РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 10 юли 2007 година
в съответствие с член 122, параграф 2 от Договора, относно приемането на единната валута от Кипър на 1 януари 2008 г.
(2007/503/ЕО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 122, параграф 2 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид доклада на Комисията (1),
като взе предвид доклада на Европейската централна банка (2),
като взе предвид становището на Европейския парламент (3),
като взе предвид разискването на Съвета на заседанието му на ниво държавни и правителствени ръководители,
като има предвид, че:
(1)
Третият етап на Икономическия и паричен съюз (ИПС) започна на 1 януари 1999 г. На своята среща в Брюксел на 3 май 1998 г. Съветът в състав държавни и правителствени ръководители реши, че Белгия, Германия, Испания, Франция, Ирландия, Италия, Люксембург, Нидерландия, Австрия, Португалия и Финландия са изпълнили необходимите условия за приемане на единната валута на 1 януари 1999 г. (4).
(2)
На 19 юни 2000 г. Съветът реши, че Гърция е изпълнила необходимите условия за приемане на единната валута на 1 януари 2001 г. (5). На 11 юли 2006 г. Съветът реши, че Словения е изпълнила необходимите условия за приемане на единната валута на 1 януари 2007 г. (6).
(3)
В съответствие с параграф 1 от Протокола относно някои разпоредби, отнасящи се до Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия, приложен към Договора, Обединеното кралство уведоми Съвета, че не възнамерява да премине към третия етап на ИПС на 1 януари 1999 г. Тази нотификация остава без промяна. В съответствие с параграф 1 от Протокола относно някои разпоредби, отнасящи се до Дания, приложен към Договора, и решението, взето от държавните и правителствените ръководители в Единбург през декември 1992 г., Дания е уведомила Съвета, че няма да участва в третия етап на ИПС. Дания не е заявила желание да бъде започната процедурата по член 122, параграф 2 от Договора.
(4)
В съответствие с Решение 98/317/ЕО Швеция e предмет на дерогацията, определена в член 122 от Договора. В съответствие с член 4 от Акта за присъединяване от 2003 г. (7) Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша и Словакия са предмет на дерогацията, определена в член 122 от Договора. В съответствие с член 5 от Акта за присъединяване от 2005 г. (8) България и Румъния са предмет на дерогацията, определена в член 122 от Договора.
(5)
Европейската централна банка (ЕЦБ) беше основана на 1 юли 1998 г. Европейската парична система беше заменена с механизъм на обменните курсове, чието създаване е договорено с резолюция на Европейския съвет от 16 юни 1997 г. за установяване на механизъм на обменните курсове през третия етап на Икономическия и паричен съюз (9). Процедурите за механизма на обменните курсове на третия етап на Икономическия и паричен съюз (МОК II) бяха определени в Споразумението от 1 септември 1998 г. между ЕЦБ и националните централни банки на държавите-членки извън Еурозоната, което предвижда работните процедури за механизма на обменните курсове на третия етап на Икономическия и паричен съюз (10).
(6)
Член 122, параграф 2 от Договора предвижда процедурите за отмяна на дерогацията за съответните държави-членки. Съгласно посочения член най-малко веднъж на две години или по искане на държава-членка, предмет на дерогация, Комисията и ЕЦБ следва да докладват на Съвета в съответствие с процедурата, предвидена в член 121, параграф 1 от Договора. На 13 февруари 2007 г. Кипър представи официално искане за оценка на конвергенцията.
(7)
Националното законодателство на държавите-членки, включително уставите на националните централни банки, при необходимост се адаптират, с цел да се осигури съвместимост с членове 108 и 109 от Договора и с Устава на Европейската система на централните банки и Европейската централна банка (наричан по-долу „Устав на ЕСЦБ“). Докладите на Комисията и ЕЦБ дават подробна оценка на съвместимостта на законодателството на Кипър с членове 108 и 109 от Договора и с Устава на ЕСЦБ.
(8)
Съгласно член 1 от Протокола относно критериите за конвергенция в съответствие с член 121 от Договора, критерият за ценова стабилност по член 121, параграф 1, първо тире от Договора означава, че в съответната държава-членка е налице устойчивост на цените и средният размер на инфлацията за период от една година преди осъществяването на прегледа на резултатите не превишава с повече от 1,5 процентни пункта този, който съществува в трите държави-членки, имащи най-добри резултати в областта на ценовата стабилност. За целите на критерия за ценова стабилност инфлацията се измерва с помощта на хармонизираните индекси на потребителските цени (ХИПЦ), определени в Регламент (ЕО) № 2494/95 на Съвета (11). За да се оцени критерият за ценова стабилност, инфлацията в определена държава-членка се измерва чрез процентното изменение в средноаритметичната стойност на дванадесет месечни индекса спрямо средноаритметичната стойност на дванадесет месечни индекса от предходния период. През едногодишния период до март 2007 г., трите най-добре представили се държави-членки по отношение на ценовата стабилност бяха Финландия, Полша и Швеция при процент на инфлация съответно 1,3 %, 1,5 % и 1,6 %. В докладите на Комисията и ЕЦБ референтната стойност бе изчислена като просто средноаритметично от процента на инфлация на трите най-добре представили се държави-членки по отношение на ценовата стабилност плюс 1,5 процентни пункта. На тази основа референтната стойност през едногодишния период до март 2007 г. е била 3,0 %.
(9)
Съгласно член 2 от Протокола относно критериите за конвергенция критерият за държавната финансова позиция, посочен в член 121, параграф 1, второ тире от Договора, означава, че при проверката държавата-членка не е предмет на решение на Съвета в съответствие с член 104, параграф 6 от Договора относно наличие на прекомерен дефицит.
(10)
Съгласно член 3 от Протокола относно критериите за конвергенция критерият за участие в механизма на обменните курсове на Европейската парична система, посочен в член 121, параграф 1, трето тире от Договора, означава, че държавата-членка е спазвала нормалните граници на отклонение, предвидени от механизма на обменните курсове (МОК) на Европейската парична система, без големи сътресения най-малко през последните две години преди прегледа на резултатите. В частност, държавата-членка не трябва да е девалвирала по своя инициатива двустранния централен курс на своята валута към валутата на друга държава-членка за същия период. От 1 януари 1999 г. МОК II предвижда рамка за оценка на изпълнението на критерия за обменния курс. При оценката на изпълнението на този критерий в своите доклади Комисията и ЕЦБ са проучили двегодишния период до 26 април 2007 г.
(11)
Съгласно член 4 от Протокола относно критериите за конвергенция критерият за конвергенция на лихвените проценти, посочен в член 121, параграф 1, четвърто тире от Договора, означава, че за период от една година преди оценката на резултатите, дадена държава-членка е имала среден номинален лихвен процент по дългосрочните кредити, който не превишава с повече от два процентни пункта този на трите държави-членки, имащи най-добри резултати в областта на ценовата стабилност. По смисъла на критерия за конвергенция на лихвените проценти са използвани сравними лихвени проценти за 10-годишни държавни облигации, служещи за референция. За да се оцени изпълнението на критерия за лихвените проценти, в докладите на Комисията и ЕЦБ е използвана референтна стойност, изчислена като просто средноаритметично от номиналните дългосрочни лихвени проценти на трите най-добре представили се държави-членки по отношение на ценовата стабилност, плюс два процентни пункта. На тази база референтната стойност в едногодишния период до март 2007 г. е била 6,4 %.
(12)
В съответствие с член 5 от Протокола относно критериите за конвергенция данните, използвани при настоящия преглед на резултатите за изпълнението на критериите за конвергенция, се осигуряват от Комисията. Комисията предостави данните, необходими за изготвянето на настоящото решение. Те бяха предоставени от Комисията въз основа на докладите на държавите-членки, предоставени до 1 април 2007 г. в съответствие с Регламент (ЕО) № 3605/93 на Съвета от 22 ноември 1993 година за прилагане на Протокола относно процедурата при прекомерен дефицит, приложен към Договора за създаване на Европейската общност (12).
(13)
На основата на докладите, представени от Комисията и ЕЦБ относно напредъка при изпълнението от страна на Кипър на неговите задължения по отношение на постигането на икономически и паричен съюз, Комисията направи следните заключения:
Законодателството на Кипър, включително Уставът на Националната централна банка, е съвместимо с членове 108 и 109 от Договора и с Устава на ЕСЦБ.
По отношение на изпълнението от страна на Кипър на критериите за конвергенция, посочени в четирите тирета на член 121, параграф 1 от Договора:
-
средният процент на инфлация в Кипър през годината до март 2007 г. е бил 2,0 %, което е под референтната стойност и е вероятно да остане под тази стойност през следващите месеци;
-
Кипър не е бил предмет на решение на Съвета относно наличието на прекомерен държавен дефицит;
-
Кипър е член на МОК II от 2 май 2005 г.; през двегодишния период до 26 април 2007 г. кипърската лира (CYP) не е била подлагана на големи сътресения и Кипър не е девалвирал по своя собствена инициатива двустранния централен обменен курс на CYP към еурото;
-
в годината до март 2007 г. дългосрочният лихвен процент в Кипър е бил средно 4,2 процента, което е под референтната стойност.
Кипър е постигнал висока степен на устойчиво сближаване по отношение на тези критерии.
Следователно Кипър изпълнява необходимите условия за въвеждане на единната валута.
(14)
В съответствие с член 122, параграф 2 от Договора Съветът, с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията, следва да вземе решение кои държави-членки, предмет на дерогация, изпълняват необходимите условия за приемане на единната валута и да отмени дерогациите за съответните държави-членки,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Кипър изпълнява необходимите условия за приемане на единната валута. Дерогацията в полза на Кипър, предвидена в член 4 от Акта за присъединяване от 2003 г., се отменя, считано от 1 януари 2008 г.
Член 2
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Член 3
Настоящото решение се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 10 юли 2007 година.
DECISIONE DEL CONSIGLIO
del 10 luglio 2007
a norma dell'articolo 122, paragrafo 2, del trattato CE relativa all'adozione della moneta unica da parte di Cipro il 1o gennaio 2008
(2007/503/CE)
IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l'articolo 122, paragrafo 2,
vista la proposta della Commissione,
vista la relazione della Commissione (1),
vista la relazione della Banca centrale europea (2),
visto il parere del Parlamento europeo (3),
viste le deliberazioni del Consiglio, riunito nella composizione dei capi di Stato o di governo,
considerando quanto segue:
(1)
La terza fase dell'Unione economica e monetaria (UEM) è iniziata il 1o gennaio 1999. Il Consiglio, riunito a Bruxelles il 3 maggio 1998 nella composizione dei capi di Stato o di governo, ha deciso che il Belgio, la Germania, la Spagna, la Francia, l'Irlanda, l'Italia, il Lussemburgo, i Paesi Bassi, l'Austria, il Portogallo e la Finlandia soddisfacevano le condizioni necessarie per l'adozione della moneta unica il 1o gennaio 1999 (4).
(2)
Il 19 giugno 2000, il Consiglio ha deciso che la Grecia soddisfaceva le condizioni necessarie per adottare la moneta unica il 1o gennaio 2001 (5). L'11 luglio 2006, il Consiglio ha deciso che la Slovenia soddisfaceva le condizioni necessarie per adottare la moneta unica il 1o gennaio 2007 (6).
(3)
A norma del paragrafo 1 del protocollo su talune disposizioni relative al Regno Unito di Gran Bretagna e Irlanda del Nord allegato al trattato, il Regno Unito ha notificato al Consiglio che non intendeva passare alla terza fase dell'UEM il 1o gennaio 1999. Tale notifica non è stata revocata. A norma del paragrafo 1 del protocollo su talune disposizioni relative alla Danimarca allegato al trattato e della decisione adottata a Edimburgo dai capi di Stato e di governo nel dicembre 1992, la Danimarca ha notificato al Consiglio che non intende partecipare alla terza fase dell'UEM. La Danimarca non ha chiesto l'avvio della procedura di cui all'articolo 122, paragrafo 2, del trattato.
(4)
A norma della decisione 98/317/CE, la Svezia beneficia di una deroga ai sensi dell'articolo 122 del trattato. Conformemente all'articolo 4 dell'atto di adesione del 2003 (7), la Repubblica ceca, l'Estonia, Cipro, la Lettonia, la Lituania, l'Ungheria, Malta, la Polonia e la Slovacchia sono Stati membri con deroga ai sensi dell'articolo 122 del trattato. In forza dell'articolo 5 dell'atto di adesione del 2005 (8), Bulgaria e Romania sono Stati membri con deroga ai sensi dell'articolo 122 del trattato.
(5)
La Banca centrale europea (BCE) è stata istituita il 1o luglio 1998. Il sistema monetario europeo è stato sostituito da un meccanismo di cambio, la cui istituzione è stata decisa con risoluzione del Consiglio europeo, del 16 giugno 1997, sull'istituzione di un meccanismo di cambio nella terza fase dell'Unione economica e monetaria (9). Le procedure operative del meccanismo di cambio per la terza fase dell'Unione economica e monetaria (ERM II) sono state stabilite nell'accordo del 1o settembre 1998 tra la BCE e le banche centrali nazionali degli Stati membri non appartenenti all'area dell'euro che stabilisce le procedure operative di un meccanismo di cambio per la terza fase dell'Unione economica e monetaria (10).
(6)
La procedura per l'abolizione della deroga degli Stati membri che ne sono oggetto è disciplinata dall'articolo 122, paragrafo 2, del trattato, a norma del quale, almeno una volta ogni due anni o a richiesta di uno Stato membro con deroga, la Commissione e la BCE riferiscono al Consiglio in conformità della procedura di cui all'articolo 121, paragrafo 1, del trattato. Il 13 febbraio 2007, Cipro ha ufficialmente chiesto una valutazione della convergenza.
(7)
La legislazione nazionale degli Stati membri, inclusi gli statuti delle banche centrali nazionali, deve essere adattata, per quanto necessario, per garantire la compatibilità con gli articoli 108 e 109 del trattato e lo statuto del sistema europeo di banche centrali e della banca centrale europea (di seguito «statuto del SEBC»). Le relazioni della Commissione e della BCE forniscono una valutazione dettagliata della compatibilità della legislazione di Cipro con gli articoli 108 e 109 del trattato e lo statuto del SEBC.
(8)
A norma dell'articolo 1 del protocollo sui criteri di convergenza di cui all'articolo 121 del trattato, il criterio relativo alla stabilità dei prezzi di cui all'articolo 121, paragrafo 1, primo trattino, del trattato significa che uno Stato membro ha un andamento dei prezzi che è sostenibile e un tasso medio d'inflazione che, osservato per un periodo di un anno anteriormente all'esame, non supera di oltre 1,5 punti percentuali quello dei tre Stati membri, al massimo, che hanno conseguito i migliori risultati in termini di stabilità dei prezzi. Ai fini del criterio della stabilità dei prezzi, l'inflazione si misura mediante indici dei prezzi al consumo armonizzati (IPCA) definiti nel regolamento (CE) n. 2494/95 del Consiglio (11). Per valutare la stabilità dei prezzi, l'inflazione di uno Stato membro è misurata in base alla variazione percentuale della media aritmetica di dodici indici mensili rispetto alla media aritmetica dei dodici indici mensili precedenti. Nel periodo di dodici mesi fino al marzo 2007, i tre Stati membri che hanno conseguito i migliori risultati in termini di stabilità dei prezzi sono stati la Finlandia, la Polonia e la Svezia, con tassi di inflazione pari rispettivamente all'1,3 %, all'1,5 %, e all'1,6 %. Nelle relazioni della Commissione e della BCE, è stato considerato un valore di riferimento calcolato come media aritmetica semplice dei tassi di inflazione dei tre Stati membri che hanno conseguito i migliori risultati in termini di stabilità dei prezzi, maggiorato di 1,5 punti percentuali. Su tale base, il valore di riferimento nel periodo di dodici conclusosi nel marzo 2007 è pari al 3,0 %.
(9)
A norma dell'articolo 2 del protocollo sui criteri di convergenza, il criterio relativo alla situazione della finanza pubblica menzionato all'articolo 121, paragrafo 1, secondo trattino, del trattato significa che, al momento dell'esame, lo Stato membro non è oggetto di una decisione del Consiglio di cui all'articolo 104, paragrafo 6, del trattato circa l'esistenza di un disavanzo eccessivo.
(10)
A norma dell'articolo 3 del protocollo sui criteri di convergenza, il criterio relativo alla partecipazione al meccanismo di cambio del Sistema monetario europeo di cui all'articolo 121, paragrafo 1, terzo trattino, del trattato, significa che lo Stato membro ha rispettato i normali margini di fluttuazione stabiliti dal meccanismo di cambio del Sistema monetario europeo senza gravi tensioni per almeno due anni prima dell'esame. In particolare, e per lo stesso periodo, lo Stato membro non deve aver svalutato di propria iniziativa il tasso di cambio centrale bilaterale della sua moneta nei confronti della moneta di nessun altro Stato membro. Dal 1o gennaio 1999, il nuovo meccanismo di cambio (ERM II) fornisce il quadro di riferimento per la valutazione del rispetto del criterio relativo al tasso di cambio. Nel valutare nelle loro relazioni il rispetto di questo criterio, la Commissione e la BCE hanno preso in esame il periodo di due anni conclusosi il 26 aprile 2007.
(11)
A norma dell'articolo 4 del protocollo sui criteri di convergenza, il criterio relativo alla convergenza dei tassi d'interesse di cui all'articolo 121, paragrafo 1, quarto trattino, del trattato significa che il tasso d'interesse nominale a lungo termine di uno Stato membro, osservato in media nell'arco di un anno prima dell'esame, non ha ecceduto di oltre 2 punti percentuali quello dei tre Stati membri, al massimo, che hanno conseguito i migliori risultati in termini di stabilità dei prezzi. Ai fini del criterio relativo alla convergenza dei tassi d'interesse sono stati utilizzati i tassi d'interesse comparabili delle obbligazioni di riferimento a 10 anni emesse dallo Stato. Per valutare il rispetto del criterio relativo alla convergenza dei tassi d'interesse, nelle relazioni della Commissione e della BCE è stato considerato un valore di riferimento calcolato come la media aritmetica semplice dei tassi d'interesse nominali a lungo termine dei tre Stati membri che hanno conseguito i migliori risultati in termini di stabilità dei prezzi, maggiorata di 2 punti percentuali. Su tale base, il valore di riferimento nel periodo di dodici mesi conclusosi nel marzo 2007 è pari al 6,4 %.
(12)
A norma dell'articolo 5 del protocollo sui criteri di convergenza, i dati statistici da usare per l'attuale valutazione del rispetto dei criteri di convergenza sono forniti dalla Commissione. La Commissione ha fornito i dati necessari per l'elaborazione della presente decisione. I dati di bilancio sono stati forniti dalla Commissione in base alle informazioni comunicate dagli Stati membri prima del 1o aprile 2007 a norma del regolamento (CE) n. 3605/93 del Consiglio, del 22 novembre 1993, relativo all'applicazione del protocollo sulla procedura per i disavanzi eccessivi, allegato al trattato che istituisce la Comunità europea (12).
(13)
Sulla base delle relazioni presentate dalla Commissione e dalla BCE sui progressi compiuti da Cipro nell'adempimento dei suoi obblighi relativi alla realizzazione dell'Unione economica e monetaria, la Commissione può concludere che:
la legislazione nazionale cipriota, incluso lo statuto della banca centrale nazionale, è compatibile con gli articoli 108 e 109 del trattato e con lo statuto del SEBC;
per quanto riguarda il rispetto da parte di Cipro dei criteri di convergenza indicati nell'articolo 121, paragrafo 1, primo, secondo, terzo e quarto trattino, del trattato:
-
il tasso medio di inflazione a Cipro nei dodici mesi fino a marzo 2007 è stato del 2,0 %, ossia inferiore al valore di riferimento, e dovrebbe restare al di sotto di tale valore anche nei prossimi mesi,
-
Cipro non è oggetto di una decisione del Consiglio sull'esistenza di un disavanzo pubblico eccessivo,
-
Cipro fa parte del nuovo meccanismo di cambio (ERM II) dal 2 maggio 2005. Nel periodo di due anni conclusosi il 26 aprile 2007, la lira sterlina cipriota (CYP) non ha conosciuto gravi tensioni e Cipro non ha svalutato di propria iniziativa il tasso centrale bilaterale del CYP nei confronti dell'euro,
-
nei dodici mesi fino a marzo 2007, il tasso di interesse a lungo termine a Cipro è stato, in media, del 4,2 %, vale a dire inferiore al valore di riferimento.
Cipro ha perciò realizzato un alto grado di convergenza sostenibile in relazione a tutti i suddetti criteri e soddisfa le condizioni necessarie per l'adozione dell'euro.
(14)
A norma dell'articolo 122, paragrafo 2, del trattato, il Consiglio, deliberando a maggioranza qualificata su proposta della Commissione, decide quali Stati membri con deroga soddisfino le condizioni necessarie per l'adozione della moneta unica e abolisce le deroghe degli Stati membri in questione,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
Cipro soddisfa le condizioni necessarie per l'adozione della moneta unica. La deroga nei confronti di Cipro, di cui all'articolo 4 dell'atto di adesione del 2003, è abolita a decorrere dal 1o gennaio 2008.
Articolo 2
Gli Stati membri sono destinatari della presente decisione.
Articolo 3
La presente decisione è pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Fatto a Bruxelles, addì 10 luglio 2007.