ДИРЕКТИВА 2009/29/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 23 април 2009 година
за изменение на Директива 2003/87/ЕО с оглед подобряване и разширяване на схемата за търговия с квоти за емисии на парникови газове на Общността
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 175, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (3),
като имат предвид, че:
(1)
С Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (4) бе създадена схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността (схема на Общността) с цел да се насърчи намаляването на емисиите на парникови газове по разходо- и икономически ефективен начин.
(2)
Крайната цел на Рамковата конвенция на Обединените нации по изменение на климата (РКООНИК), която бе одобрена от името на Европейската общност с Решение 94/69/ЕО на Съвета (5), е да стабилизира концентрациите на парникови газове в атмосферата на ниво, което би предотвратило опасна антропогенна намеса в климатичната система. С оглед постигането на тази цел общото повишение на световната средногодишна температура на повърхността не следва да надхвърля нивата от преди началото на индустриализацията с повече от 2 °C. Последният доклад за оценка на Междуправителствения комитет по изменение на климата (МКИК) показва, че за постигането на тази цел емисиите на парникови газове в световен мащаб трябва да започнат да намаляват най-късно до 2020 г. Това предполага увеличаване на усилията на Общността, незабавно поемане на ангажименти от страна на развитите държави и насърчаване участието на развиващите се държави в процеса на намаляване на емисиите.
(3)
Европейският съвет от март 2007 г. пое твърд ангажимент за намаляване на емисиите на парникови газове в рамките на Общността до 2020 г. с най-малко 20 % в сравнение с нивата от 1990 г. и с 30 %, при условие че другите развити държави се ангажират с подобно намаляване на емисиите и икономически по-напредналите развиващи се държави дадат своя принос според отговорностите и съответните си възможности. До 2050 г. емисиите на парникови газове в световен мащаб следва да бъдат намалени с най-малко 50 % в сравнение с нивото им през 1990 г. Всички отрасли на икономиката следва да допринесат за постигане на тези намаления на емисиите, включително международното морско корабоплаване и въздухоплаването. Въздухоплаването допринася за тези намаления посредством включването си в схемата на Общността. В случай че международно споразумение, което включва емисиите от международното мореплаване в неговите цели за намаляване на емисиите чрез Международната морска организация, не е било одобрено от държавите членки и/или подобно споразумение чрез РКООНИК не е било одобрено от Общността до 31 декември 2011 г., Комисията следва да направи предложение за включване на емисиите от международно мореплаване в ангажимента на Общността за намаляване на емисиите съгласно хармонизирани условия, с цел влизането в сила на предложението до 2013 г. Такова предложение следва да сведе до минимум възможни отрицателни последици за конкурентоспособността на Общността, като същевременно с това се вземат предвид възможните ползи за околната среда.
(4)
В своята резолюция от 31 януари 2008 г. относно резултатите от Конференцията в Бали по изменението на климата (COP 13 и COP/MOP 3) (6) Европейският парламент напомни своята позиция, че индустриализираните държави следва да се ангажират да намалят своите емисии на парникови газове най-малко с 30 % до 2020 г. и с 60-80 % до 2050 г. в сравнение с нивата от 1990 г. Предвид положителните резултати, които се очакват от преговорите на Петнадесетата конференция на страните (COP 15) по РКООНИК, която ще се проведе в Копенхаген през 2009 г., Европейският съюз следва да започне да подготвя по-строги цели за намаляване на емисиите за 2020 г. и след това и да гарантира, че след 2013 г. схемата на Общността ще предвижда, при необходимост, по-строги прагове на емисиите като част от приноса на Съюза към постигането на бъдещо международно споразумение по изменение на климата (наричано по-долу „международно споразумение по изменение на климата“).
(5)
За да се допринесе за постигането на тези дългосрочни цели, е целесъобразно да се очертае план, по който следва да бъдат намалени емисиите от инсталациите, попадащи в обхвата на схемата на Общността. За да бъде постигната разходна ефективност на ангажимента на Общността за намаляване на емисиите на парникови газове с най-малко 20 % спрямо нивото от 1990 г., до 2020 г. квотите, разпределени във връзка с тези инсталации, следва да бъдат с 21 % по-ниски от нивото на техните емисии през 2005 г.
(6)
С оглед увеличаване на сигурността и предвидимостта на схемата на Общността следва да бъдат приети разпоредби за повишаване на приноса на тази схема за постигане на общата цел за намаляване на емисиите с повече от 20 %, и по-специално в контекста на целта на Европейския съвет за 30-процентно намаление в срок до 2020 г., което се счита за необходимо от научна гледна точка с цел предотвратяване на опасни изменения на климата.
(7)
Непосредствено след сключването на международно споразумение по изменение на климата между Общността и трети държави, в съответствие с което се определят подходящи действия, които ще бъдат предприети на световно равнище за периода след 2012 г., следва да се окаже значителна подкрепа в полза на кредитите за постигнатите в тези държави намаления на емисиите. До постигането на подобно споразумение следва при все това да се повиши сигурността по отношение на продължаващото използване на издадени извън Общността кредити.
(8)
Въпреки че натрупаният през първия период на търговия опит разкрива потенциала на схемата на Общността, както и това, че окончателното изготвяне на националните разпределителни планове за втория период на търговия ще доведе до значително намаление на емисиите до 2012 г., предприетият през 2007 г. преглед потвърди, че с цел по-добро използване на ползите от търговията с емисии, предотвратяване на смущения на вътрешния пазар и улесняване на връзките между различните схеми за търговия с емисии е наложително схемата за търговия с емисии да бъде хармонизирана. Освен това следва да се гарантира по-добра предвидимост и да се разшири обхватът на схемата с прибавянето на нови отрасли и газове както с цел подобряване на информацията за цената на въглерода, което да доведе до необходимите инвестиции, така и с цел предлагане на нови възможности за намаляване на емисиите, което ще доведе до понижаване на разходите и повишаване на ефикасността на схемата.
(9)
Определението за парникови газове следва да бъде приведено в съответствие с определението в РКООНИК и да се внесат пояснения по отношение определянето и актуализирането на въздействието върху глобалното затопляне от отделните парникови газове.
(10)
Целесъобразно е обхватът на схемата на Общността да се разшири, така че да включи инсталациите, чиито емисии могат да бъдат предмет на мониторинг, докладване и проверка със същата степен на точност като тази, приложима при действащите в момента изисквания за мониторинг, докладване и проверка.
(11)
Когато към малките инсталации, чиито емисии не надвишават праговата стойност от 25 000 тона еквивалент на CO2 годишно, се прилагат равностойни мерки за намаляване на емисиите на парникови газове, и по-специално на данъчни мерки, е целесъобразно да се предвиди процедура, която да позволява на държавите-членки да изключат тези инсталации от схемата за търговия с емисии за периода на прилагане на тези мерки. Болниците също могат да бъдат изключени, ако предприемат равностойни мерки. Тази прагова стойност осигурява, като относителна стойност, максимални положителни резултати от гледна точка на намаляването на административните разходи за всеки един изключен от схемата тон еквивалент на CO2. Вследствие на преминаването от петгодишни периоди на разпределение и с оглед подобряване на сигурността и предвидимостта, следва да бъдат предвидени разпоредби относно честотата на прегледите на разрешителните за емисии на парникови газове. Държавите-членки следва да предложат мерки, приложими за малките инсталации, които ще допринесат за намаляване на емисиите, равностойно на това, постигнато от схемата на Общността. Такива мерки може да включват мерки с данъчен характер, споразумения с промишлеността и регулиране. Като вземат предвид необходимостта от намаляване на ненужната административна тежест за малките емитери, държавите-членки могат да установят опростени процедури и мерки за спазване на настоящата директива.
(12)
Информацията за прилагането на настоящата директива следва да бъде леснодостъпна, по-специално за малките и средните предприятия (МСП).
(13)
Количеството на квотите, разпределени на равнище на Общността, считано от средата на периода 2008-2012 г., следва да бъде намалено линейно, така че схемата за търговия с емисии да доведе с течение на времето до постепенни и предвидими намаления на емисиите. Годишното намаляване на квотите следва да се равнява на 1,74 % от квотите, предоставени от държавите-членки съгласно решенията на Комисията относно националните разпределителни планове за периода 2008-2012 г., така че схемата на Общността да допринесе, при условията на разходна ефективност, за спазване на ангажимента на Общността за намаляване на емисиите в глобален мащаб с най-малко 20 % в срок до 2020 г.
(14)
Този принос съответства на намаляване на емисиите в схемата на Общността с 21 % през 2020 г. спрямо регистрираните за 2005 г. нива, включително резултата от разширяването на обхвата от периода 2005-2007 г. с периода 2008-2012 г. и данните за емисиите за 2005 г. за съответните отрасли, включени в схемата за търговия с квоти, които са използвани за оценката на националните разпределителни планове на България и Румъния за периода 2008-2012 г., което да доведе до издаването на не повече от 1 720 милиона квоти през 2020 г. Точните количества емисии ще бъдат изчислени, след като държавите-членки издадат квоти съгласно решенията на Комисията по отношение на техните национални разпределителни планове за периода 2008-2012 г., тъй като одобрението на разпределянето на квоти на определени инсталации бе обусловено от предоставяне на подробни данни и проверка на техните емисии. След като бъдат издадени квотите за периода 2008-2012 г., Комисията ще публикува количеството квоти за цялата Общност. Количеството квоти на Общността следва да бъде съответно коригирано, за да могат да бъдат взети предвид инсталациите, включени във или изключени от схемата на Общността за периода 2008-2012 г. или от 2013 г. нататък.
(15)
Допълнителното усилие от страна на икономиката на Общността изисква inter alia преразгледаната схема на Общността да действа с най-високата възможна степен на икономическа ефективност и въз основа на напълно хармонизирани условия на разпределение в рамките на Общността. Следователно основният принцип при разпределение на квотите следва да бъде провеждането на търг, тъй като това е най-простата и като цяло считана за най-ефикасна от икономическа гледна точка система. Това следва да сложи край на неочакваните печалби и да постави новите участници и икономиките с по-висок от средния растеж в същите конкурентни условия като съществуващите инсталации.
(16)
С цел да се запази екологичната и административната ефективност на схемата на Общността за търговия с емисии и за да се избегне нарушаване на конкуренцията и ранно изчерпване на резерва за нови участници, правилата относно новите участници следва да се хармонизират, така че да се гарантира, че всички държави-членки приемат еднакъв подход, по-специално във връзка със значението на понятието „значително разширяване“ на инсталации. Следователно следва да се включат разпоредби за приемането на хармонизирани правила за изпълнение на настоящата директива. В тези правила, където е подходящо, „значително разширяване“ следва да се определя като увеличаване с най-малко10 % на наличния инсталиран капацитет на инсталацията или значително увеличаване на емисиите на инсталацията, свързано с увеличаване на инсталирания капацитет. Разпределение от резерва за нови участници следва да се извършва само във връзка със значително разширяване на инсталацията.
(17)
Всички държави-членки ще трябва да направят съществени инвестиции за намаляване на степента на отделяне на въглерод от своите икономики в срок до 2020 г., а държавите-членки, чийто доход на глава от населението е значително по-малък от средния за Общността и чиито икономики все още изостават от тези на по-богатите държави-членки, ще трябва да направят значителни усилия за подобряване на тяхната енергийна ефективност. Целите за премахване на нарушенията на конкуренцията в рамките на Общността и за гарантиране на възможно най-висока степен на икономическа ефективност при превръщането на икономиката на Общността в надеждна и устойчива икономика с ниски нива на емисии на въглерод, е неуместно различното третиране на икономическите отрасли в отделните държави-членки в рамките на схемата на Общността. Следователно е необходимо да бъдат разработени други механизми за подпомагане на тези държави-членки, които се отличават с относително ниско ниво на доходи на глава от населението и високи перспективи за растеж. 88 % от общото количество квоти, които ще бъдат отдадени на търг, следва да се разпределят между държавите-членки в зависимост от техния относителен дял емисии в схемата на Общността за 2005 г. или от средната стойност за периода 2005-2007 г., в зависимост от това коя от тези две стойности е по-висока. За целите на постигане на солидарност и растеж в Общността 10 % от общото количество следва да бъдат разпределени в полза на определени държави-членки и да се използват за намаляване на емисиите и за адаптиране към последиците от изменението на климата. При разпределението на това количество от 10 % следва да се вземат предвид нивото на доходите на глава от населението през 2005 г. и перспективите за растеж на държавите-членки, като разпределеното количество следва да е по-високо за държавите-членки с ниски нива на доходи и високи перспективи за растеж. Държавите-членки със средно ниво на доходи на глава от населението с 20 % по-високо от средното за Общността, следва да допринесат за това разпределение, освен когато преките разходи по цялостния пакет, изчислени в изготвената от Комисията оценка на въздействието, приложена към пакета от мерки за изпълнение на целите на ЕС в областта на изменението на климата и енергията от възобновяеми източници до 2020 г., надвишават 0,7 % от БВП. Допълнителни 2 % от общото количество квоти, които ще бъдат отдадени на търг, следва да се разпределят между държавите-членки, чиито емисии на парникови газове през 2005 г. са били най-малко 20 % под техните емисии през базовата година, приложима за тях съгласно Протокола от Киото.
(18)
Предвид значителните усилия, необходими за справяне с изменението на климата и за адаптиране към неизбежните му последици, е целесъобразно най-малко 50 % от приходите, получени от търга на квоти, да се използват за намаляване на емисиите на парникови газове, за адаптиране към последиците от изменението на климата, за финансиране на научноизследователска и развойна дейност за намаляване на емисиите и съответно адаптиране, за развитие на възобновяемите енергийни източници с оглед спазване на ангажимента на Съюза за 20-процентно използване на енергия от възобновяеми източници до 2020 г., както и спазване на ангажимента на Общността за увеличаване на енергийната ефективност с 20 % до 2020 г., за осигуряване на екологосъобразното улавяне и съхранение на парникови газове в геоложки формации, за участие във Фонда за глобална енергийна ефективност и възобновяеми енергийни източници и във Фонда за адаптация, започнал работа в резултат на Четиринадесетата конференция по изменение на климата в Познан (СОР 14 и COP/MOP 4), за предвиждане на мерки за предотвратяване на обезлесяването и улесняване на адаптирането в развиващите се държави и за преодоляване на социалните последици като възможното покачване на цените на електроенергията за домакинства с ниски и средни доходи. Този процент е значително под очаквания от публичните власти чист приход от отдаването на търг, като се взема предвид възможното намаляване на приходите от корпоративните данъци. Освен това приходите, получени от търга на квоти, следва да се използват за покриване на административните разходи по управление на схемата на Общността. Настоящата директива следва да включва и разпоредби относно мониторинга на използването на постъпилите по време на търга средства. Предоставянето на информация относно използването на средствата не освобождава държавите-членки от задължението, предвидено в член 88, параграф 3 от Договора, за информиране по отношение на някои национални мерки. Настоящата директива не засяга резултатите от каквито е да било бъдещи процедури, свързани с държавни помощи, в съответствие с членове 87 и 88 от Договора.
(19)
Следователно от 2013 г. нататък следва да се премине изцяло към отдаване на търг в отрасъла на енергетиката, предвид способността му за прехвърляне на клиентите повишената стойност на CO2, и следва да не се допуска никакво безплатно разпределение на квоти за улавянето и съхранението на CO2, тъй като то се насърчава от липсата на задължение за връщане на квоти за вече складирани емисии. С оглед предотвратяване нарушаването на конкуренцията електрическите генератори могат да получават безплатно квоти за топлофикационни и мрежови охладителни системи и за топлоенергия и енергия за охлаждане, произведена посредством високоефективно комбинирано производство на енергия, както е посочено в Директива 2004/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 г. относно насърчаването на комбинираното производство на енергия, основаващо се на търсенето на полезна топлоенергия във вътрешния енергиен пазар (7), в случай че произведената от инсталации в други отрасли такава топлинна енергия би довела до безплатно разпределение на квоти.
(20)
Основният дългосрочен стимул за улавяне и съхранение на CO2 и за новите технологии, свързани с възобновяеми източници на енергия, е отпадане на необходимостта от връщане на квотите за емисии на CO2, които се съхраняват за постоянно или са били избегнати. В допълнение на това за ускоряване демонстрацията на първите обекти за улавяне и съхранение с търговска цел, както и на новаторски технологии, свързани с възобновяеми източници на енергия, следва да се запазят квоти от резерва за нови участници, за да се финансира гарантирано възнаграждение за първите такива обекти в Съюза за тоновете CO2, складирани или избегнати в достатъчен мащаб, при условие че е налице споразумение за споделяне на знания. Допълнителното финансиране следва да се прилага за проекти с достатъчен мащаб, които са новаторски по своя характер и които разполагат със значително съвместно финансиране от страна на оператора, което покрива по принцип повече от половината от съответната стойност на инвестицията, и като се вземе предвид надеждността на проекта.
(21)
За останалите отрасли в обхвата на схемата на Общността следва да се приложи преходна схема, по която безплатното разпределение на квоти през 2013 г. ще представлява 80 % от количеството, отговарящо на процента на общи емисии на Общността за периода 2005-2007 г., отделени от тези инсталации, като процент от общото годишно количество квоти за цялата Общност. Вследствие на това безплатното разпределение на квоти следва да започне да намалява всяка година в еднакъв размер, така че до 2020 г. да се достигне до 30 % безплатно разпределение на квоти, с цел през 2027 г. да се постигне прекратяване на безплатното разпределение на квоти.
(22)
За да се осигури системно функциониране на пазарите на въглерод и електроенергия, търгът на квоти за периода след 2013 г. следва да започне преди 2011 г. и да се основава на ясни и обективни принципи, определени достатъчно време преди това.
(23)
Преходното безплатно разпределение на квоти за инсталациите следва да става посредством хармонизирани правила („ex ante параметри“) за цялата Общност с оглед свеждане до минимум на нарушенията на конкуренцията в рамките на Общността. Тези правила следва да отчитат най-ефикасните техники в областта на парниковите газове и енергията, заместителите, алтернативните производствени процеси, използването на биомаса, възобновяеми енергийни източници и улавяне и съхранение на CO2. Всяко едно от тези правила следва да не насърчава повишаване на емисиите и следва да гарантира отдаването на търг на все по-голям процент от тези квоти. Разпределението трябва да бъде направено преди началото на периода на търговия, така че да се гарантира доброто функциониране на пазара. Тези хармонизирани правила може също така да вземат предвид емисии, свързани с използването на запалими отпадни газове, когато производството на тези газове не може да се избегне в промишления процес. В тази връзка правилата могат да предвидят безплатното разпределяне на квоти за оператори на инсталации, които изгарят съответните отпадни газове, или за оператори на инсталации, в които възникват тези газове. Те следва да възпрепятстват и неоправдано нарушаване на конкуренцията на пазара на електроенергия, топлоенергия и енергия за охлаждане за промишлени инсталации. Освен това те следва да възпрепятстват и неоправдано нарушаване на конкуренцията между промишлени дейности, извършвани в инсталации, които се управляват от един-единствен оператор, и производство във външни инсталации. Тези правила следва да се прилагат и към новите участници, които осъществяват същата дейност като съществуващите инсталации, ползващи се с безплатното преходно разпределение. С оглед предотвратяване нарушаването на конкуренцията в рамките на вътрешния пазар следва новите участници на пазара да не се ползват от безплатно разпределение във връзка с производството на електроенергия. През 2020 г. следва да бъдат отдадени на търг оставащите квоти от резерва за новите участници на пазара.
(24)
Общността ще продължи да заема водеща роля в преговорите за амбициозно международно споразумение по изменение на климата, което ще позволи постигането на целта за ограничаване на повишението на световната температура до 2 °C, и е обнадеждена от постигнатия в тази връзка напредък на Тринадесетата конференция на страните по РКООНИК и Третата среща на страните по Протокола от Киото, проведена в Бали, Индонезия, от 3 до 14 декември 2007 г. В случай че други развити държави и други големи емитери на парникови газове не вземат участие в това международно споразумение, това би могло да доведе до повишаване на емисиите на парникови газове в трети държави, където за промишлеността няма да се прилагат съпоставими ограничения във връзка с емисиите на въглерод („изтичане на въглерод“), и в същото време би могло да постави в икономически неизгодно положение определени енергоемки отрасли и подотрасли в Общността, които са изложени на международна конкуренция. Това би засегнало екологичната насоченост и ефикасността на действията на Общността, тъй като ще доведе до повишаване на емисиите на друго място. За да се справи с опасността от „изтичане на въглерод“, Общността следва да разпредели 100 % безплатни квоти на отраслите или подотраслите, които отговарят на съответните критерии. Определянето на тези отрасли и подотрасли, както и изискваните мерки следва да бъдат подложени на повторна оценка, за да се гарантира, че са предприети необходимите действия и да се предотврати прекомерно компенсиране. Когато за такива отрасли или подотрасли надлежно може да се обоснове, че опасността от „изтичане на въглерод“ не може да бъде предотвратена по друг начин, и при които електроенергията представлява голям процент от производствените разходи и тя се произвежда по ефикасен начин, предприетите действия могат да отчитат потреблението на електроенергия в производствения процес, без да се променя общото количество квоти. Рискът от „изтичане на въглерод“ в тези отрасли или подотрасли следва да бъде подложен на оценка, като начало, на тризначно ниво (код на дейността NACE-3), или, в случаите когато е целесъобразно и когато са на разположение съответните данни - на четиризначно ниво (кода на дейността NACE-4).
(25)
Следователно Комисията следва да преразгледа положението до 30 юни 2010 г., да се консултира с всички заинтересовани социални партньори и, в зависимост от резултата от международните преговори, да представи доклад, придружен от съответни предложения. В този контекст Комисията следва да определи съответните енергоемки отрасли и подотрасли, които могат да доведат до „изтичане на въглерод“, не по-късно от 31 декември 2009 г. Тя следва да изготви анализите си въз основа на оценка на неспособността на промишлените отрасли да прехвърлят стойността на необходимите квоти в цената на продукта, без да понесат значителна загуба на пазарен дял в полза на инсталации извън Общността, които не предприемат подобни мерки за намаляване на емисиите, предизвикани от тях. Енергоемките отрасли, за които е установено, че са изложени на риск от „изтичане на въглерод“, биха могли да получат по-голямо количество безплатни квоти; възможно е и въвеждането на ефикасна уравнителна система за въглерода с оглед поставянето на инсталациите на Общността с повишен риск от „изтичане на въглерод“ и инсталациите от трети държави при еднакви условия. Подобна система би могла да наложи на вносителите условия, които не биха били по-неблагоприятни от условията, приложими за инсталациите в Общността, например като изисква връщане на квотите. Всяко предприето действие трябва да е в съответствие с принципите на РКООНИК, и по-специално с принципа за общи, но диференцирани отговорности и съответни възможности, като се взема предвид особеното положение на най-слабо развитите държави. То трябва да е в съответствие и с международните задължения на Общността, включително задълженията по споразумението за СТО.
(26)
Разискванията в Европейския съвет във връзка с определянето на отраслите или подотраслите, изложени на значителен риск от „изтичане на въглерод“, са изключение и по никакъв начин не засягат процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията съгласно член 202 от Договора.
(27)
Държавите-членки може да преценят за необходимо да компенсират временно някои инсталации, за които е установено, че са изложени на значителен риск от „изтичане на въглерод“, свързан с прехвърлянето на разходи по емисиите на парникови газове в цените на електроенергията. Такава подкрепа следва да се предоставя единствено когато е необходима и съразмерна и следва да се гарантира, че се запазват стимулите на схемата на Общността за пестене на енергия и насърчаване на преминаването от търсене на „сива“ електроенергия към „зелена“ електроенергия.
(28)
С оглед гарантиране на еднакви конкурентни условия в рамките на Общността следва да се хармонизира използването на кредити за намаляване на емисиите извън Общността, които се използват от оператори в схемата на Общността. Протоколът от Киото поставя количествени цели за емисиите за развитите държави през периода 2008-2012 г. и предвижда създаването на сертифицирани редуцирани единици емисии (СЕРЕ) по механизма за чисто развитие (МЧР) и единици редуцирани емисии (ЕРЕ) по механизма за съвместно изпълнение (СИ), които развитите държави могат да използват за постигане на част от своите цели. Въпреки че рамката на Протокола от Киото не позволява създаването на единици редуцирани емисии от 2013 г. нататък, без да бъдат определени нови количествени цели за намаляване на емисиите за държавите домакини, издаването на кредити по МЧР продължава да бъде възможно. След постигането на международно споразумение по изменение на климата следва да се предвиди допълнително използване на СЕРЕ и ЕРЕ от държави, които са ратифицирали това споразумение. При липса на подобно споразумение предвиждането на допълнително използване на СЕРЕ и ЕРЕ би намалило значението на тези стимули и би затруднило постигането на целите на Общността за увеличено използване на енергия от възобновяеми източници. Използването на СЕРЕ и ЕРЕ следва да е в съответствие с целта, която си постави Комисията за производство на 20 % от енергията от възобновяеми източници в срок до 2020 г. и за насърчаване на енергийната ефективност, иновациите и технологичното развитие. Когато това е съвместимо с постигането на тези цели, следва да се разгледа възможността за сключването на споразумения с трети държави за създаване на стимули за намаляване на емисиите в тези държави, което ще доведе до реално допълнително намаление на емисиите на парникови газове, насърчавайки иновациите от страна на установените в Общността дружества и технологичното развитие в третите държави. Подобни споразумения може да бъдат ратифицирани от повече от една държава. След одобрението от страна на Общността на удовлетворително международно споразумение по изменение на климата достъпът до кредити от проекти в трети държави следва да бъде подобрен едновременно с повишаване на нивото на намаленията на емисиите, които следва да бъдат постигнати посредством схемата на Общността.
(29)
С оглед осигуряване на предвидимост е целесъобразно да се гарантира на операторите, че след 2012 г. ще могат да използват в рамките на оставащите от определените за периода 2008-2012 г. единици, СЕРЕ и ЕРЕ от видове проекти, които отговарят на критериите за използване в схемата на Общността през периода 2008-2012 г. Предвид това, че държавите-членки не могат да прехвърлят СЕРЕ и ЕРЕ, притежавани от операторите между различните предвидени в международните споразумения периоди („прехвърляне“ на СЕРЕ и ЕРЕ), преди 2015 г., и то само ако държавите-членки решат да разрешат прехвърлянето на тези СЕРЕ и ЕРЕ в рамките на ограничени права за прехвърляне, е целесъобразно, за да се осигури сигурност за операторите, да се изиска от държавите-членки да позволят на операторите да разменят СЕРЕ и ЕРЕ, издадени във връзка с намаления на емисиите, постигнати преди 2012 г., за квоти с валидност от 2013 г. нататък. При все това, тъй като държавите-членки не могат да бъдат задължени да приемат СЕРЕ и ЕРЕ, които не се знае дали ще могат да използват за изпълнението на своите съществуващи международни ангажименти, това изискване следва да отпадне след 31 март 2015 г. Същата сигурност за операторите следва да се гарантира и във връзка със СЕРЕ, издадени по проекти, започнали преди 2013 г., относно намаляване на емисиите от 2013 г. нататък. Важно е операторите да използват кредити по проекти, които представляват реални, проверими, допълнителни и постоянни намаления на емисии и носят ясни ползи за устойчивото развитие без значителни отрицателни социални или екологични последици. Следва да се създаде процедура, която позволява изключването на някои видове проекти.
(30)
В случай на отлагане сключването на международно споразумение по изменение на климата следва да се предвиди възможността за използването на кредити от висококачествени проекти в схемата за търговия на Общността посредством споразумения с трети държави. Подобни споразумения, едностранни или многостранни, биха позволили проектите, генерирали ЕРЕ до 2012 г., въпреки че не са признати в рамките на Протокола от Киото, да продължат да бъдат признавани в схемата на Общността.
(31)
Най-слаборазвитите държави са особено уязвими от последиците от изменението на климата и са източник на много ниско ниво на емисии на парникови газове. Ето защо следва да се даде особен приоритет на нуждите на най-слаборазвитите държави при използването на приходите от търгове за подпомагането на най-слаборазвитите държави в адаптирането им към последиците от изменението на климата. Предвид това, че в тези държави бе установен много малък брой проекти по МЧР, е целесъобразно да се осигури приемането на кредити от проекти, започнали в най-слаборазвити държави след 2012 г., дори и ако не е налице международно споразумение по изменение на климата, когато тези проекти изцяло отговарят на критерия за допълнителност и допринасят за устойчивото развитие. Най-слабо развитите държави следва да се ползват от това право до 2020 г., при условие че до тази дата са ратифицирали международно споразумение по изменение на климата или двустранно или многостранно споразумение с Общността.
(32)
След постигането на международно споразумение по изменение на климата могат да бъдат използвани допълнителни кредити до половината от допълнителното намаляване, осъществявано в схемата на Общността, и висококачествени кредити по МЧР от трети държави следва да се приемат в схемата на Общността от 2013 г. само ако тези държави са ратифицирали международното споразумение.
(33)
Общността и нейните държави-членки следва да разрешават единствено дейности по проекти, при които всички участници в проекта са установени в държава, сключила международното споразумение, свързано с тези проекти, с цел възпрепятстване на използването на тази възможност от страна на дружества в държави, които не са сключили международно споразумение, освен в случаите, когато тези дружества са установени в трети държави или във федерални или регионални единици, свързани със схемата на Общността.
(34)
Фактът, че някои разпоредби на настоящата директива се позовават на одобрението от страна на Общността на международно споразумение по изменение на климата, не засяга сключването на това споразумение и от страна на държавите-членки.
(35)
Разпоредбите на схемата на Общността по отношение на мониторинга, докладването и проверката на емисиите следва да бъдат усъвършенствани с оглед на натрупания опит.
(36)
Съюзът следва да работи за установяването на международно призната система за намаляване на обезлесяването и увеличаване на дейностите по залесяване и повторно залесяване, като подкрепя заложената в РКООНИК цел за разработване на отчитащи съществуващите договорености финансови механизми като част от ефективна, ефикасна, справедлива и последователна финансова система в рамките на международното споразумение по изменение на климата, което трябва да бъде постигнато на Конференцията по изменение на климата в Копенхаген (COP 15 и COP/MOP 5).
(37)
С оглед по-голяма ясното относно включването в приложното поле на настоящата директива на всички видове парни котли, пещи, турбини, нагреватели, топилни, инсинератори, калцинатори, пещи за изпичане на тухли, фурни, сушилни, двигатели, горивни клетки, съоръжения за циклично химическо изгаряне, запалителни устройства и термично и каталитично доизгаряне в Директива 2003/87/ЕО следва да бъде добавено определение за „изгаряне“.
(38)
За да се гарантира свободното прехвърляне на квоти между лица в рамките на Общността, както и да се гарантира връзка на схемата на Общността със схеми за търговия на емисии в трети държави и федерални и регионални единици, следва от януари 2012 г. нататък всички квоти да се водят в регистъра на Общността, изготвен в съответствие с Решение № 280/2004/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 г. относно механизма за мониторинг на емисиите на парникови газове в Общността и прилагане на Протокола от Киото (8). Това не следва да засяга поддържането на национални регистри за емисиите, които не попадат в обхвата на схемата на Общността. Регистърът на Общността следва да предоставя същото качество на услугите, както и националните регистри.
(39)
Считано от 2013 г. нататък безопасното за околната среда улавяне, пренос и съхранение в геоложки формации на CO2 следва да бъде включено по хармонизиран начин в обхвата на схемата на Общността.
(40)
Следва да бъдат постигнати договорености, за да се гарантира взаимното признаване на квотите между схемата на Общността и другите задължителни схеми за търговия с емисии на парникови газове, които ограничават абсолютните прагове на емисиите, установени в които и да било трети държави или федерални или регионални единици.
(41)
Трети държави, граничещи със Съюза, следва да бъдат насърчавани да се присъединят към схемата на Общността, в случай че спазват изискванията на настоящата директива. Комисията следва да положи всички усилия в преговорите със страните кандидатки, потенциалните страни кандидатки и страните, обхванати от Европейската политика на съседство, както и в предоставянето на тези страни на финансова и техническа помощ с оглед насърчаване постигането на тази цел. Това би улеснило трансфера на технологии и знания за тези страни, което е важно средство за осигуряване на икономически, екологични и социални ползи за всички.
(42)
Настоящата директива следва да предвиди постигането на договорености за взаимно признаване на квоти между схемата на Общността и другите задължителни схеми за търговия с емисии на парникови газове с абсолютни прагове на емисиите, които са съвместими със схемата на Общността, като се имат предвид целите по отношение на околната среда и наличието на добре развит и сравним механизъм за мониторинг, докладване и проверка на емисиите и система за осигуряване на спазване.
(43)
Като се взема предвид опитът, натрупан в рамките на схемата на Общността, следва да бъде възможно издаването на квоти по отношение на проекти, които намаляват емисиите от парникови газове, при условие че тези проекти се изпълняват в съответствие с хармонизирани правила, приети на общностно равнище, и няма да доведат до двойно отчитане на намаленията на емисиите или да попречат на разширяването на схемата на Общността или на предприемането на други политически мерки за намаляване на емисиите, които не попадат в обхвата на схемата на Общността.
(44)
Мерките, необходими за изпълнението на настоящата директива, следва да бъдат приети в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (9).
(45)
По-специално на Комисията следва да се предоставят правомощия да приема мерки за хармонизирането на правилата относно определението за „нов участник“, както и мерки за търга на квоти, за преходното разпределение на квоти в цялата Общност, за определянето на критерии и условия, приложими при подбора на някои демонстрационни проекти, за изготвянето на списък от отрасли и подотрасли, които са изложени на значителен риск от „изтичане на въглерод“, за използването на кредити, за мониторинга, докладването и проверката на емисии, за акредитирането на проверители, за прилагането на хармонизирани правила за проектите, както и за изменение на някои приложения. Тъй като тези мерки са от общ характер и са предназначени да изменят несъществени елементи от Директива 2003/87/ЕО, включително чрез допълването ѝ с нови несъществени елементи, те трябва да бъдат приети в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, предвидена в член 5а от Решение 1999/468/ЕО.
(46)
Следователно Директива 2003/87/ЕО следва да бъде съответно изменена.
(47)
Целесъобразно е да се предвиди бързо транспониране на разпоредбите, които осигуряват подготовка за новия начин на функциониране на схемата на Общността от 2013 г. нататък.
(48)
С оглед на нормалното приключване на периода на търговия 2008-2012 г. разпоредбите на Директива 2003/87/ЕО, изменена с Директива 2004/101/ЕО (10), Директива 2008/101/ЕО (11) и Регламент (ЕО)№ 219/2009 (12) следва да продължат да се прилагат, без това да накърни възможността Комисията да приеме мерките, необходими за новия начин на функциониране на схемата на Общността от 2013 г. нататък.
(49)
Прилагането на настоящата директива не засяга членове 87 и 88 от Договора.
(50)
Настоящата директива зачита основните права и спазва принципите, признати от Хартата на основните права на Европейския съюз.
(51)
Доколкото целите на настоящата директива не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки и следователно, поради мащаба и последиците на настоящата директива, могат да бъдат по-добре постигнати на общностно равнище, Общността може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, посочен в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(52)
В съответствие с параграф 34 от Междуинституционалното споразумение за по-добро законотворчество (13) държавите-членки се насърчават да изготвят за себе си и в интерес на Общността свои собствени таблици, които, доколкото е възможно, илюстрират съответствието между директивата и мерките за транспониране, и да ги направят обществено достояние,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Изменения на Директива 2003/87/ЕО
Директива 2003/87/ЕО се изменя, както следва:
1.
В член 1 се добавят следните алинеи:
„Настоящата директива предвижда и по-нататъшно намаляване на емисиите на парникови газове, така че да се достигне до нивата на намаление, които се считат за необходими от научна гледна точка за предотвратяване на опасно изменение на климата.
Настоящата директива предвижда и разпоредби за оценяване и изпълнение на по-строг ангажимент от страна на Съюза за намаление на емисиите, надвишаващо 20 %, които се прилагат след одобрение от страна на Общността на международно споразумение по изменение на климата, водещо до намаления на емисии на парникови газове над изискваните съгласно член 9, което е отразено чрез ангажимента за 30-процентно намаление, потвърден от Европейския съвет от март 2007 г.“
2.
Член 3 се изменя, както следва:
а)
буква в) се заменя със следното:
„в)
„парникови газове“ означава газовете, изброени в приложение II, и други естествени и антропогенни газообразни компоненти на атмосферата, които абсорбират и повторно излъчват инфрачервена радиация;“
б)
буква з) се заменя със следното:
„з)
„нов участник“ означава:
-
всяка инсталация, извършваща една или повече от дейностите, посочени в приложение I, за която е получено разрешително за емисии на парникови газове за първи път след 30 юни 2011 г.,
-
всяка инсталация, извършваща дейност, която е включена в схемата на Общността съгласно член 24, параграф 1 или 2 за първи път,
-
всяка инсталация, извършваща една или повече от дейностите, посочени в приложение I, или дейност, която е включена в схемата на Общността съгласно член 24, параграф 1 или 2, която е претърпяла значително разширение след 30 юни 2011 г., само доколкото това засяга разширението.“;
в)
добавят се следните букви:
„у)
„изгаряне“ означава всяко окисление на горива, независимо от начина, по който се използва топлинната, електрическата или механичната енергия, произведена чрез този процес, и всички други пряко свързани с това дейности, включително и пречистване на отпадъчните газове;
ф)
„генератор на електроенергия“ означава инсталация, която към 1 януари 2005 г. или след това е произвела електроенергия, предназначена за продажба на трети лица, и в която не се извършва друга дейност, посочена в приложение I, освен „изгарянето на горива“.“
3.
В член 3в, параграф 2 думите „член 11, параграф 2“ се заменят с „член 13, параграф 1“.
4.
В член 3ж думите „насоки, приети съгласно член 14“ се заменят с „регламентът, посочен в член 14“.
5.
Член 4 се заменя със следното:
„Член 4
Разрешителни за емисии на парникови газове
Държавите-членки гарантират, че от 1 януари 2005 г. в никоя инсталация не се извършва дейност, включена в приложение I, в резултат на която да се отделят посочените във връзка с тази дейност емисии, освен ако нейният оператор не притежава разрешително, издадено от компетентен орган в съответствие с членове 5 и 6, или ако инсталацията не е изключена от схемата на Общността съгласно член 27. Това се прилага и за инсталации, които са направили избор съгласно член 24.“
6.
В член 5 буква г) се заменя със следното:
„г)
планираните мерки за мониторинг и докладване на емисиите в съответствие с регламента, посочен в член 14.“
7.
Член 6 се изменя, както следва:
а)
в параграф 1 се добавя следната алинея:
„Компетентният орган преразглежда разрешителното за емисии на парникови газове най-малко на всеки пет години и внася, при необходимост, съответни изменения.“;
б)
в параграф 2 буква в) се заменя със следното:
„в)
план за мониторинг, който отговаря на изискванията на посочения в член 14 регламент. Държавите-членки могат да позволят на операторите да актуализират плановете за мониторинг, без да променят разрешителното. Операторите представят за одобрение на компетентния орган актуализираните планове за мониторинг.“
8.
Член 7 се заменя със следното:
„Член 7
Промени, свързани с инсталациите
Операторът е длъжен да информира компетентния орган за всякакви планирани промени в характера или функционирането на инсталацията или за разширяване или за значително намаление на нейния капацитет, за което може да поиска актуализиране на разрешителното за емисии на парникови газове. Когато е уместно, компетентният орган актуализира разрешителното. Когато е налице промяна в самоличността на оператора на инсталацията, компетентният орган актуализира разрешителното, като включва в него името и адреса на новия оператор.“
9.
Член 9 се заменя със следното:
„Член 9
Количество на квотите за цялата Общност
Количеството на квотите, издавано ежегодно за цялата Общност, считано от 2013 г., намалява линейно от средата на периода 2008-2012 г. Количеството намалява с линеен коефициент от 1,74 % в сравнение със средното общо годишно количество квоти, издадени от държавите-членки в съответствие с решенията на Комисията относно техните национални разпределителни планове за периода 2008-2012 г.
Най-късно до 30 юни 2010 г. Комисията публикува изразеното като абсолютна стойност количество квоти за Общността за 2013 г. въз основа на общите количества квоти, които са издадени или предстои да бъдат издадени от държавите-членки в съответствие с решенията на Комисията относно техните национални разпределителни планове за периода 2008-2012 г.
Комисията преразглежда линейния коефициент и, ако е целесъобразно, от 2020 г. представя предложение на Европейския парламент и на Съвета с оглед приемането на решение до 2025 г.“
10.
Вмъква се следният член:
„Член 9а
Корекция на количеството квоти за цялата Общност
1. По отношение на инсталациите, които са били включени в схемата на Общността през периода 2008-2012 г. съгласно член 24, параграф 1, количеството квоти, които се издават, считано от 1 януари 2013 г., се коригира, така че да отразява средното годишно количество квоти, издадени за тези инсталации през периода на тяхното включване в схемата, коригирано с линейния коефициент, посочен в член 9.
2. По отношение на инсталациите, извършващи дейностите, посочени в приложение I, които са включени в схемата на Общността от 2013 г. нататък, държавите-членки следят за това, операторите на такива инсталации да предоставят на съответния компетентен орган подкрепени с достатъчно доказателства и независимо проверени данни за емисиите с оглед на вземането им под внимание при коригирането на количеството квоти, които да се издадат за цялата Общност.
Всички подобни данни се предават на съответния компетентен орган до 30 април 2010 г. в съответствие с разпоредбите, приети съгласно член 14, параграф 1.
В случай че предадените данни са подкрепени с достатъчно доказателства, компетентният орган уведомява за това Комисията в срок до 30 юни 2010 г. и количеството квоти, които да бъдат издадени, коригирано с посочения в член 9 линеен коефициент, се коригира по съответен начин. В случай че инсталациите отделят парникови газове, различни от CO2, компетентният орган може да уведоми за по-малко количество емисии съобразно възможностите за намаляване на емисиите на тези инсталации.
3. Комисията публикува посочените в параграфи 1 и 2 коригирани количества до 30 септември 2010 г.
4. По отношение на инсталациите, които са изключени от схемата на Общността в съответствие с член 27, количеството квоти на общностно равнище, които да бъдат издадени от 1 януари 2013 г., се коригира в низходяща посока, за да отрази средния годишен размер на проверени емисии на тези инсталации през периода 2008-2010 г., коригирани с линейния коефициент, посочен в член 9.“
11.
Член 10 се заменя със следното:
„Член 10
Търг на квоти
1. От 2013 г. нататък държавите-членки провеждат търг за всички квоти, които не са разпределени безплатно в съответствие с членове 10а и 10в. До 31 декември 2010 г. Комисията определя и публикува очакваното количество квоти, за които да се проведе търг.
2. Общото количество квоти, за които трябва да се проведе търг от всяка държава-членка, се разпределя, както следва:
а)
88 % от общото количество квоти, за които трябва да се проведе търг, се разпределят между държавите-членки в зависимост от дела на емисиите на съответната държава-членка, проверени в рамките на схемата на Общността за 2005 г., или от нейните средни стойности за периода 2005-2007 г., в зависимост от това коя от двете стойности е по-висока;
б)
10 % от общото количество квоти, за които трябва да се проведе търг, се разпределят между определени държави-членки с оглед гарантиране на атмосфера на солидарност и растеж в Общността, което води до повишаване на количеството квоти, за което тези държави-членки провеждат търг в съответствие с буква а), с процентите, посочени в приложение IIа; и
в)
2 % от общото количество квоти, за които трябва да се проведе търг, се разпределят между държавите-членки, чиито емисии на парникови газове през 2005 г. са били най-малко 20 % под нивата на техните емисии за базовата година, която е приложима към тях съгласно Протокола от Киото. Разпределението на този процент между съответните държави-членки е определено в приложение IIб.
За целите на буква а) делът на държавите-членки, които не са участвали в схемата на Общността през 2005 г., се изчислява въз основа на техните емисии, проверени в рамките на схемата на Общността за 2007 г.
При необходимост процентите, посочени в букви б) и в), се адаптират пропорционално, така че да се гарантира разпределение в размер на 10 % и на 2 % съответно.
3. Държавите-членки определят как ще се използват приходите от отдаването на квотите чрез търг. Най-малко 50 % от приходите, получени от търговете на квоти, посочени в параграф 2, както и всички приходи от търговете, посочени в параграф 2, букви б) и в), или паричната равностойност на тези приходи следва да се използват за една или повече от следните дейности:
а)
намаляване на емисиите на парникови газове, включително чрез участие във Фонда за глобална енергийна ефективност и възобновяеми енергийни източници и във Фонда за адаптация, започнал работа в резултат на Конференцията по изменение на климата в Познан (COP 14 и COP/MOP 4), адаптиране към въздействието от изменението на климата и финансиране на научноизследователска и развойна дейност, както и на демонстрационни проекти за намаляване на емисиите и съответно адаптиране, включително участие в инициативи в рамките на Европейския стратегически план за енергийните технологии и Европейските технологични платформи;
б)
развитие на възобновяемите енергийни източници с оглед спазване на ангажимента на Общността за 20-процентно използване на енергия от възобновяеми енергийни източници до 2020 г., както и за развитие на други технологии, допринасящи за прехода към безопасна и устойчива икономика с ниски емисии на въглерод, и за подпомагане спазването на ангажимента за увеличаване на енергийната ефективност с 20 % до 2020 г.
в)
мерки за предотвратяване на обезлесяването и увеличаване на залесяването и повторното залесяване в развиващи се държави, ратифицирали международното споразумение по изменение на климата, за трансфер на технологии и улесняване на адаптирането към неблагоприятните въздействия от изменението на климата в тези държави;
г)
улавяне на емисии чрез използване на гори в Общността;
д)
безопасно за околната среда улавяне и съхранение на CO2 в геоложки формации, и по-специално от електроцентрали, работещи с твърди изкопаеми горива, и редица промишлени отрасли и подотрасли, включително в трети държави;
е)
насърчаване на преход към видове транспорт с ниски емисии и обществен транспорт;
ж)
финансиране на научноизследователска и развойна дейност, свързана с енергийната ефективност и чистите технологии в отраслите, попадащи в приложното поле на настоящата директива;
з)
мерки, насочени към подобряване на енергийната ефективност и изолацията на жилищата или към предоставяне на финансова подкрепа с цел преодоляване на социалните последици за домакинства с ниски и средни доходи;
и)
покриване на административните разходи по управлението на схемата на Общността.
Приема се, че държавите-членки са изпълнили разпоредбите на настоящия параграф, в случай че са въвели и прилагат политики за данъчна или финансова подкрепа, включително по-специално в развиващите се държави, или национални регулаторни политики, които използват финансова подкрепа, въведена за целите, предвидени в първа алинея, чиято стойност се равнява на най-малко 50 % от стойността на приходите, получени от търговете на квоти, посочени в параграф 2, включително всички приходи от търговете, посочени в параграф 2, букви б) и в).
Държавите-членки информират Комисията за използването на приходите и за предприетите съгласно настоящия параграф действия в докладите, които представят в съответствие с Решение № 280/2004/ЕО.
4. До 30 юни 2010 г. Комисията приема регламент относно графика, управлението и други аспекти на търговете, за да се гарантира откритото им, прозрачно, хармонизирано и недискриминационно провеждане. За тази цел процесът следва да бъде предвидим, по-специално по отношение на графика и реда на провеждане на търговете и очакваните обеми квоти, които ще бъдат осигурени.
Търговете се организират по начин, който гарантира, че:
а)
всички оператори, и по-специално всички малки и средни предприятия, които попадат в обхвата на схемата на Общността, имат пълен, справедлив и равнопоставен достъп до търга,
б)
всички участници имат достъп до една и съща информация по едно и също време и участници в търга не пречат за неговото провеждане,
в)
организацията на търговете и участието в тях е разходоефективно и се избягват неоправдани административни разходи; и
г)
на малките емитери е предоставен достъп до квоти.
Тази мярка, предназначена да измени несъществени елементи от настоящата директива чрез допълването ѝ, се приема в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 23, параграф 3.
Държавите-членки представят доклад за всеки търг по отношение на правилното прилагане на правилата за провеждане на търга, и по-специално що се отнася до справедливия и открит достъп, прозрачността, информацията относно цените и техническите и оперативните аспекти. Тези доклади се представят в срок един месец след провеждане на съответния търг и се публикуват на интернет страницата на Комисията.
5. Комисията наблюдава функционирането на европейския пазар на въглерод. Всяка година тя представя доклад на Европейския парламент и Съвета относно функционирането на пазара на въглерод, включително провеждането на търговете, паричните средства и търгуваните обеми. Ако е необходимо, държавите-членки осигуряват предоставянето на цялата съответна информация на Комисията най-малко два месеца преди Комисията да приеме доклада.“
12.
Вмъкват се следните членове:
„Член 10а
Преходни общностни правила за хармонизирано безплатно разпределение на квоти
1. До 31 декември 2010 г. Комисията приема напълно хармонизирани мерки по изпълнението на общностно равнище за разпределението на квоти, посочени в параграфи 4, 5, 7 и 12, включително необходимите разпоредби за хармонизирано прилагане на параграф 19.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящата директива чрез допълването ѝ, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 23, параграф 3.
Доколкото е възможно, посочените в първа алинея мерки определят ex ante параметри, валидни за цялата Общност, за да се осигури провеждането на разпределението по начин, който да насърчи намаляването на емисиите на парникови газове и енергийноефективните техники, като се вземат предвид най-ефективните техники, заместителите, алтернативните производствени процеси, високоефективното комбинирано производство на енергия, ефикасното в енергийно отношение използване на отпадни газове, използването на биомаса и улавянето и съхранението на CO2, когато са налице съответни съоръжения, и не предвижда стимули за повишаване на емисиите. Не се допуска безплатно разпределение на квоти за производство на електроенергия, освен в случаите по член 10в и за електроенергия, произведена от отпадни газове.
По принцип за всеки отрасъл и подотрасъл параметрите се изчисляват въз основа на продуктите, а не на суровините, така че да се постигнат максимални икономии от гледна точка на емисиите на парникови газове и енергийната ефективност в рамките на всеки производствен процес в дадения отрасъл или подотрасъл.
Като определя принципите за определяне на ex-ante параметри за отделните отрасли, Комисията се консултира със съответните заинтересовани страни, включително засегнатите отрасли и подотрасли.
След одобрение от страна на Общността на международно споразумение по изменение на климата, водещо до задължително намаление на емисиите на парникови газове, съпоставимо с това в Общността, Комисията преразглежда тези мерки, за да гарантира, че безплатното разпределение на квоти се прилага единствено в случаите, когато това е напълно обосновано от гледна точка на посоченото споразумение.
2. При определяне на принципите за определяне на ex ante параметри за отделните отрасли и подотрасли, отправна точка са средните резултати на първите 10 % най-ефективни инсталации в отрасъл или подотрасъл в Общността за периода 2007-2008 г. Комисията се консултира със съответните заинтересовани страни, включително засегнатите отрасли и подотрасли.
Регламентите по членове 14 и 15 предвиждат хармонизирани правила за мониторинг, докладване и проверка на свързаните с производството емисии на парникови газове с оглед определяне на ex-ante параметрите.
3. При спазване на разпоредбите на параграфи 4 и 8 и независимо от член 10в, генераторите на електроенергия, инсталациите за улавяне на CO2, тръбопроводите за пренос на CO2 или местата за съхранение на CO2 не могат да се ползват от безплатно разпределение на квоти.
4. От безплатно разпределение на квоти се ползват топлофикационните мрежи, както и високоефективното комбинирано производство на енергия, както това е посочено в Директива 2004/8/ЕО, за икономически оправдано търсене, по отношение на производството на топлоенергия или енергия за охлаждане. Всяка година след 2013 г. общото количество, разпределено на подобни инсталации по отношение на производството на такава топлинна енергия, се коригира с линейния коефициент, посочен в член 9.
5. Максималното годишно количество квоти, което служи за основа за изчислението на квотите за инсталациите, които не са обхванати от параграф 3 и не са нови участници, не надвишава сбора от:
а)
общото годишно количество за Общността, определено съгласно член 9, умножено по дела на емисиите от инсталации, които не са обхванати от параграф 3, в общите средни проверени емисии за периода 2005-2007 г. от инсталации, обхванати от схемата на Общността за периода 2008-2012 г.; и
б)
общите средни годишни проверени емисии за периода 2005-2007 г. от инсталации, които са включени в схемата на Общността не по-рано от 2013 г. нататък и не са обхванати от параграф 3, коригирани с линейния коефициент, посочен в член 9.
При необходимост се прилага единен междуотраслов корекционен коефициент.
6. Държавите-членки могат също да приемат финансови мерки в полза на отраслите или подотраслите, за които е преценено, че са изложени на значителен риск от „изтичане на въглерод“ поради прехвърлянето на разходи по емисиите на парникови газове в цените на електроенергията, с цел да се компенсират тези разходи и когато тези финансови мерки съответстват на правила за държавните помощи, които се прилагат или предстои да бъдат приети в тази област.
Тези мерки се основават на ex-ante параметрите за непреките емисии на CO2 за производствена единица. Ex-ante параметрите се изчисляват за даден отрасъл или подотрасъл като продукта на потреблението на електроенергия за производствена единица, съответстващ на най-ефективните налични технологии и на емисиите на СО2, получени от съответното европейско комбинирано производство на електроенергия.
7. Пет процента от количеството квоти за Общността, определено в съответствие с членове 9 и 9а за периода 2013-2020 г., е запазено за новите участници; това е максималното количество, което може да бъде разпределено на новите участници в съответствие с правилата, приети съгласно параграф 1 от настоящия член. Квотите в този резерв на Общността, които не са разпределени на нови участници през периода 2013-2020 г., нито са използвани съгласно параграф 8, 9 или 10 от настоящия член, се разпределят от държавите-членки чрез търг, като се взема предвид до каква степен инсталациите в държавите-членки са се ползвали от този резерв, в съответствие с член 10, параграф 2, а за подробните ред, условия и график - в съответствие с член 10, параграф 4, както и със съответните разпоредби за изпълнение.
Количеството се коригира с линейния коефициент, посочен в член 9.
Не се допуска безплатно разпределение на квоти за произведена от нови участници електроенергия.
До 31 декември 2010 г. Комисията приема хармонизирани правила за прилагане на определението за нов участник, по-специално във връзка с определението за значително разширение.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящата директива чрез допълването ѝ, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 23, параграф 3.
8. До 31 декември 2015 г. се предоставят не повече от 300 милиона квоти от резерва на новите участници с цел да се насърчат изграждането и експлоатацията на 12 демонстрационни проекта с търговска цел, целящи безопасно за околната среда улавяне и геоложко съхранение на CO2 в геоложки формации, както и демонстрационни проекти за иновативни технологии, свързани с енергия от възобновяеми източници на територията на Съюза.
Квотите се предоставят за подкрепа на демонстрационни проекти, които предвиждат разработване, при балансирано географско разпределение, на широка гама технологии за улавяне и съхранение на въглерод и новаторски технологии, свързани с енергия от възобновяеми източници, които все още не са икономически изгодни. Отпускането на тези квоти зависи от наличието на проверено избягване емисии на CO2.
Проектите се подбират въз основа на обективни и прозрачни критерии, които включват изисквания за споделяне на знания. Тези критерии и мерки се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 23, параграф 3, и са достъпни за обществеността.
Запазват се квоти за проекти, които отговарят на критериите, посочени в трета алинея. Подкрепата за тези проекти се предоставя чрез държавите-членки и допълва значителното съфинансиране от страна на оператора на инсталацията. Освен това те биха могли да бъдат съфинансирани от заинтересованите държави-членки, както и чрез други инструменти. Нито един проект няма да получава подкрепа, надвишаваща 15 % от общия брой налични за тази цел квоти, чрез механизма по настоящия параграф. Тези квоти се вземат предвид съгласно параграф 7.
9. Литва, която съгласно член 1 от протокол № 4 за атомната електроцентрала Игналина в Литва, приложен към Акта за присъединяване от 2003 г., е поела ангажимент за затваряне на блок 2 от атомната електроцентрала Игналина до 31 декември 2009 г., може, ако общото количество проверени емисии в Литва през периода 2013-2015 г. в рамките на схемата на Общността превишава сбора от безплатните квоти, издадени на инсталации в Литва за емисии от производство на електроенергия през този период, и от три осми от квотите, които се отдават на търг от Литва през периода 2013-2020 г., да поиска квоти от резерва за нови участници за отдаване на търг в съответствие с регламента, посочен в член 10, параграф 4. Максималното количество такива квоти се равнява на извънредното количество емисии през този период, доколкото това извънредно количество се дължи на повишени емисии от производство на електроенергия, като от него се изваждат всички количества, с които разпределените през периода 2008-2012 г. квоти в тази държава-членка надвишават проверените емисии в рамките на схемата на Общността в Литва през този период. Тези квоти се вземат предвид съгласно параграф 7.
10. Всяка държава-членка, чиято електроенергийна мрежа е свързана с Литва и която през 2007 г. е внасяла за свое собствено потребление повече от 15 % от своето вътрешно потребление на електроенергия от Литва, и в която емисиите са се увеличили поради инвестиции в ново производство на електроенергия, може да приложи mutatis mutandis параграф 9 при определените в него условия.
11. При спазване на член 10б, през 2013 г. количеството безплатно разпределени в съответствие с параграфи 4-7 от настоящия член квоти представлява 80 % от количеството, определено в съответствие с мерките, посочени в параграф 1. След това количеството безплатно разпределени квоти започва ежегодно да намалява с еднаква стойност до достигане на 30 % безплатно разпределени квоти през 2020 г., с цел през 2027 г. да се постигне прекратяване на безплатното разпределение на квоти.
12. При условията на член 10б през 2013 г. и всяка следваща година до 2020 г. на инсталациите в отрасли или подотрасли, изложени на съществен риск от „изтичане на въглерод“, съгласно параграф 1 се разпределят безплатно квоти в размер на 100 % от количеството, определено в съответствие с мерките, посочени в параграф 1.
13. До 31 декември 2009 г. и след това на всеки пет години Комисията, след разисквания в Европейския съвет, съставя списък на отраслите или подотраслите, посочени в параграф 12, въз основа на критериите, посочени в параграфи 14-17.
Всяка година Комисията по своя собствена инициатива или по искане на държава-членка може да добави определен отрасъл или подотрасъл в списъка, посочен в първа алинея, ако може да се докаже чрез аналитичен доклад, че въпросният отрасъл или подотрасъл отговаря на критериите, посочени в параграфи 14-17, в резултат на промяна, която има съществено въздействие върху дейностите на отрасъла или подотрасъла.
За целите на прилагането на настоящия член Комисията се консултира с държавите-членки, съответните отрасли или подотрасли и други имащи отношение заинтересовани страни.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящата директива чрез допълването ѝ, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 23, параграф 3.
14. С цел определяне на отраслите или подотраслите, посочени в параграф 12, Комисията прави оценка на общностно равнище до каква степен съответният отрасъл или подотрасъл, на подходящо по-ниско ниво, е в състояние да отрази в цената на продукта преките разходи за необходимите квоти и непреките разходи от повишените цени на електроенергията, произтичащи от прилагането на настоящата директива, без да понесе значителна загуба на пазарни дялове, в полза на инсталации извън Общността, които са по-малко ефективни от гледна точка на емисиите на въглерод. Тези оценки се основават на средната цена на въглеродните емисии съгласно изготвената от Комисията оценка на въздействието, приложена към пакета от мерки за изпълнение на целите на ЕС в областта на изменението на климата и енергията от възобновяеми източници до 2020 г. и данните относно търговията, производството и добавената стойност за всеки отрасъл или подотрасъл от последните три години, ако такива данни са на разположение.
15. Приема се, че даден отрасъл или подотрасъл е изложен на значителен риск от „изтичане на въглерод“, ако:
а)
сборът от преки и непреки допълнителни разходи, произтичащи от прилагането на настоящата директива, би довел до значително увеличение на производствените разходи, изчислено като дял от брутната добавена стойност, от най-малко 5 %; и
б)
интензивността на търговията с трети държави, определена като съотношение между общата стойност на износа в трети държави плюс стойността на вноса от трети държави и общия размер на пазара на Общността (годишен оборот плюс общ внос от трети държави), е над 10 %.
16. Независимо от параграф 15 се приема също така, че даден отрасъл или подотрасъл е изложен на значителен риск от „изтичане на въглерод“, ако:
а)
сборът от преките и непреките допълнителни разходи, произтичащи от прилагането на настоящата директива, би довел до особено голямо увеличение на производствените разходи, изчислено като дял от брутната добавена стойност, от най-малко 30 %; или
б)
интензивността на търговията с трети държави, определена като съотношение между общата стойност на износа в трети държави плюс стойността на вноса от трети държави и общия размер на пазара на Общността (годишен оборот плюс общ внос от трети държави), е над 30 %.
17. Списъкът, посочен в параграф 13, може да бъде допълван след извършване на качествена оценка, като се вземат предвид, при наличие на необходимите данни, следните критерии:
а)
степента, до която отделните инсталации в съответния отрасъл и/или подотрасъл могат да намалят нивата на емисии или потреблението на електроенергия, включително, ако е уместно, увеличението на производствените разходи, до което може да доведе свързаната с това инвестиция, например въз основа на най-ефективните технологии;
б)
настоящи и прогнозирани характеристики на пазара, включително когато степента на риск за търговията или темпът на увеличение на преките или на непреките разходи се доближават до някоя от праговите стойности, посочени в параграф 16;
в)
марж на печалбата като възможен показател за решения за дългосрочни инвестиции и/или преместване.
18. Списъкът, посочен в параграф 13, се изготвя, като се взема предвид, при наличие на необходимите данни, следното:
а)
до каква степен трети държави, представляващи решаващ дял от общото производство на продукти в отрасли или подотрасли, за които се счита, че са изложени на риск от „изтичане на въглерод“, поемат твърд ангажимент за намаляване на емисиите на парникови газове в съответните отрасли до равнище, съпоставимо с това на Общността и в рамките на един и същ график; и
б)
до каква степен ефективността, от гледна точка на емисиите на въглерод, на инсталациите, разположени в тези държави, е съпоставима с тази на инсталациите в Общността.
19. Не се разпределят безплатно квоти на инсталации, които са прекратили дейността си, освен ако операторът не докаже пред компетентния орган, че тази инсталация ще възобнови производството в рамките на определен разумен срок. Инсталации, за които разрешителното за емисии на парникови газове е с изтекъл срок или е отнето, както и инсталации, за които е технически невъзможно да действат или да възобновят дейността си, се считат за прекратили дейността си инсталации.
20. Комисията включва като част от мерките, приети съгласно параграф 1, мерки за определяне на инсталациите, които частично преустановяват дейността си или значително намаляват капацитета си, и, ако е уместно, мерки за съответно коригиране на равнището на разпределените им безплатно квоти.
Член 10б
Мерки в подкрепа на определени енергоемки отрасли в случай на „изтичане на въглерод“
1. До 30 юни 2010 г., с оглед на резултатите от международните преговори и на това, до каква степен те са довели до намаление на общите емисии на парникови газове, и след консултация с всички заинтересовани социални партньори Комисията представя пред Европейския парламент и Съвета аналитичен доклад, в който се прави оценка на положението по отношение на определени енергоемки отрасли или подотрасли, за които е било установено, че са изложени на съществен риск от „изтичане на въглерод“. Този доклад се придружава от съответни предложения, които могат да включват:
а)
коригиране на количеството квоти, получени безплатно от тези отрасли или подотрасли съгласно член 10а;
б)
включване в схемата на Общността на вносители на продукти, произведени от отрасли или подотрасли, определени в съответствие с член 10а;
в)
извършване на оценка на въздействието от „изтичането на въглерод“ върху енергийната сигурност на държавите-членки, по-специално в случаите, когато електроенергийните връзки с останалата част от Съюза са недостатъчни и когато съществуват електроенергийни връзки с трети държави, както и подходящи мерки в това отношение.
При определянето на съответните мерки се вземат предвид и всички други задължителни секторни споразумения, които водят до намаляване на общите емисии на парникови газове в степента, необходима за ефективно справяне с последиците от изменението на климата, и които могат да бъдат подложени на мониторинг и проверка и са предмет на задължителни мерки за изпълнение.
2. До 31 март 2011 г. Комисията оценява дали има вероятност взетите решения относно количеството квоти, получени безплатно от отраслите или подотраслите в съответствие с параграф 1, включително въздействието от определянето на ex-ante параметри в съответствие с член 10а, параграф 2, да повлияят в значителна степен на количеството квоти за отдаване на търг от страна на държавите-членки в съответствие с член 10, параграф 2, буква б), в сравнение с варианта за пълно прилагане на процедурата на търгове за всички отрасли през 2020 г. Ако е уместно, тя представя подходящи предложения на Европейския парламент и на Съвета, като взема предвид възможните последици на такива предложения за разпределението.
Член 10в
Възможност за преходно безплатно разпределение на квоти за модернизиране на производството на електроенергия
1. Чрез дерогация от член 10а, параграфи 1-5 държавите-членки могат да разпределят безплатно квоти на преходен принцип на инсталации за производство на електроенергия, започнали работа до 31 декември 2008 г., или на инсталации за производство на електроенергия, процесът на инвестиране в които на практика е започнал към същата дата, ако е налице едно от следните условия:
а)
през 2007 г. националната електрическа мрежа не е била свързана пряко или непряко с мрежата на взаимосвързаната система, управлявана от Съюза за координиране на преноса на електрическа енергия (UCTE);
б)
през 2007 г. националната електрическа мрежа е била свързана пряко или непряко с мрежата, управлявана от UCTE, само чрез една линия с капацитет по-малко от 400 MW; или
в)
през 2006 г. повече от 30 % от електроенергията е била произведена от един вид изкопаеми горива и БВП на глава от населението по пазарни цени не е надхвърлял 50 % от средния БВП на глава от населението по пазарни цени на Общността.
Съответната държава-членка представя на Комисията национален план, в който се предвиждат инвестиции за преоборудване и подобряване на инфраструктурата и за чисти технологии. Националният план предвижда и разнообразяване на използваните видове енергия и източници за доставка в размер, доколкото това е възможно, равен на пазарната стойност на разпределяните безплатно квоти, свързани с предвидените инвестиции, като същевременно се взема предвид необходимостта от ограничаване, доколкото е възможно, на пряко свързаните увеличения на цените. Всяка година съответната държава-членка представя на Комисията доклад относно направените инвестиции за подобряване на инфраструктурата и за чисти технологии. Инвестиции, направени считано от 25 юни 2009 г., може да се вземат предвид за тази цел.
2. Разпределените безплатно на преходен принцип квоти се приспадат от количеството квоти, които в противен случай съответната държава-членка би отдала на търг съгласно член 10, параграф 2. През 2013 г. общият размер на разпределените безплатно на преходен принцип квоти не надхвърля 70 % от средните годишни проверени емисии за периода 2005-2007 г. от такива генератори на електроенергия за количеството, съответстващо на брутното крайно национално потребление на съответната държава-членка, и впоследствие намалява постепенно, като през 2020 г. не се разпределят безплатно квоти. Съответните емисии на държавите-членки, които не са участвали в схемата на Общността през 2005 г., се изчисляват въз основа на техните емисии, проверени в рамките на схемата на Общността за 2007 г.
Съответната държава-членка може да определи, че разпределените съгласно настоящия член квоти могат да се използват от оператора на съответната инсталация само за връщане на квоти съгласно член 12, параграф 3 по отношение на емисии на същата инсталация през годината, за която са разпределени квотите.
3. Разпределението на квоти на оператори се основава на разпределението в рамките на проверените емисии през 2005-2007 г. или на ex ante параметър за ефективност, основан на среднопретеглените нива на емисии на най-ефективното по отношение на емисии на парникови газове производство на електроенергия, обхванато от схемата на Общността за инсталации, използващи различни горива. Претеглянето може да отразява дяловете на различните горива в производството на електроенергия в съответната държава-членка. Комисията в съответствие с процедурата по регулиране, посочена в член 23, параграф 2, дава насоки, за да се гарантира, че методологията за разпределение изключва неоправдано нарушаване на конкуренцията и намалява до минимум отрицателното въздействие върху стимулите за намаляване на емисиите.
4. Държава-членка, която прилага настоящия член, изисква производителите на електроенергия и операторите на мрежи, за които произтичат ползите от него, да докладват на всеки 12 месеца относно изпълнението на техните инвестиции, посочени в националния план. Държавите-членки представят доклад за това на Комисията, като осигуряват публичност на тези доклади.
5. Държава-членка, която възнамерява да разпределя квоти въз основа на настоящия член, изпраща на Комисията до 30 септември 2011 г. заявление, съдържащо информация за предложената методология за разпределение и за индивидуалните количества разпределени квоти. Заявлението съдържа:
а)
доказателство, че държавата-членка изпълнява най-малко едно от условията, определени в параграф 1;
б)
списък с инсталациите, за които се отнася заявлението, и количеството квоти, което ще се разпределя на всяка инсталация в съответствие с параграф 3 и насоките на Комисията;
в)
националния план, посочен в параграф 1, втора алинея;
г)
разпоредби за мониторинг и изпълнение по отношение на предвидените съгласно националния план инвестиции;
д)
информация, която сочи, че разпределените квоти не нарушават неоправдано конкуренцията.
6. Комисията прави оценка на заявлението, като взема предвид посочените в параграф 5 елементи и може да отхвърли заявлението или всеки негов елемент в срок 6 месеца от получаването на необходимата информация.
7. Две години преди края на периода, през който държавите-членки могат да разпределят безплатно квоти на преходен принцип на инсталации за производство на електроенергия, които са започнали работа до 31 декември 2008 г., Комисията извършва оценка на напредъка при изпълнението на националния план за действие. Ако Комисията прецени, по искане на съответната държава-членка, че е налице необходимост от евентуално удължаване на този срок, тя може да представи на Европейския парламент и на Съвета подходящи предложения, включващи условията, които би трябвало да бъдат изпълнени в случай на удължаване на този срок.“
13.
Членове 11 и 11а се заменят със следното:
„Член 11
Национални мерки за изпълнение
1. Всяка държава-членка публикува и представя пред Комисията най-късно до 30 септември 2011 г. списък с инсталациите на нейна територия, които попадат в приложното поле на настоящата директива, както и количеството квоти, разпределени безплатно на всяка инсталация на нейна територия, изчислено в съответствие с правилата, посочени в член 10а, параграф 1 и член 10в.
2. Най-късно до 28 февруари всяка година компетентният орган определя количеството квоти, които се разпределят за тази година, изчислено в съответствие с членове 10, 10а и 10в.
3. Държавите-членки не могат да издават безплатно квоти съгласно параграф 2 на инсталации, на които Комисията е отказала включване в списъка, посочен в параграф 1.
Член 11а
Използване на СЕРЕ и ЕРЕ от дейности по проекти в схемата на Общността преди влизането в сила на международно споразумение по изменение на климата
1. Параграфи 2-7 от настоящия член се прилагат, без да се засяга прилагането на член 28, параграфи 3 и 4.
2. В степента, в която операторите или операторите на въздухоплавателни средства не са изчерпали предоставените им от държавите-членки количества СЕРЕ и ЕРЕ за периода 2008-2012 г. или е предоставено право за ползване на кредити съгласно параграф 8, операторите могат да поискат от компетентния орган издаването на квоти, валидни от 2013 г. нататък, в замяна на СЕРЕ и ЕРЕ, издадени във връзка с намаления на емисии до 2012 г., за видове проекти, които са отговаряли на критериите за използване в рамките на схемата на Общността през периода 2008-2012 г.
До 31 март 2015 г. компетентният орган прави подобна замяна при поискване.
3. В степента, в която операторите или операторите на въздухоплавателни средства не са изчерпали предоставените им от държавите-членки количества СЕРЕ и ЕРЕ за периода 2008-2012 г. или е предоставено право за ползване на кредити съгласно параграф 8, компетентните органи допускат замяната от страна на оператори на СЕРЕ и ЕРЕ от проекти, регистрирани преди 2013 г., издадени за намаления на емисии от 2013 г. нататък, за квоти с валидност от 2013 г. нататък.
Първа алинея се прилага за СЕРЕ и ЕРЕ за всички видове проекти, които са отговаряли на критериите за използване в рамките на схемата на Общността за периода 2008-2012 г.
4. В степента, в която операторите или операторите на въздухоплавателни средства не са изчерпали предоставените им от държавите-членки количества СЕРЕ и ЕРЕ за периода 2008-2012 г. или е предоставено право за ползване на кредити съгласно параграф 8, компетентните органи допускат замяната от страна на оператори на СЕРЕ, издадени за намаления на емисии от 2013 г. нататък, за квоти от нови проекти, започнали от 2013 г. нататък в НСРД.
Първа алинея се прилага за СЕРЕ за всички видове проекти, които са отговаряли на критериите за използване в рамките на схемата на Общността за периода 2008-2012 г., до 2020 г. или докато тези държави ратифицират съответно споразумение с Общността, ако това стане по-рано.
5. В степента, в която операторите или операторите на въздухоплавателни средства не са изчерпали предоставените им от държавите-членки СЕРЕ и ЕРЕ за периода 2008-2012 г. или е предоставено право за ползване на кредити съгласно параграф 8, и в случай че преговорите за сключване на международно споразумение по изменение на климата не са приключили до 31 декември 2009 г., кредитите от проекти или други дейности за намаляване на емисиите могат да се използват в схемата на Общността в съответствие със споразуменията, сключени с трети държави, които определят нивото на използването им. В съответствие с подобни споразумения операторите могат да използват кредитите от дейности по проекти в тези трети държави, за да изпълнят задълженията си по схемата на Общността.
6. Споразуменията, посочени в параграф 5, следва да предвиждат използването в схемата на Общността на кредити от видове проекти, които са отговаряли на критериите за използване в рамките на схемата на Общността за периода 2008-2012 г., включително технологии, свързани с възобновяеми енергийни източници, или с енергийната ефективност, които насърчават трансфера на технологии и устойчивото развитие. Тези споразумения могат да предвиждат и използването на кредити от проекти, когато референтният модел е под равнището на разпределените безплатно квоти, предвидени с мерките, посочени в член 10а, или под равнищата, изисквани в законодателството на Общността.
7. С постигането на международно споразумение по изменение на климата единствено кредити от проекти от трети държави, ратифицирали това споразумение, се приемат в схемата на Общността от 1 януари 2013 г.
8. На всички съществуващи оператори се разрешава да използват кредити за периода 2008-2020 г. или до разрешеното им количество за периода 2008-2012 г., или до количество, съответстващо на определен процент, който не може да е под 11 % от разпределените им квоти за периода 2008-2012 г., като се взема по-високата от двете стойности.
Операторите могат да използват кредити над предвидената в първа алинея граница от 11 %, до количество, при което разпределените им безплатно квоти за периода 2008-2012 г. и общите им кредити от проекти са равни на определен процент от техните проверени емисии за периода 2005-2007 г.
Нови участници, включително нови участници за периода 2008-2012 г., на които не са били разпределени безплатно квоти, нито са получили право да използват кредити от CEРЕ и EРЕ през периода 2008-2012 г., както и нови отрасли могат да използват кредити до количество, съответстващо на процент, който не може да е под 4,5 % от техните проверени емисии за периода 2013-2020 г. Оператори на въздухоплавателни средства могат да използват кредити до количество, съответстващо на процент, който не може да е под 1,5 % от техните проверени емисии за периода 2013-2020 г.
Приемат се мерки за определяне на точните проценти, които се прилагат съгласно първа, втора и трета алинея. Най-малко една трета от допълнителното количество, което се разпределя между съществуващите оператори, над първия процент, посочен в първата алинея, се разпределя на операторите, които са имали най-ниските нива на сбора от средните разпределени безплатно квоти и използвани кредити от проекти през периода 2008-2012 г.
Тези мерки гарантират, че общото използване на разрешени кредити не надхвърля 50 % от намаленията в рамките на Общността под нивата от 2005 г. за съществуващите отрасли по схемата на Общността за периода 2008-2020 г. и 50 % от намаленията в рамките на Общността за новите отрасли и въздухоплаването за периода от датата на включването им в схемата на Общността до 2020 г.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящата директива чрез допълването ѝ, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 23, параграф 3.
9. От 1 януари 2013 г. могат да се прилагат мерки за ограничаване използването на специфични кредити от видове проекти.
Тези мерки също така определят датата, от която използването на кредити съгласно параграфи 1-4 трябва да бъде в съответствие с тези мерки. Датата е не по-рано от шест месеца и не по-късно от три години след приемането на мерките.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящата директива чрез допълването ѝ, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 23, параграф 3. Комисията разглежда възможността да представи на комитета проект на мерките, които ще бъдат предприети, когато това е поискано от държава-членка.“
14.
В член 11б, параграф 1 се добавя следната алинея:
„Общността и нейните държави-членки разрешават единствено дейности по проекти, при които централното управление на всички участници е установено в държава, сключила международното споразумение във връзка с тези проекти, или в държава, или федерална или регионална единица, свързани със схемата на Общността в съответствие с член 25.“
15.
Член 12 се изменя, както следва:
а)
вмъква се следният параграф:
„1а. До 31 декември 2010 г. Комисията проверява дали е осигурена достатъчна защита на пазара на квоти за емисии от злоупотреба с вътрешна информация и манипулиране на пазара и ако е целесъобразно, прави предложения, за да се гарантира такава защита. Съответните разпоредби на Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 г. относно търговията с вътрешна информация и манипулирането на пазара (пазарна злоупотреба) (14) могат да се използват с подходящи корекции, необходими за прилагането им при търговията със стоки.
б)
вмъква се следният параграф:
„3а. Не възниква задължение за връщане на квоти по отношение на емисиите, за които е проверено, че са уловени и прехвърлени за постоянно съхранение в обект, за който има валидно разрешение в съответствие с Директива 2009/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. относно съхранението на въглероден диоксид в геоложки формации (15).
в)
добавя се следният параграф:
„5. Параграфи 1 и 2 се прилагат, без да се засяга член 10в.“
16.
Член 13 се заменя със следното:
„Член 13
Валидност на квотите
1. Квотите, издадени от 1 януари 2013 г. нататък, са валидни за емисии през осемгодишен период с начало 1 януари 2013 г.
2. Четири месеца след началото на всеки период по параграф 1 квотите, които вече не са валидни и не са върнати и отменени в съответствие с член 12, се отменят от компетентния орган.
Държавите-членки издават квоти за текущия период в замяна на квотите на лицата, чиито квоти са отменени в съответствие с първата алинея.“
17.
Член 14 се заменя със следното:
„Член 14
Мониторинг и докладване на емисии
1. До 31 декември 2011 г. Комисията приема регламент за мониторинг и докладване на емисии и, при необходимост, на данните за дейността по отношение на дейностите, изброени в приложение I, за мониторинг и докладване на данните за съотношението тонове - километри за целите на заявление по член 3д или 3е, като регламентът се основава на принципите за мониторинг и докладване, установени в приложение IV, и посочва в изискванията за мониторинг и докладване за всеки парников газ въздействието върху глобалното затопляне от съответния газ.
Тази мярка, предназначена да измени несъществени елементи от настоящата директива чрез допълването ѝ, се приема в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 23, параграф 3.
2. Регламентът, посочен в параграф 1, взема под внимание най-точните и актуални налични научни данни, и по-специално тези на МКИК, и може също така да предвиди изисквания операторите да докладват за емисии, свързани с производството на стоки от енергоемки отрасли, които могат да са изложени на международна конкуренция. Същият регламент може също така да предвижда изискване за проверка на тази информация по независим път.
Тези изисквания могат да включват докладване за нивата на емисии, отделени при производството на електроенергия и свързани с производството на подобни стоки, обхванати в схемата на Общността.
3. Държавите-членки гарантират, че всеки оператор на инсталация или на въздухоплавателни средства осъществява мониторинг и докладва на компетентния орган след края на съответната година в съответствие с регламента, посочен в параграф 1, емисиите, отделени през всяка календарна година от тази инсталация, или, считано от 1 януари 2010 г. - от въздухоплавателното средство, което операторът експлоатира.
4. Регламентът, посочен в параграф 1, може да включва изисквания относно използването на автоматизирани системи и формати за обмен на данни с цел хармонизиране на комуникацията във връзка с плана за мониторинг, годишния доклад за емисиите и дейностите за проверка между оператора, проверителя и компетентните органи.“
18.
Член 15 се изменя, както следва:
а)
заглавието се заменя със следното:
б)
добавят се следните алинеи:
„До 31 декември 2011 г. Комисията приема регламент за проверка на докладите за емисиите въз основа на принципите, определени в приложение V, и за акредитация и надзор на проверителите. В него се определят условията за акредитиране и отнемане на акредитацията, както и, ако е уместно, за взаимното признаване и партньорските проверки на акредитиращите органи.
Тази мярка, предназначена да измени несъществени елементи от настоящата директива чрез допълването ѝ, се приема в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 23, параграф 3.“
19.
Вмъква се следният член:
„Член 15а
Разкриване на информация и професионална тайна
Държавите-членки и Комисията гарантират, че всички решения и доклади във връзка с количеството и разпределението на квотите и с мониторинга, докладването и проверката на емисиите, се разгласяват незабавно по ясно уреден начин, който осигурява недискриминационен достъп до тази информация.
Информацията, предмет на задължение за професионална тайна, не може да бъде разкривана на никое друго лице или орган, освен по силата на действащите законови, подзаконови или административни разпоредби.“
20.
Член 16, параграф 4 се заменя със следното:
„4. Санкцията за извънредно количество емисии по отношение на квотите, издадени от 1 януари 2013 г. нататък, се повишава в съответствие с Европейския индекс на потребителските цени.“
21.
Член 19 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Квотите, издадени от 1 януари 2012 г. нататък, се вписват в регистъра на Общността за изпълнението на процеси, отнасящи се до поддържането на партиди с квоти, открити в държавата-членка, както и до разпределянето, връщането и отмяната на квоти съгласно посочения в параграф 3 регламент на Комисията.
Всяка държава-членка трябва да бъде в състояние да извършва разрешените операции съгласно РКООНИК или Протокола от Киото.“;
б)
добавя се следният параграф:
„4. Регламентът, посочен в параграф 3, съдържа съответните необходими условия, за да може регистърът на Общността да осъществява транзакции и други операции за изпълнение на мерките, посочени в член 25, параграф 1б. Посоченият регламент включва също така процеси за управление на промените и на инцидентите в регистъра на Общността във връзка с въпроси по параграф 1 от настоящия член. Регламентът съдържа съответните необходими условия, за да може регистърът на Общността да гарантира, че са възможни инициативи на държавите-членки, свързани с мерки за повишаване на ефективността, управление на административните разходи и контрол на качеството.“
22.
Член 21 се изменя, както следва:
а)
в параграф 1 второто изречение се заменя със следното:
„В този доклад се обръща особено внимание на мерките за разпределение на квоти, на функционирането на регистрите, на прилагането на мерките за провеждане на мониторинга и докладването, на проверката и акредитацията и на въпросите, свързани със спазването на настоящата директива, както и на данъчния режим на квотите, ако има такъв.“;
б)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Комисията организира обмен на информация между компетентните органи на държавите-членки относно въпросите за разпределението на квоти, използването на ЕРЕ и СЕРЕ в схемата на Общността, работата на регистрите, мониторинга, докладването, проверката, акредитацията, информационните технологии и спазването на настоящата директива.“
23.
Член 22 се заменя със следното:
„Член 22
Изменения на приложенията
С изключение на приложения I, IIa и IIб приложенията към настоящата директива могат да бъдат изменяни с оглед на докладите, предвидени в член 21, и на опита от прилагането на настоящата директива. Приложения IV и V могат да бъдат изменяни с цел подобряване на мониторинга, докладването и проверката на емисиите.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящата директива, включително чрез допълването ѝ, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 23, параграф 3.“
24.
В член 23 се добавя следният параграф:
„4. При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 4 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.“
25.
Член 24 се заменя със следното:
„Член 24
Процедура за едностранно включване на допълнителни дейности и газове
1. От 2008 г. държавите-членки могат да осъществяват търговия с квоти за емисии съгласно настоящата директива във връзка с дейности и парникови газове, които не са включени в списъка по приложение I, като вземат предвид всички приложими критерии, и по-конкретно последиците за вътрешния пазар, възможните нарушения на конкуренцията, екологичната насоченост на схемата на Общността и надеждността на планираната система за мониторинг и докладване, при условие че включването на такива дейности и парникови газове е одобрено от Комисията:
а)
в съответствие с процедурата по регулиране, посочена в член 23, параграф 2, ако включването се отнася до инсталации, които не са включени в приложение I; или
б)
в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 23, параграф 3, ако включването се отнася до дейности и парникови газове, които не са изброени в списъка в приложение I. Тези мерки са предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива чрез допълването ѝ.
2. Когато включването на допълнителни дейности и газове е одобрено, Комисията може в същото време да разреши отпускането на допълнителни квоти и да разреши и на други държави-членки да включат такива допълнителни дейности и газове.
3. По инициатива на Комисията или по искане на държава-членка може да се приеме регламент за мониторинг и докладване на емисии от дейности, инсталации и парникови газове, които не са включени като комбинация в приложение I, ако мониторингът и докладването могат да се извършват с достатъчна точност.
Тази мярка, предназначена да измени несъществени елементи от настоящата директива чрез допълването ѝ, се приема в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 23, параграф 3.“
26.
Вмъква се следният член:
„Член 24а
Хармонизирани правила за проекти, водещи до намаляване на емисиите
1. В допълнение към включванията, предвидени в член 24, могат да бъдат приети мерки по изпълнението относно издаването на квоти или кредити по отношение на ръководени от държавите-членки проекти, които водят до намаляване на емисиите на парникови газове извън схемата на Общността.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящата директива чрез допълването ѝ, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 23, параграф 3.
Всички тези мерки не трябва да водят до двойно отчитане на намаленията на емисиите, нито да пречат на предприемането на други политически мерки за намаляване на емисиите, които не попадат в обхвата на схемата на Общността. Мерките се приемат само в случаите, когато е невъзможно включване в съответствие с член 24, като при следващото преразглеждане на схемата на Общността се разглежда възможността за хармонизирана уредба на тези емисии в Общността.
2. Може да бъдат приети мерки по изпълнението, определящи подробностите относно отпускането на кредити във връзка с проекти на Общността, посочени в параграф 1.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящата директива чрез допълването ѝ, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 23, параграф 3.
3. Държава-членка може да откаже издаването на квоти или кредити по отношение на определени видове проекти, които водят до намаляване на емисиите на парникови газове на нейна територия.
Такива проекти ще се изпълняват въз основа на съгласието на държавата-членка, в която се осъществява проектът.“
27.
В член 25 се вмъкват следните параграфи:
„1а. Могат да бъдат сключвани споразумения с оглед предвиждане на взаимното признаване на квотите между схемата на Общността и другите съвместими задължителни схеми за търговия с емисии на парникови газове, с абсолютни прагове на емисиите, установени в която и да е друга държава или във федерална или регионална единица.
1б. Могат да бъдат постигнати необвързващи договорености с трети държави или федерални или регионални единици с оглед предвиждане на административна и техническа координация във връзка с квотите в схемата на Общността или в други задължителни схеми за търговия с емисии на парникови газове с абсолютни прагове за емисиите.“
28.
Членове 27, 28 и 29 се заменят със следното:
„Член 27
Изключване на малки инсталации, за които се прилагат равностойни мерки
1. След консултация с оператора държавите-членки могат да изключат от схемата на Общността инсталации, които през всяка една от трите години, предхождащи уведомяването по буква а), са докладвали пред компетентния орган емисии, по-малки от 25 000 тона еквивалент на въглероден диоксид, и които, в случай че осъществяват горивни дейности, имат номинална топлинна мощност под 35 MW, с изключение на емисиите от биомаса, и за които се прилагат мерки, с които ще се постигне равностойно намаление на емисиите, ако съответната държава-членка изпълни следните условия:
а)
преди изтичането на срока за изпращане на списъка на инсталациите съгласно член 11, параграф 1 и най-късно когато този списък бъде изпратен на Комисията, уведоми Комисията за всяка една подобна инсталация, като уточни въведените равностойните мерки, приложими за тази инсталация, с които ще се постигне равностоен принос за намаляването на емисиите;
б)
потвърди наличието на мерки за мониторинг с цел преценка дали съответната инсталация отделя за която и да било календарна година количество от 25 000 тона или повече еквивалент на въглероден диоксид, с изключение на емисиите от биомаса. В съответствие с член 14 държавите-членки могат да допуснат прилагането на опростени мерки за мониторинг, докладване и проверка за инсталации, чиито средни годишни проверени емисии в периода 2008-2010 г. са под 5 000 тона годишно;
в)
потвърди, че ако дадена инсталация отделя за една календарна година количество от 25 000 тона или повече еквивалент на въглероден диоксид, с изключение на емисиите от биомаса, или ако прилагането на мерките, приложими за тази инсталация, с които ще се постигне равностоен принос за намаляването на емисиите, е прекратено, съответната инсталация ще бъде отново включена в схемата на Общността;
г)
публикува информацията, посочена в букви а), б) и в), за обществено обсъждане.
Болниците могат също да бъдат изключени, ако предприемат равностойни мерки.
2. Ако след изтичане на три месеца от представянето на информацията за обществено обсъждане Комисията не направи възражение в допълнителен шестмесечен срок, изключването се счита за одобрено.
След връщането на квотите по отношение на периода, през който инсталацията е била включена в схемата на Общността, инсталацията се изключва от схемата и държавата-членка не трябва да ѝ издава повече безплатно квоти в съответствие с член 10а.
3. При повторно включване на инсталация в схемата на Общността съгласно параграф 1, буква в) всички квоти, издадени съгласно член 10а, се предоставят, като се започва от годината на повторното включване. Квотите, издадени на тези инсталации, се приспадат от количеството за отдаване чрез търг съгласно член 10, параграф 2 от държавата-членка, в която са разположени тези инсталации.
Всички такива инсталации остават в схемата на Общността за останалата част от периода на търговия.
4. За инсталациите, които не са били включени в схемата на Общността през периода 2008-2012 г., могат да бъдат приложени опростени процедури за мониторинг, докладване и проверка с цел определяне на емисиите през трите години, предхождащи уведомяването по параграф 1, буква а).
Член 28
Корекции, приложими след одобрение от Общността на международно споразумение по изменение на климата
1. В срок 3 месеца от подписването от страна на Общността на международно споразумение по изменение в климата, което води до задължително намаление на емисиите на парникови газове до 2020 г. с над 20 % в сравнение с нивата от 1990 г., както е отразено в ангажимента за намаляване на емисиите с 30 %, одобрен от Европейския съвет от март 2007 г., Комисията представя доклад с оценка по-специално на следните елементи:
а)
естеството на мерките, договорени в рамките на международните преговори, както и ангажиментите, поети от други развити държави, за намаляване на емисиите, съпоставими с тези на Общността, и ангажиментите, поети от по-напредналите развиващи се държави за подходящ принос в съответствие с техните отговорности и съответни възможности;
б)
последиците от международното споразумение по изменение на климата и съответно възможностите, които се изискват на общностно равнище, за да се постигне напредък в постигането на целта за намаляване на емисиите с 30 % по балансиран, прозрачен и справедлив начин, като се взема предвид работата в рамките на първия период на ангажименти съгласно Протокола от Киото;
в)
конкурентоспособността на производствените отрасли на промишлеността на Общността в контекста на рисковете от „изтичане на въглерод“;
г)
въздействието от международното споразумение по изменение на климата върху други отрасли на икономиката на Общността;
д)
въздействието върху селското стопанство на Общността, включително рисковете от „изтичане на въглерод“;
е)
подходящи условия за включване на емисиите и поглъщането на емисии, свързани със земеползването, промяна на земеползването и горското стопанство в Общността;
ж)
залесяването, повторното залесяване, предотвратяването на обезлесяване и влошаването на състоянието на горите в трети държави в случай на създаване на международно призната схема в този контекст;
з)
необходимостта от допълнителни общностни политики и мерки с оглед на ангажиментите на Общността и на държавите-членки за намаляване на парниковите газове.
2. Въз основа на доклада, посочен в параграф 1, Комисията, ако е уместно, представя на Европейския парламент и на Съвета законодателно предложение за изменение на настоящата директива съгласно параграф 1 с оглед влизането в сила на директивата за изменение след одобрението от Общността на международното споразумение по изменение на климата и с оглед на ангажимента за намаляване на емисиите, който трябва да бъде изпълнен съгласно същото споразумение.
Предложението се основава на принципите на прозрачност, икономическа и разходна ефективност, както и на справедливост и солидарност при разпределението на усилията между държавите-членки.
3. Ако е уместно, в предложението се предвижда възможност операторите да използват СЕРЕ, ЕРЕ или други одобрени кредити от трети държави, които са ратифицирали международното споразумение по изменение на климата, в допълнение към кредитите, предвидени в настоящата директива.
4. Предложението също така включва, ако е уместно, всякакви други мерки, необходими за постигане на задължителните намаления в съответствие с параграф 1, по балансиран, прозрачен и справедлив начин, и по-специално то включва мерки за изпълнение с цел осигуряване на използването от операторите в схемата на Общността на други кредити от проекти, в допълнение към посочените в член 11а, параграфи 2-5, или използването от тези оператори, ако е уместно, на други механизми, създадени в рамките на международното споразумение по изменение на климата.
5. Предложението включва подходящи преходни мерки и мерки за отлагане на действието до влизането в сила на международното споразумение по изменение на климата.
Член 29
Доклад с цел гарантиране на по-доброто функциониране на пазара на въглерод
Ако въз основа на редовния доклад относно пазара на въглерод по член 10, параграф 5 Комисията разполага с доказателства, че пазарът на въглерод не функционира правилно, тя представя доклад на Европейския парламент и на Съвета. Докладът може да бъде придружен по целесъобразност от предложения, имащи за цел увеличаването на прозрачността на пазара на въглерод и посочващи мерки за подобряване на неговото функциониране.“
29.
Вмъква се следният член:
„Член 29а
Мерки в случай на прекомерни колебания в цените
1. Ако в продължение на повече от шест последователни месеца цената на квотите надхвърля трикратно средната цена на квотите на европейския пазар за въглерод от двете предходни години, Комисията незабавно свиква заседание на комитета, създаден съгласно член 9 от Решение № 280/2004/ЕО.
2. Ако развитието на цените, посочено в параграф 1, не съответства на променящите се основни елементи на пазара, може да бъде приета една от следните мерки, като се отчита степента на развитие на цените:
а)
мярка, която да позволява на държавите-членки да осъществят по-рано отдаването на търг на част от количеството, предвидено за тази цел;
б)
мярка, която да позволява на държавите-членки да отдадат на търг до 25 % от квотите, останали в резерва за нови участници.
Тези мерки се приемат в съответствие с процедурата по управление, посочена в член 23, параграф 4.
3. Всяка мярка отчита в максимална степен докладите, представени от Комисията на Европейския парламент и на Съвета съгласно член 29, както и всяка друга относима информация, представена от държавите-членки.
4. Редът и условията за прилагане на тези разпоредби се определят в регламента, посочен в член 10, параграф 4.“
30.
Приложение I се заменя с текста от приложение I към настоящата директива.
31.
Добавят се приложения IIа и IIб, както е посочено в приложение II към настоящата директива.
32.
Приложение III се заличава.
Член 2
Транспониране
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, до 31 декември 2012 г.
Въпреки това те въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с член 9а, параграф 2 от Директива 2003/87/ЕО, въведен с член 1, параграф 10 от настоящата директива, както и с член 11 от Директива 2003/87/ЕО, изменен с член 1, параграф 13 от настоящата директива, до 31 декември 2009 г.
Държавите-членки прилагат разпоредбите, посочени в първа алинея, от 1 януари 2013 г. Когато държавите-членки приемат разпоредбите, посочени в първа и втора алинея, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива. Комисията информира останалите държави-членки за това.
Член 3
Преходна разпоредба
Разпоредбите на Директива 2003/87/ЕО, изменена с Директива 2004/101/ЕО, Директива 2008/101/ЕО и Регламент (ЕО) № 219/2009 продължават да се прилагат до 31 декември 2012 г.
Член 4
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 5
Aдресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 23 април 2009 година.
DIRETTIVA 2009/29/CE DEL PARLAMENTO EUROPEO E DEL CONSIGLIO
del 23 aprile 2009
che modifica la direttiva 2003/87/CE al fine di perfezionare ed estendere il sistema comunitario per lo scambio di quote di emissione di gas a effetto serra
(Testo rilevante ai fini del SEE)
IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l’articolo 175, paragrafo 1,
vista la proposta della Commissione,
visto il parere del Comitato economico e sociale europeo (1),
visto il parere del Comitato delle regioni (2),
deliberando secondo la procedura di cui all’articolo 251 del trattato (3),
considerando quanto segue:
(1)
La direttiva 2003/87/CE del Parlamento europeo e del Consiglio (4) istituisce un sistema per lo scambio di quote di emissione dei gas a effetto serra nella Comunità (sistema comunitario) al fine di favorire le riduzioni delle emissioni di tali gas all’insegna dell’efficacia dei costi e dell’efficienza economica.
(2)
L’obiettivo ultimo della convenzione quadro delle Nazioni Unite sui cambiamenti climatici (UNFCCC), approvata a nome della Comunità europea con decisione 94/69/CE del Consiglio (5), è di stabilizzare le concentrazioni di gas a effetto serra nell’atmosfera a un livello tale da escludere qualsiasi pericolosa interferenza delle attività umane sul sistema climatico. Per conseguire tale obiettivo la temperatura superficiale media annua del pianeta non dovrebbe superare di oltre 2 °C i livelli del periodo pre-industriale. L’ultimo rapporto di valutazione del gruppo intergovernativo sui cambiamenti climatici (IPCC) indica che tale obiettivo potrà essere raggiunto solo se le emissioni globali di gas a effetto serra cominceranno a stabilizzarsi a partire dal 2020. Ciò significa che la Comunità dovrà intensificare il proprio impegno, che sarà necessario coinvolgere rapidamente i paesi industrializzati e incentivare i paesi in via di sviluppo a partecipare al processo di abbattimento delle emissioni.
(3)
Il Consiglio europeo del marzo 2007 si è impegnato risolutamente ad abbattere le emissioni complessive di gas a effetto serra della Comunità di almeno il 20 % entro il 2020 rispetto al 1990 e del 30 % a condizione che altri paesi sviluppati s’impegnino a realizzare riduzioni comparabili e che i paesi in via di sviluppo economicamente più avanzati contribuiscano adeguatamente in funzione delle proprie responsabilità e capacità. Per il 2050 è opportuno che le emissioni globali dei gas a effetto serra si riducano almeno della metà rispetto ai valori del 1990. Tutti i settori dell’economia dovrebbero contribuire a realizzare tali riduzioni delle emissioni, compresi i settori del trasporto marittimo e aereo internazionale. Il trasporto aereo contribuisce a tali riduzioni grazie alla sua inclusione nel sistema comunitario. In caso di mancata approvazione, da parte degli Stati membri, di un accordo internazionale che includa le emissioni del trasporto marittimo internazionale nei suoi obiettivi di riduzione nel quadro dell’Organizzazione marittima internazionale, o di mancata approvazione di un siffatto accordo nel quadro dell’UNFCCC da parte della Comunità entro il 31 dicembre 2011, è opportuno che la Commissione formuli una proposta volta ad includere le emissioni del trasporto marittimo internazionale, sulla base di modalità uniformi, nell’obiettivo comunitario di riduzione in vista dell’entrata in vigore dell’atto proposto entro il 2013. Tale proposta dovrebbe limitare al massimo eventuali incidenze negative sulla competitività della Comunità, tenendo conto dei potenziali vantaggi per l’ambiente.
(4)
Nella risoluzione del 31 gennaio 2008 sull’esito della Conferenza di Bali sul cambiamento climatico (COP 13 e COP/MOP 3) (6) il Parlamento europeo ha ribadito la sua posizione secondo la quale i paesi industrializzati dovrebbero impegnarsi a ridurre le loro emissioni di gas a effetto serra almeno del 30 % entro il 2020 e dal 60 all’80 % entro il 2050 rispetto ai livelli del 1990. Prevedendo un risultato positivo dei negoziati del COP 15 che si terranno a Copenaghen nel 2009, l’Unione europea dovrebbe iniziare a predisporre obiettivi più severi di riduzione delle emissioni per il 2020 e oltre, e dovrebbe garantire che, dopo il 2013, il sistema comunitario consenta, se necessario, di applicare tetti più rigorosi alle emissioni, quale parte del contributo dell’Unione a un futuro accordo internazionale sui cambiamenti climatici («l’accordo internazionale sui cambiamenti climatici»).
(5)
Per contribuire alla realizzazione di questi obiettivi a lungo termine è opportuno definire un andamento prevedibile di riduzione delle emissioni prodotte dagli impianti che rientrano nel sistema comunitario. Per ottemperare in maniera economicamente efficiente all’impegno di abbattere le emissioni di gas a effetto serra della Comunità di almeno il 20 % rispetto ai livelli del 1990, le quote di emissione assegnate a tali impianti dovrebbero essere, nel 2020, inferiori del 21 % rispetto ai livelli di emissione registrati per detti impianti nel 2005.
(6)
Al fine di rafforzare la certezza e la prevedibilità del sistema comunitario, è opportuno definire disposizioni affinché il sistema comunitario contribuisca maggiormente ad abbattere le emissioni complessive di oltre il 20 %, in particolare alla luce della riduzione del 30 % entro il 2020 auspicata dal Consiglio europeo, obiettivo ritenuto necessario dal punto di vista scientifico per evitare cambiamenti climatici pericolosi.
(7)
Quando la Commissione e i paesi terzi avranno concluso un accordo internazionale sui cambiamenti climatici finalizzato all’adozione di un’azione adeguata a livello mondiale dopo il 2012, occorrerà adoperarsi per accreditare le riduzioni delle emissioni ottenute in tali paesi. In attesa di tale accordo, è opportuno comunque fornire maggiore certezza sulla possibilità di continuare ad utilizzare i crediti ottenuti al di fuori della Comunità.
(8)
L’esperienza acquisita durante il primo periodo di scambio evidenzia le potenzialità insite nel sistema comunitario e il completamento dei piani nazionali di assegnazione per il secondo periodo di scambio garantirà un notevole abbattimento delle emissioni entro il 2012, ma un riesame effettuato nel 2007 ha confermato la necessità di una maggiore armonizzazione del sistema di scambio per poter sfruttare più efficacemente i vantaggi dello scambio delle emissioni, evitando distorsioni nel mercato interno e favorendo il collegamento con altri sistemi di scambio delle emissioni. È opportuno altresì garantire maggiore prevedibilità ed estendere l’ambito di applicazione del sistema inserendovi nuovi settori e nuovi gas con il duplice obiettivo di dare un segnale più forte in termini di prezzo del carbonio al fine di incentivare gli investimenti necessari e di offrire nuove opportunità di abbattimento, che porteranno a una diminuzione dei costi globali di abbattimento e a una maggiore efficacia del sistema.
(9)
È opportuno che la definizione dei gas a effetto serra sia uniformata con la definizione contenuta nella convenzione UNFCCC e che si faccia maggiore chiarezza sulla definizione e l’aggiornamento del potenziale di riscaldamento globale di ciascun gas a effetto serra.
(10)
È opportuno estendere il sistema comunitario ad altri impianti di cui sia possibile monitorare, comunicare e verificare le emissioni con la stessa accuratezza garantita nell’ambito degli obblighi di monitoraggio, comunicazione e verifica attualmente applicabili.
(11)
Qualora per gli impianti di piccole dimensioni che non emettono più di 25 000 tonnellate di CO2 equivalente l’anno siano in vigore misure equivalenti per ridurre le emissioni di gas a effetto serra, ed in particolare la tassazione, occorre istituire una procedura che consenta agli Stati membri di escludere tali impianti dal sistema di scambio delle quote di emissione finché tali misure sono in vigore. Anche gli ospedali possono essere esclusi se adottano misure equivalenti. La soglia indicata offre il massimo beneficio in termini relativi sotto il profilo della riduzione dei costi amministrativi per ciascuna tonnellata di CO2 equivalente esclusa dal sistema grazie alla semplificazione amministrativa. A seguito dell’abbandono dei periodi di assegnazione quinquennali e per rafforzare la certezza e la prevedibilità, è opportuno adottare disposizioni sulla periodicità della revisione delle autorizzazioni ad emettere gas a effetto serra. Spetta agli Stati membri proporre misure applicabili ai piccoli impianti, grazie a cui il contributo alla riduzione delle emissioni sarà equivalente a quello ottenuto dal sistema comunitario. Tra tali misure potrebbero rientrare disposizioni fiscali, accordi con le imprese e disposizioni normative. Tenendo conto della necessità di ridurre gli oneri amministrativi superflui per gli impianti che producono poche emissioni, gli Stati membri possono prevedere procedure e misure semplificate per conformarsi alla presente direttiva.
(12)
Le informazioni relative all’applicazione della presente direttiva dovrebbero essere facilmente accessibili, in particolare alle piccole e medie imprese (PMI).
(13)
È opportuno che la quantità di quote rilasciate a livello comunitario diminuisca linearmente a partire dall’anno intermedio del periodo dal 2008 al 2012, garantendo che il sistema di scambio delle quote produca un abbattimento graduale e prevedibile nel tempo delle emissioni. Ogni anno le quote dovrebbero diminuire dell’1,74 % rispetto alle quote rilasciate dagli Stati membri in conformità delle decisioni della Commissione sui piani nazionali di assegnazione per il periodo dal 2008 al 2012, in modo che il sistema comunitario riesca a contribuire in maniera economicamente efficiente a realizzare l’obiettivo comunitario di una riduzione globale minima delle emissioni del 20 % entro il 2020.
(14)
Tale contributo equivale ad una riduzione delle emissioni nell’ambito del sistema comunitario, nel 2020, del 21 % rispetto ai livelli del 2005, tenuto conto degli effetti dell’estensione dell’ambito di applicazione dal periodo dal 2005 al 2007 al periodo dal 2008 al 2012 e dei dati relativi alle emissioni del 2005 per il settore partecipante allo scambio di emissioni, utilizzati per valutare i piani nazionali di assegnazione della Bulgaria e della Romania nel periodo dal 2008 al 2012, per un rilascio massimo di 1 720 milioni di quote nel 2020. Il quantitativo esatto di quote sarà calcolato dopo che gli Stati membri avranno rilasciato le quote sulla base delle decisioni della Commissione sui rispettivi piani nazionali di assegnazione per il periodo dal 2008 al 2012, perché l’approvazione delle quote assegnate ad alcuni impianti era subordinata alla dimostrazione e verifica delle emissioni di questi ultimi. Dopo il rilascio delle quote per il periodo dal 2008 al 2012, la Commissione pubblicherà il quantitativo comunitario di quote. Sarà opportuno adeguare tale quantitativo per tener conto degli impianti che saranno inseriti nel sistema comunitario, o da esso esclusi, durante il periodo dal 2008 al 2012 o dal 2013 in poi.
(15)
L’impegno supplementare richiesto all’economia comunitaria impone anche che il sistema comunitario riveduto funzioni con la massima efficienza economica possibile e secondo condizioni di assegnazione totalmente armonizzate all’interno della Comunità. A tal fine, la messa all’asta delle quote dovrebbe essere il principio cardine dell’assegnazione, perché è il metodo più semplice ed è in generale considerato anche quello più efficiente sotto il profilo economico. Le aste dovrebbero anche eliminare gli utili a cascata e mettere i nuovi entranti e le economie con una crescita superiore alla media sullo stesso piano degli impianti esistenti.
(16)
Al fine di salvaguardare l’efficienza ambientale e amministrativa del sistema comunitario, evitare distorsioni della concorrenza e l’esaurimento precoce della riserva per i nuovi entranti, sarebbe opportuno armonizzare le norme per i nuovi entranti, onde garantire che tutti gli Stati membri adottino lo stesso approccio, in particolare per quanto riguarda il significato di «ampliamento sostanziale» degli impianti. Andrebbe pertanto prevista anche l’adozione di norme armonizzate per l’attuazione della presente direttiva. Nell’ambito di tali norme, per «ampliamento sostanziale» si dovrebbe intendere, ove opportuno, un incremento minimo del 10 % dell’attuale capacità installata dell’impianto o un aumento sostanziale delle emissioni dell’impianto legato all’incremento della capacità installata. È opportuno ricorrere alla riserva per i nuovi entranti soltanto in caso di ampliamento sostanziale dell’impianto.
(17)
Tutti gli Stati membri dovranno effettuare ingenti investimenti per ridurre l’intensità di carbonio delle rispettive economie entro il 2020 e gli Stati membri nei quali il reddito pro capite è ancora sensibilmente inferiore alla media comunitaria e le cui economie stanno recuperando terreno rispetto a quelle degli Stati membri più ricchi dovranno compiere un notevole sforzo per migliorare l’efficienza energetica. Considerati gli obiettivi dell’eliminazione delle distorsioni della concorrenza all’interno della Comunità e della necessità di garantire la massima efficienza economica nel processo volto a trasformare l’economia della Comunità in un’economia a basse emissioni di carbonio sicura e sostenibile, non è opportuno trattare diversamente nei differenti Stati membri i settori economici che ricadono nel sistema comunitario. È pertanto necessario sviluppare altri meccanismi per sostenere l’impegno degli Stati membri con un reddito pro capite relativamente più basso e maggiori prospettive di crescita. È altresì opportuno che l’88 % del quantitativo totale delle quote da mettere all’asta sia distribuito tra gli Stati membri in funzione della rispettiva percentuale delle emissioni considerate nell’ambito del sistema comunitario per il 2005 o della media del periodo dal 2005 al 2007, qualunque sia il quantitativo superiore. È opportuno che il 10 % del quantitativo totale sia distribuito a vantaggio di alcuni Stati membri all’insegna della solidarietà e ai fini della crescita nella Comunità e che sia utilizzato per l’abbattimento delle emissioni e l’adattamento agli effetti dei cambiamenti climatici. La distribuzione di tale 10 % dovrebbe tener conto dei livelli di reddito pro capite nel 2005 e delle prospettive di crescita degli Stati membri e dovrebbe essere più elevata per gli Stati membri con bassi livelli di reddito pro capite ed elevate prospettive di crescita. È opportuno che gli Stati membri in cui il reddito pro capite medio supera di oltre il 20 % la media comunitaria contribuiscano a tale distribuzione, salvo quando i costi diretti stimati dell’intero pacchetto contenuti nella valutazione d’impatto della Commissione a corredo del pacchetto delle misure di attuazione degli obiettivi dell’Unione europea sui cambiamenti climatici e le energie rinnovabili per il 2020 superino lo 0,7 % del PIL. È altresì opportuno che un ulteriore 2 % del quantitativo totale delle quote da mettere all’asta sia distribuito tra gli Stati membri le cui emissioni di gas a effetto serra nel 2005 erano inferiori almeno del 20 % alle loro emissioni nell’anno di riferimento che sono loro applicabili nell’ambito del protocollo di Kyoto.
(18)
Visto il notevole impegno necessario per la lotta ai cambiamenti climatici e all’adattamento agli inevitabili effetti che questi comportano, è opportuno che almeno il 50 % degli introiti derivanti dalla vendita all’asta delle quote sia destinato all’abbattimento delle emissioni dei gas a effetto serra, all’adattamento agli impatti dei cambiamenti climatici, al finanziamento delle attività di ricerca e sviluppo sulla riduzione delle emissioni e sull’adattamento, allo sviluppo delle energie rinnovabili per rispettare l’impegno assunto dall’Unione di utilizzare il 20 % di energia rinnovabile entro il 2020, al conseguimento dell’obiettivo comunitario di aumentare l’efficienza energetica del 20 % entro il 2020, a prevedere la cattura e lo stoccaggio geologico ambientalmente sicuri dei gas a effetto serra, a contribuire al Fondo globale per l’efficienza energetica e le energie rinnovabili (GEEREF) e al Fondo di adeguamento così come reso operativo dalla conferenza di Poznan sui cambiamenti climatici (COP 14 e COP/MOP 4), a prevedere misure finalizzate ad evitare la deforestazione e favorire l’adattamento nei paesi in via di sviluppo e ad affrontare problematiche sociali come l’incidenza del possibile aumento del prezzo dell’elettricità sui redditi medio-bassi. La percentuale indicata è notevolmente inferiore alle entrate nette che si prevede le autorità pubbliche otterranno dalla vendita all’asta, tenuto conto della potenziale riduzione delle entrate derivante dalle imposte societarie. Gli introiti connessi alla vendita all’asta dovrebbero inoltre essere utilizzati per far fronte alle spese amministrative sostenute per la gestione del sistema comunitario. La presente direttiva dovrebbe inoltre contenere disposizioni volte a monitorare l’utilizzo dei fondi derivanti dalle aste a tale scopo. Fornire informazioni sull’uso dei fondi non esonera gli Stati membri dall’obbligo istituito all’articolo 88, paragrafo 3 del trattato di notificare determinate misure nazionali. La presente direttiva si applica fatto salvo l’esito di eventuali procedimenti futuri sugli aiuti di Stato che potranno essere avviati ai sensi degli articoli 87 e 88 del trattato.
(19)
Ne consegue pertanto che la messa all’asta integrale delle quote dovrebbe essere la norma a partire dal 2013 per il settore dell’elettricità, vista la capacità dello stesso di trasferire i maggiori costi di CO2, ed è opportuno vietare l’assegnazione gratuita di quote per la cattura e lo stoccaggio di CO2 perché l’incentivo ad utilizzare questa tecnica risiede nel fatto che non è necessario restituire le quote per le emissioni stoccate. Al fine di evitare distorsioni della concorrenza gli impianti di produzione di elettricità possono ricevere quote a titolo gratuito per servizi di teleriscaldamento e teleraffreddamento e per l’energia termica e frigorifera prodotti mediante la cogenerazione ad alto rendimento definita dalla direttiva 2004/8/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, dell’11 febbraio 2004, sulla promozione della cogenerazione basata su una domanda di calore utile nel mercato interno dell’energia (7), laddove l’energia termica prodotta da impianti in altri settori beneficiasse di un’assegnazione gratuita.
(20)
Il principale incentivo a lungo termine per la cattura e lo stoccaggio di CO2 e per le nuove tecnologie delle energie rinnovabili consiste nel fatto che non sarà necessaria la restituzione delle quote per le emissioni di CO2 che sono permanentemente stoccate o evitate. Inoltre, per accelerare la dimostrazione dei primi impianti commerciali e di tecnologie innovative delle energie rinnovabili, andrebbero accantonate delle quote dalla riserva per i nuovi entranti per finanziare un premio garantito per il primo di tali impianti nell’Unione per tonnellate di CO2 stoccate o evitate su scala adeguata, purché sia stato raggiunto un accordo relativo alla condivisione del sapere. Il finanziamento supplementare dovrebbe applicarsi a progetti di dimensioni sufficienti, di natura innovativa e beneficiari di un congruo cofinanziamento da parte del gestore, in grado di coprire, in linea di principio, oltre la metà dei relativi costi d’investimento, anche tenendo conto della fattibilità del progetto.
(21)
Per altri settori che rientrano nel sistema comunitario è opportuno attuare un sistema transitorio in base al quale nel 2013 le quote assegnate gratuitamente dovrebbero rappresentare l’80 % del quantitativo corrispondente alla percentuale delle emissioni complessive comunitarie nel periodo dal 2005 al 2007 che tali impianti hanno prodotto espresse come percentuale della quantità totale annua di quote comunitarie assegnate. L’assegnazione gratuita delle quote dovrebbe pertanto diminuire ogni anno della stessa quantità e raggiungere il 30 % nel 2020, in vista della sua completa cessazione nel 2027.
(22)
Al fine di garantire un corretto funzionamento dei mercati del carbonio e dell’elettricità, la vendita all’asta delle quote per il periodo a partire dal 2013 dovrebbe iniziare entro il 2011 e dovrebbe basarsi su principi chiari ed oggettivi definiti con sufficiente anticipo.
(23)
Al fine di ridurre al minimo le distorsioni della concorrenza all’interno della Comunità, è opportuno che l’assegnazione gratuita di quote nella fase transitoria avvenga secondo norme comunitarie armonizzate («parametri di riferimento ex ante»). Tali norme dovrebbero tener conto delle tecniche più efficienti sotto il profilo energetico e delle emissioni di gas serra, dei prodotti sostitutivi, dei processi di produzione alternativi, della possibilità di utilizzare la biomassa, le energie rinnovabili e le tecniche di cattura e stoccaggio di CO2. È opportuno che tutte queste norme evitino di incentivare l’aumento delle emissioni e garantiscano che sia messa all’asta una percentuale sempre più elevata di tali quote. Per consentire il corretto funzionamento del mercato occorre stabilire il numero di quote da assegnare prima dell’inizio del periodo di scambio. Le norme armonizzate in questione possono tener conto altresì delle emissioni connesse all’impiego di gas di scarico combustibili la cui produzione risulta inevitabile nel processo industriale. A tale proposito, le norme possono prevedere l’assegnazione di quote a titolo gratuito ai gestori di impianti che bruciano i gas di scarico in questione o ai gestori di impianti che li generano. Le norme dovrebbero inoltre evitare indebite distorsioni della concorrenza nei mercati dell’energia elettrica, termica e frigorifera fornita agli impianti industriali. Le norme dovrebbero inoltre evitare indebite distorsioni della concorrenza tra le attività industriali svolte negli impianti gestiti da un unico gestore e la produzione presso impianti esternalizzati. È opportuno che le suddette norme si applichino ai nuovi entranti che svolgono le stesse attività degli impianti esistenti ai quali sono assegnate le quote a titolo gratuito. Onde evitare distorsioni della concorrenza nel mercato interno, occorre evitare di assegnare gratuitamente quote ai nuovi entranti per la produzione di elettricità. Le quote che rimangono nella riserva destinata ai nuovi entranti nel 2020 dovrebbero essere messe all’asta.
(24)
La Comunità continuerà ad assumere un ruolo guida nei negoziati per un accordo internazionale ambizioso sui cambiamenti climatici finalizzato a limitare l’incremento della temperatura globale a 2 °C e in questo senso è incoraggiata dai progressi realizzati alla 13a Conferenza delle parti dell’UNFCCC e terza riunione delle parti del protocollo di Kyoto tenutesi a Bali, Indonesia, dal 3 al 14 dicembre 2007. Se altri paesi industrializzati o principali responsabili delle emissioni di gas a effetto serra non parteciperanno all’accordo internazionale, si potrebbe registrare un incremento delle emissioni di gas a effetto serra nei paesi terzi nei quali l’industria non dovesse essere soggetta a vincoli comparabili in termini di carbonio («rilocalizzazione delle emissioni di carbonio») e allo stesso tempo alcuni settori e sottosettori comunitari ad alta intensità energetica che operano in un regime di concorrenza internazionale potrebbero subire uno svantaggio sotto il profilo economico. Una situazione di questo genere potrebbe minare l’integrità ambientale e i benefici derivanti dalle azioni della Comunità. Per far fronte al rischio della rilocalizzazione delle emissioni di carbonio, la Commissione dovrebbe assegnare a titolo gratuito il 100 % delle quote spettanti ai settori o ai sottosettori interessati che rispettano i criteri del caso. La definizione dei suddetti settori e sottosettori nonché le misure necessarie dovrebbero essere soggette a riesame per garantire che gli interventi vengano realizzati solo nei casi necessari e per evitare un eccesso di compensazione. Per settori o sottosettori specifici per i quali è possibile giustificare debitamente l’impossibilità di evitare in altro modo il rischio di rilocalizzazione delle emissioni, nei quali i costi dell’energia elettrica rappresentano una percentuale elevata dei costi di produzione e questa viene generata all’insegna dell’efficienza, gli interventi possono tener conto del consumo di elettricità nel processo produttivo, senza alcuna modifica del quantitativo totale di quote assegnate. Il rischio di rilocalizzazione delle emissioni di carbonio in tali settori o sottosettori dovrebbe essere valutato, in un primo momento, a un livello a 3 cifre (codice NACE-3) o, se del caso e ove siano disponibili i relativi dati, a un livello a 4 cifre (codice NACE-4).
(25)
È pertanto opportuno che la Commissione riesamini la situazione entro il 30 giugno 2010, consultando tutte le parti sociali e, in base all’esito dei negoziati internazionali, presenti una relazione corredata di tutte le proposte che ritiene utili. In questo contesto la Commissione dovrebbe individuare entro il 31 dicembre 2009 i settori o i sottosettori delle industrie ad alta intensità energetica che potrebbero essere esposte ad una rilocalizzazione delle emissioni. L’analisi dovrebbe fondarsi sulla valutazione dell’impossibilità per le industrie di trasferire il costo delle quote necessarie sui prezzi dei prodotti senza una perdita consistente della quota di mercato a vantaggio di impianti situati al di fuori della Comunità che non adottano provvedimenti analoghi per la riduzione delle loro emissioni. Le industrie ad alta intensità energetica che si riterrà siano esposte ad un rischio elevato di rilocalizzazione potrebbero ricevere un quantitativo più elevato di quote a titolo gratuito oppure, in alternativa, si potrebbe prevedere un sistema efficace di equiparazione del carbonio per mettere sullo stesso piano gli impianti comunitari ad alto rischio di rilocalizzazione e gli impianti dei paesi terzi. Un sistema di questo genere potrebbe imporre agli importatori condizioni non meno favorevoli di quelle applicabili agli impianti della Comunità, ad esempio prevedendo la restituzione di quote. Qualsiasi provvedimento dovrebbe essere conforme ai principi stabiliti dall’UNFCCC, in particolare quello delle responsabilità comuni anche se differenziate in base alle rispettive capacità, tenuto conto della situazione particolare dei paesi meno sviluppati. È altresì necessario che i provvedimenti rispettino gli obblighi internazionali che la Comunità deve assolvere, compresi gli obblighi nell’ambito dell’OMC.
(26)
Le discussioni in seno al Consiglio europeo in merito alla determinazione dei settori o sottosettori esposti a un rischio elevato di rilocalizzazione delle emissioni di carbonio rivestono un’importanza eccezionale e non pregiudicano in alcun modo le procedure per l’esercizio delle competenze di esecuzione conferite alla Commissione ai sensi dell’articolo 202 del trattato.
(27)
Gli Stati membri possono considerare necessario compensare temporaneamente taluni impianti considerati esposti a un rischio elevato di rilocalizzazione delle emissioni di carbonio in relazione a emissioni di gas a effetto serra il cui costo è stato trasferito sul prezzo dell’energia elettrica. Tale sostegno dovrebbe essere concesso soltanto ove risulti necessario e proporzionato e dovrebbe garantire che sia mantenuto il sistema comunitario di incentivi al risparmio energetico e alla promozione del passaggio dalla domanda di elettricità «grigia» a quella di elettricità «verde».
(28)
Per garantire condizioni eque di concorrenza all’interno della Comunità è opportuno armonizzare l’impiego dei crediti ottenuti per riduzioni delle emissioni realizzate al di fuori della Comunità da parte dei gestori che rientrano nel sistema comunitario. Il protocollo di Kyoto definisce obiettivi quantificati di emissione per i paesi industrializzati relativamente al periodo dal 2008 al 2012 e prevede la creazione delle riduzioni certificate delle emissioni (CER) nell’ambito dei progetti del meccanismo di sviluppo pulito (CDM) e delle unità di riduzione delle emissioni (ERU) nell’ambito dei progetti dell’attuazione congiunta (JI) e la possibilità che i paesi industrializzati li utilizzino per conseguire una parte dei loro obiettivi di riduzione. Il sistema istituito dal protocollo di Kyoto non consente di creare ERU a partire dal 2013 se i paesi che ospitano i progetti non avranno messo in atto nuovi obiettivi quantificati di riduzione delle emissioni, mentre i crediti CDM potranno continuare ad essere creati. Una volta concluso un accordo internazionale sui cambiamenti climatici è opportuno prevedere un utilizzo supplementare delle CER e delle ERU ottenute nei paesi che avranno ratificato l’accordo. In assenza di un tale accordo, il fatto di prevedere la possibilità di continuare ad utilizzare le CER e le ERU comprometterebbe l’efficacia di tale incentivo e ostacolerebbe il conseguimento degli obiettivi della Comunità volti a promuovere un uso più sostenuto delle energie rinnovabili. Il ricorso alle CER e alle ERU dovrebbe essere compatibile con l’obiettivo comunitario di produrre il 20 % dell’energia da fonti rinnovabili entro il 2020 e di promuovere l’efficienza energetica, l’innovazione e lo sviluppo tecnologico. Compatibilmente con questi tre obiettivi, è opportuno prevedere la possibilità di concludere accordi con paesi terzi per incentivare l’abbattimento delle emissioni in tali paesi al fine di raggiungere riduzioni concrete e supplementari delle emissioni dei gas a effetto serra promuovendo contemporaneamente l’innovazione nelle imprese stabilite nella Comunità e lo sviluppo tecnologico nei paesi terzi. Tali accordi potranno essere ratificati da più paesi. Non appena la Comunità avrà approvato un accordo internazionale soddisfacente sui cambiamenti climatici, sarà opportuno aumentare l’accesso ai crediti da progetto nei paesi terzi incrementando contestualmente il livello di riduzione delle emissioni conseguibile nell’ambito del sistema comunitario.
(29)
Ai fini della prevedibilità, è opportuno dare certezza ai gestori circa la possibilità di utilizzare dopo il 2012 le CER e le ERU derivanti da tipi di progetti ammissibili per essere usati nell’ambito del sistema comunitario durante il periodo dal 2008 al 2012 per la quota rimanente del livello che erano autorizzati ad utilizzare in detto periodo. Poiché prima del 2015 gli Stati membri non possono riportare le CER e le ERU detenute dai gestori da un periodo d’impegno ad un altro nell’ambito degli accordi internazionali (il cosiddetto «accumulo» delle CER e delle ERU), e solo se gli Stati membri decidono di consentire l’accumulo di tali CER ed ERU nell’ambito di limitati diritti ad accumulare tali crediti, la certezza di una tale possibilità dovrebbe essere garantita imponendo agli Stati membri di autorizzare i gestori a scambiare le CER e le ERU rilasciate per le riduzioni delle emissioni ottenute prima del 2012 con quote valide dal 2013 in poi. Tuttavia, poiché non è opportuno obbligare gli Stati membri ad accettare CER ed ERU che non sono certi di poter utilizzare per adempiere ai propri impegni internazionali, tale disposizione non deve applicarsi oltre il 31 marzo 2015. È opportuno garantire ai gestori la stessa certezza con riferimento alle CER rilasciate a seguito di progetti istituiti prima del 2013 relativamente alle riduzioni delle emissioni ottenute a partire dal 2013. È importante che i crediti derivanti da progetti di cui si avvalgono i gestori comportino riduzioni di emissioni effettive, verificabili, supplementari e permanenti e apportino benefici evidenti in termini di sviluppo sostenibile senza avere incidenze negative di rilievo a livello ambientale o sociale. Dovrebbe essere prevista una procedura che consenta di escludere determinati tipi di progetti.
(30)
Nel caso in cui la conclusione di un accordo internazionale sui cambiamenti climatici fosse ritardata, è opportuno prevedere la possibilità di utilizzare crediti derivanti da progetti di elevata qualità nell’ambito del sistema comunitario mediante accordi con i paesi terzi. Tali accordi, bilaterali o multilaterali, potrebbero consentire progetti che hanno generato ERU fino al 2012 ma che non possono più farlo nell’ambito del sistema di Kyoto continuino ad essere riconosciuti nell’ambito del sistema comunitario.
(31)
I paesi meno sviluppati sono particolarmente vulnerabili agli effetti dei cambiamenti climatici, ma rappresentano solo una parte molto esigua delle emissioni di gas a effetto serra prodotte. Al momento dell’utilizzo degli introiti della vendita all’asta delle quote per favorire l’adattamento dei paesi in via di sviluppo agli impatti dei cambiamenti climatici occorre pertanto considerare con particolare priorità le esigenze dei paesi meno sviluppati. Poiché in questi paesi sono stati avviati solo pochissimi progetti CDM, è opportuno garantire che i crediti derivanti dai progetti avviati nei paesi meno sviluppati dopo il 2012 saranno accettati, anche in assenza di un accordo internazionale sui cambiamenti climatici, sempreché i progetti in questione siano chiaramente supplementari e contribuiscano allo sviluppo sostenibile. I paesi meno sviluppati dovrebbero godere di tale diritto fino al 2020, a condizione che abbiano ratificato un accordo internazionale sui cambiamenti climatici o un accordo bilaterale o multilaterale con la Comunità.
(32)
Dopo la conclusione di un accordo internazionale sui cambiamenti climatici, possono essere utilizzati crediti aggiuntivi per un massimo del 50 % delle riduzioni supplementari nell’ambito del sistema comunitario e i crediti CDM di elevata qualità ottenuti in paesi terzi dovrebbero essere accettati nell’ambito del sistema comunitario a decorrere dal 2013 solo se i paesi in questione avranno ratificato l’accordo.
(33)
È opportuno che la Comunità e gli Stati membri autorizzino le attività di progetto solo quando tutti i partecipanti al progetto hanno sede in un paese che ha concluso l’accordo internazionale relativo a tali progetti, in modo da scoraggiare comportamenti opportunistici da parte di imprese di Stati che non hanno concluso un accordo internazionale, a meno che tali imprese non abbiano sede in paesi terzi o in entità sub-federali o regionali connessi al sistema comunitario.
(34)
Il fatto che alcune disposizioni della presente direttiva facciano riferimento all’approvazione, da parte della Comunità, di un accordo internazionale sui cambiamenti climatici non pregiudica la possibilità che tale accordo sia concluso anche dagli Stati membri.
(35)
Sulla scorta delle esperienze acquisite è opportuno perfezionare le disposizioni in materia di monitoraggio, comunicazione e verifica delle emissioni contemplate dal sistema comunitario.
(36)
L’Unione dovrebbe impegnarsi a porre in essere un sistema riconosciuto a livello internazionale per contenere il fenomeno della deforestazione e potenziare le attività di afforestazione e di riforestazione, a sostegno dell’obiettivo, in ambito UNFCCC, di sviluppare meccanismi finanziari, tenendo conto degli accordi vigenti, quale componente di un’architettura finanziaria efficace, efficiente, equa e coerente nell’ambito dell’accordo internazionale sui cambiamenti climatici da concludersi nella conferenza di Copenaghen sui cambiamenti climatici (COP 15 e COP/MOP 5).
(37)
Al fine di chiarire che la direttiva 2003/87/CE si applica a tutti i tipi di caldaie, bruciatori, turbine, riscaldatori, altiforni, inceneritori, forni vari, essiccatoi, motori, pile a combustibile, unità di «chemical looping combustion», torce e dispositivi post-combustione termici o catalitici è necessario definire il concetto di combustione.
(38)
Al fine di garantire il trasferimento delle quote tra persone all’interno della Comunità senza limitazioni e affinché il sistema comunitario possa essere collegato a sistemi di scambio delle emissioni in vigore in paesi terzi e in entità sub-federali e regionali a partire dal gennaio 2012 in poi, è opportuno che tutte le quote siano conservate nel registro comunitario istituito dalla decisione n. 280/2004/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, dell’11 febbraio 2004, relativa ad un meccanismo per monitorare le emissioni di gas a effetto serra nella Comunità e per attuare il protocollo di Kyoto (8). Ciò non dovrebbe pregiudicare il mantenimento dei registri nazionali per le emissioni che non rientrano nel sistema comunitario. Il registro comunitario dovrebbe garantire la medesima qualità di servizio dei registri nazionali.
(39)
È opportuno che dal 2013 la cattura, il trasporto e lo stoccaggio geologico ambientalmente sicuri di CO2 siano inseriti in modo armonizzato nel sistema comunitario.
(40)
È opportuno prevedere le modalità necessarie per il riconoscimento reciproco delle quote tra il sistema comunitario e altri sistemi vincolanti di scambio delle emissioni di gas a effetto serra che fissano un tetto massimo per le emissioni assolute in vigore in paesi terzi e in entità sub-federali e regionali.
(41)
Qualora ottemperino alla presente direttiva, i paesi terzi confinanti con l’Unione dovrebbero essere incoraggiati ad entrare a far parte del sistema comunitario. La Commissione dovrebbe fare tutto il possibile per promuovere tale obiettivo nei negoziati con i paesi candidati, i paesi candidati potenziali e i paesi che rientrano nella politica europea di vicinato e nella fornitura di assistenza finanziaria e tecnica agli stessi paesi. Ciò faciliterebbe il trasferimento di tecnologie e conoscenze verso tali paesi, strumento importante ai fini di un beneficio economico, ambientale e sociale per tutti.
(42)
La presente direttiva dovrebbe permettere la conclusione di accordi sul riconoscimento delle quote tra il sistema comunitario e altri sistemi vincolanti di scambio delle emissioni di gas a effetto serra, che fissano un tetto massimo per le emissioni assolute e che sono compatibili con il sistema comunitario, tenendo conto del livello di ambizione in materia ambientale e della presenza di un meccanismo rigoroso e comparabile di monitoraggio, comunicazione e verifica delle emissioni e un sistema di controllo della conformità.
(43)
Sulla base dell’esperienza acquisita nel contesto del sistema comunitario, è opportuno consentire il rilascio di quote per progetti di riduzione delle emissioni di gas a effetto serra, a condizione che tali progetti siano realizzati secondo norme armonizzate approvate a livello comunitario e che non comportino una doppia contabilizzazione delle riduzioni delle emissioni né ostacolino l’estensione dell’ambito di applicazione del sistema comunitario oppure la realizzazione di altre iniziative di abbattimento delle emissioni non contemplate dal sistema comunitario.
(44)
Le misure necessarie per l’esecuzione della presente direttiva dovrebbero essere adottate secondo la decisione 1999/468/CE del Consiglio, del 28 giugno 1999, recante modalità per l’esercizio delle competenze di esecuzione conferite alla Commissione (9).
(45)
In particolare, la Commissione dovrebbe avere il potere di adottare provvedimenti per l’armonizzazione delle regole sulla definizione di «nuovo entrante», la messa all’asta delle quote, l’assegnazione transitoria di quote a livello comunitario, la definizione dei criteri e delle modalità applicabili alla selezione di taluni progetti dimostrativi, la compilazione di un elenco dei settori o sottosettori esposti a un rischio elevato di rilocalizzazione delle emissioni di carbonio, l’uso di crediti, il monitoraggio, la comunicazione e la verifica delle emissioni, l’accreditamento dei verificatori e l’attuazione di norme armonizzate per i progetti, nonché la modifica di taluni allegati. Tali misure di portata generale e intese a modificare elementi non essenziali della direttiva 2003/87/CE anche completandola con nuovi elementi non essenziali, devono essere adottate secondo la procedura di regolamentazione con controllo di cui all’articolo 5 bis della decisione 1999/468/CE.
(46)
È opportuno pertanto modificare di conseguenza la direttiva 2003/87/CE.
(47)
È opportuno prevedere il rapido recepimento delle disposizioni in questione quale strumento preparatorio al nuovo funzionamento del sistema comunitario a partire dal 2013.
(48)
Al fine di portare a termine correttamente il periodo di scambio dal 2008 al 2012, è opportuno che le disposizioni della direttiva 2003/87/CE, come modificata dalla direttiva 2004/101/CE (10), dalla direttiva 2008/101/CE (11) e dal regolamento (CE) n. 219/2009 (12), continuino ad applicarsi, fatta salva la possibilità che la Commissione adotti le misure necessarie ai fini del nuovo funzionamento del sistema comunitario a partire dal 2013.
(49)
La presente direttiva si applica fatti salvi gli articoli 87 e 88 del trattato.
(50)
La presente direttiva rispetta i diritti fondamentali e osserva i principi riconosciuti in particolare nella Carta dei diritti fondamentali dell’Unione europea.
(51)
Poiché gli obiettivi della presente direttiva non possono essere realizzati in misura sufficiente dagli Stati membri e possono dunque, a causa delle dimensioni e degli effetti della presente direttiva, essere realizzati meglio a livello comunitario, la Comunità può intervenire in base al principio di sussidiarietà sancito dall’articolo 5 del trattato. La presente direttiva si limita a quanto è necessario per conseguire tali obiettivi in ottemperanza al principio di proporzionalità enunciato nello stesso articolo.
(52)
Conformemente al punto 34 dell’accordo interistituzionale «Legiferare meglio» (13), gli Stati membri sono incoraggiati a redigere e a rendere pubblici, nell’interesse proprio e della Comunità, prospetti indicanti, per quanto possibile, la concordanza tra la presente direttiva e i provvedimenti di recepimento,
HANNO ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
Articolo 1
Modifica della direttiva 2003/87/CE
La direttiva 2003/87/CE è modificata come segue:
1)
all’articolo 1 sono aggiunti i seguenti commi:
«La presente direttiva dispone inoltre che le riduzioni delle emissioni dei gas a effetto serra aumentino al fine di contribuire ai livelli di abbattimento ritenuti necessari, dal punto di vista scientifico, per evitare cambiamenti climatici pericolosi.
La presente direttiva stabilisce inoltre disposizioni per la valutazione e l’attuazione di un impegno più rigoroso della Comunità in materia di riduzioni, superiore al 20 %, da applicare previa approvazione da parte della Comunità di un accordo internazionale sui cambiamenti climatici che conduca a riduzioni delle emissioni dei gas a effetto serra superiori a quelle previste all’articolo 9, come risulta dall’impegno di riduzione del 30 % approvato dal Consiglio europeo del marzo 2007.»;
2)
l’articolo 3 è modificato come segue:
a)
la lettera c) è sostituita dalla seguente:
«c)
“gas a effetto serra”, i gas di cui all’allegato II e altri costituenti gassosi dell'atmosfera, sia naturali che di origine antropica, che assorbono e riemettono radiazioni infrarosse;»;
b)
la lettera h) è sostituita dalla seguente:
«h)
“nuovo entrante”:
-
l’impianto che esercita una o più attività indicate nell’allegato I, che ha ottenuto un’autorizzazione ad emettere gas a effetto serra per la prima volta dopo il 30 giugno 2011,
-
l’impianto che esercita per la prima volta un’attività inclusa nel sistema comunitario ai sensi dell’articolo 24, paragrafi 1 o 2, o
-
l’impianto che esercita una o più attività indicate nell’allegato I o un’attività inclusa nel sistema comunitario ai sensi dell’articolo 24, paragrafi 1 o 2, che ha subito un ampliamento sostanziale dopo il 30 giugno 2011, solo nella misura in cui riguarda l’ampliamento in questione.»;
c)
sono aggiunte le lettere seguenti:
«t)
“combustione”, l’ossidazione di combustibili, indipendentemente dall’impiego che viene fatto dell’energia termica, elettrica o meccanica prodotte in tale processo, e altre attività direttamente connesse, compreso il lavaggio dei gas di scarico;
u)
“impianto di produzione di elettricità”, un impianto che, al 1o gennaio 2005 o successivamente, ha prodotto elettricità ai fini della vendita a terzi e nel quale non si effettua alcuna attività elencata all’allegato I diversa dalla “combustione di carburanti”»;
3)
all’articolo 3 quater, paragrafo 2, i termini «all’articolo 11, paragrafo 2» sono sostituiti da «all’articolo 13, paragrafo 1»;
4)
all’articolo 3 octies, i termini «le linee guida adottate a norma dell’articolo 14» sono sostituiti da «il regolamento di cui all’articolo 14»;
5)
l’articolo 4 è sostituito dal seguente:
«Articolo 4
Autorizzazione ad emettere gas a effetto serra
Gli Stati membri provvedono affinché, a decorrere dal 1o gennaio 2005, nessun impianto possa esercitare le attività elencate all’allegato I che comportano emissioni specificate in relazione a tale attività, a meno che il relativo gestore non sia munito di un’autorizzazione rilasciata da un’autorità competente ai sensi degli articoli 5 e 6 o l’impianto non sia escluso dal sistema comunitario ai sensi dell’articolo 27. Tale disposizione si applica anche agli impianti inclusi ai sensi dell’articolo 24.»;
6)
all’articolo 5, la lettera d) è sostituita dalla seguente:
«d)
le misure previste per monitorare e comunicare le emissioni secondo il regolamento di cui all’articolo 14.»;
7)
l’articolo 6 è modificato come segue:
a)
al paragrafo 1 è aggiunto il comma seguente:
«L’autorità competente riesamina, almeno ogni cinque anni, l’autorizzazione ad emettere gas a effetto serra e apporta le modifiche opportune.»;
b)
al paragrafo 2, la lettera c) è sostituita dalla seguente:
«c)
un piano di monitoraggio conforme alle disposizioni del regolamento di cui all’articolo 14. Gli Stati membri possono autorizzare i gestori ad aggiornare i piani di monitoraggio senza modificare l'autorizzazione. I gestori devono trasmettere i piani di monitoraggio aggiornati all’autorità competente per approvazione.»;
8)
l’articolo 7 è sostituito dal seguente:
«Articolo 7
Modifica degli impianti
Il gestore informa l’autorità competente in merito ad eventuali modifiche che preveda di apportare alla natura o al funzionamento dell'impianto, ovvero ad eventuali ampliamenti o riduzioni sostanziali di capacità dello stesso, modifiche che possono richiedere l’aggiornamento dell’autorizzazione ad emettere gas a effetto serra. L’autorità competente, ove lo ritenga necessario, procede a detto aggiornamento. In caso di cambiamento dell’identità del gestore dell’impianto l’autorità competente aggiorna l’autorizzazione per inserirvi il nome e l’indirizzo del nuovo gestore.»;
9)
l’articolo 9 è sostituito dal seguente:
«Articolo 9
Quantitativo comunitario di quote
Il quantitativo comunitario di quote rilasciate ogni anno a decorrere dal 2013 diminuisce in maniera lineare a partire dall’anno intermedio del periodo dal 2008 al 2012. Il quantitativo diminuisce di un fattore lineare pari all’1,74 % rispetto al quantitativo medio annuo totale di quote rilasciate dagli Stati membri conformemente alle decisioni della Commissione sui loro piani nazionali di assegnazione per il periodo dal 2008 al 2012.
La Commissione pubblica, entro il 30 giugno 2010, il quantitativo comunitario assoluto di quote per il 2013, basato sulle quote totali che sono state o saranno rilasciate dagli Stati membri conformemente alle decisioni della Commissione sui loro piani nazionali di assegnazione per il periodo dal 2008 al 2012.
La Commissione riesamina il fattore lineare e, se del caso, presenta una proposta al Parlamento europeo e al Consiglio a decorrere dal 2020, in vista dell’adozione di una decisione entro il 2025.»;
10)
è inserito il seguente articolo:
«Articolo 9 bis
Adeguamento del quantitativo comunitario di quote
1. Per gli impianti inseriti nel sistema comunitario nel periodo dal 2008 al 2012 a norma dell’articolo 24, paragrafo 1, il quantitativo di quote da rilasciare a decorrere dal 1o gennaio 2013 è adeguato per rispecchiare il quantitativo medio annuo di quote rilasciate per tali impianti nel periodo della loro inclusione, corretto secondo il fattore lineare di cui all’articolo 9.
2. Per gli impianti che esercitano le attività di cui all’allegato I e che sono inseriti nel sistema comunitario solo a partire dal 2013, gli Stati membri assicurano che i gestori di tali impianti presentino all’autorità competente responsabile i dati sulle emissioni debitamente giustificati e verificati in maniera indipendente affinché queste possano essere prese in considerazione ai fini dell’adeguamento del quantitativo comunitario di quote da rilasciare.
Tali dati devono essere presentati, entro il 30 aprile 2010, all’autorità competente responsabile secondo le disposizioni adottate ai sensi dell’articolo 14, paragrafo 1.
Se i dati trasmessi sono debitamente suffragati, l’autorità competente ne informa la Commissione entro il 30 giugno 2010 e il quantitativo di quote da rilasciare, corretto secondo il fattore lineare di cui all’articolo 9, è adeguato di conseguenza. Nel caso degli impianti che emettano gas a effetto serra diversi da CO2, l’autorità competente può notificare un quantitativo inferiore di emissioni in base al potenziale di riduzione delle emissioni di tali impianti.
3. La Commissione pubblica i quantitativi corretti di cui ai paragrafi 1 e 2 entro il 30 settembre 2010.
4. Con riferimento agli impianti che sono esclusi dal sistema comunitario ai sensi dell’articolo 27, il quantitativo comunitario di quote da rilasciare a decorrere dal 1o gennaio 2013 è rivisto al ribasso per rispecchiare la media annuale delle emissioni verificate di detti impianti nel periodo dal 2008 al 2010, adeguata secondo il fattore lineare di cui all’articolo 9.»;
11)
l’articolo 10 è sostituito dal seguente:
«Articolo 10
Messa all’asta delle quote
1. A decorrere dal 2013 gli Stati membri mettono all’asta tutte le quote che non sono assegnate gratuitamente a norma degli articoli 10 bis e 10 quater. Entro il 31 dicembre 2010 la Commissione determina e pubblica il quantitativo stimato di quote da mettere all’asta.
2. Il quantitativo totale di quote che ogni Stato membro mette all’asta è così costituito:
a)
l’88 % del quantitativo totale di quote messe all’asta è distribuito tra gli Stati membri in percentuali corrispondenti alla rispettiva percentuale di emissioni verificate nell’ambito del sistema comunitario per il 2005 o la media del periodo dal 2005 al 2007, qualunque sia il quantitativo superiore, dello Stato membro interessato;
b)
il 10 % del quantitativo totale di quote messe all’asta è distribuito tra alcuni Stati membri all’insegna della solidarietà e ai fini della crescita nella Comunità, incrementando in tal modo, delle percentuali indicate all’allegato II bis, la quantità di quote messe all’asta dai suddetti Stati a norma della lettera a); e
c)
il 2 % del quantitativo totale delle quote da mettere all’asta è distribuito tra gli Stati membri le cui emissioni di gas a effetto serra nel 2005 erano inferiori almeno del 20 % alle loro emissioni nell’anno di riferimento che sono loro applicabili nell’ambito del protocollo di Kyoto. La ripartizione di tale percentuale tra gli Stati membri interessati è stabilita nell’allegato II ter.
Ai fini della lettera a), per gli Stati membri che nel 2005 non hanno partecipato al sistema comunitario, la percentuale che li riguarda è calcolata utilizzando le loro emissioni verificate per il 2007 nell’ambito del sistema comunitario.
Se necessario, le percentuali di cui alle lettere b) e c), sono adeguate in proporzione per garantire che la distribuzione sia pari rispettivamente al 10 % e al 2 %.
3. Gli Stati membri stabiliscono l’uso dei proventi della vendita all’asta di quote. Almeno il 50 % dei proventi della vendita all’asta di quote di cui al paragrafo 2, comprese tutte le entrate connesse alle aste di cui al paragrafo 2, lettere b) e c), o l’equivalente in valore finanziario di tali entrate, è utilizzato per uno o più dei seguenti scopi:
a)
ridurre le emissioni dei gas a effetto serra, anche contribuendo al Fondo globale per l’efficienza energetica e le energie rinnovabili e al Fondo di adattamento così come reso operativo dalla conferenza di Poznan sui cambiamenti climatici (COP 14 e COP/MOP 4), favorire l’adattamento agli impatti dei cambiamenti climatici e finanziare attività di ricerca e sviluppo e progetti dimostrativi volti all’abbattimento delle emissioni e all’adattamento ai cambiamenti climatici, compresa la partecipazione alle iniziative realizzate nell’ambito del Piano strategico europeo per le tecnologie energetiche e delle piattaforme tecnologiche europee;
b)
sviluppare le energie rinnovabili al fine di rispettare l’impegno comunitario di utilizzare il 20 % di energia rinnovabile entro il 2020 e sviluppare altre tecnologie che contribuiscano alla transizione verso un’economia a basse emissioni di carbonio sicura e sostenibile e aiutare a rispettare l’impegno comunitario di incrementare l’efficienza energetica del 20 % per il 2020;
c)
favorire misure atte ad evitare la deforestazione e ad accrescere l’afforestazione e la riforestazione nei paesi in via di sviluppo che avranno ratificato l’accordo internazionale sui cambiamenti climatici; trasferire tecnologie e favorire l’adattamento agli effetti avversi del cambiamento climatico in tali paesi;
d)
favorire il sequestro mediante silvicoltura nella Comunità;
e)
incentivare la cattura e lo stoccaggio geologico ambientalmente sicuri di CO2, in particolare quello emesso dalle centrali a combustibili fossili solidi e da una serie di settori e sottosettori industriali, anche nei paesi terzi;
f)
incoraggiare il passaggio a modalità di trasporto pubblico a basse emissioni;
g)
finanziare la ricerca e lo sviluppo dell’efficienza energetica e delle tecnologie pulite nei settori che rientrano nella presente direttiva;
h)
favorire misure intese ad aumentare l’efficienza energetica e l’isolamento delle abitazioni o a fornire un sostegno finanziario per affrontare le problematiche sociali dei nuclei a reddito medio-basso;
i)
coprire le spese amministrative connesse alla gestione del sistema comunitario.
Si considera che gli Stati membri abbiano osservato le norme di cui al presente paragrafo qualora introducano e attuino, anche e soprattutto nei paesi in via di sviluppo, misure di sostegno fiscale o finanziario o politiche normative interne volte a promuovere il sostegno finanziario, che siano definite per gli scopi di cui al primo comma e che abbiano un valore equivalente ad almeno il 50 % dei proventi della vendita all’asta delle quote di cui al paragrafo 2, comprese tutte le entrate provenienti dalla vendita all’asta di cui al paragrafo 2, lettere b) e c).
Nella relazione che sono tenuti a presentate a norma della decisione n. 280/2004/CE gli Stati membri informano la Commissione sull’utilizzo dei proventi e sulle azioni adottate in conformità del presente paragrafo.
4. Entro il 30 giugno 2010 la Commissione adotta un regolamento sui tempi, sulla gestione e su altri aspetti riguardanti la vendita all’asta delle quote per garantire che le aste si svolgano in maniera aperta, trasparente, armonizzata e non discriminatoria. A tal fine, è opportuno che il processo sia prevedibile, segnatamente per quanto riguarda i tempi e la sequenza delle aste, nonché i volumi stimati delle quote da rendere disponibili.
Le aste sono concepite per garantire che:
a)
i gestori, ed in particolare le PMI che ricadono nel sistema comunitario, vi abbiano un accesso pieno, giusto ed equo;
b)
tutti i partecipanti abbiano contemporaneamente accesso alle stesse informazioni e non turbino il funzionamento dell’asta;
c)
l’organizzazione e la partecipazione all’asta sia efficace sotto il profilo dei costi e siano evitati costi amministrativi superflui; e
d)
l’accesso alle quote sia garantito agli impianti di piccole dimensioni.
Tale misura, intesa a modificare elementi non essenziali della presente direttiva, completandola, è adottata secondo la procedura di regolamentazione con controllo di cui all’articolo 23, paragrafo 3.
Gli Stati membri riferiscono sulla corretta applicazione delle regole che disciplinano la vendita all’asta in merito a ciascuna asta, in particolare per quanto riguarda l’accesso aperto ed equo, la trasparenza, la formazione del prezzo nonché gli aspetti tecnici e operativi. Tali relazioni sono presentate entro un mese dallo svolgimento dell’asta in questione e sono pubblicate sul sito web della Commissione.
5. La Commissione verifica il funzionamento del mercato europeo del carbonio. Ogni anno presenta al Parlamento europeo e al Consiglio una relazione sul funzionamento del mercato del carbonio, incluso lo svolgimento delle aste, la liquidità e i volumi scambiati. Se necessario, gli Stati membri garantiscono che ogni informazione pertinente sia trasmessa alla Commissione almeno due mesi prima che quest’ultima approvi la relazione.»;
12)
sono inseriti gli articoli seguenti:
«Articolo 10 bis
Norme comunitarie transitorie per l’armonizzazione delle procedure di assegnazione gratuita delle quote
1. Entro il 31 dicembre 2010 la Commissione adotta misure di attuazione comunitarie interamente armonizzate per l’assegnazione delle quote di cui ai paragrafi da 4, 5, 7 e 12, incluse le disposizioni necessarie per un’applicazione armonizzata del paragrafo 19.
Tali misure, intese a modificare elementi non essenziali della presente direttiva, completandola, sono adottate secondo la procedura di regolamentazione con controllo di cui all’articolo 23, paragrafo 3.
Le misure citate al primo comma definiscono, ove possibile, parametri di riferimento comunitari ex ante per garantire che l’assegnazione avvenga in modo da incentivare riduzioni delle emissioni di gas a effetto serra e tecniche efficienti sotto il profilo energetico, tenendo conto delle tecniche, dei prodotti sostitutivi e dei processi di produzione alternativi, della cogenerazione ad alto rendimento, del recupero energetico efficiente dei gas di scarico, della possibilità di utilizzare la biomassa e della cattura e dello stoccaggio di CO2, ove tali tecniche siano disponibili, e in modo da non incentivare l’incremento delle emissioni. Non vengono assegnate quote gratuite agli impianti di produzione di elettricità fatta eccezione per i casi di cui all’articolo 10 quater e per l’elettricità prodotta a partire da gas di scarico.
Per ciascun settore e sottosettore, il parametro di riferimento è calcolato, in linea di principio, per i prodotti finali piuttosto che per i materiali in ingresso, in modo da massimizzare le riduzioni delle emissioni di gas a effetto serra nonché il risparmio e l’efficienza energetica nell’intero processo produttivo del settore o del sottosettore interessato.
Nella definizione ex ante dei principi per la determinazione dei parametri di riferimento per ciascun settore e sottosettore, la Commissione consulta le parti in causa, inclusi i settori e i sottosettori interessati.
Al momento dell’approvazione di un accordo internazionale sui cambiamenti climatici da parte della Comunità, che comporti riduzioni vincolanti delle emissioni dei gas a effetto serra comparabili a quelle fissate dalla Comunità, la Commissione rivede le misure summenzionate affinché l’assegnazione delle quote a titolo gratuito avvenga unicamente se è pienamente giustificata a norma dell’accordo internazionale.
2. Nel definire i principi per la determinazione dei parametri di riferimento ex ante per i singoli settori o sottosettori, il punto di partenza è il livello medio delle prestazioni del 10 % degli impianti più efficienti di un settore o sottosettore della Comunità nel periodo 2007-2008. La Commissione consulta le parti in causa, inclusi i settori e i sottosettori interessati.
I regolamenti adottati ai sensi degli articoli 14 e 15 prevedono norme armonizzate in materia di monitoraggio, comunicazione e verifica delle emissioni di gas a effetto serra legate alla produzione, in vista della determinazione ex ante dei parametri di riferimento.
3. Fatti salvi i paragrafi 4 e 8 e a prescindere dall’articolo 10 quater, gli impianti di produzione di elettricità, gli impianti deputati alla cattura di CO2, le condutture per il trasporto di CO2 o i siti di stoccaggio di CO2 non beneficiano dell’assegnazione gratuita di quote.
4. Sono assegnate quote a titolo gratuito al teleriscaldamento e alla cogenerazione ad alto rendimento definita dalla direttiva 2004/8/CE in caso di domanda economicamente giustificabile, rispetto alla generazione di energia termica o frigorifera. Per ogni anno successivo al 2013 le quote totali assegnate a tali impianti per la produzione di calore sono adeguate applicando il fattore lineare di cui all’articolo 9.
5. Il quantitativo massimo annuo di quote utilizzato come base per calcolare le quote da assegnare agli impianti che non sono contemplati dal paragrafo 3 e che non sono nuovi entranti non devono superare la somma:
a)
del quantitativo comunitario totale annuo di quote, determinato ai sensi dell’articolo 9, moltiplicato per la percentuale di emissioni generate da impianti non contemplati dal paragrafo 3 rispetto al totale delle emissioni medie verificate nel periodo dal 2005 al 2007, prodotte da impianti rientranti nel sistema comunitario nel periodo dal 2008 al 2012; e
b)
del totale delle emissioni medie annue verificate prodotte nel periodo dal 2005 al 2007 da impianti inclusi nel sistema comunitario soltanto a partire dal 2013 e non contemplati dal paragrafo 3, adeguato applicando il fattore lineare di cui all’articolo 9.
Ove necessario si applica un fattore di correzione transettoriale uniforme.
6. Gli Stati membri possono altresì adottare misure finanziarie a favore di settori o sottosettori considerati esposti a un rischio elevato di rilocalizzazione delle emissioni di carbonio a causa dei costi connessi alle emissioni di gas a effetto serra trasferiti sui prezzi dell’energia elettrica, al fine di compensare tali costi e ove tali misure finanziarie siano conformi alle norme sugli aiuti di Stato applicabili e da adottare in tale ambito.
Tali misure sono basate sui parametri di riferimento ex ante delle emissioni indirette di CO2 per unità di produzione. I parametri di riferimento ex ante sono calcolati per un dato settore o sottosettore come il prodotto del consumo di energia elettrica per unità di produzione corrispondente alle tecnologie disponibili più efficienti e delle emissioni di CO2 del relativo mix di produzione di energia elettrica in Europa.
7. Il cinque per cento (5 %) del quantitativo comunitario totale di quote determinato conformemente agli articoli 9 e 9 bis per il periodo dal 2013 al 2020 è accantonato per i nuovi entranti e rappresenta il quantitativo massimo da assegnare ai nuovi entranti secondo le norme adottate ai sensi del paragrafo 1 del presente articolo. Le quote accantonate di tale riserva comunitaria che non sono né assegnate ai nuovi entranti né utilizzate ai sensi dei paragrafi 8, 9 o 10 del presente articolo nel periodo dal 2013 al 2020 sono messe all’asta dagli Stati membri, tenendo conto del grado in cui gli impianti negli Stati membri hanno beneficiato di tale riserva, ai sensi dell’articolo 10, paragrafo 2 e, per quanto riguarda le modalità dettagliate e i tempi, ai sensi dell’ 10, paragrafo 4, nonché delle relative disposizioni di attuazione.
Gli importi assegnati sono adeguati applicando il fattore lineare di cui all’articolo 9.
Non sono assegnate quote a titolo gratuito ai nuovi entranti per la produzione di energia elettrica.
Entro il 31 dicembre 2010 la Commissione adotta norme armonizzate relative all’applicazione della definizione di “nuovo entrante”, in particolare in relazione alla definizione di “ampliamento sostanziale”.
Tali misure, intese a modificare elementi non essenziali della presente direttiva, completandola, sono adottate secondo la procedura di regolamentazione con controllo di cui all’articolo 23, paragrafo 3.
8. Fino a 300 milioni di quote accantonate nella riserva per i nuovi entranti sono disponibili fino al 31 dicembre 2015 per contribuire a promuovere la creazione e il funzionamento di un massimo di 12 progetti dimostrativi su scala commerciale, mirati alla cattura e allo stoccaggio geologico ambientalmente sicuri di CO2, nonché di progetti dimostrativi relativi alle tecnologie innovative per le energie rinnovabili nel territorio dell’Unione.
Le quote sono concesse a progetti dimostrativi che prevedono lo sviluppo, con una distribuzione geograficamente equilibrata, di un’ampia gamma di CCS e di tecnologie innovative per le energie rinnovabili che non sono ancora sostenibili dal punto di vista commerciale. La loro concessione è subordinata alle emissioni evitate di CO2 verificate.
I progetti sono selezionati sulla base di criteri oggettivi e trasparenti che includono requisiti relativi allo scambio di conoscenze. Tali criteri e le misure sono adottati secondo la procedura di regolamentazione con controllo di cui all’articolo 23, paragrafo 3, e sono resi pubblici.
Sono accantonate delle quote per i progetti che soddisfano i criteri di cui al terzo comma. Il sostegno a tali progetti è fornito per il tramite degli Stati membri ed è complementare rispetto a un sostanziale cofinanziamento da parte del gestore dell’impianto. I progetti possono anche essere cofinanziati dagli Stati membri interessati e attraverso altri strumenti. Nessun progetto che superi il 15 % del quantitativo totale delle quote disponibili a tal fine beneficia di un sostegno attraverso il meccanismo di cui al presente paragrafo. Si tiene conto di tali quote ai sensi del paragrafo 7.
9. La Lituania, che, a norma dell’articolo 1 del protocollo n. 4 sulla centrale nucleare di Ignalina nel paese, allegato all’atto di adesione del 2003, si è impegnata a chiudere l’unità 2 della centrale in questione entro il 31 dicembre 2009, può, se il totale delle emissioni lituane verificate nel periodo dal 2013 al 2015 nell’ambito del sistema comunitario supera la somma delle quote rilasciate a titolo gratuito agli impianti lituani per le emissioni dovute alla produzione di energia elettrica in quel determinato periodo e tre ottavi delle quote che la Lituania deve mettere all’asta per il periodo 2013-2020, avvalersi delle quote della riserva per i nuovi entranti per la vendita all’asta, conformemente al regolamento di cui all’articolo 10, paragrafo 4. Il quantitativo massimo di tali quote equivale alle emissioni in eccesso nel periodo in questione, purché tale sforamento derivi da un incremento delle emissioni imputabile alla produzione di energia elettrica, detratto il quantitativo delle quote che in quello Stato membro hanno superato, nel periodo dal 2008 al 2012, le emissioni verificate nell’ambito del sistema comunitario in Lituania durante il medesimo periodo. Si tiene conto di tali quote ai sensi del paragrafo 7.
10. Gli Stati membri con una rete elettrica interconnessa con la Lituania e che nel 2007 importavano da tale paese oltre il 15 % del loro fabbisogno interno di energia elettrica per il proprio consumo e in cui le emissioni siano aumentate in ragione di investimenti in nuovi impianti di produzione di energia elettrica, possono applicare il paragrafo 9 per analogia alle condizioni ivi stabilite.
11. Fatto salvo l’articolo 10 ter, nel 2013 il quantitativo di quote assegnate a titolo gratuito a norma dei paragrafi da 4 a 7 del presente articolo corrisponde all’80 % del quantitativo determinato secondo le modalità di cui al paragrafo 1. Successivamente le quote assegnate a titolo gratuito diminuiscono ogni anno di un importo uguale, raggiungendo una percentuale del 30 % nel 2020, in vista della loro completa cessazione nel 2027.
12. Fatto salvo l’articolo 10 ter, nel 2013 e in ogni anno successivo fino al 2020, agli impianti che operano in settori o sottosettori esposti a un rischio elevato di rilocalizzazione delle emissioni di carbonio sono assegnate, ai sensi del paragrafo 1, quote a titolo gratuito per un importo che può raggiungere il 100 % del quantitativo determinato conformemente alle misure di cui al paragrafo 1.
13. Entro il 31 dicembre 2009, e successivamente ogni cinque anni, previa discussione in seno al Consiglio europeo, la Commissione determina un elenco dei settori o dei sottosettori di cui al paragrafo 12 sulla base dei criteri di cui ai paragrafi da 14 a 17.
Ogni anno, di propria iniziativa o su richiesta di uno Stato membro, la Commissione può aggiungere all’elenco di cui al primo comma un settore o sottosettore ove sia possibile dimostrare, in una relazione analitica, che il settore o sottosettore in questione soddisfa i criteri di cui ai paragrafi da 14 a 17, a seguito di un cambiamento che ha avuto un impatto sostanziale sulle attività del settore o del sottosettore.
Ai fini del presente articolo, la Commissione consulta gli Stati membri, i settori o i sottosettori in causa e altre parti interessate.
Tali misure, intese a modificare elementi non essenziali della presente direttiva, completandola, sono adottate secondo la procedura di regolamentazione con controllo di cui all’articolo 23, paragrafo 3.
14. Per determinare i settori o i sottosettori di cui al paragrafo 12, la Commissione valuta, a livello comunitario, in quale misura il settore o il sottosettore interessato, al pertinente livello di disaggregazione, sia in grado di trasferire il costo diretto delle quote necessarie e i costi indiretti derivanti dall’aumento dei prezzi dell’energia elettrica, a seguito dell’attuazione della presente direttiva, sui prezzi dei prodotti, senza che ciò comporti la perdita di una quota importante di mercato a vantaggio di impianti meno efficienti in termini di emissioni di carbonio al di fuori del territorio comunitario. Tali valutazioni sono basate sul prezzo medio del carbonio in funzione della valutazione d’impatto della Commissione a corredo del pacchetto delle misure di attuazione degli obiettivi dell’Unione europea sui cambiamenti climatici e le energie rinnovabili per il 2020 e, se disponibili, sui dati relativi agli scambi commerciali, alla produzione e al valore aggiunto degli ultimi tre anni per ciascun settore o sottosettore.
15. Un settore o sottosettore è ritenuto esposto a un rischio elevato di rilocalizzazione delle emissioni di carbonio se:
a)
la somma dei costi aggiuntivi diretti e indiretti generati dall’attuazione della presente direttiva può comportare un aumento sensibile dei costi di produzione, calcolati come percentuale del valore aggiunto lordo, di almeno il 5 %; e
b)
l’intensità degli scambi con paesi terzi, intesa come il rapporto tra la somma del valore delle esportazioni verso paesi terzi e del valore delle importazioni da tali paesi e il volume complessivo del mercato per la Comunità (volume d’affari annuo più importazioni totali dai paesi terzi), è superiore al 10 %.
16. Fatto salvo il paragrafo 15, un settore o sottosettore si considera inoltre esposto a un rischio elevato di rilocalizzazione delle emissioni di carbonio se:
a)
la somma dei costi aggiuntivi diretti e indiretti derivanti dall’attuazione della presente direttiva può comportare un aumento particolarmente elevato dei costi di produzione, calcolati come percentuale del valore aggiunto lordo, di almeno il 30 %; o
b)
l’intensità degli scambi con paesi terzi, intesa come il rapporto tra la somma del valore delle esportazioni verso paesi terzi e del valore delle importazioni da tali paesi e il volume complessivo del mercato per la Comunità (volume d’affari annuo più importazioni totali dai paesi terzi), è superiore al 30 %.
17. L’elenco di cui al paragrafo 13 può essere integrato dopo il completamento di una valutazione qualitativa, tenendo conto, qualora siano disponibili i dati pertinenti, dei seguenti criteri:
a)
la misura in cui i singoli impianti del settore o sottosettore interessato sono in grado di ridurre i livelli di emissione o il consumo di energia elettrica, tenendo conto se del caso del possibile aumento dei costi di produzione derivante dall’investimento corrispondente, ad esempio applicando le tecniche più efficienti;
b)
le caratteristiche attuali e previste del mercato, anche allorché l’esposizione commerciale o i tassi di crescita dei costi diretti e indiretti sono vicini ai massimali di cui al paragrafo 16;
c)
i margini di profitto, quali indicatori potenziali per le decisioni d’investimento a lungo termine o di trasferimento;
18. L’elenco di cui al paragrafo 13 è definito dopo aver tenuto conto, ove siano disponibili i relativi dati, di quanto segue:
a)
la misura in cui i paesi terzi, che rappresentano una parte determinante della produzione globale di prodotti in settori o sottosettori ritenuti a rischio di rilocalizzazione delle emissioni di carbonio, si impegnano seriamente a ridurre le emissioni di gas a effetto serra nei settori o sottosettori interessati in una misura comparabile a quella della Comunità ed entro lo stesso lasso di tempo; e
b)
la misura in cui l’efficienza in termini di emissioni di carbonio degli impianti situati in tali paesi è comparabile a quella della Comunità.
19. Non sono assegnate quote a titolo gratuito a un impianto che ha cessato l’attività, a meno che il gestore non dimostri all’autorità competente che tale impianto riprenderà la produzione entro un determinato e ragionevole lasso di tempo. Si considera che abbiano cessato l’attività gli impianti per i quali è scaduta o è stata ritirata l’autorizzazione ad emettere gas a effetto serra e quelli per i quali l’attività o la ripresa dell’attività sono tecnicamente impossibili.
20. Tra le misure adottate ai sensi del paragrafo 1, la Commissione include provvedimenti atti a definire gli impianti che cessano parzialmente la loro attività o riducono in misura significativa la loro capacità, e provvedimenti per adeguare di conseguenza, se del caso, il livello delle quote assegnate a titolo gratuito a tali impianti.
Articolo 10 ter
Misure di sostegno a favore di determinate industrie ad elevata intensità energetica nell’eventualità di una rilocalizzazione delle emissioni di carbonio
1. Entro il 30 giugno 2010, sulla scorta dell’esito dei negoziati internazionali, della misura in cui questi garantiscono riduzioni delle emissioni globali di gas a effetto serra e previa consultazione di tutte le parti sociali interessate, la Commissione presenta al Parlamento europeo e al Consiglio una relazione analitica nella quale valuta la situazione dei settori e sottosettori ad alta intensità energetica considerati esposti ad un rischio elevato di rilocalizzazione delle emissioni di carbonio. La relazione è corredata delle eventuali proposte ritenute opportune, che possono comprendere:
a)
l’adeguamento della percentuale di quote che tali settori o sottosettori hanno ricevuto a titolo gratuito ai sensi dell’articolo 10 bis;
b)
l’inclusione nel sistema comunitario degli importatori di prodotti che sono fabbricati dai settori o sottosettori determinati a norma dell’articolo 10 bis;
c)
la valutazione dell’impatto della rilocalizzazione delle emissioni di carbonio sulla sicurezza energetica degli Stati membri, in particolare allorché le connessioni elettriche con il resto dell’Unione sono insufficienti e in presenza di connessioni elettriche con i paesi terzi, e delle misure appropriate a tale riguardo.
Quando si esaminano le misure più opportune da adottare si tiene conto anche di eventuali accordi settoriali vincolanti che garantiscano riduzioni delle emissioni globali di gas a effetto serra dell’entità necessaria per combattere efficacemente i cambiamenti climatici e che siano controllabili, verificabili e soggette a disposizioni obbligatorie in materia di controllo dell’applicazione.
2. Entro il 31 marzo 2011 la Commissione esamina se le decisioni adottate in merito alla proporzione di quote ricevute a titolo gratuito da settori o sottosettori ai sensi del paragrafo 1, tra cui l’effetto della definizione di parametri ex ante ai sensi dell’articolo 10 bis, paragrafo 2, sono suscettibili di incidere in maniera significativa sul quantitativo di quote che gli Stati membri devono mettere all’asta ai sensi dell’articolo 10, paragrafo 2, lettera b), rispetto a uno scenario di messa all’asta integrale per tutti i settori nel 2020. Se del caso la Commissione formula proposte adeguate al Parlamento europeo e al Consiglio, tenendo conto delle eventuali incidenze di tali proposte sulla ripartizione.
Articolo 10 quater
Opzione di assegnazione di quote a titolo gratuito per un periodo transitorio ai fini dell’ammodernamento della produzione di energia elettrica
1. In deroga all’articolo 10 bis, paragrafi da 1 a 5, gli Stati membri possono assegnare quote a titolo gratuito per un periodo transitorio agli impianti per la produzione di energia elettrica in funzione prima del 31 dicembre 2008 o agli impianti per la produzione di energia elettrica per i quali il processo d’investimento è stato fisicamente avviato entro la medesima data, purché siano soddisfatte le seguenti condizioni:
a)
nel 2007 la rete elettrica nazionale non era collegata, direttamente o indirettamente, al sistema di rete interconnesso gestito dall’Unione europea per il Coordinamento della Trasmissione di Elettricità (UCTE); oppure
b)
nel 2007 la rete elettrica nazionale era collegata, direttamente o indirettamente, alla rete gestita dall’UCTE solamente attraverso un’unica linea con una capacità inferiore a 400 MW; oppure
c)
nel 2006 oltre il 30 % dell’energia elettrica era prodotto da un unico combustibile fossile e il PIL pro capite ai prezzi di mercato non superava il 50 % del PIL pro capite medio ai prezzi di mercato della Comunità.
Lo Stato membro interessato presenta alla Commissione un piano nazionale che prevede investimenti nel riadeguamento e nel potenziamento delle infrastrutture e nelle tecnologie pulite. Il piano nazionale prevede altresì la diversificazione del mix energetico e delle fonti di approvvigionamento per un importo per quanto possibile equivalente al valore di mercato delle quote assegnate a titolo gratuito riguardo agli investimenti previsti, come pure disposizioni relative al controllo e all’esecuzione degli investimenti previsti, tenendo conto nel contempo della necessità di contenere al massimo possibili rincari dei prezzi direttamente correlabili. Lo Stato membro interessato presenta annualmente alla Commissione una relazione sugli investimenti effettuati nell’ammodernamento delle infrastrutture e nelle tecnologie pulite. Gli investimenti realizzati a partire dal 25 giugno 2009 possono essere calcolati a tal fine.
2. Le quote assegnate a titolo gratuito per un periodo transitorio sono detratte dal quantitativo di quote che lo Stato membro interessato avrebbe messo all’asta ai sensi dell’articolo 10, paragrafo 2. Nel 2013 il totale delle quote assegnate a titolo gratuito per un periodo transitorio non supera il 70 % delle emissioni medie annuali verificate per il periodo 2005-2007 da tali impianti di produzione di energia elettrica, corrispondente al consumo nazionale complessivo lordo dello Stato membro interessato, ed è in seguito gradualmente ridotto fino ad arrivare alla cessazione dell’assegnazione a titolo gratuito nel 2020. Per gli Stati membri che nel 2005 non hanno partecipato al sistema comunitario, le relative emissioni sono calcolate avvalendosi delle loro emissioni verificate per il 2007 nell’ambito del sistema comunitario.
Lo Stato membro interessato può decidere che le quote assegnate ai sensi del presente articolo possano essere utilizzate dal gestore dell’impianto in questione solamente per la restituzione delle quote ai sensi dell’articolo 12, paragrafo 3, in relazione alle emissioni dello stesso impianto nell’anno per cui le quote sono assegnate.
3. Le quote assegnate ai gestori si basano su quelle assegnate in relazione alle emissioni verificate nel periodo 2005-2007 ovvero, per gli impianti che utilizzano diversi combustibili, su un parametro di efficienza ex ante basato sulla media ponderata dei livelli di emissione degli impianti di produzione di elettricità più efficienti in termini di emissioni dei gas a effetto serra che rientrano nell’ambito del sistema comunitario. La ponderazione può rispecchiare le percentuali dei diversi combustibili nella produzione di energia elettrica nello Stato membro interessato. Secondo la procedura di regolamentazione di cui all’articolo 23, paragrafo 2, la Commissione definisce orientamenti al fine di garantire che il metodo di assegnazione eviti indebite distorsioni della concorrenza e riduca al minimo gli impatti negativi sugli incentivi per ridurre le emissioni.
4. Tutti gli Stati membri che applicano il presente articolo impongono agli impianti per la produzione di energia elettrica e ai gestori di rete che ne beneficiano di riferire ogni dodici mesi sulla realizzazione degli investimenti che figurano nel loro piano nazionale. Gli Stati membri presentano alla Commissione delle relazioni al riguardo, che sono rese pubbliche.
5. Tutti gli Stati membri che intendono assegnare quote sulla base del presente articolo presentano alla Commissione, entro il 30 settembre 2011, una domanda in cui figurano il metodo di assegnazione proposto e le singole quote. La domanda contiene:
a)
la prova che lo Stato membro soddisfa almeno una delle condizioni di cui al paragrafo 1;
b)
un elenco degli impianti inclusi nella domanda e il quantitativo di quote da assegnare a ciascun impianto ai sensi del paragrafo 3 e in conformità degli orientamenti della Commissione;
c)
la documentazione di cui al paragrafo 1, secondo comma;
d)
disposizioni relative al controllo e all’esecuzione degli investimenti previsti nel piano nazionale;
e)
informazioni da cui risulti che le assegnazioni non provocano indebite distorsioni della concorrenza.
6. La Commissione valuta la domanda sulla base degli elementi di cui al paragrafo 5 e può respingere la domanda, o qualsiasi aspetto della stessa, entro sei mesi dal ricevimento delle informazioni pertinenti.
7. Due anni prima della fine del periodo transitorio durante il quale uno Stato membro può assegnare quote a titolo gratuito agli impianti per la produzione di energia elettrica in funzione entro il 31 dicembre 2008, la Commissione valuta i progressi compiuti nell’attuazione del piano nazionale. Se, su richiesta dello Stato membro interessato, la Commissione rileva la necessità di un’eventuale proroga del suddetto termine, essa può presentare al Parlamento europeo e al Consiglio proposte adeguate, comprese le condizioni che andranno soddisfatte nel caso di una proroga del termine in questione.»;
13)
gli articoli 11 e 11 bis sono sostituiti dai seguenti:
«Articolo 11
Misure nazionali di attuazione
1. Gli Stati membri pubblicano e trasmettono alla Commissione, entro il 30 settembre 2011, l’elenco degli impianti situati nel loro territorio che ricadono nell’ambito di applicazione della presente direttiva e le quote eventualmente assegnate a titolo gratuito a ciascuno dei suddetti impianti e calcolate a norma dell’articolo 10 bis, paragrafo 1 e dell’articolo 10 quater.
2. Entro il 28 febbraio di ogni anno, le autorità competenti rilasciano il quantitativo di quote da assegnare per quell’anno, calcolato a norma degli articoli 10, 10 bis e 10 quater.
3. Gli Stati membri non possono assegnare quote a titolo gratuito ai sensi del paragrafo 2 agli impianti per i quali la Commissione ha respinto l’iscrizione nell’elenco di cui al paragrafo 1.
Articolo 11 bis
Utilizzo di CER e di ERU derivanti da attività di progetto nell’ambito del sistema comunitario prima dell’entrata in vigore di un accordo internazionale sui cambiamenti climatici
1. Fatta salva l’applicazione dell’articolo 28, paragrafi 3 e 4, si applicano i paragrafi da 2 a 7 del presente articolo.
2. Nella misura in cui i gestori o gli operatori aerei non abbiano utilizzato interamente i livelli di CER e di ERU consentiti dagli Stati membri per il periodo dal 2008 al 2012 o che sia stato concesso un diritto a utilizzare i crediti a norma del paragrafo 8, i gestori possono chiedere all’autorità competente che vengano loro rilasciate quote a partire dal 2013 in cambio delle CER e delle ERU rilasciate fino al 2012 per le riduzioni delle emissioni derivanti da tipi di progetti ammissibili per essere utilizzati nell’ambito del sistema comunitario nel periodo dal 2008 al 2012.
Fino al 31 marzo 2015 l’autorità competente procede allo scambio su richiesta.
3. Nella misura in cui i gestori o gli operatori aerei non abbiano utilizzato interamente i livelli di CER e di ERU consentiti dagli Stati membri per il periodo dal 2008 al 2012, o sia stato concesso un diritto a utilizzare crediti a norma del paragrafo 8, le autorità competenti li autorizzano a scambiare le CER e le ERU derivanti da progetti registrati prima del 2013 e rilasciate per le riduzioni delle emissioni ottenute a partire dal 2013 con quote valide a decorrere dal 2013.
Il primo comma si applica alle CER e alle ERU per tutti i tipi di progetti ammissibili per essere utilizzati nell’ambito del sistema comunitario nel periodo dal 2008 al 2012.
4. Nella misura in cui i gestori o gli operatori aerei non abbiano utilizzato interamente i livelli di CER e di ERU consentiti dagli Stati membri per il periodo dal 2008 al 2012, o sia stato concesso un diritto a utilizzare crediti a norma del paragrafo 8, le autorità competenti li autorizzano a scambiare le CER rilasciate per le riduzioni delle emissioni ottenute a partire dal 2013 con quote derivanti da progetti nuovi avviati a partire dal 2013 nei paesi meno sviluppati.
Il primo comma si applica alle CER derivanti da tutti i tipi di progetti ammissibili per essere utilizzati nell’ambito del sistema comunitario nel periodo dal 2008 al 2012 fino a quando i paesi interessati non avranno ratificato un pertinente accordo con la Comunità o fino al 2020, se tale data è anteriore.
5. Nella misura in cui i gestori o gli operatori aerei non abbiano utilizzato interamente i livelli di CER e di ERU consentiti dagli Stati membri per il periodo dal 2008 al 2012, o sia stato concesso un diritto a utilizzare crediti a norma del paragrafo 8, e qualora i negoziati su un accordo internazionale sui cambiamenti climatici non siano conclusi entro il 31 dicembre 2009, i crediti derivanti da progetti o da altre attività di abbattimento delle emissioni possono essere utilizzati nell’ambito del sistema comunitario sulla base degli accordi sottoscritti con i paesi terzi, precisandone il livello di utilizzo. In base ai suddetti accordi, i gestori possono utilizzare i crediti derivanti dalle attività di progetto realizzate nei paesi terzi summenzionati al fine di ottemperare ai rispettivi obblighi nel contesto del sistema comunitario.
6. Gli accordi di cui al paragrafo 5 prevedono che, nell’ambito del sistema comunitario, possano essere utilizzati crediti derivanti da tipi di progetti ammissibili per essere utilizzati nell’ambito del sistema comunitario nel periodo dal 2008 al 2012, tra cui le tecnologie efficienti sotto il profilo energetico o per la produzione di energia da fonti rinnovabili e promuovono il trasferimento tecnologico e lo sviluppo sostenibile. Tali accordi possono inoltre prevedere l’utilizzo di crediti derivanti da progetti quando il livello di riferimento utilizzato è inferiore al quantitativo di quote assegnate a titolo gratuito a norma dell’articolo 10 bis o è inferiore ai livelli stabiliti dalla normativa comunitaria.
7. Una volta concluso un accordo internazionale sui cambiamenti climatici, nell’ambito del sistema comunitario sono accettati, a partire dal 1o gennaio 2013, solo i crediti derivanti da progetti realizzati nei paesi terzi che hanno ratificato l’accordo.
8. Tutti i gestori esistenti sono autorizzati a utilizzare crediti nel periodo 2008-2020 o fino alla quantità loro assegnata nel periodo dal 2008 al 2012 o fino a una quantità corrispondente a una percentuale, non inferiore all’11 %, delle quote loro assegnate nel periodo 2008-2012, qualunque sia il quantitativo superiore.
I gestori hanno la facoltà di utilizzare crediti al di là della percentuale dell’11 % di cui al primo comma, fino a una quantità che risulta nella combinazione delle quote loro assegnate a titolo gratuito nel periodo 2008-2012 con la loro quota complessiva di crediti di progetto pari a una specifica percentuale delle loro emissioni verificate nel periodo dal 2005 al 2007.
I nuovi entranti, tra cui quelli del periodo dal 2008 al 2012 che non hanno ricevuto né quote a titolo gratuito né un diritto a utilizzare CER ed ERU nel periodo dal 2008 al 2012, come pure i nuovi settori, hanno la facoltà di utilizzare crediti fino a una quantità corrispondente a una percentuale, non inferiore al 4,5 %, delle loro emissioni verificate nel periodo dal 2013 al 2020. Gli operatori aerei hanno la facoltà di utilizzare crediti fino a una quantità corrispondente a una percentuale, non inferiore all’1,5 %, delle loro emissioni verificate nel periodo dal 2013 al 2020.
Sono adottate misure per definire le percentuali esatte applicabili a norma del primo, del secondo e del terzo comma. Almeno un terzo del quantitativo supplementare da distribuire ai gestori esistenti oltre alla prima percentuale menzionata nel primo comma è distribuito ai gestori che hanno registrato in media il livello più basso di quote a titolo gratuito e di utilizzo dei crediti di progetto nel periodo dal 2008 al 2012.
Tali misure garantiscono che l’utilizzo complessivo dei crediti concessi non superi il 50 % delle riduzioni a livello della Comunità al di sotto dei livelli del 2005 dei settori esistenti nell’ambito del sistema comunitario per il periodo dal 2008 al 2020 e il 50 % delle riduzioni a livello della Comunità al di sotto dei livelli 2005 dei nuovi settori e di quello del trasporto aereo per il periodo dalla data del loro inserimento nel sistema comunitario al 2020.
Tali misure, intese a modificare elementi non essenziali della presente direttiva, completandola, sono adottate secondo la procedura di regolamentazione con controllo di cui all’articolo 23, paragrafo 3.
9. A decorrere dal 1o gennaio 2013 possono essere applicate misure volte a limitare l’utilizzo di crediti specifici derivanti da tipi di progetti.
Tali misure stabiliscono inoltre la data a decorrere dalla quale l’utilizzo dei crediti a norma dei paragrafi da 1 a 4 è conforme alle misure stesse. Tale data cade al più presto sei mesi dopo l’adozione delle misure o, al più tardi, tre anni dopo tale adozione.
Tali misure, intese a modificare elementi non essenziali della presente direttiva, completandola, sono adottate secondo la procedura di regolamentazione con controllo di cui all’articolo 23, paragrafo 3. Ove uno Stato membro lo richieda, la Commissione valuta la possibilità di presentare al comitato una bozza delle misure da adottare.»;
14)
all’articolo 11 ter, paragrafo 1, è aggiunto il comma seguente:
«La Comunità e gli Stati membri autorizzano le attività di progetto solo quando tutti i partecipanti al progetto hanno sede in un paese che ha concluso l’accordo internazionale relativo a tali progetti o in un paese o entità sub-federale o regionale connessi al sistema comunitario a norma dell’articolo 25.»;
15)
l’articolo 12 è modificato come segue:
a)
è inserito il paragrafo seguente:
«1 bis. Entro il 31 dicembre 2010 la Commissione esamina se il mercato delle quote di emissione sia adeguatamente protetto dall’abuso di informazioni privilegiate o dalla manipolazione del mercato e, se del caso, formula proposte intese a garantire tale protezione. Le pertinenti disposizioni della direttiva 2003/6/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 28 gennaio 2003, relativa all’abuso di informazioni privilegiate e alla manipolazione del mercato (abusi di mercato) (14), possono essere utilizzate, con gli eventuali adattamenti necessari ai fini di una loro applicazione al commercio dei prodotti di base.
b)
è inserito il paragrafo seguente:
«3 bis. Non sussiste l’obbligo di restituzione delle quote per le emissioni di cui sono stati verificati la cattura e il trasporto ai fini dello stoccaggio permanente presso un impianto per cui è in vigore un’autorizzazione ai sensi della direttiva 2009/31/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 23 aprile 2009, sullo stoccaggio geologico del biossido di carbonio (15).
c)
è aggiunto il paragrafo seguente:
«5. I paragrafi 1 e 2 si applicano fatto salvo l’articolo 10 quater.»;
16)
l’articolo 13 è sostituito dal seguente:
«Articolo 13
Validità delle quote
1. Le quote rilasciate a partire dal 1o gennaio 2013 sono valide per le emissioni prodotte durante periodi di otto anni con inizio il 1o gennaio 2013.
2. Quattro mesi dopo l’inizio di ciascun periodo di cui al paragrafo 1, l’autorità competente cancella le quote che non sono più valide e che non sono state restituite e cancellate ai sensi dell’articolo 12.
Gli Stati membri rilasciano quote di emissioni per il periodo in corso a persone le cui quote di emissioni siano state cancellate a norma del primo comma.»;
17)
l’articolo 14 è sostituito dal seguente:
«Articolo 14
Monitoraggio e comunicazione delle emissioni
1. Entro il 31 dicembre 2011 la Commissione adotta un regolamento sul monitoraggio e la comunicazione delle emissioni e, se opportuno, i dati riguardanti le attività, dalle attività che figurano nell’allegato I, per il monitoraggio e la comunicazione dei dati relativi alle tonnellate-chilometro ai fini della domanda di cui agli articoli 3 sexies e 3 septies, ispirandosi ai principi di monitoraggio e comunicazione delle emissioni definiti nell’allegato IV e specificando, nelle prescrizioni relative al monitoraggio e alla comunicazione delle emissioni, il potenziale di riscaldamento globale di ciascun gas a effetto serra considerato.
Tale misura, intesa a modificare elementi non essenziali della presente direttiva, completandola, è adottata secondo la procedura di regolamentazione con controllo di cui all’articolo 23, paragrafo 3.
2. Il regolamento di cui al paragrafo 1 tiene conto dei dati scientifici più accurati e aggiornati disponibili, in particolare quelli forniti dall’IPCC, e può anche imporre ai gestori l’obbligo di comunicare le emissioni derivanti dalla produzione di beni da parte di industrie ad alta intensità energetica che possono essere esposte alla concorrenza internazionale. Tale regolamento può specificare inoltre che tali informazioni siano verificate in maniera indipendente.
Tali obblighi possono comprendere la comunicazione delle emissioni prodotte dagli impianti di produzione di elettricità che ricadono nel sistema comunitario e connesse alla produzione dei beni summenzionati.
3. Gli Stati membri provvedono affinché ogni gestore di un impianto o operatore aereo controlli e comunichi all’autorità competente le emissioni rilasciate durante ciascun anno civile dall’impianto o, a decorrere dal 1o gennaio 2010, dall’aeromobile che gestisce, dopo la fine di tale anno, secondo quanto stabilito dal regolamento di cui al paragrafo 1.
4. Il regolamento di cui al paragrafo 1 può includere requisiti relativi all’uso di sistemi automatizzati e formati per lo scambio di dati, onde armonizzare la comunicazione tra gestori, verificatori e autorità competenti, in merito al piano di monitoraggio, alla comunicazione annua delle emissioni e alle attività di verifica.»;
18)
l’articolo 15 è modificato come segue:
a)
il titolo è sostituito dal seguente:
b)
sono aggiunti i paragrafi seguenti:
«Entro il 31 dicembre 2011 la Commissione adotta un regolamento per la verifica delle comunicazioni delle emissioni sulla base dei principi esposti nell’allegato V, e per l’accreditamento e la supervisione dei verificatori. Esso specifica le condizioni per l’accreditamento e la revoca di quest’ultimo, per il riconoscimento reciproco e per l’eventuale valutazione inter pares degli enti di accreditamento.
Tale misura, intesa a modificare elementi non essenziali della presente direttiva, completandola, è adottata secondo la procedura di regolamentazione con controllo di cui all’articolo 23, paragrafo 3.»;
19)
è inserito il seguente articolo:
«Articolo 15 bis
Comunicazione di informazioni e segreto professionale
Gli Stati membri e la Commissione provvedono a che tutte le decisioni e le comunicazioni concernenti la quantità e l’assegnazione delle quote, nonché il monitoraggio, la comunicazione e la verifica delle emissioni siano immediatamente divulgate in maniera sistematica garantendo un accesso non discriminatorio.
Le informazioni coperte da segreto professionale non possono essere divulgate a nessun’altra persona o autorità tranne nei casi previsti dalla legge, dalle regolamentazioni o dalle disposizioni amministrative applicabili.»;
20)
all’articolo 16, il paragrafo 4 è sostituito dal seguente:
«4. L’ammenda per le emissioni in eccesso rispetto alle quote assegnate a partire dal 1o gennaio 2013 è adeguata in base all’indice europeo dei prezzi al consumo.»;
21)
l’articolo 19 è modificato come segue:
a)
il paragrafo 1 è sostituito dal seguente:
«1. Le quote rilasciate a decorrere dal 1o gennaio 2012 sono conservate nel registro comunitario ai fini dell’esecuzione delle procedure relative alla gestione dei conti di deposito aperti nello Stato membro e l’assegnazione, la restituzione e l’annullamento delle quote di cui al paragrafo 3.
Ogni Stato membro è in grado di assicurare l’esecuzione delle operazioni autorizzate in base al protocollo UNFCCC o al protocollo di Kyoto.»;
b)
è aggiunto il paragrafo seguente:
«4. Il regolamento di cui al paragrafo 3 contiene le opportune modalità che consentono al registro comunitario di effettuare le operazioni e altre transazioni al fine di attuare le disposizioni di cui all’articolo 25, paragrafo 1 ter. Tale regolamento contiene inoltre le procedure per la gestione dei cambiamenti e degli incidenti per il registro comunitario con riferimento alle questioni di cui al paragrafo 1 del presente articolo. Esso contiene le opportune modalità che consentono al registro comunitario di garantire la fattibilità delle iniziative degli Stati membri riguardanti il miglioramento dell'efficienza, la gestione dei costi amministrativi e le misure di controllo della qualità.»;
22)
l’articolo 21 è modificato come segue:
a)
al paragrafo 1 la seconda frase è sostituita dalla seguente:
«La relazione riserva un’attenzione particolare alle disposizioni prese ai fini dell’assegnazione delle quote di emissione, del funzionamento dei registri, dell’applicazione delle misure di attuazione in materia di monitoraggio e comunicazione, della verifica e dell’accreditamento e delle questioni riguardanti il rispetto della presente direttiva e il trattamento fiscale delle quote rilasciate, se del caso.»;
b)
il paragrafo 3 è sostituito dal seguente:
«3. La Commissione organizza uno scambio d’informazioni tra le autorità competenti degli Stati membri sugli sviluppi riguardanti l’assegnazione delle quote, l’impiego delle ERU e delle CER nell’ambito del sistema comunitario, il funzionamento dei registri, il monitoraggio, la comunicazione e la verifica delle emissioni, l'accreditamento, le tecnologie dell’informazione e il rispetto della presente direttiva»;
23)
l’articolo 22 è sostituito dal seguente:
«Articolo 22
Modifiche degli allegati
Gli allegati della presente direttiva, ad eccezione degli allegati I, II bis e II ter, possono essere modificati alla luce delle relazioni di cui all’articolo 21 e dell’esperienza acquisita nell’applicazione della presente direttiva. Gli allegati IV e V possono essere modificati al fine di migliorare il monitoraggio, la comunicazione e la verifica delle emissioni.
Tali misure, intese a modificare elementi non essenziali della presente direttiva, anche completandola, sono adottate secondo la procedura di regolamentazione con controllo di cui all’articolo 23, paragrafo 3.»;
24)
all’articolo 23 è aggiunto il paragrafo seguente:
«4. Nei casi in cui è fatto riferimento al presente paragrafo, si applicano gli articoli 4 e 7 della decisione 1999/468/CE, tenendo conto delle disposizioni dell’articolo 8 della stessa.»;
25)
l’articolo 24 è sostituito dal seguente:
«Articolo 24
Procedure per l’inclusione unilaterale di altre attività e gas
1. A decorrere dal 2008 gli Stati membri possono applicare lo scambio di quote di emissioni conformemente alle disposizioni della presente direttiva ad attività e a gas a effetto serra che non figurano nell’allegato I, tenuto conto di tutti i criteri pertinenti, in particolare le ripercussioni sul mercato interno, la potenziale distorsione della concorrenza, l’integrità ambientale del sistema comunitario e l’affidabilità del sistema di monitoraggio e di comunicazione previsto, purché l’inclusione di tali attività e gas a effetto serra sia approvata dalla Commissione
a)
secondo la procedura di regolamentazione di cui all’articolo 23, paragrafo 2, se l’inclusione riguarda impianti che non rientrano nell’allegato I; oppure
b)
secondo la procedura di regolamentazione con controllo di cui all’articolo 23, paragrafo 3, se l’inclusione riguarda attività e gas a effetto serra che non sono elencati nell’allegato I. Tali misure sono intese a modificare elementi non essenziali della presente direttiva completandola.
2. Quando è approvata l’inclusione di attività e gas supplementari, la Commissione può al contempo autorizzare il rilascio di quote supplementari e può autorizzare altri Stati membri ad includere le attività e i gas in questione.
3. Su iniziativa della Commissione o su richiesta di uno Stato membro, può essere adottato un regolamento sul monitoraggio e la comunicazione delle emissioni per le attività, gli impianti e i gas a effetto serra che non sono elencati come combinazione nell’allegato I, qualora il monitoraggio e la comunicazione possano essere realizzati con sufficiente accuratezza.
Tale misura, intesa a modificare elementi non essenziali della presente direttiva, completandola, è adottata secondo la procedura di regolamentazione con controllo di cui all’articolo 23, paragrafo 3.»;
26)
è inserito il seguente articolo:
«Articolo 24 bis
Norme armonizzate applicabili ai progetti di riduzione delle emissioni
1. Oltre all’inclusione di attività e gas prevista dall’articolo 24, possono essere adottate misure di attuazione per il rilascio di quote o crediti riguardanti progetti gestiti dagli Stati membri e finalizzati a ridurre le emissioni di gas a effetto serra non disciplinate dal sistema comunitario.
Tali misure, intese a modificare elementi non essenziali della presente direttiva, completandola, sono adottate secondo la procedura di regolamentazione con controllo di cui all’articolo 23, paragrafo 3.
Tali misure non devono causare una doppia contabilizzazione delle riduzioni delle emissioni né impedire la realizzazione di altre iniziative di abbattimento delle emissioni non contemplate dal sistema comunitario. Sono adottate misure solo qualora l’inclusione a norma dell’articolo 24 non sia possibile e il successivo riesame del sistema comunitario considera la possibilità di disciplinare in maniera armonizzata tali emissioni in tutta la Comunità.
2. Possono essere adottate misure di attuazione che stabiliscano le istruzioni per l’accreditamento dei progetti comunitari di cui al paragrafo 1.
Tali misure, intese a modificare elementi non essenziali della presente direttiva, completandola, sono adottate secondo la procedura di regolamentazione con controllo di cui all’articolo 23, paragrafo 3.
3. Uno Stato membro può rifiutare il rilascio di quote per determinati tipi di progetti che riducono le emissioni di gas a effetto serra sul suo territorio.
Tali progetti saranno eseguiti sulla base dell’accordo dello Stato membro in cui si svolge il progetto.»;
27)
all’articolo 25 sono inseriti i seguenti paragrafi:
«1 bis. Possono essere conclusi accordi per il riconoscimento delle quote tra il sistema comunitario e sistemi compatibili vincolanti di scambio delle emissioni di gas a effetto serra che prevedono tetti massimi per le emissioni assolute in vigore in altri paesi o entità sub-federali o regionali.
1 ter. Possono essere conclusi accordi non vincolanti con paesi terzi o entità sub-federali o regionali al fine1 di garantire il coordinamento amministrativo e tecnico riguardo alle quote di emissione del sistema comunitario o di altri sistemi obbligatori di scambio delle emissioni di gas a effetto serra che prevedono tetti massimi per le emissioni assolute.»;
28)
gli articoli 27, 28 e 29 sono sostituiti dai seguenti:
«Articolo 27
Esclusione di impianti di dimensioni ridotte subordinata all’adozione di misure equivalenti
1. Previa consultazione del gestore, gli Stati membri possono escludere dal sistema comunitario gli impianti che hanno comunicato all’autorità competente emissioni per un valore inferiore a 25 000 tonnellate di CO2 equivalente e che, nei casi in cui effettuano attività di combustione, hanno una potenza termica nominale inferiore a 35 MW, escluse le emissioni da biomassa, in ciascuno dei tre anni precedenti alla notifica di cui alla lettera a), e ai quali si applicano misure finalizzate ad ottenere un contributo equivalente alle riduzioni delle emissioni, a condizione che gli Stati membri interessati:
a)
notifichino alla Commissione tutti gli impianti in questione specificando per ciascuno di essi le misure equivalenti finalizzate ad ottenere un contributo equivalente alle riduzioni delle emissioni che sono state poste in atto, prima del termine di presentazione dell’elenco degli impianti alla Commissione a norma dell’articolo 11, paragrafo 1, e, al più tardi, all’atto della presentazione dell’elenco alla Commissione;
b)
confermino l’applicazione di modalità di monitoraggio finalizzate a valutare se gli impianti interessati emettono 25 000 o più tonnellate di CO2 equivalente, escluse le emissioni da biomassa, in ogni anno civile. Gli Stati membri possono autorizzare misure semplificate di monitoraggio, comunicazione e verifica per gli impianti con emissioni annuali medie verificate tra il 2008 e il 2010 che sono inferiori a 5 000 tonnellate l’anno, conformemente all’articolo 14;
c)
confermino che, qualora un impianto emetta 25 000 o più tonnellate di CO2 equivalente, escluse le emissioni da biomassa, in un determinato anno civile o qualora all’impianto non siano più applicate le misure finalizzate ad ottenere un contributo equivalente alle riduzioni delle emissioni, l’impianto rientra nuovamente nel sistema comunitario;
d)
pubblichino le informazioni di cui alle lettere a), b) e c) per consentire al pubblico di presentare osservazioni.
Anche gli ospedali possono essere esclusi se adottano misure equivalenti.
2. Se, dopo aver lasciato al pubblico un periodo di tre mesi dalla data di notifica, la Commissione non esprime obiezioni entro un ulteriore periodo di sei mesi, l’esclusione si considera approvata.
Dopo la restituzione delle quote riguardanti il periodo durante il quale l’impianto ricade nel sistema comunitario, l’impianto interessato è escluso dal sistema e lo Stato membro competente non rilascia altre quote a titolo gratuito a norma dell’articolo 10 bis al medesimo impianto.
3. Allorché un impianto rientra nuovamente nel sistema comunitario a norma del paragrafo 1, lettera c), le quote rilasciate a norma dell’articolo 10 bis, sono concesse a decorrere dall’anno del rientro. Le quote rilasciate a tali impianti sono detratte dal quantitativo messo all’asta a norma dell’articolo 10, paragrafo 2, dallo Stato membro in cui è situato l’impianto.
Tali impianti rientrano nel sistema comunitario per il resto del periodo di scambio.
4. Per gli impianti che non sono stati inseriti nel sistema comunitario nel periodo dal 2008 al 2012, possono essere applicati requisiti semplificati in materia di monitoraggio, comunicazione e verifica ai fini della determinazione delle emissioni nei tre anni precedenti la notifica di cui al paragrafo 1, lettera a).
Articolo 28
Adeguamenti applicabili in caso di approvazione da parte della Commissione di un accordo internazionale sui cambiamenti climatici
1. Entro tre mesi dalla firma, da parte della Comunità, di un accordo internazionale sui cambiamenti climatici che comporterà, entro il 2020, riduzioni obbligatorie delle emissioni dei gas a effetto serra superiori al 20 % rispetto ai livelli del 1990, come risulta dall’impegno di riduzione del 30 % approvato dal Consiglio europeo del marzo 2007, la Commissione presenta una relazione che valuta, in particolare, i seguenti elementi:
a)
la natura delle misure concordate nel quadro dei negoziati internazionali, nonché gli impegni assunti da altri paesi sviluppati a pervenire a riduzioni delle emissioni comparabili a quelle della Comunità e gli impegni assunti dai paesi in via di sviluppo economicamente più avanzati a contribuire adeguatamente, in funzione delle rispettive responsabilità e capacità;
b)
le implicazioni dell’accordo internazionale sui cambiamenti climatici e, di conseguenza, le opzioni necessarie a livello della Comunità per passare al più ambizioso obiettivo di riduzione del 30 % in modo equilibrato, trasparente ed equo, tenendo conto del lavoro svolto durante il primo periodo d’impegno del protocollo di Kyoto;
c)
la competitività delle industrie manifatturiere della Comunità nel contesto dei rischi di rilocalizzazione delle emissioni di carbonio;
d)
l’impatto dell’accordo internazionale sui cambiamenti climatici su altri settori economici della Comunità;
e)
l’impatto sul settore agricolo della Comunità, inclusi i rischi di rilocalizzazione delle emissioni di carbonio;
f)
le modalità adeguate per includere le emissioni e gli assorbimenti relativi all’uso del suolo, ai cambiamenti di uso del suolo e alla silvicoltura nella Comunità;
g)
l’afforestazione, la riforestazione, nonché le attività finalizzate ad evitare la deforestazione e il degrado forestale nei paesi terzi nell’eventualità della messa in atto di un sistema internazionalmente riconosciuto in tale ambito;
h)
la necessità di politiche e misure comunitarie addizionali, alla luce degli impegni di riduzione delle emissioni di gas a effetto serra assunti dalla Comunità e dagli Stati membri.
2. Sulla base della relazione di cui al paragrafo 1 la Commissione presenta, se del caso, una proposta legislativa al Parlamento europeo e al Consiglio che modifica la presente direttiva a norma del paragrafo 1, in vista dell’entrata in vigore della direttiva modificativa previa approvazione, da parte della Comunità, dell’accordo internazionale sui cambiamenti climatici e in vista degli impegni di riduzione delle emissioni che andranno attuati a norma di tale accordo.
La proposta si basa sui principi di trasparenza, efficienza economica ed efficacia in termini di costi, nonché di equità e solidarietà nella ripartizione degli sforzi tra gli Stati membri.
3. La proposta consente ai gestori, se del caso, di utilizzare, in aggiunta ai crediti previsti dalla presente direttiva, CER, ERU o altri crediti approvati risultanti da progetti in paesi terzi che hanno ratificato l’accordo internazionale sui cambiamenti climatici.
4. La proposta comprende inoltre, se del caso, qualsiasi altra misura necessaria per contribuire al conseguimento delle riduzioni obbligatorie a norma del paragrafo 1 in modo trasparente, equilibrato ed equo e comprende, in particolare, misure di attuazione affinché i gestori possano utilizzare altri tipi di crediti di progetto nell’ambito del sistema comunitario rispetto a quelli di cui ai paragrafi da 2 a 5 dell’articolo 11 bis affinché tali gestori possano ricorrere ad altri meccanismi istituiti nell’ambito dell’accordo internazionale sui cambiamenti climatici, a seconda dei casi.
5. La proposta include le opportune misure transitorie e sospensive in attesa dell’entrata in vigore dell’accordo internazionale sui cambiamenti climatici.
Articolo 29
Relazione al fine di assicurare un migliore funzionamento del mercato del carbonio
Qualora le relazioni periodiche sul mercato del carbonio di cui all’articolo 10, paragrafo 5 dimostrino che il mercato del carbonio non funziona correttamente, la Commissione presenta una relazione al Parlamento europeo e al Consiglio. Tale relazione può essere accompagnata, se del caso, da proposte volte a migliorare la concorrenza sul mercato del carbonio e a definire misure per migliorarne il funzionamento.»;
29)
è inserito l’articolo seguente:
«Articolo 29 bis
Misure in caso di fluttuazioni eccessive dei prezzi
1. Qualora per più di sei mesi consecutivi il prezzo della quota sia tre volte superiore al prezzo medio delle quote nei due anni precedenti sul mercato europeo del carbone, la Commissione convoca immediatamente una riunione del comitato istituito dall’articolo 9 della decisione n. 280/2004/CE.
2. Qualora l’evoluzione dei prezzi di cui al paragrafo 1 non corrisponda a mutamenti dei parametri fondamentali del mercato, può essere adottata una delle seguenti misure, tenendo conto della portata dell’evoluzione dei prezzi:
a)
una misura che consente agli Stati membri di anticipare la messa all’asta di parte della quantità da mettere all’asta;
b)
una misura che consente agli Stati membri di mettere all’asta fino al 25 % delle quote restanti nella riserva per i nuovi entranti.
Tali misure sono adottate secondo la procedura di gestione di cui all’articolo 23, paragrafo 4.
3. Ogni misura tiene nel massimo conto le relazioni presentate dalla Commissione al Parlamento europeo e al Consiglio a norma dell’articolo 29 nonché ogni altra informazione pertinente fornita dagli Stati membri.
4. Le modalità di applicazione delle presenti disposizioni sono stabilite nel regolamento di cui all’articolo 10, paragrafo 4.»;
30)
l’allegato I è sostituito dal testo contenuto nell’allegato I della presente direttiva;
31)
sono inseriti gli allegati II bis e II ter di cui all’allegato II della presente direttiva;
32)
l’allegato III è soppresso.
Articolo 2
Recepimento
1. Gli Stati membri mettono in vigore le disposizioni legislative, regolamentari ed amministrative necessarie per conformarsi alla presente direttiva entro il 31 dicembre 2012.
Tuttavia, gli Stati membri mettono in vigore le disposizioni legislative, regolamentari ed amministrative necessarie per conformarsi all’articolo 9 bis, paragrafo 2, della direttiva 2003/87/CE, inserito dall’articolo 1, paragrafo 10, della presente direttiva, e all’articolo 11 della direttiva 2003/87/CE, modificato dall’articolo 1, paragrafo 13, della presente direttiva, entro il 31 dicembre 2009.
Gli Stati membri applicano le disposizioni di cui al primo comma a decorrere dal 1o gennaio 2013. Quando gli Stati membri adottano tali disposizioni, queste contengono un riferimento alla presente direttiva o sono corredate di un siffatto riferimento all’atto della pubblicazione ufficiale. Le modalità di tale riferimento sono decise dagli Stati membri.
2. Gli Stati membri comunicano alla Commissione il testo delle disposizioni essenziali di diritto interno adottate nella materia disciplinata dalla presente direttiva. La Commissione ne informa gli altri Stati membri.
Articolo 3
Disposizione transitoria
Le disposizioni della direttiva 2003/87/CE, modificata dalla direttiva 2004/101/CE, dalla direttiva 2008/101/CE e dal regolamento (CE) n. 219/2009, continuano ad applicarsi fino al 31 dicembre 2012.
Articolo 4
Entrata in vigore
La presente direttiva entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Articolo 5
Destinatari
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Strasburgo, addì 23 aprile 2009.