32003R2236
L 339/45
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 2236/2003 НА КОМИСИЯТА
от 23 декември 2003 година
за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 1868/94 на Съвета за въвеждане на квотна система за производството на картофено нишесте
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1868/94 на Съвета от 27 юли 1994 г. за въвеждане на квотна система за производството на картофено нишесте (1), и по-специално член 8 от него,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 97/95 на Комисията (2) определя правилата за прилагане на Регламент (ЕО) № 1868/94. Предвид измененията, внесени в Регламент (ЕО) № 1868/94 с Договора за присъединяване на Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия и с Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 г. за определяне на общите правила за схемите за пряко подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за въвеждане на някои схеми за подпомагане на земеделските производители и изменение на Регламенти (ЕИО) 2019/93, (ЕО) № 1452/2001, (ЕО) № 1453/2001, (ЕО) № 1454/2001, (ЕО) № 1868/94, (ЕО) № 1251/1999, (ЕО) № 1254/1999, (ЕО) № 1673/2000, (ЕИО) № 2358/71 и (ЕО) № 2529/2001, е необходимо да се адаптира Регламент (ЕО) № 97/95, за да се отчетат тези изменения. За повече яснота и правна сигурност е необходимо да се отмени Регламент (ЕО) № 97/95 и да се замени с нов текст.
(2)
За да ползват помощта на Общността в рамките на квотната система, въведена с Регламент (ЕО) № 1868/94, предприятията за производство на картофено нишесте сключват договори за отглеждане с производителите на картофи.
(3)
Необходимо е да се определи предметът на договорите за отглеждане между предприятията за производство на нишесте и производителите на картофи, за да се избегне сключването на договори, които превишават частта от подквотата, определена за съответното предприятие. Следва да се забрани на предприятията за производство на нишесте да приемат доставката на картофи извън рамките на сключения договор за отглеждане, тъй като това може да наруши ефикасното функциониране на квотната система и спазването на условието, според което минималната цена, посочена в член 4а от Регламент (ЕО) № 1868/94, се изплаща за всички количества картофи, предназначени за производството на нишесте. Въпреки това обаче, когато поради климатичните условия производството на картофи в рамките на договора за отглеждане надвиши начално предвиденото количество или има съдържание на нишесте, по-високо от предвиденото, предприятията за производство на нишесте трябва да имат възможност да приемат тези картофи, при условие че ги изкупуват на минимална цена.
(4)
Картофите със съдържание на нишесте под 13 % не могат да се считат за картофи за производство на нишесте. Картофите със съдържание на нишесте под 13 % не трябва да се приемат от предприятията за производство на нишесте. Когато ниското съдържание на нишесте се дължи на климатичните условия, Комисията следва да има правото да разреши, по искане на една държава-членка, да се приемат картофите със съдържание на нишесте под 13 % при определени условия.
(5)
Необходимо е да се определят приемливи методи за определяне на теглото на картофите под вода и да се състави таблица, определяща размера на помощта в зависимост от съдържанието на нишесте.
(6)
Следва да се предвидят контролни мерки, гарантиращи, че премия се изплаща единствено за нишесте, произведено съобразно разпоредбите на настоящия регламент. За закрилата на производителите на картофи, предназначени за производство на нишесте, е необходимо минималната цена, посочена в член 4а от Регламент (ЕО) № 1868/94, да се заплаща за всички картофи. Съответно трябва да се предвидят санкции за случаите, когато не е платена минималната цена или когато предприятията за производство на нишесте са приели картофи, които не са предмет на договор за отглеждане.
(7)
Необходимо е да се приемат правила, гарантиращи, че нишестето, произведено над частта от подквотата, разпределена на съответното предприятие за производство на нишесте, ще бъде изнесено без право на възстановяване съгласно член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1868/94. В случай на нарушение ще се прилагат санкции.
(8)
Нужно е също така да се уточни как се процедира с подквотите на предприятия за производство на нишесте в случай на сливане, прехвърляне на собствеността или прекратяване на търговската дейност.
(9)
Необходимо е да се позволи на държавите-членки и на Комисията да контролират функционирането на квотната система. За целта следва да се определят данните, които предприятията за производство на нишесте са длъжни да съобщават на държавата-членка, а държавата-членка препраща на Комисията.
(10)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Управителния комитет по зърнени култури
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ДЕФИНИЦИИ - КВОТНА СИСТЕМА
Член 1
За целите на настоящия регламент се установяват следните дефиниции:
а)
под „квота“ се разбира квотата, определена за всяка държава-членка в член 2, параграфи 1 и 3 от Регламент (ЕО) № 1868/94;
б)
под „подквота“ се разбира частта от квотата, разпределена от държавата-членка на едно предприятие за производство на нишесте;
в)
„предприятие за производство на нишесте“ е всяко физическо или юридическо лице, установено на територията на съответната държава-членка, получило подквота и премията по член 5 от Регламент (ЕО) № 1868/94.
г)
„производител на картофи“ е всяко физическо или юридическо лице или група от такива лица, доставящо на предприятие за производство на нишесте картофи, произведени от него или от лицата, влизащи в състава на юридическото лице или на групата членовете му, от свое име и за своя сметка в рамките на договор за отглеждане, сключен от него или от негово име.
д)
„договор за отглеждане“ е всеки договор, сключен между производител или група производители на картофи, от една страна, и предприятие за производство на нишесте, от друга.
е)
„картофи“ са картофите, предназначени за производството на картофено нишесте съгласно член 93 от Регламент (ЕО) № 1782/2003, със съдържание на нишесте най-малко 13 %.
ж)
„нативно нишесте“ е нишестето с код по КН 1108 13 00, което не претърпяло никаква преработка.
з)
„сливане на предприятия за производство на нишесте“ е обединяването в едно предприятие за производство на нишесте на две или повече предприятия на нишесте;
и)
„прехвърляне на собствеността върху предприятие за производство на нишесте“ е прехвърляне или придобиване на имуществото на предприятие за производство на нишесте, притежаващо подквота на едно или няколко предприятия за производство на нишесте;
й)
„прехвърляне на собствеността върху фабрика за нишесте“ е прехвърлянето на собствеността върху техническа структура с цялата инсталация за производство на нишесте на едно или няколко предприятия за производство на нишесте, което води като резултат до частично или пълно придобиване на собствеността върху продукцията на предприятието, което извършва прехвърлянето.
к)
„отдаване на фабрика под наем“ е договор за отдаване под наем на техническа структура с цялата инсталация за производство на нишесте с оглед на нейната експлоатация, сключен за минимален срок от три последователни пазарни години с предприятие за производство на нишесте, установено в същата държава-членка, в която се намира фабриката, ако след влизане на договора в сила предприятието за производство на нишесте, което наема фабриката, може да се счита за едно предприятие за производство на нишесте по отношение на цялото си производство;
л)
„помощ за нишестени картофи“ е помощта, определена за земеделските стопани, произвеждащи картофи, предназначени за производство на нишесте съгласно член 93 от Регламент (ЕО) № 1782/2003.
Член 2
В случаите когато се прилага член 6, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1868/94, разпределените подквоти се адаптират съответно в началото на пазарната година след тази, в която квотата е надвишена.
ГЛАВА II
СИСТЕМА НА ЦЕНИ И ПРЕМИИ
Член 3
1. Договор за отглеждане се сключва за всяка пазарна година. Този договор има идентификационен номер и включва най-малко следните елементи:
а)
име и адрес на производителя или групата производители на картофи;
б)
име и адрес на предприятието за производство на нишесте;
в)
засадените площи в хектари с до две цифри след десетичния знак, определени съгласно Регламент (ЕО) № 2419/2001 на Комисията (3) за интегрираната система за управление и контрол;
г)
предвиденото количество картофи в тонове, което ще бъде събрано и доставено на предприятието за производство на нишесте;
д)
съдържанието на нишесте в картофите, определено въз основа на средното съдържание на нишесте в картофите, доставяни от същия производител на картофи на предприятието за производство на нишесте през последните три поредни пазарни години, или, ако не разполагат с тези данни, въз основа на средното съдържание на нишесте в зоната на доставка;
е)
задължението на предприятието за производство на нишесте да заплати на производителя на картофи минималната цена съгласно член 4а от Регламент (ЕО) № 1868/94.
2. Всяко предприятие за производство на нишесте предава на компетентния орган преди началото на пазарната година обобщена справка за сключените договори, в която за всеки договор се посочва идентификационният номер, името на производителя на картофи, засадените площи и договореният тонаж, изразен в еквивалент нишесте до дата преди началото на пазарната година, която се определя от държавата-членка, за да се гарантира необходимият контрол.
3. Сумата, изразена в еквивалент нишесте, от количествата, предвидени в договорите за отглеждане, не може да надвишава подквотата, разпределена на съответното предприятие за производство на нишесте.
4. Когато реално произведеното количество в рамките на договор за отглеждане, изразено в еквивалент нишесте, надвиши количеството, предвидено в договора, това количество може да се достави по избор на предприятието за производство на нишесте, при условие че за него се заплати минималната цена съгласно член 4а от Регламент (ЕО) № 1868/94.
5. Забранява се на предприятията за производство на нишесте да приемат доставки на картофи извън договорите за отглеждане.
Член 4
1. Картофите се доставят на самите предприятия за производство на нишесте или в техните приемателни пунктове.
2. Определянето на теглото на картофите и на съдържанието на нишесте съгласно членове 5 и 7 се извършва в момента на доставката и под надзора на контрольор, одобрен от държавата-членка.
Член 5
1. В случай че прилагането на един от методите, определени в приложение I към Регламент (ЕО) № 2235/2003 на Комисията (4), го наложи, се определя брутното тегло на картофите за всеки товар по време на доставката чрез сравнително претегляне на превозното средство празно и натоварено.
2. Нетното тегло на картофите се определя по един от методите, определени в приложение I към Регламент (ЕО) № 2235/2003.
3. Приетите пратки трябва да имат съдържание на нишесте не по-малко от 13 %.
Въпреки това предприятията за производство на нишесте могат да приемат пратки картофи със съдържание на нишесте под 13 %, при условие че количеството нишесте, което може да се произведе от тях, не надвишава 1 % от подквотата. В този случай се прилага минималната цена за картофи със съдържание на нишесте 13 %.
Член 6
Съдържанието на нишесте в картофите се определя въз основа на тегло под вода за 5 050 грама доставени картофи.
Използваната вода трябва да е чиста, без други примеси, и с температура под 18 °С.
Член 7
1. Премията за предприятията за производство на нишесте се отпуска за нишестето, произведено от картофи с добро и коректно търговско качество, въз основа на количеството използвани картофи и тяхното съдържание на нишесте в размерите, определени в приложение II към Регламент (ЕО) № 2235/2003 в рамките на количеството нишесте, отговарящо на подквотата на съответното предприятие за производство на нишесте.
Не се отпуска премия за нишесте, произведено от картофи, които не са с добро и коректно търговско качество, нито за нишесте, произведено от картофи със съдържание на нишесте под 13 % освен в случаите, когато се прилага член 5, параграф 3, втора алинея. Когато съдържанието на нишесте в картофите се изчислява по скалата на Райман или скалата на Пароу и съответства на цифра, фигурираща на два или три реда във втората графа на приложение II към Регламент (ЕО) № 2235/2003, се прилагат размерите, съответстващи на втория и третия ред.
2. Когато доставените пратки съдържат 25 % и повече картофи, преминаващи през сито с квадратни отвори с дължина на страната 28 мм, наричени по-долу „дребни“, нетното тегло, което се взема предвид за определяне на минималната цена, която се заплаща от предприятието за производство на нишесте, се намалява по следната таблица:
Процент дребни
Процент намаление
25-30 %
10 %
31-40 %
15 %
41-50 %
20 %
Ако пратките съдържат над 50 % дребни, те се договарят по споразумение и за тях не се отпуска премия.
Процентът дребни се определя едновременно с нетното тегло.
3. Изпълнението на задължението на предприятията за производство на нишесте да не надвишават подквотата става въз основа на количеството използвани картофи и тяхното съдържание на нишесте в размерите, определени в приложение II към Регламент (ЕО) № 2235/2003.
Член 8
1. Предприятието за производство на нишесте, одобреният контрольор и доставчикът изготвят съвместно приемателен протокол. Предприятието за производство на нишесте издава дубликат на производителя на картофи и задържа оригинала с оглед евентуалното му представяне на контролния орган по премиите.
2. В приемателния протокол фигурират задължително следните данни, които са известни от операциите, осъществени съгласно членове 4 до 7:
а)
дата на доставката;
б)
номер на доставката;
в)
номер на договора за отглеждане;
г)
име и адрес на производителя на картофи;
д)
тегло на превозното средство при пристигането му във фабриката за нишесте или в нейния приемателен пункт;
е)
тегло на превозното средство след разтоварването му и почистване от пръстта;
ж)
брутно тегло на доставката;
з)
процентите, с които се намалява брутното тегло на доставката, за да се отчете пръстта и абсорбираната при миенето вода;
и)
теглото, с което се намалява брутното тегло, за да се отчетат отпадъчните елементи;
й)
процентът дребни;
к)
общото нетно тегло на доставката (брутното тегло с намаленията, включително и корекцията за дребни);
л)
съдържанието на нишесте, изразено в проценти или тегло под вода;
м)
единична цена за заплащане.
Член 9
Предприятието за производство на нишесте изготвя за всеки производител на картофи обобщена справка, в която задължително фигурират следните данни:
а)
фирма на предприятието за производство на нишесте;
б)
име и адрес на производителя на картофи;
в)
номер на договора за отглеждане;
г)
дата и номер на приемателните протоколи;
д)
нетно тегло на всяка доставка след евентуалните намаления по член 8, параграф 2;
е)
единична цена за доставка;
ж)
обща сума, дължима на производителя на картофи;
з)
суми, изплатени на производителя на картофи и дати на плащане;
и)
подпис и печат на предприятието за производство на нишесте.
ГЛАВА III
ПЛАЩАНИЯ И САНКЦИИ
Член 10
1. Премията съгласно член 5 от Регламент (ЕО) № 1868/94 се изплаща, ако предприятието за производство на нишесте представи доказателства, че са изпълнени следните изисквания:
-
нишестето е произведено през съответната пазарна година;
-
заплатената на производителите на картофи цена не е по-ниска от посочената в член 4а от Регламент (ЕО) № 1868/94 за цялото количество картофи, произведени в Общността и използвани за производство на нишесте;
-
нишестето е произведено от картофи, предмет на съответен договор за отглеждане по член 3.
2. Доказателства по параграф 1 се предоставят чрез предаване на обобщената справка по член 9, придружена от удостоверение за плащане от производителя на картофи или от документ от финансовата институция, извършила плащането по нареждане на предприятието за производство на нишесте, който удостоверява, че плащането в действителност е извършено.
3. Премията за предприятията за производство на нишесте се изплаща от държавата-членка, не чиято територия е произведено нишестето, в срок от 4 месеца от датата, на която са представени доказателствата по параграф 1.
Член 11
1. Държавата-членка въвежда контролен режим с оглед проверка на място на действителността на операциите, даващи право на премия и спазването на подквотата, разпределена за всяко предприятие за производство на нишесте. За целта контрольорите имат достъп до материално-счетоводната отчетност на предприятията за производство на нишесте и до местата на производство и складиране.
За всеки период на преработка и за всички производствени операции контролът обхваща поне 10 % от доставеното на предприятието за производство на нишесте количество картофи.
2. Държавата-членка уведомява всяко предприятие за производство на нишесте за евентуалното надвишаване на неговата подквота.
3. Когато компетентният орган установи, че изискването съгласно член 10, параграф 1, второ тире не е спазено от предприятието за производство на нишесте при липса на форсмажорни обстоятелства, това предприятие се изключва частично или изцяло от ползването на премии по следните правила:
-
ако изискването не е спазено за количество нишесте, съставляващо под 20 % от общото количество произведено нишесте, размерът на отпуснатата премия се намалява с установения процент, умножен по пет,
-
ако съответният процент е равен или надвишава 20 %, не се отпуска премия.
4. Когато се установи, че е налице несъобразяване със забраната съгласно член 3, параграф 5, премията за съответната подквота се намалява при следните условия:
-
ако при контрола се установи прието от предприятието за производство на нишесте количество в еквивалент нишесте под 10 % от неговата подквота, общият размер на премията за производителя за съответната пазарна година с намалява с процента на надвишаване, умножен по десет,
-
ако количеството, получено извън договорите, надвишава ограничението, посочено в първо тире, за съответната пазарна година не се отпуска премия и съответното предприятие за производство на нишесте се изключва от ползването на премия и за следващата пазарна година.
5. Ако в разрез с разпоредбите на член 3, параграф 5 нишестето, произведено от приети пратки картофи със съдържание на нишесте под 13 %:
-
надвишава с 1 % подквотата, присъдена на съответното предприятие за производство на нишесте, за надвишеното количество не се отпуска премия и останалата премия за подквотата се намалява с процента на надвишаване, умножен по десет,
-
надвишава с 11 % предоставената на предприятието за производство на нишесте подквота, не се отпуска никаква премия за съответната пазарна година и съответното предприятие за производство на нишесте се изключва от ползването на премия и за следващата пазарна година.
6. Проверките, извършвани съгласно настоящия член, не отменят контрола от други компетентни органи.
Член 12
1. Износът съгласно член 6 от Регламент (ЕО) № 1868/94 се счита за реализиран, когато:
а)
компетентният орган на произвеждащата държава-членка е получил доказателството съгласно член 13, параграф 2, независимо коя е държавата-членка, изнасяща нишестето;
б)
декларацията за износ е приета от изнасящата държава-членка преди първи януари след края на пазарната година, по време на която е произведено нишестето;
в)
нишестето е напуснало митническата територия на Общността в срок от шестдесет дни, считано от 1 януари, съгласно буква б);
г)
продуктите са изнесени без възстановяване.
Освен в случай на форсмажорни обстоятелства, ако не са изпълнени всички условия от първа алинея, количеството нишесте, което надвишава подквотата, се счита за реализирано на вътрешния пазар.
2. В случай на форсмажорни обстоятелства компетентният орган на държавата-членка, на чиято територия е произведено нишестето, приема необходимите мерки в зависимост от обстоятелствата, изложени от заинтересованото лице.
Когато нишестето се изнася от държава-членка, различна от държавата, в която е произведено, тези мерки се вземат след съгласуване с компетентните органи на последната държава.
3. За целите на настоящия регламент не може да се ползват разпоредбите на член 36 от Регламент (ЕО) № 800/1999 на Комисията (5).
Член 13
1. Чрез дерогация от член 12 от Регламент (ЕО) № 1342/2003 на Комисията (6), гаранцията за износната лицензия се равнява на 23 EUR за тон.
2. Доказателството, че съответното предприятие за производство на нишесте изпълнява условията съгласно член 12, параграф 1, първа алинея се предава на компетентния орган на държавата-членка, на чиято територия е произведено нишестето, до 1 април на календарната година след приключване на пазарната година, през която е произведено нишестето.
3. Доказателството включва представяне на:
a)
износната лицензия, издадена на съответното предприятие за производство на нишесте от компетентния орган на държавата-членка, посочена в параграф 2, и включваща една от следните забележки в дерогация от член 3 от Регламент (ЕИО) № 1518/95 (7):
-
„Para exportación sin restitución, de conformidad con el artículo 6 del Reglamento (CE) no 1868/94“
-
„Skal eksporteres uden restitution, jf. artikel 6 i forordning (EF) nr. 1868/94“
-
„Ausfuhr ohne Erstattung gemäß Artikel 6 der Verordnung (EG) Nr. 1868/94“
-
„Προς εξαγωγή χωρίς επιστροφή σύμφωνα με το άρθρο 6 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1868/94“
-
„For export without refund under Article 6 of Regulation (EC) No 1868/94“
-
„À exporter sans restitution conformément à l'article 6 du règlement (CE) no 1868/94“
-
„Da esportare senza restituzione a norma dell'articolo 6 del regolamento (CE) n. 1868/94“
-
„Overeenkomstig artikel 6 van Verordening (EG) nr. 1868/94 zonder restitutie uit te voeren“
-
„A exportar sem restituição em conformidade com o artigo 6.o do Regulamento (CE) n.o 1868/94“
-
„Viedään tuetta asetuksen (EY) N:o 1868/94 6 artiklan mukaisesti“
-
„För export utan exportbidrag enligt artikel 6 i förordning (EG) nr 1868/94“
б)
документите съгласно членове 32 и 33 от Регламент (ЕО) № 1291/2000 на Комисията (8), необходими за освобождаване на гаранцията;
в)
декларация от предприятието за производство на нишесте, удостоверяваща, че нишестето е произведено от него.
4. Когато нативното нишесте, произведено от дадено предприятие за производство на нишесте, се складира за износ в силоз, склад или резервоар, разположен извън фабриката на производителя на територията на произвеждащата държава-членка или в друга държава-членка, където се складира и друго нативно нишесте, произведено от същото или други предприятия, без да има възможност физически да се разграничат така складираните продукти, всички складирани продукти се поставят под административен контрол, предоставящ гаранции, еквивалентни на гаранциите на митническия контрол до приемането на декларацията за износ съгласно член 12, параграф 1, буква б), и от момента на приемане на тази декларация се поставят под митнически контрол.
При обстоятелствата, посочени в първа алинея, когато изнасянето от склада стане преди приемането на декларацията за износ съгласно член 12, параграф 1, буква б), компетентните органи на държавата-членка, където е складирано нишестето, предоставят доказателство.
Когато изнасянето от склада стане след приемане на декларацията за износ съгласно член 12, параграф 1, буква б), митническите власти на държавата-членка, където е складирано нишестето, предоставят доказателство по смисъла на член 33, параграф 2, буква a) от Регламент (ЕО) № 1291/2000.
Доказателствата, визирани във втора и трета алинея, удостоверяват изнасянето от склада на продукта или на съответното количество съгласно смисъла първа алинея.
Член 14
Когато нативното нишесте, произведено от дадено предприятие за производство на нишесте, е складирано в насипно състояние в режим на митническо складиране или свободна зона с оглед предварителното възстановяване, определено в Регламент (ЕИО) № 565/80 на Съвета (9), освен операциите, упоменати в член 29, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 800/1999, това нишесте може да бъде смесено в същия склад с други нишестета от същия номер по КН, използвана за определяне на възстановяванията, които притежават същите технически характеристики и отговарят на условията за предоставяне на възстановявания и които също са поставени под един от режимите, предвидени в Регламент (ЕО) № 800/1999 или Регламент (ЕИО) № 565/80.
Член 15
1. За количествата, които по смисъла на член 12, параграф 1, втора алинея се разглеждат като реализирани на вътрешния пазар, държавата-членка начислява за нативното нишесте и всеки производен продукт от приложението към Регламент (ЕО) № 1518/95 на Комисията (10) или съгласно Регламент (ЕО) № 1520/2000 на Комисията (11) фиксирана сума, изчислена на тон нативно нишесте и равна на общата митническа тарифа за тон нишесте с код по КН 1108 13 00, през пазарната година, през която нишестето или производните продукти са били произведени, плюс 10 %.
2. Съответната държава-членка съобщава на предприятията за производство на нишесте общата сума, която дължат, най-късно до 1 май след датата 1 януари, посочена в член 12, параграф 1, буква б).
Тази сума се заплаща от предприятията за производство на нишесте най-късно до 20 май същата година.
Член 16
1. В случай на сливане на две предприятия за производство на нишесте, държавата-членка разпределя на предприятието, получено след сливането, подквота, равна на сбора от подквотите на слетите предприятия.
В случай на прехвърляне на собствеността на предприятие за производство на нишесте държавата-членка разпределя на правоприемника подквотата на прехвърленото предприятие. Ако правоприемниците са няколко, под-квотата се разпределя между тях пропорционално на количествата нишесте, произвеждани от всеки от тях.
В случай на прехвърляне на собствеността на фабрика за нишесте държавата-членка намалява подквотата на предприятието, което прехвърля собствеността върху фабриката и увеличава подквотата на предприятието или предприятията, които я придобиват, със съответната част, пропорционално на усвоената продукция.
2. В случай на прекратяване на дейността на предприятие за производство на нишесте или на фабрика за нишесте, различни от посочените в параграф 1, държавата-членка може да разпредели съответните подквоти на едно или няколко предприятия.
3. В случай на отдаване под наем на фабрика, която принадлежи на дадено предприятие за производство на нишесте, държавата-членка намалява неговата подквота и разпределя частта, с която подквотата е намалена, на предприятието, което наема фабриката, за да произвежда нишесте.
Ако договорът за наем бъде прекратен преди срока, посочен в член 1, буква к), адаптирането на подквотите съгласно предходната алинея се отменя от държавата-членка с обратно действие, от датата, на която договорът за наем е влязъл в сила.
4. Ако след прилагане на параграф 1, първа алинея, бъде прекратено производството във фабриките на едно или повече от предприятията, които са се слели, като по този начин се поставя под сериозна заплаха производството на картофи за нишесте в зоната, от която дотогава са се снабдявали това предприятие или предприятия, държавата-членка може да прикани слятото предприятие да прехвърли на държавата подквотата, първоначално разпределена на предприятието, чиито фабрики са прекратили производство. Всяка квота, прехвърлена съгласно първа алинея, може в случая да се разпределеи отново от държавата-членка на всяко предприятие, което се задължи да произвежда нишесте във въпросната зона.
Член 17
Когато прекратяването на дейност на предприятие за производство на нишесте или на фабрика за нишесте, сливането или прехвърлянето на собствеността настъпят между 1 юли и 31 март следващата година, мерките от член 16 са в сила за настоящата пазарна година през този период.
Когато прекратяването на дейността на предприятие за производство на нишесте или фабрика за нишесте, сливането или прехвърлянето на собствеността настъпят между 1 април и 31 юни същата година, мерките от член 16 са в сила за пазарната година след този период.
ГЛАВА IV
СЪОБЩЕНИЯ
Член 18
Предприятията за производство на нишесте съобщават на компетентните органи най-късно до 30 април всяка пазарна година:
-
количествата картофи за нишесте, получили помощ съгласно член 93 от Регламент (ЕО) № 1782/2003,
-
количествата нишесте, получили премия съгласно член 5 от Регламент (ЕО) № 1868/94.
Член 19
1. Държавите-членки съобщават на Комисията най-късно до 30 юни всяка пазарна година:
а)
количествата картофи за нишесте, получили помощ съгласно член 93 от Регламент (ЕО) № 1782/2003;
б)
количествата нишесте, получили премия съгласно член 5 от Регламент (ЕО) № 1868/94;
в)
количествата и подквотите за предприятията за производство на нишесте, към които се прилага член 6, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1868/94 за текущата пазарна година и предвидените подквоти за следващата пазарна година;
г)
количествата за износ без възстановявания съгласно член 6 от Регламент (ЕО) № 1868/94;
д)
количествата съгласно член 11, параграфи 3 и 4 от настоящия регламент;
е)
количествата съгласно член 15 от настоящия регламент.
2. Когато се прилага член 16, държавите-членки предават на Комисията до 30 юни за всяка пазарна година всички подробни данни, свързани с пазарната година, придружени с доказателства, че са изпълнени условията от съответните членове.
ГЛАВА V
ОБЩИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 20
Обменният курс за превръщане на различните размери на минималната цена, посочена в член 4а от Регламент (ЕО) № 1868/94, и на премията съгласно член 5 от същия регламент в национална валута, е най-скоро обявеният от Европейската централната банка преди датата на приемане на картофите от предприятието за производство на нишесте на нишесте.
Член 21
Регламент (ЕО) № 97/95 се отменя, считано от 1 юли 2004 г.
Член 22
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящия регламент се прилага от 2004-2005 пазарна година.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 23 декември 2003 година.
Regolamento (CE) n. 2236/2003 della Commissione
del 23 dicembre 2003
recante modalità d'applicazione del regolamento (CE) n. 1868/94 del Consiglio che istituisce un regime di contingentamento per la produzione di fecola di patate
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
visto il regolamento (CE) n. 1868/94 del Consiglio, del 27 luglio 1994, che istituisce un regime di contingentamento per la produzione di fecola di patate(1), in particolare l'articolo 8,
considerando quanto segue:
(1) Il regolamento (CE) n. 97/95 della Commissione(2) stabilisce le modalità di applicazione del regolamento (CE) n. 1868/94. Esso va modificato al fine di tener conto delle modifiche al regolamento (CE) n. 1868/94 in forza del trattato di adesione della Repubblica Ceca, dell'Estonia, di Cipro, della Lettonia, della Lituania, dell'Ungheria, di Malta, della Polonia, della Slovenia e della Slovacchia, nonché in forza del regolamento (CE) n. 1782/2003 del Consiglio, del 29 settembre 2003, che stabilisce norme comuni relative ai regimi di sostegno diretto nell'ambito della politica agricola comune e istituisce taluni regimi di sostegno a favore degli agricoltori e che modifica i regolamenti (CEE) n. 2019/93, (CE) n. 1452/2001, (CE) n. 1453/2001, (CE) n. 1454/2001, (CE) n. 1868/94, (CE) n. 1251/1999, (CE) n. 1254/1999, (CE) n. 1673/2000, (CEE) n. 2358/71 e (CE) n. 2529/2001. Onde garantire la chiarezza e la certezza del diritto, il regolamento (CE) n. 97/95 va pertanto abrogato e sostituito con un nuovo testo.
(2) Per poter beneficiare degli aiuti comunitari nell'ambito del regime di contingentamento istituito dal regolamento (CE) n. 1868/94, le fecolerie devono concludere contratti di coltivazione con i produttori di patate.
(3) È necessario precisare quali elementi devono essere contemplati dal contratto di coltivazione tra una fecoleria ed un produttore, onde evitare che vengano conclusi contratti per quantitativi che superino il sottocontingente attribuito alla fecoleria. Occorre proibire alla fecoleria in questione di accettare forniture di patate non contemplate da un contratto di coltivazione, poiché si rischierebbe altrimenti di compromettere l'efficacia del sistema dei contingenti e la garanzia che il prezzo minimo di cui all'articolo 4 bis del regolamento (CE) n. 1868/94 venga pagato per tutte le patate destinate alla produzione di fecola. Tuttavia, ove per motivi climatici la produzione di patate sulle superfici di cui al contratto di coltivazione risulti superiore al previsto oppure il tenore di fecola delle patate in questione sia maggiore del previsto, una fecoleria deve poter accettare dette patate purché paghi il prezzo minimo.
(4) Le patate con un tenore di fecola inferiore al 13 % non possono essere considerate come destinate alla produzione di fecola di patate e non devono pertanto essere accettate dalle fecolerie. Qualora per motivi climatici si registri un tenore di fecola inferiore, la Commissione deve poter autorizzare, su richiesta di uno Stato membro, che vengano accettate patate con un tenore di fecola inferiore al 13 % nel rispetto di determinate condizioni.
(5) È necessario specificare i metodi ammessi per determinare il peso sott'acqua delle patate ed elaborare una tabella nella quale figurino il corrispondente tenore di fecola e gli aiuti erogabili.
(6) È necessario predisporre misure di controllo atte a garantire che solo la fecola prodotta conformemente alle disposizioni del presente regolamento possa beneficiare dei premi. Al fine di proteggere i produttori di patate destinate alla produzione di fecola, è fondamentale che venga corrisposto il prezzo minimo di cui all'articolo 4 bis del regolamento (CE) n. 1868/94 per tutte le patate. È pertanto necessario prevedere sanzioni qualora non sia stato pagato il prezzo minimo o qualora le fecolerie abbiano accettato forniture di patate non contemplate da un contratto di coltivazione.
(7) È necessario predisporre norme atte a garantire che la fecola di patate prodotta in eccesso rispetto al sottocontingente di una fecoleria venga esportata senza beneficio della restituzione all'esportazione, ai sensi dell'articolo 6, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1868/94. Occorre prevedere sanzioni in caso di infrazioni.
(8) È necessario specificare che cosa accade al sottocontingente di una fecoleria oggetto di fusione, di trasferimento di proprietà o di cessazione di attività.
(9) È opportuno che gli Stati membri e la Commissione possano controllare il funzionamento del regime di contingentamento. Occorre pertanto precisare le informazioni che le fecolerie sono tenute a comunicare allo Stato membro e le informazioni che gli Stati membri sono tenuti a comunicare alla Commissione.
(10) Le misure previste dal presente regolamento sono conformi al parere del comitato di gestione per i cereali,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
CAPITOLO I DEFINIZIONI - REGIME DEI CONTINGENTI
Articolo 1
Ai sensi del presente regolamento, si intende per:
a) contingente: il contingente assegnato a ciascuno Stato membro in forza dell'articolo 2, paragrafi 1 e 3, del regolamento (CE) n. 1868/94;
b) sottocontingente: la parte di contingente attribuita dallo Stato membro ad una fecoleria;
c) fecoleria: qualsiasi persona fisica o giuridica stabilita sul territorio dello Stato membro interessato alla quale è attribuito il sottocontingente e che beneficia del premio di cui all'articolo 5 del regolamento (CE) n. 1868/94;
d) produttore: qualsiasi persona fisica o giuridica o associazione di dette persone che fornisce ad una fecoleria patate prodotte a titolo principale o dai propri membri, a proprio nome e per conto proprio, nell'ambito di un contratto di coltivazione concluso personalmente o a proprio nome;
e) contratto di coltivazione: qualsiasi contratto concluso tra un produttore o un gruppo di produttori, da un lato, e la fecoleria, dall'altro;
f) patate: patate destinate alla fabbricazione di fecola di patate di cui all'articolo 93 del regolamento (CE) n. 1782/2003, il cui tenore di fecola sia perlomeno pari al 13 %;
g) fecola non trasformata: la fecola di cui al codice NC 1108 13 00 che non ha subito alcuna trasformazione;
h) fusione di fecolerie: l'accorpamento di due o più fecolerie in un'unica azienda;
i) trasferimento di proprietà di una fecoleria: il trasferimento o l'assorbimento degli attivi di un'azienda cui è stato assegnato un sottocontingente a beneficio di una o più fecolerie;
j) trasferimento di proprietà di uno stabilimento produttore di fecola: il passaggio della proprietà di un'unità tecnica, compresi tutti gli impianti necessari per la fabbricazione di fecola, a una o più aziende, con parziale o totale assorbimento della produzione dell'azienda che trasferisce la proprietà;
k) affitto di uno stabilimento: il contratto di affitto di un'unità tecnica, compresi tutti gli impianti necessari per la fabbricazione della fecola, concluso ai fini del suo esercizio per una durata di almeno tre campagne di commercializzazione consecutive con un'azienda stabilita nello stesso Stato membro in cui si trova lo stabilimento in questione, ove, in seguito all'entrata in vigore dell'affitto, l'azienda affittuaria possa essere considerata, per tutta la sua produzione, come un'unica fecoleria;
l) aiuti per le patate da fecola: aiuti istituiti a beneficio degli agricoltori che producono patate destinate alla fabbricazione di fecola di cui all'articolo 93 del regolamento (CE) n. 1782/2003.
Articolo 2
Nei casi in cui si applica l'articolo 6, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1868/94, i sottocontingenti assegnati vengono adeguati conseguentemente all'inizio della campagna successiva al superamento.
CAPITOLO II REGIME DEI PREZZI E DEI PREMI
Articolo 3
1. Per ogni campagna di commercializzazione è concluso un contratto di coltivazione. Tale contratto è provvisto di un numero di identificazione e comprende almeno i seguenti elementi:
a) il nome e l'indirizzo del produttore o dell'associazione dei produttori;
b) il nome e l'indirizzo della fecoleria;
c) le aree coltivate espresse in ettari, fino a due decimali, ed identificate conformemente al regolamento (CE) n. 2419/2001 della Commissione(3) relativo al sistema integrato di gestione e di controllo (SIGC);
d) l'indicazione del quantitativo, in tonnellate, di patate che si prevede di raccogliere e di consegnare alla fecoleria;
e) l'indicazione del tenore di fecola delle patate previsto sulla base del tenore medio di fecola delle patate consegnate dal produttore alla fecoleria nelle ultime tre campagne o, in mancanza di questi dati, in base al tenore medio nella zona di approvvigionamento;
f) l'impegno della fecoleria a corrispondere al produttore il prezzo minimo di cui all'articolo 4 bis del regolamento (CE) n. 1868/94.
2. Prima dell'inizio della campagna, entro una data che verrà fissata dallo Stato membro al fine di garantire i necessari controlli, ogni fecoleria trasmette all'autorità competente una distinta riassuntiva dei contratti indicando, per ciascun contratto, il numero di identificazione, il nome del produttore, le superfici coltivate ed il quantitativo di cui trattasi, espresso in equivalente fecola.
3. La somma, in equivalente fecola, dei quantitativi previsti dai contratti di coltivazione non deve essere superiore al sottocontingente assegnato alla fecoleria.
4. Qualora il quantitativo effettivamente prodotto in applicazione del contratto di coltivazione, espresso in equivalente fecola, superi quello contemplato dal contratto, la fecoleria può accettarne la consegna, a condizione che venga corrisposto il prezzo minimo di cui all'articolo 4 bis del regolamento (CE) n. 1868/94.
5. Le fecolerie non possono prendere in consegna patate che non formino oggetto di un contratto di coltivazione.
Articolo 4
1. La consegna delle patate si effettua presso le fecolerie stesse o presso i relativi centri di presa in consegna.
2. Il peso delle patate e il relativo contenuto di fecola vengono determinati, conformemente agli articoli 5 e 7, al momento della consegna, sotto l'autorità di un controllore riconosciuto dallo Stato membro.
Articolo 5
1. Qualora l'applicazione di uno dei metodi di cui all'allegato I del regolamento (CE) n. 2235/2003 della Commissione(4) renda necessaria tale operazione, il peso lordo delle patate viene determinato, per ogni carico, al momento della consegna, attraverso la pesatura comparata del mezzo di trasporto carico e vuoto.
2. Il peso netto delle patate viene determinato in base a uno dei metodi definiti nell'allegato I del regolamento (CE) n. 2235/2003.
3. Il tenore di fecola delle partite accettate non deve essere inferiore al 13 %.
La fecoleria può tuttavia accettare delle partite di patate con un tenore di fecola inferiore al 13 % purché la quantità di fecola che può essere ottenuta da queste patate non superi l'1 % del sottocontingente. In questo caso, il prezzo minimo da pagare equivale a quello applicabile nel caso in cui il tenore di fecola è pari al 13 %.
Articolo 6
Il tenore di fecola delle patate viene determinato in base al peso sott'acqua di 5050 g di patate consegnate.
Deve essere utilizzata acqua pulita, senza aggiunta di alcun elemento, a temperatura inferiore a 18 °C.
Articolo 7
1. Il premio è concesso alle fecolerie per la fecola ottenuta da patate di qualità sana, leale e mercantile, in base alla quantità di patate utilizzata e al loro tenore di fecola, secondo i parametri stabiliti nell'allegato II del regolamento (CE) n. 2235/2003 ed entro il limite del quantitativo di fecola corrispondente al loro sottocontingente. Non viene concesso alcun premio per la fecola ottenuta da patate la cui qualità non risulti sana, leale e mercantile né per la fecola ottenuta da patate con un tenore di fecola inferiore al 13 %, fatti salvi i casi in cui si applica il secondo comma dell'articolo 5, paragrafo 3.
Qualora il tenore di fecola venga calcolato con la bilancia di Reimann o con la bilancia di Perow e corrisponda ad una cifra che appare su due o tre righe nella seconda colonna dell'allegato II del regolamento (CE) n. 2235/2003, i valori da applicare sono quelli corrispondenti alla seconda o alla terza riga.
2. Qualora le partite consegnate contengano una quantità di patate che possono passare attraverso un vaglio a maglie quadrate di 28 mm di lato (di seguito "le granaglie") pari o superiore al 25 %, il peso netto preso in considerazione per calcolare il prezzo minimo che il produttore di fecola deve corrispondere è ridotto come segue:
SPAZIO PER TABELLA
Le partite contenenti oltre il 50 % di granaglie sono soggette a trattativa privata e non danno diritto ad alcun premio.
La percentuale di granaglie viene determinata insieme al peso netto.
3. Il rispetto del sottocontingente da parte delle fecolerie è stabilito in base al quantitativo e al tenore di fecola delle patate utilizzate, in conformità ai parametri fissati nell'allegato II del regolamento (CE) n. 2235/2003.
Articolo 8
1. Una bolletta di ricevuta viene compilata sotto la responsabilità congiunta del produttore di fecola, del controllore riconosciuto e del fornitore. La fecoleria ne rilascia un duplicato al produttore e conserva l'originale, che può essere eventualmente presentato all'organismo preposto al controllo dei premi.
2. La bolletta di ricevuta contiene almeno gli elementi elencati di seguito, ove questi risultino dalle operazioni effettuate ai sensi degli articoli da 4 a 7:
a) data di consegna;
b) numero della fornitura;
c) numero del contratto di coltivazione;
d) nome e indirizzo del produttore di patate;
e) peso del mezzo di trasporto all'arrivo presso lo stabilimento o presso il relativo centro di presa in consegna;
f) peso del mezzo di trasporto dopo lo scarico e dopo l'eliminazione della terra residua;
g) peso lordo della fornitura;
h) riduzione, espressa in percentuale, applicata al peso lordo della fornitura in funzione delle impurità e del peso dell'acqua assorbita durante le operazioni di lavaggio;
i) riduzione, espressa in peso, applicata al peso lordo della fornitura in funzione delle impurità;
j) percentuale di granaglie;
k) peso netto totale della fornitura (peso lordo meno la riduzione, compresa la correzione per le granaglie);
l) tenore di fecola, espresso in percentuale o in peso sott'acqua;
m) prezzo unitario da pagare.
Articolo 9
La fecoleria compila, per ogni produttore di patate, una distinta di pagamento riassuntiva che riporti i seguenti dati:
a) denominazione sociale della fecoleria;
b) nome e indirizzo del produttore di patate;
c) numero del contratto di coltivazione;
d) data e numero delle bollette di ricevuta;
e) peso netto di ogni fornitura previe eventuali riduzioni di cui all'articolo 8, paragrafo 2;
f) prezzo unitario per fornitura;
g) importo totale da pagare al produttore;
h) somme versate al produttore e data dei versamenti;
i) firma e timbro del produttore di fecola.
CAPITOLO III PAGAMENTI - SANZIONI
Articolo 10
1. Il premio di cui all'articolo 5 del regolamento (CE) n. 1868/94 è corrisposto a condizione che la fecoleria dimostri che siano stati soddisfatti i seguenti requisiti:
- la fecola in questione è stata prodotta durante la campagna di commercializzazione di cui trattasi,
- il prezzo franco stabilimento corrisposto ai produttori per l'intero quantitativo di patate prodotte nella Comunità utilizzato per la fabbricazione della fecola non era inferiore a quello di cui all'articolo 4 bis del regolamento (CE) n. 1868/94,
- le patate da cui è ottenuta la fecola di cui trattasi formano oggetto dei contratti di coltivazione di cui all'articolo 3.
2. Costituisce elemento di prova ai fini del paragrafo 1 la presentazione della distinta riassuntiva di cui all'articolo 9, completata dall'attestato di pagamento rilasciato dal produttore, oppure da un documento rilasciato dall'organismo finanziario che ha effettuato il pagamento per ordine della fecoleria, il quale certifichi l'avvenuto pagamento.
3. Lo Stato membro nel cui territorio è stata prodotta la fecola di patate corrisponde il premio alla fecoleria entro i quattro mesi successivi alla data di presentazione delle prove di cui al paragrafo 1.
Articolo 11
1. Gli Stati membri istituiscono un sistema di controllo atto a verificare in loco, oltre l'effettività delle operazioni che danno diritto al premio, il rispetto del sottocontingente stabilito per ogni fecoleria. A tal fine i controllori hanno accesso alla contabilità di magazzino e alla contabilità finanziaria delle fecolerie, nonché ai luoghi di produzione e di magazzinaggio.
I controlli vertono, per ogni periodo di trasformazione, su tutte le operazioni effettuate durante il processo di produzione e riguardano almeno il 10 % del quantitativo di patate consegnato alla fecoleria.
2. Gli Stati membri notificano eventualmente a ciascuna fecoleria i quantitativi di fecola che superano il sottocontingente di quest'ultima.
3. Qualora l'organismo competente accerti che la fecoleria non ha soddisfatto il requisito di cui all'articolo 10, paragrafo 1, secondo trattino, questa viene esclusa in tutto o in parte, salvo caso di forza maggiore, dal beneficio del premio secondo le modalità seguenti:
- se l'inadempienza riguarda una quantità di fecola inferiore al 20 % del quantitativo totale di fecola prodotta dalla fecoleria, l'importo del premio da corrispondere viene ridotto di cinque volte la percentuale constatata,
- se si tratta di una quantità pari o superiore al 20 %, il premio non viene concesso.
4. Nel caso di accertata violazione del divieto di cui all'articolo 3, paragrafo 5, il premio concesso per il sottocontingente è ridotto secondo le seguenti modalità:
- se dal controllo risulta che la fecoleria ha accettato un quantitativo in eccesso, in equivalente fecola, inferiore al 10 % del suo sottocontingente, dall'importo totale dei premi da corrispondere alla fecoleria per la campagna di cui trattasi viene sottratto un importo pari a 10 volte la percentuale di superamento riscontrata,
- se il quantitativo non contemplato da contratti di coltivazione è superiore al limite di cui al primo trattino, non è concesso alcun premio per la campagna di cui trattasi; la fecoleria viene inoltre esclusa dal premio per la campagna successiva.
5. Se, contrariamente all'articolo 5, paragrafo 3, la quantità di fecola che può essere prodotta dalle partite accettate che presentano un tenore di fecola inferiore al 13 %:
- supera l'1 % del sottocontingente della fecoleria, non è concesso alcun premio per la quantità eccedentaria; dal premio concesso per il sottocontingente viene inoltre sottratto un importo pari a 10 volte la percentuale di superamento riscontrata,
- supera l'11 % del sottocontingente della fecoleria, non è concesso alcun premio per la campagna di cui trattasi; la fecoleria viene inoltre esclusa dal premio per la campagna successiva.
6. Le verifiche effettuate a norma del presente articolo non ostano allo svolgimento di successivi controlli da parte delle autorità competenti.
Articolo 12
1. L'esportazione di cui all'articolo 6 del regolamento (CE) n. 1868/94 si considera effettuata quando:
a) l'organismo competente dello Stato membro di produzione, indipendentemente dallo Stato membro di esportazione della fecola, ha ricevuto la prova di cui all'articolo 13, paragrafo 2;
b) lo Stato membro di esportazione ha accettato la relativa dichiarazione di esportazione prima del 1o gennaio successivo alla fine della campagna di commercializzazione nel corso della quale la fecola è stata prodotta;
c) la fecola di cui trattasi ha lasciato il territorio doganale della Comunità entro il termine di 60 giorni a decorrere dal 1o gennaio di cui alla lettera b);
d) il prodotto è stato esportato senza restituzione.
Salvo casi di forza maggiore, ove i requisiti di cui al primo comma non vengano soddisfatti nel loro insieme, il quantitativo di fecola che supera il sottocontingente è considerato come smerciato sul mercato interno.
2. In caso di forza maggiore, l'organismo competente dello Stato membro nel cui territorio è stata prodotta la fecola adotta le misure necessarie in rapporto alle circostanze addotte dall'interessato.
Se la fecola viene esportata dal territorio di uno Stato membro diverso da quello di produzione, queste misure sono adottate su parere delle autorità competenti di tale Stato membro.
3. Ai fini del presente regolamento, non possono essere invocate le disposizioni di cui all'articolo 36 del regolamento (CE) n. 800/1999 della Commissione(5).
Articolo 13
1. In deroga all'articolo 12 del regolamento (CE) n. 1342/2003 della Commissione(6), l'importo della cauzione relativa ai certificati di esportazione è pari a 23 EUR/t.
2. La prova che la fecoleria ha soddisfatto i requisiti di cui all'articolo 12, paragrafo 1, primo comma, deve essere fornita all'organismo competente dello Stato membro nel cui territorio è stata prodotta la fecola anteriormente al 1o aprile successivo alla fine della campagna di commercializzazione nel corso della quale la stessa è stata prodotta.
3. Detta prova viene fornita tramite la presentazione:
a) di un titolo d'esportazione rilasciato alla fecoleria di cui trattasi dall'autorità competente dello Stato membro di cui al paragrafo 2, recante una delle seguenti diciture, in deroga all'articolo 3 del regolamento (CEE) n. 1518/95 della Commissione(7):
- "Para exportación sin restitución, de conformidad con el artículo 6 del Reglamento (CE) n° 1868/94"
- "Skal eksporteres uden restitution, jf. artikel 6 i forordning (EF) nr. 1868/94"
- "Ausfuhr ohne Erstattung gemäß Artikel 6 der Verordnung (EG) Nr. 1868/94"
- "Προς εξαγωγή χωρίς επιστροφή σύμφωνα με το άρθρο 6 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1868/94"
- "For export without refund under Article 6 of Regulation (EC) No 1868/94"
- "À exporter sans restitution conformément à l'article 6 du règlement (CE) n° 1868/94"
- "Da esportare senza restituzione a norma dell'articolo 6 del regolamento (CE) n. 1868/94"
- "Overeenkomstig artikel 6 van Verordening (EG) nr. 1868/94 zonder restitutie uit te voeren"
- "A exportar sem restituição em conformidade com o artigo 6.o do Regulamento (CE) n.o 1868/94"
- "Viedään tuetta asetuksen (EY) N:o 1868/94 6 artiklan mukaisesti"
- "För export utan exportbidrag enligt artikel 6 i förordning (EG) nr 1868/94"
b) dei documenti di cui agli articoli 32 e 33 del regolamento (CE) n. 1291/2000 della Commissione(8), necessari per lo svincolo della cauzione;
c) di una dichiarazione della fecoleria che attesti di aver prodotto la fecola.
4. Allorché la fecola non trasformata prodotta da una fecoleria è immagazzinata ai fini dell'esportazione in un silo, magazzino o serbatoio situato fuori dello stabilimento del fabbricante nello Stato membro di produzione ovvero in un altro Stato membro, e in cui siano immagazzinate anche altre fecole non trasformate prodotte da altre fecolerie o dalla fecoleria in questione, senza possibilità di distinguerne l'identità fisica, la totalità dei prodotti immagazzinati deve essere sottoposta ad un controllo amministrativo che offra garanzie equivalenti a quelle del controllo doganale fino all'accettazione della dichiarazione di esportazione di cui all'articolo 12, paragrafo 1, lettera b), e deve trovarsi sotto controllo doganale a decorrere da detta accettazione.
Nel caso di cui al suddetto paragrafo, quando la fecola esce dal magazzino prima dell'accettazione della dichiarazione di esportazione di cui all'articolo 12, paragrafo 1, lettera b), le autorità competenti dello Stato membro in cui ha avuto luogo l'immagazzinamento ne forniscono la prova.
Quando la fecola esce dal magazzino dopo l'accettazione della dichiarazione di esportazione di cui all'articolo 12, paragrafo 1, lettera b), le autorità doganali dello Stato membro in cui ha avuto luogo l'immagazzinamento forniscono una prova ai sensi dell'articolo 33, paragrafo 2, lettera a), del regolamento (CE) n. 1291/2000.
La prova di cui al secondo e terzo comma deve attestare l'uscita dal magazzino del prodotto in questione o del corrispondente quantitativo di sostituzione ai sensi del primo comma.
Articolo 14
Qualora la fecola non trasformata prodotta da una fecoleria venga immagazzinata sfusa e sottoposta al regime di deposito doganale o di zona franca ai fini del pagamento anticipato delle restituzioni di cui al regolamento (CEE) n. 565/80 del Consiglio(9), in aggiunta alle manipolazioni di cui all'articolo 29, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 800/1999 della Commissione, detta fecola può altresì essere mescolata, nello stesso deposito, con altre fecole afferenti alla stessa sottovoce della nomenclatura utilizzata per le restituzioni, aventi le stesse caratteristiche tecniche, che soddisfino i requisiti per la corresponsione delle restituzioni all'esportazione e siano soggette alle modalità di cui al regolamento (CE) n. 800/1999 o al regolamento (CEE) n. 565/80.
Articolo 15
1. Per i quantitativi che, ai sensi dell'articolo 12, paragrafo 1, secondo comma, sono considerati come smerciati sul mercato interno, nel caso di fecola non trasformata o qualsiasi prodotto derivato di cui all'allegato del regolamento (CE) n. 1518/95 della Commissione(10) o rientrante nel campo d'applicazione del regolamento (CE) n. 1520/2000 della Commissione(11), lo Stato membro interessato riscuote un importo forfettario calcolato per tonnellata di fecola non trasformata ed equivalente alla tariffa doganale comune applicabile per tonnellata di fecola al codice NC 1108 13 00 nel corso della campagna di commercializzazione durante la quale la fecola o il prodotto derivato sono stati prodotti, più una maggiorazione pari al 10 %.
2. Anteriormente al 1o maggio successivo alla data del 1o gennaio di cui all'articolo 12, paragrafo 1, lettera b), lo Stato membro interessato comunica l'importo totale da pagare alle fecolerie interessate.
Detto importo totale è versato dalle fecolerie entro il 20 maggio dello stesso anno.
Articolo 16
1. In caso di fusione di fecolerie, lo Stato membro assegna all'impresa risultante dalla fusione un sottocontingente pari alla somma dei sottocontingenti assegnati, prima della fusione, alle fecolerie partecipanti alla fusione.
In caso di trasferimento di proprietà di una fecoleria, lo Stato membro assegna alla fecoleria cessionaria, per la produzione di fecola, il sottocontingente della fecoleria ceduta. Qualora vi siano più fecolerie cessionarie, l'assegnazione avviene in proporzione ai quantitativi di produzione di fecola assorbiti da ciascuna di esse.
In caso di trasferimento di proprietà di uno stabilimento produttore di fecola, lo Stato membro diminuisce il sottocontingente dell'azienda che trasferisce la proprietà dello stabilimento e aumenta il sottocontingente della fecoleria o delle fecolerie che acquistano lo stabilimento di cui trattasi, proporzionalmente ai quantitativi di produzione assorbiti.
2. In caso di cessazione di attività di una fecoleria o di uno o più stabilimenti di una fecoleria in circostanze diverse da quelle contemplate al paragrafo 1, lo Stato membro assegna i sottocontingenti interessati da detta cessazione di attività ad una o più fecolerie.
3. In caso di affitto di uno stabilimento appartenente ad una fecoleria, lo Stato membro diminuisce il sottocontingente della fecoleria che dà in affitto lo stabilimento e attribuire la parte detratta all'azienda che prende in affitto lo stabilimento per produrvi la fecola.
Se l'affitto termina prima della scadenza di cui all'articolo 1, lettera k), l'adeguamento del sottocontingente effettuato a norma delle disposizioni del primo comma è revocato dallo Stato membro con effetto retroattivo al termine iniziale dell'affitto.
4. Qualora, in seguito all'applicazione del paragrafo 1, primo comma, gli stabilimenti di una o più fecolerie che hanno partecipato alla fusione interrompano la produzione, mettendo pertanto a serio repentaglio la continuità della produzione di patate destinante alla fabbricazione di fecola nella zona che aveva precedentemente fornito la o le imprese in questione, lo Stato membro può ordinare all'impresa risultante dalla fusione di restituire allo Stato stesso il sottocontingente inizialmente assegnato all'impresa i cui impianti hanno da allora interrotto la produzione. Lo Stato membro può riassegnare qualsiasi sottocontingente di cui al primo comma a qualsivoglia fecoleria dedita alla fabbricazione di fecola nella zona interessata.
Articolo 17
Ove la cessazione dell'attività della fecoleria o dello stabilimento, la fusione o il trasferimento di proprietà avvengano tra il 1o luglio e il 31 marzo dell'anno successivo, le misure di cui all'articolo 16 producono i loro effetti nella campagna di commercializzazione in corso durante lo stesso periodo.
Ove la cessazione dell'attività della fecoleria o dello stabilimento, la fusione o il trasferimento di proprietà avvengano tra il 1o aprile e il 30 giugno dello stesso anno, le misure di cui all'articolo 16 producono i loro effetti nella campagna di commercializzazione successiva allo stesso periodo.
CAPITOLO IV NOTIFICAZIONI
Articolo 18
Entro il 30 aprile di ogni campagna, le fecolerie comunicano alle autorità competenti:
- i quantitativi di patate da fecola che hanno beneficiato degli aiuti di cui all'articolo 93 del regolamento (CE) n. 1782/2003,
- i quantitativi di patate da fecola che hanno beneficiato del premio di cui all'articolo 5 del regolamento (CE) n. 1868/94.
Articolo 19
1. Entro il 30 giugno di ogni campagna, gli Stati membri comunicano alla Commissione:
a) i quantitativi di patate da fecola che hanno beneficiato delle disposizioni di cui all'articolo 93 del regolamento (CE) n. 1782/2003;
b) i quantitativi di fecola che hanno beneficiato del premio di cui all'articolo 5 del regolamento (CE) n. 1868/94;
c) i quantitativi e i sottocontingenti per le fecolerie che rientrano nel campo di applicazione dell'articolo 6, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1868/94 per la campagna in corso, nonché i sottocontingenti disponibili per la campagna successiva;
d) i quantitativi destinati all'esportazione per i quali non è versata alcuna restituzione conformemente all'articolo 6 del regolamento (CE) n. 1868/94;
e) i quantitativi di cui all'articolo 11, paragrafi 3 e 4, del presente regolamento;
f) i quantitativi di cui all'articolo 15 del presente regolamento.
2. Nei casi in cui si applica l'articolo 16, gli Stati membri trasmettono alla Commissione, entro il 30 giugno di ogni campagna, tutte le informazioni circostanziate ivi afferenti, unitamente agli elementi comprovanti il rispetto delle condizioni previste.
CAPITOLO V DISPOSIZIONI GENERALI E FINALI
Articolo 20
Il tasso di conversione da utilizzare per esprimere in valuta nazionale il prezzo minimo di cui all'articolo 4 bis del regolamento (CE) n. 1868/94 e il premio di cui all'articolo 5 dello stesso è il più recente pubblicato dalla Banca centrale europea anteriormente al giorno in cui la fecoleria ha ricevuto le patate.
Articolo 21
Il regolamento (CE) n. 97/95 è abrogato con effetto a partire dal 1o luglio 2004.
Articolo 22
Il presente regolamento entra in vigore il settimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Esso si applica a decorrere dalla campagna 2004/2005.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 23 dicembre 2003.