този принцип се отнася и за сектора на рибарството. По тази причина настоящият регламент не следва да се прилага спрямо помощ, чийто размер се определя въз основа на цената или количеството продукти, изнесени на пазара.
(7)
В светлината на опита на Комисията може да се смята, че помощ, която не превишава таван от 3 000 EUR за получател за произволен тригодишен период, като общата сума на тази помощ, отпусната на всички предприятия за три години, е под тавана, определен от Комисията, и се равнява на около 0,3 % от годишната земеделска продукция или от рибарската продукция, не оказва влияние върху търговията между държавите-членки и/или не нарушава и не заплашва да наруши конкуренцията и следователно не попада под разпоредбите на член 87, параграф 1 от Договора. Тригодишният период следва да е подвижен, така че за всяка нова предоставена минимална помощ е необходимо да бъде определен общия размер на тази предоставена помощ през предходните три години. Минималната помощ следва да се счита за предоставена от момента, в който получателят получи законното право да получи помощта. Правилото за минималната помощ не накърнява възможността предприятията да получат за същия проект държавна помощ, разрешена от Комисията или обхваната от регламент за групово освобождаване.
(8)
В интерес на прозрачността, еднаквото отношение и правилното прилагане на таваните за минималната помощ е уместно държавите-членки да прилагат един и същ метод на изчисление. За улесняване на това изчисление и в съответствие с Регламент (ЕО) № 69/2001 е подходящо сумите, които не са под формата на помощи в брой, да се преобразуват в техния брутен еквивалент. Изчисляването на еквивалента на помощта, платима на няколко вноски, и изчисляването на помощта под формата на заем при облекчени условия изисква използването на пазарните лихвени проценти, преобладаващи към момента на предоставяне на помощта. С цел еднакво, прозрачно и опростено прилагане на правилата за държавните помощи за пазарни лихвени проценти за целите на настоящия регламент следва да се считат референтните лихвени проценти, при условие че в случай на заем при облекчени условия, заемът е обезпечен с нормална гаранция и не крие необичаен риск. Референтните лихвени проценти се определят периодично от Комисията на базата на обективни критерии и се публикуват в Официален вестник на Европейския съюз и в Интернет.
(9)
Комисията е длъжна да осигури спазването на правилата за държавна помощ, и по-специално спазването на условията за отпускане на помощта по правилата за минималната помощ. В съответствие с принципа за сътрудничество, предвиден в член 10 от Договора, държавите-членки следва да улеснят постигането на тази задача, като въведат необходимия механизъм, който да гарантира, че общият размер на помощта, предоставена по правилото за минималната помощ, не превишава нито тавана от 3 000 EUR на получател, нито общите тавани, установени от Комисията на базата на стойността на земеделската или рибарската продукция на държава-членка за тригодишен период. За целта е подходящо, когато държавите-членки отпускат минимална помощ, да информират съответните предприятия за минималния характер на помощта, да получат информация за останалите минимални помощи, получени през последните три години, и да проверят внимателно дали новата минимална помощ няма да надвиши таваните за минималната помощ. Алтернативно спазването на границите може да се осигури чрез централен регистър.
(10)
С оглед на опита на Комисията, и по-специално честотата, с която в общия случай се налага да се преразгледа политиката за държавните помощи, е уместно да се ограничи срокът за прилагане на настоящия регламент. Ако срокът за прилагане на настоящия регламент изтече, без да бъде продължен, на държавите-членки следва да се даде шестмесечен адаптационен период по отношение на схемите за минимална помощ, предвидени в него. В името на правната сигурност е подходящо да се изясни въздействието на настоящия регламент върху помощите, предоставени преди влизането му в сила,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Приложно поле
Настоящият регламент се прилага за помощ, предоставена на предприятия в секторите на земеделието и рибарството, с изключение на:
a)
помощ, чийто размер е определен на базата на цената или количеството продукция, изнесена на пазара,
б)
помощ за дейности, свързани с износа, а именно помощ, свързана пряко с изнасяните количества, за създаване и функциониране на мрежа за разпространение или за други текущи разходи, свързани с износната дейност.
в)
помощ, зависеща от използването на стоки собствено производство за сметка на вносни стоки.
Член 2
Определения
По смисъла на настоящия регламент:
1.
„предприятия в сектора на земеделието“ означава предприятия, занимаващи се с производство, обработка и продажба на земеделски продукти,
2.
„земеделски продукт“ означава продукт, изброен в приложение I от Договора, с изключение на продуктите от рибарството, определени в точка 5,
3.
„обработка на земеделски продукт“ означава операция, извършена върху земеделски продукт, в резултат от която се получава също земеделски продукт.
4.
„предприятия в сектора на рибарството“ означава предприятия, занимаващи се с производство, обработка и продажба на рибни продукти,
5.
„рибни продукти“ означава продукти, уловени в морски или сладководни води, и продуктите от аквакултури, изброени в член 1 от Регламент (ЕО) № 104/2000 на Съвета (10),
6.
„обработка и продажба на рибни продукти“ означава всички операции, включително манипулация, третиране, производство и разпространение, извършени от момента на изваждане на брега или събиране до етапа на крайния продукт.
Член 3
Минимална помощ
1. Мерките за помощ се считат, че не отговарят на всички критерии по член 87, параграф 1 от Договора и следователно, освободени от изискването за уведомяване съгласно член 88, параграф 3 от Договора, ако отговарят на условията, определени в параграфи 2 и 3.
2. Общата минимална помощ, предоставена на което и да е предприятие, не може да надвишава 3 000 EUR за произволен тригодишен период. Този таван се прилага независимо от формата на помощта или преследваната цел.
Така предоставената натрупана сума на различни предприятия в сектора на земеделието не надвишава стойността за държавата-членка, определена в приложение I, за произволен тригодишен период.
Натрупаната сума на помощта, предоставена на различни предприятия от сектора на рибарството, не надвишава стойността за държавата-членка, определена в приложение II, за произволен тригодишен период.
3. Таваните по параграф 2 се изразяват като безвъзмездна субсидия. Всички използвани стойности са в брутно изражение, т.е. преди облагането с преки данъци. В случаите, в които помощта се дава под форма, различна от субсидия, размерът на помощта е равен на брутния еквивалент на субсидията.
Помощ, платима на няколко вноски, се дисконтира до стойността ѝ към момента на предоставянето ѝ. Лихвеният процент, използван при дисконтирането и изчисляването на размера на помощта при заем при облекчени условия, е равен на референтния лихвен процент, приложим към момента на отпускане на субсидията.
Член 4
Натрупване и наблюдение
1. Когато държава-членка предоставя минимална помощ на дадено предприятие, тя информира предприятието за характера на минималната помощ и получава от въпросното предприятие пълна информация за останалите минимални помощи, получени през последните три години.
Държавата-членка може да предоставя нова минимална помощ само след като провери, че това няма да увеличи общия размер на минималната помощ, получена през съответния тригодишен период, до ниво, надвишаващо таваните, определени в член 3, параграф 2.
2. В случаите, когато една държава-членка е създала централен регистър за минималните помощи съответно за земеделието и рибарството, който съдържа пълна информация за всички случаи на минимална помощ, попадаща в обхвата на настоящия регламент и предоставена от който и да е орган в рамките на държавата-членка, изискването по първата алинея от параграф 1 няма да се прилага по-нататък, след като веднъж в регистъра е включена помощта през тригодишния период.
3. Държавите-членки документират и събират цялата информация относно прилагането на настоящия регламент. Тези данни съдържат цялата необходима информация, доказваща, че са изпълнени условията по настоящия регламент. Данните във връзка с всяка минимална помощ се съхраняват в срок от 10 години от датата на предоставяне на помощта, а данните във връзка със схемата за минимална помощ, в срок от 10 години от датата, на която последната индивидуална помощ е била предоставена по тази схема.
По писмено искане съответната държава-членка предоставя на Комисията, в срок от 20 дни или в по-дълъг срок, ако в искането е предвиден такъв, цялата информация, която Комисията сметне за необходима, за да прецени дали са изпълнени условията по настоящия регламент, и по-специално относно общия размер на минималната помощ, получена от всяко предприятие и от секторите земеделие или рибарство на съответната държава-членка.
Член 5
Преходни разпоредби
1. Настоящият регламент се прилага за помощи, предоставени преди влизането му в сила, ако тези помощи отговарят на всички условия, предвидени в членове 1 и 3. Всяка помощ, която не отговаря на тези условия, се оценява от Комисията в съответствие със съответните рамки, насоки, съобщения и известия.
2. Схемите за помощ, попадащи в обхвата на настоящия регламент, продължат да се ползват от него в течение на шестмесечен преходен период след датата, предвидена във втория параграф от член 6.
По време на преходния период схемите могат да продължат да се прилагат съгласно условията на настоящия регламент.
Член 6
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на 1 януари 2005 г.
Срокът му на действие изтича на 31 декември 2008 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 6 октомври 2004 година.
REGOLAMENTO (CE) N. 1860/2004 DELLA COMMISSIONE
del 6 ottobre 2004
relativo all'applicazione degli articoli 87 e 88 del trattato CE agli aiuti de minimis nei settori dell’agricoltura e della pesca
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
visto il regolamento (CE) n. 994/98 del Consiglio, del 7 maggio 1998, sull'applicazione degli articoli 92 e 93 del trattato che istituisce la Comunità europea a determinate categorie di aiuti di Stato orizzontali (1), in particolare l'articolo 2, paragrafo 1,
dopo aver pubblicato il progetto del presente regolamento (2),
sentito il comitato consultivo in materia di aiuti di Stato,
considerando quanto segue:
(1)
Il regolamento (CE) n. 994/98 consente alla Commissione di fissare, mediante regolamento, una soglia al di sotto della quale si considera che gli aiuti non corrispondano a tutti i criteri di cui all'articolo 87, paragrafo 1, del trattato e non siano pertanto soggetti alla procedura di notificazione di cui all'articolo 88, paragrafo 3 del trattato.
(2)
La Commissione ha applicato gli articoli 87 e 88 del trattato ed ha chiarito in numerose decisioni la nozione di aiuto ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 1. La Commissione ha inoltre esposto, da ultimo nel regolamento (CE ) n. 69/2001 (3), la sua politica riguardo alla soglia de minimis al di sotto della quale l'articolo 87, paragrafo 1, può considerarsi inapplicabile. Il regolamento (CE) n. 69/2001 non si applica ai settori dell’agricoltura e della pesca, in considerazione delle norme specifiche vigenti in tali settori e del rischio che, in essi, anche aiuti di importo limitato possano integrare gli estremi dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato.
(3)
Alla luce dell'esperienza maturata dalla Commissione, segnatamente in seguito all’entrata in vigore del regolamento (CE) n. 1257/1999 del Consiglio, del 17 maggio 1999, sul sostegno allo sviluppo rurale da parte del Fondo europeo agricolo di orientamento e di garanzia (FEAOG) e che modifica ed abroga taluni regolamenti (4), ed in seguito all’applicazione degli orientamenti comunitari sugli aiuti di Stato nel settore agricolo (5), risulta che gli aiuti di entità molto ridotta concessi nel settore agricolo non integrano gli estremi dell'articolo 87, paragrafo 1 del trattato, sempreché siano soddisfatte determinate condizioni. Queste si verificano quando l’importo dell’aiuto percepito dai singoli produttori rimane modesto e, allo stesso tempo, l’importo complessivo degli aiuti concessi al settore agricolo non supera una percentuale minima del valore della produzione. La produzione agricola nella Comunità europea è generalmente caratterizzata dalla frammentazione in un gran numero di piccoli e piccolissimi produttori, i quali producono merci ampiamente intercambiabili nel quadro delle organizzazioni comuni dei mercati. Per questo motivo, l’incidenza degli aiuti di importo limitato corrisposti a singoli produttori in un dato periodo deve essere rapportata al valore della produzione agricola ottenuta a livello settoriale durante lo stesso periodo. L’applicazione di un massimale per Stato membro, fissato in base al valore della produzione agricola, consente di seguire in tutti gli Stati membri un metodo uniforme e fondato su un valore di riferimento economico oggettivo.
(4)
Alla luce dell'esperienza maturata dalla Commissione nella valutazione degli aiuti di Stato nel settore della pesca, segnatamente in seguito all’applicazione delle linee direttrici per l’esame degli aiuti nazionali nel settore della pesca e dell'acquacoltura (6) e in seguito all’entrata in vigore del regolamento (CE) n. 2792/1999 del Consiglio, del 17 dicembre 1999, che definisce modalità e condizioni delle azioni strutturali nel settore della pesca (7), risulta altresì che gli aiuti di entità molto ridotta concessi nel settore della pesca non integrano gli estremi dell'articolo 87, paragrafo 1, del trattato, sempreché siano soddisfatte determinate condizioni. Date le somiglianze tra le tipologie produttive del settore agricolo e di quello della pesca, tali condizioni sono soddisfatte quando l’importo dell’aiuto percepito dai singoli produttori rimane modesto e, allo stesso tempo, l’importo complessivo degli aiuti concessi al settore della pesca non supera una percentuale esigua del valore della produzione del settore.
(5)
Al fine di accrescere la trasparenza e la certezza del diritto, è opportuno che le norme de minimis per i settori dell’agricoltura e della pesca vengano stabilite mediante regolamento.
(6)
Alla luce dell'accordo dell'Organizzazione mondiale del commercio (OMC) sull’agricoltura (8), il presente regolamento non deve esentare gli aiuti all'esportazione né quelli che favoriscono la produzione interna rispetto ai prodotti importati. Gli Stati membri hanno l’obbligo di astenersi dall’erogare qualsiasi aiuto che sia contrario agli impegni sanciti da tale accordo. Non costituiscono di norma aiuti all'esportazione gli aiuti inerenti ai costi di partecipazione a fiere commerciali né quelli relativi a studi o servizi di consulenza necessari per il lancio di nuovi prodotti ovvero per il lancio di prodotti già esistenti su un nuovo mercato. La giurisprudenza della Corte di giustizia stabilisce che, quando la Comunità ha istituito un’organizzazione comune di mercato in un dato comparto dell’agricoltura, gli Stati membri sono tenuti ad astenersi dal prendere qualsiasi misura che deroghi o rechi pregiudizio a siffatta organizzazione (9). Tale principio vige anche nel settore della pesca. Il presente regolamento non deve pertanto applicarsi agli aiuti il cui importo sia fissato in base al prezzo o al quantitativo commercializzato.
(7)
Alla luce dell'esperienza maturata dalla Commissione risulta che gli aiuti non eccedenti nel triennio 3 000 EUR per beneficiario, sempre che l’importo globale degli aiuti concessi all’insieme delle imprese nell’arco di tre anni sia inferiore ad un determinato massimale fissato dalla Commissione, pari allo 0,3 % circa del valore della produzione annuale del settore dell’agricoltura ovvero della pesca, non incidono sugli scambi tra gli Stati membri, non falsano né minacciano di falsare la concorrenza e non rientrano pertanto nel campo di applicazione dell'articolo 87, paragrafo 1, del trattato. Il periodo di riferimento di tre anni deve avere carattere mobile nel senso che, ad ogni nuova concessione di un aiuto de minimis, l'importo complessivo degli aiuti de minimis concessi nei tre anni precedenti deve essere ricalcolato. L'aiuto de minimis si deve considerare concesso nel momento in cui sorge per il beneficiario il diritto a ricevere l'aiuto stesso. La norma de minimis lascia impregiudicata la possibilità che le imprese ricevano, anche per uno stesso progetto, aiuti di Stato autorizzati dalla Commissione o rientranti in un regolamento di esenzione per categoria.
(8)
A fini di trasparenza, di parità di trattamento e di corretta applicazione del massimale de minimis, è opportuno che gli Stati membri applichino uno stesso metodo di calcolo. Al fine di agevolare tale calcolo ed in conformità con il regolamento (CE) n. 69/2001, è opportuno che gli aiuti non costituiti da sovvenzioni dirette in denaro vengano convertiti in equivalente sovvenzione lordo. Il calcolo dell'equivalente sovvenzione lordo degli aiuti erogabili in più quote e degli aiuti concessi sotto forma di prestiti agevolati richiede l'applicazione dei tassi di interesse praticati sul mercato al momento della concessione della sovvenzione. Per un'applicazione uniforme, trasparente e semplificata delle norme in materia di aiuti di Stato, i tassi di mercato applicabili ai fini del presente regolamento devono corrispondere ai tassi di riferimento purché, nel caso delle agevolazioni creditizie, i prestiti siano assistiti dalle normali garanzie e non comportino rischi eccessivi. I tassi di riferimento devono essere quelli fissati periodicamente dalla Commissione in base a criteri oggettivi e pubblicati nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea e su Internet.
(9)
La Commissione ha il dovere di provvedere affinché siano osservate le disposizioni in materia di aiuti di Stato e in particolare affinché gli aiuti concessi secondo la norma de minimis siano conformi alle condizioni prestabilite. In forza del dovere di collaborazione di cui all'articolo 10 del trattato, gli Stati membri sono tenuti ad agevolare l'adempimento di tale compito, istituendo modalità di controllo tali da garantire che l'importo complessivo degli aiuti concessi secondo la norma de minimis non ecceda nel triennio il massimale di 3 000 EUR per beneficiario e il massimale globale fissato dalla Commissione in base al valore della produzione agricola o di quella del settore della pesca per Stato membro. A tal fine è opportuno che gli Stati membri, quando concedono un aiuto rispondente a tale norma, informino i beneficiari della natura de minimis dell'aiuto, ottengano dall'impresa interessata informazioni dettagliate sugli eventuali altri aiuti de minimis da essa ricevuti negli ultimi tre anni e controllino accuratamente che il nuovo aiuto de minimis non comporti il superamento del massimale. In via alternativa, il rispetto del massimale può essere garantito per mezzo di un registro centrale.
(10)
Alla luce dell'esperienza della Commissione, ed in particolare della frequenza con la quale è in genere necessario rivedere la politica in materia di aiuti di Stato, è opportuno limitare il periodo di applicazione del presente regolamento. Nel caso in cui il presente regolamento giunga a scadenza senza essere prorogato, gli Stati membri devono disporre un periodo di adeguamento di sei mesi per i regimi di aiuti de minimis da esso contemplati. Ai fini della certezza del diritto, è opportuno definire gli effetti del presente regolamento sugli aiuti concessi prima della sua entrata in vigore,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Campo di applicazione
Il presente regolamento si applica agli aiuti concessi alle imprese nel settore agricolo e nel settore della pesca, ad eccezione:
a)
degli aiuti il cui importo è fissato in base al prezzo o al quantitativo commercializzato;
b)
degli aiuti a favore di attività connesse all'esportazione, ossia degli aiuti direttamente connessi ai quantitativi esportati, alla costituzione e gestione di una rete di distribuzione o ad altre spese correnti connesse all'attività di esportazione;
c)
degli aiuti condizionati all'impiego preferenziale di prodotti interni rispetto ai prodotti d'importazione.
Articolo 2
Definizioni
Ai fini del presente regolamento si applicano le seguenti definizioni:
1.
Per «imprese del settore agricolo» s’intendono le imprese dedite alla produzione, trasformazione e commercializzazione di prodotti agricoli.
2.
Per «prodotti agricoli» s’intendono i prodotti elencati nell’allegato I del trattato, esclusi i prodotti della pesca e dell’acquacoltura di cui al punto 5 del presente articolo.
3.
Per «trasformazione di un prodotto agricolo» s’intende il trattamento di un prodotto agricolo, dove il prodotto ottenuto rimane comunque un prodotto agricolo.
4.
Per «imprese del settore della pesca» s’intendono le imprese dedite alla produzione, trasformazione e commercializzazione di prodotti della pesca.
5.
Per «prodotti della pesca» s’intendono i prodotti pescati in mare o nelle acque interne ed i prodotti dell’acquacoltura di cui all’articolo 1 del regolamento (CE) n. 104/2000 del Consiglio (10).
6.
Per «trasformazione e commercializzazione di un prodotto della pesca» s’intende l’intera serie di operazioni di movimentazione, trattamento, produzione e distribuzione effettuate tra il momento dello sbarco o della raccolta e l’ottenimento del prodotto finale.
Articolo 3
Aiuti de minimis
1. Gli aiuti che soddisfano le condizioni stabilite nei paragrafi 2 e 3 del presente articolo devono considerarsi come aiuti che non corrispondono a tutti i criteri dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato e non sono pertanto soggetti all'obbligo di notifica di cui all'articolo 88, paragrafo 3.
2. L'importo complessivo degli aiuti de minimis concessi ad una medesima impresa non deve superare nel triennio i 3 000 EUR. Tale massimale si applica indipendentemente dalla forma degli aiuti o dall'obiettivo perseguito.
L’importo cumulativo corrisposto alle imprese del settore agricolo non deve superare nel triennio il valore indicato per ciascuno Stato membro nell’allegato I.
L’importo cumulativo corrisposto alle imprese del settore della pesca non deve superare nel triennio il valore indicato per ciascuno Stato membro nell’allegato II.
3. I massimali di cui al paragrafo 2 sono espressi in termini di sovvenzione diretta in denaro. Tutti i valori utilizzati sono al lordo di qualsiasi imposta diretta. Quando un aiuto è concesso in forma diversa da una sovvenzione diretta in denaro, l'importo dell'aiuto è l'equivalente sovvenzione lordo.
Gli aiuti erogabili in più quote sono attualizzati al loro valore al momento della concessione. Il tasso di interesse da utilizzare ai fini dell'attualizzazione e del calcolo dell'importo dell'aiuto nel caso dei prestiti agevolati è costituito dal tasso di riferimento vigente al momento della concessione.
Articolo 4
Cumulo e controllo
1. Quando concede un aiuto de minimis, lo Stato membro informa l’impresa interessata in merito alla natura de minimis dell'aiuto stesso e assume dalla stessa esaurienti informazioni su eventuali altri aiuti de minimis ricevuti nei tre anni precedenti.
Lo Stato membro può erogare il nuovo aiuto de minimis soltanto dopo aver accertato che esso non fa salire l'importo complessivo degli aiuti de minimis concessi nel periodo di riferimento di tre anni ad un livello eccedente i massimali di cui all'articolo 3, paragrafo 2.
2. Se uno Stato membro ha istituito un registro centrale degli aiuti de minimis per l’agricoltura ovvero per la pesca, contenente informazioni complete su tutti gli aiuti de minimis rientranti nell’ambito d’applicazione del presente regolamento e concessi da qualsiasi autorità dello Stato membro stesso, il requisito di cui al paragrafo 1, primo comma, cessa di applicarsi dal momento in cui i dati del registro vertono su un periodo di almeno tre anni.
3. Gli Stati membri registrano e riuniscono tutte le informazioni riguardanti l'applicazione del presente regolamento. Tali registrazioni contengono tutte le informazioni necessarie ad accertare che le condizioni del presente regolamento sono state soddisfatte. Le registrazioni riguardanti qualsiasi aiuto singolo de minimis vengono conservate per dieci anni dalla data della concessione e quelle relative a qualsiasi regime di aiuti de minimis vengono conservate per dieci anni dalla data in cui è stato concesso l'ultimo aiuto a norma del regime di cui trattasi.
Su richiesta scritta, lo Stato membro interessato trasmette alla Commissione, entro 20 giorni lavorativi ovvero entro un termine più lungo fissato nella richiesta, tutte le informazioni che la Commissione ritiene necessarie per accertare se siano state rispettate le condizioni del presente regolamento, con particolare riferimento all'importo complessivo degli aiuti de minimis ricevuti dalle singole imprese nonché dall’insieme del settore agricolo o del settore della pesca dello Stato membro.
Articolo 5
Disposizioni transitorie
1. Il presente regolamento si applica altresì agli aiuti concessi anteriormente alla sua entrata in vigore, purché soddisfino tutte le condizioni di cui agli articoli 1 e 3. Gli aiuti che non soddisfano tali condizioni sono esaminati dalla Commissione in base alle discipline, agli orientamenti, alle comunicazioni ed agli avvisi pertinenti.
2. Alla scadenza del termine stabilito dall’articolo 6, secondo comma, i regimi di aiuto rientranti nell’ambito di applicazione del presente regolamento continuano a beneficiare di quest’ultimo per un periodo di adeguamento di sei mesi.
Nel corso del periodo di adeguamento, i regimi di aiuto possono continuare ad essere applicati secondo le condizioni stabilite dal presente regolamento.
Articolo 6
Entrata in vigore e periodo di validità
Il presente regolamento entra in vigore il 1o gennaio 2005.
Esso scade il 31 dicembre 2008.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 6 ottobre 2004.