31999L0031
L 182/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 1999/31/ЕО НА СЪВЕТА
от 26 април 1999 година
относно депонирането на отпадъци
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 130т, параграф 1 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 189в от Договора (3),
(1)
като има предвид, че Резолюцията на Съвета от 7 май 1990 г. (4) за политиката относно отпадъците приветства и подкрепя документа за стратегия на Общността и поканва Комисията да предложи критерии и стандарти за депониране на отпадъците в депа;
(2)
като има предвид, че Резолюцията на Съвета от 9 декември 1996 г. за политиката относно отпадъците предвижда, че за в бъдеще в Общността ще трябва да се извършват само безопасни и контролирани дейности, свързани с депата;
(3)
като има предвид, че следва да се насърчават превенцията, рециклирането и възстановяването, както и употребата на възстановени материали и енергия, за да се запазят естествените ресурси и да се избегне нецелесъобразното използване на земя;
(4)
като има предвид, че следва да се продължи да се мисли по въпросите на изгарянето на общинските отпадъци и на безопасните отпадъци, на получаването на компост, на биометанизацията, на преработването на утайки от пречиствателни станции;
(5)
като има предвид, че въз основа на принципа „замърсителят плаща“ наред с другото е необходимо да се държи сметка за всяко причинено от депата увреждане на околната среда;
(6)
като има предвид, че като всяка друга форма на преработка на отпадъци, депата трябва да се контролират и управляват по такъв начин, че да се предотвратят или намалят потенциалните неблагоприятни въздействия върху околната среда и рисковете за здравето на човека;
(7)
като има предвид, че е необходимо да се приемат подходящи мерки, за да се избегне изоставянето, изхвърлянето или неконтролираното обезвреждане на отпадъци; като има предвид, че поради това трябва да съществува възможност за контрол на площадките за депа по отношение на веществата, които се съдържат в отпадъците, складирани в тях; като има предвид, че доколкото е възможно, тези вещества трябва да покажат предвидените реакции;
(8)
като има предвид, че колкото количеството, толкова и степента на опасност на предназначените за депониране в депа отпадъци следва да се намалят по целесъобразност; като има предвид, че ще трябва да се улесни боравенето с отпадъците и да се повиши тяхното оползотворяване; като има предвид, че трябва да се насърчава използването на процесите на преработка, за да се осигури съответствието на изградените депа с разпоредбите на настоящата директива; като има предвид, че сортирането е включено в определението за преработка на отпадъците;
(9)
като има предвид, че държавите-членки трябва да могат да прилагат принципите на близост и независимост при отстраняването на техните отпадъци на общностно и на национално ниво съгласно Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 г. относно отпадъците (5); като има предвид, че е необходимо да се следват и уточнят целите на настоящата директива чрез установяване на интегрирана и адекватна мрежа от инсталации за обезвреждане на отпадъци, осигуряваща високо ниво на опазване на околната среда;
(10)
като има предвид, че несъответствията между техническите норми за обезвреждането на отпадъци чрез депа и съпътстващите ги ниски разходи може да доведат до увеличаване обезвреждането на отпадъци в места с по-ниски норми на екологична защита, което би могло сериозно да застраши околната среда вследствие на транспортирането на отпадъци на ненужно големи разстояния, както и до неадекватни практики за обезвреждане;
(11)
като има предвид, че поради това е необходимо да се определи общностното ниво на техническите стандарти за депата за отпадъци с цел опазване, защита и повишаване качеството на околната среда в Общността;
(12)
като има предвид, че е необходимо да се посочат ясно изискванията, на които трябва да отговарят площадките за депата по отношение на разположението, оборудването, управлението, контрола, промяната на предназначението, превантивните и защитните мерки, които трябва да се вземат срещу всяка една заплаха за околната среда, както в краткосрочна, така и в дългосрочна перспектива, и особено срещу замърсяването на подпочвените води от инфилтрат в почвата;
(13)
като има предвид, че с оглед на предходното е необходимо да се определят ясно съответните категории депа и приеманите във всяко от тях видове отпадъци;
(14)
като има предвид, че местата за временно складиране на отпадъци трябва да отговарят на съответните изисквания на Директива 75/442/ЕИО;
(15)
като има предвид, че съгласно Директива 75/442/ЕИО оползотворяването на инертните или безопасните отпадъци е допустимо чрез използването им за повторно преработване/възстановяване, при рехабилитация на мини или строителни цели, които може да не са свързани с дейността на депата;
(16)
като има предвид, че специално за борбата срещу глобалното затопляне следва да се приемат мерки, за да се ограничи отделянето на метан от депата чрез ограничаване броя на депата за биоразтворими отпадъци и посредством задължителното въвеждане на контрол върху газовете от депата;
(17)
като има предвид, че е уместно мерките, приети за намаляване броя на депата за биоразтворими отпадъци, също да целят насърчаването на разделното събиране на биоразтворимите отпадъци в депата, общото им сортиране, оползотворяване и рециклиране;
(18)
като има предвид, че с оглед особеностите на метода за депониране на отпадъците в депа е необходимо да се въведе специфична процедура за разрешение за всички категории депа в съответствие с общите изисквания за разрешение, вече определени с Директива 75/442/ЕИО, и общите изисквания на Директива 96/61/ЕО относно цялостната превенция и контрол на замърсяването (6); като има предвид, че е необходимо в рамките на инспекция от компетентния орган, преди началото на операциите по депонирането, да се провери съответствието на площадките за депа с това разрешение;
(19)
като има предвид, че следва да се правят проверки във всеки случай, дали отпадъците могат да се пласират в депата, за които са предназначени, по-специално опасните отпадъци;
(20)
като има предвид, че за да се предотврати всяка заплаха за околната среда, е необходимо да се въведе единна процедура за приемане на отпадъци на основата на процедура за класификация на отпадъците, приемани в различните категории депа, които включват стандартизирани пределно допустими стойности; като има предвид, че за целта трябва да се изгради последователна и стандартизирана система за определяне характеристиката на отпадъците, изпробването и анализирането трябва да става навреме, така че да се улесни прилагането на настоящата директива; като има предвид, че критериите за приемане трябва да бъдат изключително точни, що се отнася до инертните отпадъци;
(21)
като има предвид, че в изчакване установяването на такива методи за анализ или на пределно допустими стойности, необходими за идентификацията, държавите-членки ще могат за прилагането на настоящата директива да поддържат или да изготвят национални списъци на приетите или неприетите за депа отпадъци или да определят критерии, по-специално за пределно допустими стойности, подобни на тези, които са установени в настоящата директива за единна процедура за приемане;
(22)
като има предвид, че техническият комитет трябва да изготви критерии за приемането, за да се приемат някои опасни отпадъци в депа за безопасни отпадъци;
(23)
като има предвид, че е необходимо да се приемат общи процедури за наблюдение на отпадъците по време на тяхната фаза на експлоатация и на последващите грижи за депата, за да се установи всяко едно вредно въздействие на депото върху околната среда и да се вземат адекватните корективни мерки;
(24)
като има предвид, че е необходимо да се определят моментът, условията и редът на затваряне на депата, задълженията и отговорностите на оператора, които операторът на площадката си запазва след закриването;
(25)
като има предвид, че площадките за депа, които са били затворени преди датата на въвеждане на настоящата директива, не трябва да подлежат на разпоредбите, които последната съдържа в областта на процедурата по затваряне;
(26)
като има предвид, че следва да се регламентират условията на бъдеща експлоатация на съществуващите депа с оглед да се приемат в определен срок необходимите мерки за тяхното привеждане в съответствие с настоящата директива на базата на план за подобряване условията на площадката;
(27)
като има предвид, че операторите на съществуващите депа, които в съответствие с националните правила, които са еквивалентни на тези по член 14 от настоящата директива, вече са представили посочените в член 14, буква а) от настоящата директива документи преди нейното влизане в сила и които са били оправомощени от компетентния орган да продължат експлоатацията, не са длъжни наново да представят документите или да получат от компетентния орган ново разрешение;
(28)
като има предвид, че операторът трябва да приеме подходящите разпоредби под формата на финансова гаранция или всякакъв друг еквивалент, за да гарантира, че всички произтичащи от разрешението задължения, включително и тези по процедурата по закриването и последващото управление на площадката, ще бъдат изпълнени;
(29)
като има предвид, че трябва да се вземат мерки, за да се гарантира исканата цена за депонирането на отпадъците да се определи така, че да покрие всички разходи по изграждането и експлоатацията на депото, включително, доколкото е възможно, финансовата сигурност или нейния еквивалент, която операторът трябва да осигури, както и разходите за закриването на депа, включително и необходимото управление след закриването;
(30)
като има предвид, че когато компетентен орган счита, че съответното депо няма да причини замърсяване на околната среда за по-дълъг от определения период, предвидените разходи, които се включват в исканата от оператора цена, могат да се ограничат до този период;
(31)
като има предвид, че е необходимо да се следи правилното прилагане на разпоредбите за прилагането на настоящата директива в цялата Общност и да се гарантира образованието и знанията на операторите на депа и на техния персонал да им осигуряват необходимите способности;
(32)
като има предвид, че Комисията следва да изготви стандартизирана процедура за приемане на отпадъците в депа и стандартизирана класификация на приеманите в депа отпадъци в съответствие с процедурата по член 18 от Директива 75/442/ЕИО;
(33)
като има предвид, че привеждането в съответствие с техническия прогрес на приложенията на настоящата директива и стандартизацията на методите за контрол, вземането на проби и анализ ще трябва да бъдат осъществени със същата процедура на комисията;
(34)
като има предвид, че държавите-членки следва редовно да изпращат доклади до Комисията за прилагането на настоящата директива, като отделят особено внимание на националните стратегии, които трябва да бъдат определени в съответствие с член 5; като има предвид, че въз основа на тези доклади Комисията трябва да докладва на Европейския парламент и на Съвета,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Общи цели
1. С оглед изпълнението на изискванията на Директива 75/442/ЕИО, и по-специално членове 3 и 4 от нея, настоящата директива има за цел чрез строги експлоатационни и технически изисквания относно отпадъците и депата да предвиди мерки, процедури и насоки за предотвратяване или ограничаване, доколкото е възможно, на отрицателното въздействие върху околната среда, и по-специално замърсяването на повърхностните, на подземните води, почвата, въздуха, общо на околната среда, включително парниковия ефект, както и всеки произтичащ от това риск за здравето на човека, през целия жизнен цикъл на депото.
2. По отношение на техническите характеристики на депата настоящата директива включва необходимите технически изисквания за депата, за които се прилага Директива 96/61/ЕО, с цел да изработи в общи параметри изискванията на посочената директива. Съответните изисквания на Директива 96/61/ЕО ще се считат за изпълнени, ако са съгласувани с изискванията на настоящата директива.
Член 2
Определения
По смисъла на настоящата директива:
а)
„отпадъци“ са всяко вещество или предмет, които се разглеждат от Директива 75/442/ЕИО;
б)
„общински отпадъци“ са отпадъците от домакинствата, а също и отпадъците, които по своята същност или състав са подобни на домакинските;
в)
„опасни отпадъци“ са всички отпадъци, които са обхванати от член 1, параграф 4 от Директива 91/689/ЕИО на Съвета от 12 декември 1991 г. за опасните отпадъци (7);
г)
„безопасни отпадъци“ са отпадъците, които не се включват в буква в);
д)
„инертни отпадъци“ са отпадъците, които не претърпяват никакви важни физични, химични или биологични преобразувания; инертните отпадъци не се разграждат, не горят и не участват в други физични или химични реакции, не са биоразграждащи се или с неблагоприятно въздействие върху други вещества, с които са в контакт, по начин, който води до увеличаване замърсяването на околната среда или увреждане на човешкото здраве. Общото просмукване на замърсяващите съставки на отпадъците и екотоксичността на инфилтрата трябва да бъдат незначителни и да не застрашават особено качеството на повърхностните и/или на подземните води;
е)
„подземни складове“ са съоръжения за постоянно съхраняване на отпадъци в дълбоки кухини, като солни или калиеви мини;
ж)
„депа“ са места за депониране на отпадъци и за тяхното съхраняване на или във земята (т.е.под земята), включително:
-
вътрешни площадки за депониране на отпадъци (т.е. депа, където се складират отпадъци от техния производител на мястото на тяхното производство), и
-
постоянни площадки (т.е. за повече от една година), които се използват за временно складиране на отпадъци,
с изключение на:
-
съоръжения, където се разтоварват отпадъците, за да бъдат подготвени за по-нататъшно транспортиране с цел обезвреждане, преработване или депониране на друго място, и
-
складове, където се съхраняват отпадъци преди тяхното обезвреждане или преработване, по правило за период по-малко от три години, или
-
складове, където се съхраняват отпадъците преди тяхното депониране, за период по-малко от една година;
з)
„преработване“ са всички физични, термични, химични или биологични процеси, включващи разпределяне, което променя характеристиките на отпадъците, така че да се ограничат техният обем или степен на опасност, да се улесни преработването им или да се осигури успешното им обезвреждане;
и)
„продукт на излугване“ са всички течности, филтрирани чрез просмукване през складираните отпадъци или изпуснати от тях, или съдържащи се в депата;
й)
„газове от депа“ са всички газове, които се отделят от депата за отпадъци;
к)
„елюат“ е полученият разтвор при лабораторните тестове за симулиране на излугване;
л)
„оператор“ е всяко физическо или юридическо лице, което отговаря за депата съгласно вътрешното законодателство на държавата-членка, където се намират депата; те могат да бъдат различни от фазите на подготовката до полагането на последващи грижи;
м)
„биоразразградими отпадъци“ са всички отпадъци, годни да бъдат подложени на анаеробно или аеробно разлагане, като хранителни и градински отпадъци, хартия и картон;
н)
„притежател“ е производителят на отпадъци или физическото или юридическото лице, което е техен собственик;
о)
„заявител“ е всяко лице, което подава заявление за разрешително за изграждане на депа по смисъла на настоящата директива;
п)
„компетентен орган“ е органът, който е посочен от държавата-членка като отговарящ за задачите, които произтичат от настоящата директива;
р)
„течни отпадъци“ са всички отпадъци в течно състояние, включително отпадъчните води, но с изключение на утайките;
с)
„изолирано селище“ е:
-
селища с не повече от петстотин жители на община или селище с не повече от пет жители на квадратен километър, и
-
селище, при което разстоянието до най-близкото градско населено място с най-малко двеста и петдесет жители на квадратен километър е не по-малко от петдесет километра или със затруднен шосеен достъп до най-близкото населено място, дължащ се на сурови метеорологични условия през по-голямата част от годината.
Член 3
Приложно поле
1. Държавите-членки прилагат настоящата директива за всяко депо по смисъла на член 2, буква ж).
2. Без да се засяга съществуващото законодателство на Общността, от приложното поле на настоящата директива се изключват:
-
разливането на утайките върху почвата, включително тези от градски канализации и утайките, получени при дрениране и подобни дейности, в почвата с цел наторяване или подобряване качествата на почвата,
-
употребата в депата на инертни отпадъци, подходящи за преустрояване/възобновяване и запълване на стари мини, както и за строителни работи в депата,
-
депонирането на безопасни утайки от дренажи покрай малките водни басейни, от които са дренирани, както и на безопасните утайки от повърхностните води, включително дъното и неговата подпочва,
-
депонирането на незамърсена почва или безопасни инертни отпадъци, получени в резултат от изследване, добиване, преработване и складиране на минерални ресурси, както и в резултат от дейността на кариерите.
3. Без да се засягат разпоредбите на Директива 75/442/ЕИО, държавите-членки по свой избор могат да заявят, че депонирането на безопасни отпадъци, определени от учредения съгласно член 17 от настоящата директива комитет, различни от инертните отпадъци, резултат от изследвания и добиване, преработване и складиране на минерални ресурси, както и от експлоатирането на кариери и които са депонирани така, че не позволяват замърсяването на околната среда или застрашаването на здравето на човека, могат да бъдат освободени от условията, предвидени в приложение I, точки 2, 3.1, 3.2 и 3.3 от настоящата директива.
4. Без да се засягат разпоредбите на Директива 75/442/ЕИО, държавите-членки могат по свой избор да заявят, че член 6, буква г), член 7, буква и), член 8, буква a), iv),член 10, член 11, параграф 1, букви a), б) и в), член 12, букви a) и в), приложение I, точки 3 и 4, приложение II ( с изключение на точка 3, ниво 3 и точка 4) и приложение III, точки 3 - 5 от настоящата директива няма да се прилагат за:
а)
депа за безопасни или инертни отпадъци, които с пълен капацитет не превишават 15 000 тона или допускат максимум 1 000 тона годишно и които обслужват острови, когато площадката е единственото депо на острова и то е определено изключително за депониране на отпадъци, които са произведени на този остров. Когато веднъж се запълни максималният капацитет на дадено депо за отпадъци, всяка нова площадка трябва да отговаря на изискванията на настоящата директива;
б)
депата за безопасни или инертни отпадъци в изолирани селища, когато площадката е определена да приема предимно отпадъци, произвеждани само от това изолирано селище.
Най-късно две години след датата, предвидена в член 18, параграф 1, държавите-членки нотифицират Комисията за списъка на островите и на изолираните селища, които са изключени от разпоредбите. Комисията публикува списъка на площадките и на изолираните селища.
5. Без да се засягат разпоредбите на Директива 75/442/ЕИО, държавите-членки могат по свой избор да заявят, че подземното складиране по смисъла на член 2, буква е) от настоящата директива може да бъде освободено от разпоредбите на член 13, буква г) и на приложение I, точка 2 (освен първо тире), точки от 3 до 5 и приложение III, точки 2, 3 и 5 от настоящата директива.
Член 4
Категории депа
Всяко депо трябва да бъде класифицирано в една от следните категории депа:
-
депа за опасни отпадъци,
-
депа за безопасни отпадъци,
-
депа за инертни отпадъци.
Член 5
Отпадъци и неразрешени обработки в депата
1. Държавите-членки определят национална стратегия за въвеждане на ограничението на биоразградимите отпадъци, които постъпват в депата, не по късно от две години след определената в член 18, параграф 1 дата и нотифицират Комисията за тази стратегия. Тази стратегия ще трябва да включва мерки за осъществяване на целите определени в параграф 2, по-специално посредством рециклирането, компостирането, образуването на газове и възстановяването на материали/енергия. В срок от тридесет месеца от предвидената в член 18, параграф 1 дата Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно всички национални стратегии.
2. Тази стратегия предвижда:
а)
най-късно пет години след датата, определена в член 18, параграф 1, количеството биоразградими общински отпадъци да се намали до 75 % (като тегло) от общото им количество на биоразградими общински отпадъци, произведени през 1995 г. или по време на последната година преди 1995 г., за която се разполага със стандартизирани данни на Евростат;
б)
най-късно осем години след датата, определена в член 18, параграф 1, количеството биоразградими общински отпадъци да се намали до 50 % (като тегло) от общото им количество на биоразградими общински отпадъци, произведени през 1995 г. или по време на последната година преди 1995 г., за която се разполага със стандартизирани данни на Евростат;
в)
най-късно петнадесет години след датата, определена в член 18, параграф 1, количеството биоразградими общински отпадъци да се намали до 35 % (като тегло) от общото им количество на биоразградими общински отпадъци, произведени през 1995 г. или по време на последната година преди 1995 г., за която се разполага със стандартизирани данни на Евростат.
Две години след датата, предвидена в буква в), Съветът преразглежда горепосочената цел въз основа на доклада на Комисията за придобития от държавите-членки практически опит в преследването на целите, определени в букви а) и б), по целесъобразност придружен от предложение за утвърждаване или изменение и допълнение на посочената цел, за да се обезпечи високо ниво на опазване на околната среда.
Държавите-членки, които през 1995 г. или през последната година преди 1995 г., за която се разполага със стандартизирани данни на Евростат, дават повече от 80 % от събраните си общински отпадъци в депа, могат да да отложат доклада за период не повече от 4 години за изпълнението на поставените цели в букви а), б) или в). Държавите-членки, имащи намерение да приложат тази възможност, предварително уведомяват за това Комисията. Комисията уведомява за тези решения останалите държави-членки и Европейския парламент.
Прилагането на разпоредбите от предходната алинея по никакъв начин няма да доведе до отклоняване осъществяването на целта, посочена в буква в), за повече от 4 години спрямо посочената в буква в)дата.
3. Държавите-членки приемат мерки, за да се приемат в депа следните категории отпадъци:
а)
течните отпадъци;
б)
отпадъците, които в условията на депата са експлозивни, корозивни, окисляващи се, силно запалителни или запалителни, в съответствие с определенията в приложение III към Директива 91/689/ЕИО;
в)
болничните и други клинични отпадъци с медицински или ветеринарен произход, които са заразни (Н9 от приложение III) по смисъла на Директива 91/689/ЕИО и отпадъците от категория 14 (приложение I.A) от същата директива;
г)
целите използвани гуми (автомобилни), две години считано от определената в член 18, параграф 1 дата, с изключение на гумите, използвани като суровина, и парчета гуми, за 5 години считано от определената в член 18, параграф 1 дата (с изключение, в двата случая, на велосипедните гуми и гумите с външен диаметър над 1 400 мм);
д)
всеки друг вид отпадъци, който не отговаря на определените в приложение II критерии за приемане.
4. Разделянето на отпадъчните смески с цел единствено да се отговори на критериите за приемане в депа е забранено.
Член 6
Отпадъци, които се приемат в различните категории депа
Държавите- членки приемат мерки:
а)
да се депонират само отпадъци, които са вече преработени. Тази разпоредба може да не се прилага за инертните отпадъци, чиято преработка е технически неосъществима, или за всеки друг вид отпадъци, за които тази преработка не допринася за целите, определени в член 1 от настоящата директива, посредством намаляване на количествата отпадъци или на рисковете за здравето на човека или за околната среда;
б)
да се разпределят към депа за опасни отпадъци само опасни отпадъци, които отговарят на критериите, предвидени в съответствие с приложение II;
в)
депа за неопасни отпадъци могат да бъдат използвани за:
i)
общинските отпадъци;
ii)
безопасни отпадъци от всякакъв друг произход, които отговарят на критериите за приемане на отпадъци в депа за безопасни отпадъци, определени в съответствие с приложение II;
iii)
стабилни и нереактивни опасни отпадъци (в това число кристализирали, стъкловидни) с инфилтрация, еквивалентна на тази на опасните отпадъци, предвидени в ii), които отговарят на съответните критерии за приемане, установени в съответствие с приложение II. Тези опасни отпадъци не се депозират в клетки, предназначени за биоразградими безопасни отпадъци;
г)
депата за инертни отпадъци могат да се използват единствено за инертни отпадъци.
Член 7
Заявление за разрешително
Държавите-членки приемат мерки, така че заявлението за разрешително за депа да съдържа данни най-малко за следните елементи:
а)
самоличността на заявителя, а когато са различни лица - и на оператора;
б)
описанието на видовете и общото количество отпадъци, които ще се депонират;
в)
предложения капацитет на площадката за депониране на отпадъците;
г)
описанието на площадката, включително хидрогеоложките и геоложките ѝ характеристики;
д)
предложените методи за предотвратяване и борба със замърсяването;
е)
предложението за дейността, мониторинга и плана за контрол;
ж)
предложението за план за закриване и за процедури по полагане на последващи грижи;
з)
информацията, давана от инвеститора във връзка с член 5 от Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 г. за оценката на въздействието върху околната среда на някои публични и частни проекти (8);
и)
финансовата обезпеченост на заявителя или друга еквивалентна гаранция, която се изисква съобразно член 8, буква а), iv) от настоящата директива.
След получаването на разрешение тази информация ще бъде представена на разположение на компетентните национални и на общностните статистически органи, когато се изисква за целите на статистиката.
Член 8
Условия на разрешителните
Държавите-членки приемат мерки:
а)
компетентният орган да не издава разрешително, докато не се увери, че:
i)
без да се накърнява член 3, параграфи 4 и 5, проектът за изграждане на депо отговаря на всички посочени изисквания на настоящата директива, включително на приложенията;
ii)
управлението на депото е възложено на подходящо, технически компетентно физическо лице, осигурени са професионално и техническо развитие и подготовка на операторите на депа и персонала;
iii)
експлоатацията на депото включва необходимите мерки, за да се избегнат аварии и да се огранича последиците от тях;
iv)
преди започване на операциите по депонирането заявителят е приел или ще приеме подходящите условия под формата на финансово обезпечаване или всякакви други еквиваленти начини съгласно условията и реда за приемане от държавите-членки, за да направят така, че задълженията (в това число и разпоредбите относно управлението след закриване), договорени съгласно разрешителното, издадено в съответствие с разпоредбите на настоящата директива, да се изпълнят и изискваните по член 13 процедури по закриване да се спазят. Тази гаранция или нейният еквивалент ще се поддържа толкова дълго, колкото се изисква за поддръжката и управлението на площадката, в съответствие с член 13, буква г). Държавите-членки могат по свой избор да декларират, че разпоредбата на тази буква няма да се прилага за депа за инертни отпадъци;
б)
проектът за изграждане на депа да отговаря на съответния план или планове за управление на отпадъците, посочени в член 7 от Директива 75/442/ЕИО;
в)
преди началото на операциите по унищожаването компетентният орган инспектира площадката, за да се увери, че тя отговаря на определени с разрешението условия в тази област, което по никакъв начин не намалява отговорността на оператора по разрешителното.
Член 9
Съдържание на разрешителното
С оглед изясняване и допълване на разпоредбите на член 9 от Директива 75/442/ЕИО и на член 9 от Директива 96/61/ЕО разрешителното за депо трябва да указва най-малко следното:
а)
категорията депо;
б)
списъка на определените видове и на общото качество отпадъци, които са предназначени за депониране в съответното депо;
в)
изискванията за подготовка на депото, дейностите, свързани с депонирането, процедурите за мониторинг и контрол, включително плановете за намеса (приложение III, точка 4.Б), както и съответните операции по закриване и на управлението след закриване;
г)
задължението на заявителя да изготвя доклад до компетентния орган най-малко веднъж годишно за видовете и количеството на депонираните отпадъци и за резултатите от мониторинговата програма, както е определено в членове 12 и 13 и приложение III.
Член 10
Разходи за депонирането на отпадъци
Държавите-членки приемат необходимите мерки, за да може общите разходи за инсталацията и експлоатацията на депо, включително, доколкото е възможно, разходите за финансовата гаранция или на нейния еквивалент, посочени в член 8, буква а), iv), както и предвидените разходи за закриването на площадката и на нейната поддръжка след закриването за период най-малко от тридесет години да бъдат покрити от изискваната от оператора цена за унищожаването на всеки вид отпадъци в това депо. С уговорката за изискванията на Директива 90/313 /ЕИО на Съвета от 7 юни 1990 г. за свободния достъп до информация в областта на околната среда (9), държавите-членки трябва да осигурят прозрачност на процеса на събиране и използване на всяка информация за необходимите разходи.
Член 11
Процедури по приемане на отпадъците
1. Държавите-членки приемат необходимите мерки, така че преди приемането на отпадъци в депото:
а)
притежателят или операторът преди доставката или по време на последната, или при първата от серията доставки от един вид отпадъци да може да докаже чрез съответната документация, че въпросните отпадъци могат да се приемат в депото в съответствие с предвидени в разрешителното условия и че отговарят на критериите за приемане, предвидени в приложение II;
б)
операторът на депото да спазва следните процедури:
-
проверката на документацията за отпадъците при приемане, по-специално документацията, изисквана по член 5, параграф 3 от Директива 91/689/ЕИО, и по целесъобразност, документацията, изисквана от Регламент (ЕИО) № 259/93 на Съвета от 1 февруари 1993 г. относно наблюдението и контрола на превозите на отпадъци в рамките на, за и от Европейската общност (10),
-
визуалното инспектиране на отпадъците на входа и в точката на депониране и, по целесъобразност, проверка на съответствието с описанието им в документите, представени от притежателя. Ако трябва да се вземат представителни проби по смисъла на приложение II, точка 3, ниво 3, резултатите от анализите се запазват и вземането на проби се извършва в съответствие с приложение II, точка 5. Тези проби се съхраняват най-малко един месец,
-
воденето на регистър за качествата и характеристиките на депонираните отпадъци, включващ данните за произхода, датата на доставката, самоличността на производителя или на събирача в случая на общински отпадъци, а в случая на опасни отпадъци, точното местоположение на последните на площадката. Тези данни се оставят на разположение на компетентните в областта на статистиката национални и общностни органи, когато те ги поискат за целите на статистиката;
в)
операторът на депото да изготвя писмена обратна разписка за всяка приета в депото доставка;
г)
без да се засягат разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 259/93, ако отпадъците не са приети в съответното депо, операторът незабавно съобщава на компетентния орган за неприемането на отпадъците.
2. За депата, които са били изключени от разпоредбите на настоящата директива по силата на член 3, параграфи 4 и 5, държавите-членки трябва да вземат необходимите мерки за осигуряване на:
-
редовни визуални проверки на отпадъците в точката на депонирането им, за да се уверят, че са приети само безопасните отпадъци от острова или от изолираните селища, и
-
воденето на регистър за количеството на депонирани на площадката отпадъци.
Държавите-членки следят информацията относно количеството и по възможност вида на отпадъците, постъпващи в тези освободени от задължения площадки, да фигурират в редовните доклади до Комисията относно прилагането на директивата.
Член 12
Процедури по контрол и мониторинг през фазата на експлоатация
Държавите-членки следят през време на експлоатационната фаза процедурите по контрол и мониторинг да отговарят най-малкото на следните изисквания:
a)
през фазата на експлоатация на депото операторът прилага програми за контрол и мониторинг, както са определени в приложение III;
б)
операторът уведомява компетентния орган за всяко неблагоприятно въздействие върху околната среда, разкрито чрез контролните или мониторинговите процедури, и спазва решението на компетентния орган относно естеството и графика на подходящи корективни мерки. Прилагането на тези мерки е за сметка на оператора.
Съгласно определена от компетентния орган честота и при всички положения най-малко веднъж годишно операторът въз основа на одобрените данни съобщава на компетентните органи всички резултати от процедурите за мониторинг с цел доказване на съответствието с условията на разрешителното и увеличаване на познанията за поведението на отпадъците в депата;
в)
качественият контрол върху аналитичните операции на мониторинговите процедури и/или анализите съгласно член 11, параграф 1, буква б) се осъществява от компетентните лаборатории.
Член 13
Процедури по закриване и последващи грижи
Държавите-членки по целесъобразност приемат мерки в съответствие с разрешителното, за да може:
а)
процедурата по закриване на депо или на част от него да започне:
i)
когато са постигнати съответните условия на разрешителното; или
ii)
след разрешението на компетентния орган, в отговор на заявлението на оператора; или
iii)
с мотивирано решение на компетентния орган;
б)
депото или част от него да се считат за окончателно закрити само когато компетентният орган извърши окончателна проверка на площадката, оцени всички направени от оператора доклади и даде на оператора своето разрешение за закриване. Това по никакъв начин не намалява отговорността на оператора по разрешителното;
в)
след окончателното закриване на депото операторът да отговаря за неговата поддръжка, за мониторинга и контрола по време на последващите грижи за такъв срок, какъвто е определен от компетентния орган, като се вземе предвид времето, през което депото може да представлява опасност.
Операторът уведомява компетентния орган за всяко неблагоприятно въздействие върху околната среда, установено чрез процедурите по контрол, и се съобразява с решението на компетентния орган за естеството и графика на корективните мерки;
г)
толкова дълго време, колкото компетентният орган счита, че депото може да представлява опасност за околната среда, и без да се засяга каквото и да било общностно или национално законодателство по отношение на притежателя на отпадъците, операторът на депото да е отговорен за мониторинга и анализа на газовете, отделяни от депата, и инфилтратите от площадките, както и режима на подземните води в околностите на депата, в съответствие с приложение III.
Член 14
Съществуващи депа
Държавите-членки приемат мерки, за да могат разрешените депа или депата вече в експлоатация към момента на въвеждане на настоящата директива да продължат да действат само ако посочените по-долу мерки са приложени възможно най-рано и най-късно осем години, считано от датата, определена в член 18, параграф 1:
а)
В срок от една година, считано от определената в член 18, параграф 1 дата, операторът на депо подготвя и представя за одобрение от компетентните органи план за подобряване на условията в депото, който включва изброените в член 8 елементи и всякакви корективни мерки, които той смята за необходими, за да спази изискванията на настоящата директива, с изключение на изложените в приложение I, точка 1.
б)
След представянето на плана за подобрение компетентният орган взема окончателно решение относно продължаването на експлоатацията на базата на споменатия план за подобрение и на настоящата директива. Държавите-членки приемат необходимите мерки, за да може в най-кратки срокове, в съответствие с член 7, буква ж) и член 13, да се пристъпи към закриване на депата, които не са получили разрешително за продължаване на дейността в съответствие с член 8.
в)
На основата на представения план за подобрение компетентнят орган разрешава необходимата дейност и определя преходен период за изпълнението на плана. Всяко съществуващо депо трябва да отговаря на изискванията на настоящата директива, с изключение на тези от приложение I, точка 1, най-късно осем години, считано от датата, определена в член 18, параграф 1.
г)
i)
В срок от една година, считано от датата, определена в член 18, параграф 1, членове 4, 5 и 11 от приложение II да се прилагат за депа за опасни отпадъци;
ii)
в рамките на 3 години след датата, установена в член 18, параграф 1, член 6 да се прилага за депа за опасни отпадъци.
Член 15
Задължение за докладване
На всеки три години държавите-членки изпращат доклад на Комисията относно прилагането на настоящата директива, като обръщат особено внимание на националните стратегии, предвидени в изпълнение на член 5. Докладът се съставя на основата на въпросници или проекти на Комисията в съответствие с процедурата, предвидена в член 6 от Директива 91/692/ЕИО (11). Тези въпросници или проекти трябва да се изпращат на държавите-членки шест месеца преди започването на периода, предмет на доклада. Докладът трябва да се изпраща на Комисията най-късно девет месеца от края на тригодишния период, който обхваща.
Комисията трябва да публикува Доклад на Общността за прилагането на настоящата директива най-късно девет месеца от получаването на докладите на държавите-членки.
Член 16
Комитет
Всякакви изменения, които са необходими за привеждане в съответствие с научно-техническия прогрес на приложенията на настоящата директива, и всяко предложение за стандартизиране на методите на контрол, за вземане на проби и анализи относно депонирането на отпадъци се приемат от Комисията, подпомагана от комитета, учреден в член 18 от Директива 75/442/ЕИО, и съгласно процедурата, установена в член 17 от настоящата директива. Всяко изменение на приложенията на настоящата директива е в съответствие с установените в настоящата директива принципи, по силата на приложенията. За тази цел по отношение на приложение II Комитетът отчита факта, че предвид общите принципи и общите процедури за проверка, както и предвид критериите за приемане съгласно приложение II, трябва да се приемат специфични критерии и/или методи за изследване и съответните прагови стойности, включително, по целесъобразност, за специфични видове депа в рамките на една категория, включително подземните хранилища. Предложенията за стандартизиране на методите за вземане на проби и целия контрол във връзка с приложенията към настоящата директива се приемат от Комисията, подпомагана от комитета, по време на двете години след влизането в сила на настоящата директива.
Комисията, подпомагана от комитета, трябва да приеме разпоредби за хармонизиране и за редовно прехвърляне на статистически данни, предвидени в членове 5, 7 и 11 от настоящата директива, в рамките на две години след влизането в сила на настоящата директива, както и, по целесъобразност, измененията на тези разпоредби.
Член 17
Процедура на комитета
Комисията се подпомага от комитет, който е съставен от представители на държавите-членки и председателстван от представител на Комисията.
Представителят на Комисията представя на комитета проект на мерките, които трябва да се предприемат. Комитетът от своя страна излъчва становище по проекта в рамките на срок, който председателят може да определи в зависимост от неотложността на съответния въпрос. Становището трябва да отразява вота на мнозинството, както е предвидено в член 148, параграф 2 от Договора, в случаи на вземане на решения от Съвета относно приемане на предложения на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в рамките на комитета се претеглят съгласно горепосочения член. Председателят не гласува.
Комисията приема предвидените мерки, ако те съответстват на становището на комитета.
Ако тези мерки не са в съответствие със становището на комитета или при липса на становище, Комисията незабавно представя на Съвета предложение относно мерките, които трябва да се вземат. Съветът се произнася с квалифицирано мнозинство.
Ако след изтичането на тримесечния срок от датата на сезиране на Съвета последният не е взел решение, предложените мерки се приемат от Комисията.
Член 18
Транспониране
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива не по-късно от две години след нейното влизане в сила. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официално им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки предоставят на Комисията текста на основните разпоредби на националното право, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 19
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила в деня на нейното публикуване в Официален вестник на Европейските общности.
Член 20
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 26 април 1999 година.
DIRETTIVA 1999/31/CE DEL CONSIGLIO
del 26 aprile 1999
relativa alle discariche di rifiuti
IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l'articolo 130 S, paragrafo 1,
vista la proposta della Commissione(1),
visto il parere del Comitato economico e sociale(2),
deliberando secondo la procedura prevista all'articolo 189 C del trattato(3),
(1) considerando che la risoluzione del Consiglio del 7 maggio 1990 sulla politica dei rifiuti(4) accoglie favorevolmente e appoggia il documento di strategia comunitaria ed invita la Commissione a proporre criteri e norme per lo smaltimento dei rifiuti mediante interramento;
(2) considerando che la risoluzione del Consiglio del 9 dicembre 1996 sulla politica dei rifiuti prevede che in futuro nella Comunità debbano essere effettuate solo le attività di discarica sicure e controllate;
(3) considerando che è opportuno incoraggiare la prevenzione, il riciclaggio e la valorizzazione dei rifiuti nonché l'impiego dei materiali e dell'energia recuperati al fine di risparmiare le risorse naturali e di economizzare l'utilizzazione del terreno;
(4) considerando che è opportuno attribuire maggiore rilevanza alla questione dell'incenerimento di rifiuti urbani e di rifiuti non pericolosi, del compostaggio, della produzione di biogas e del trattamento dei fanghi di dragaggio;
(5) considerando che, in base al principio "chi inquina paga", occorre, tra l'altro, tener conto degli eventuali danni all'ambiente causati dalle discariche;
(6) considerando che l'interramento, analogamente a qualsiasi altro trattamento di rifiuti, andrebbe controllato e gestito in modo adeguato per prevenire o ridurre i potenziali effetti negativi sull'ambiente nonché i rischi per la salute umana;
(7) considerando che è necessario adottare misure adeguate per evitare l'abbandono, lo scarico e lo smaltimento incontrollato dei rifiuti; che a tal fine le discariche devono poter essere controllate per quanto riguarda le sostanze contenute nei rifiuti ivi depositati e che tali sostanze dovrebbero, nella misura del possibile, presentare soltanto reazioni prevedibili;
(8) considerando che sia la quantità che la natura pericolosa dei rifiuti destinati alla discarica dovrebbero all'occorrenza essere ridotte; che occorrerebbe facilitarne il trasporto e favorirne il recupero; che a tal fine i processi di trattamento dovrebbero essere incoraggiati per garantire un interramento compatibile con gli obiettivi della presente direttiva; che la cernita rientra nella definizione di trattamento;
(9) considerando che gli Stati membri dovrebbero essere in grado di attuare i principi di prossimità e di autosufficienza per l'eliminazione dei loro rifiuti a livello comunitario e nazionale, ai sensi della direttiva 75/442/CEE del Consiglio, del 15 luglio 1995, relativa ai rifiuti(5); che è necessario continuare e precisare gli obiettivi di tale direttiva stabilendo una rete integrata e appropriata di impianti di eliminazione sulla base di un alto livello di protezione dell'ambiente;
(10) considerando che le disparità tra le norme tecniche di eliminazione dei rifiuti mediante interramento e i conseguenti costi inferiori possono portare ad un'eliminazione di rifiuti maggiore negli impianti in cui il livello di protezione dell'ambiente è scarso, creando in tal modo una grave minaccia potenziale per l'ambiente, data l'inutile lunghezza del trasporto dei rifiuti nonché una pratica nefasta per quanto riguarda l'interramento;
(11) considerando che è pertanto necessario prescrivere a livello comunitario norme tecniche per l'interramento dei rifiuti al fine di proteggere, preservare e migliorare la qualità dell'ambiente nella Comunità;
(12) considerando che è necessario indicare chiaramente i requisiti a cui le discariche devono conformarsi per quanto riguarda l'ubicazione, lo sviluppo, la gestione, il controllo, la messa fuori esercizio e le misure di prevenzione e di protezione da adottare contro qualsiasi danno all'ambiente in una prospettiva sia a breve che a lungo termine e, in particolare, contro l'inquinamento delle falde freatiche dovuto all'infiltrazione del colaticcio nel terreno;
(13) considerando che, in virtù di quanto precede, è necessario definire chiaramente le categorie di discariche da prendere in considerazione e i tipi di rifiuti che vanno accettati nelle varie categorie di discariche;
(14) considerando che le aree adibite a deposito temporaneo di rifiuti dovranno essere conformi ai requisiti di cui alla direttiva 75/442/CEE;
(15) considerando che, ai sensi della direttiva 75/442/CEE, il recupero di rifiuti inerti o non pericolosi idonei ad essere utilizzati in lavori di accrescimento/ricostruzione e riempimento o a fini di costruzione non può costituire un'attività riguardante le discariche;
(16) considerando che si dovrebbero adottare misure per ridurre la quantità di gas metano prodotto dalle discariche, anche al fine di ridurre il riscaldamento globale attraverso una riduzione del collocamento a discarica di rifiuti biodegradabili e l'obbligo di introdurre un controllo dei gas prodotti nelle discariche;
(17) considerando che le misure adottate per ridurre il collocamento a discarica di rifiuti biodegradabili mirerebbero anche a incoraggiare la raccolta differenziata dei rifiuti biodegradabili, la cernita in genere, il recupero e il riciclaggio;
(18) considerando che, a causa delle particolari caratteristiche del metodo di eliminazione tramite interramento, è necessario istituire una procedura di autorizzazione specifica per tutte le categorie di rifiuti, conformemente ai requisiti generali relativi alle licenze già stabiliti nella direttiva 75/442/CEE e ai requisiti generali della direttiva 96/61/CE sulla prevenzione e la riduzione integrate dell'inquinamento(6); che la conformità della discarica all'autorizzazione deve essere verificata nell'ambito di un'ispezione da parte dell'autorità competente prima dell'inizio delle operazioni di eliminazione;
(19) considerando che è opportuno controllare in ogni caso se i rifiuti possano essere interrati nella discarica alla quale sono destinati, in particolare per quanto riguarda i rifiuti pericolosi;
(20) considerando che, per prevenire i rischi per l'ambiente, è necessario istituire una procedura uniforme di accettazione dei rifiuti in base ad una procedura di classificazione dei rifiuti che vanno accettati nelle varie categorie di discariche, che comporti in particolare valori limite normalizzati; che a tal fine dovrà essere stabilito entro un tempo sufficientemente breve un sistema coerente e normalizzato di caratterizzazione, di campionamento e di analisi per facilitare l'attuazione della presente direttiva; che i criteri di accettazione devono essere particolarmente precisi per quanto riguarda i rifiuti inerti;
(21) considerando che, in attesa di fissare siffatti metodi di analisi o di valori limite necessari alla caratterizzazione, gli Stati membri potranno, in vista dell'applicazione della presente direttiva, mantenere o stabilire, a livello nazionale, elenchi dei rifiuti che possono essere ammessi o no nella discarica, o definire criteri con valori limite, analoghi a quelli enunciati nella presente direttiva per la procedura di accettazione uniforme;
(22) considerando che, affinché taluni rifiuti pericolosi vengano ammessi nelle discariche per rifiuti non pericolosi, i relativi criteri di ammissione andrebbero elaborati dal comitato tecnico;
(23) considerando che è necessario stabilire procedure comuni di controllo durante la fase operativa e postoperativa di una discarica, in modo da individuare qualsiasi eventuale effetto negativo di quest'ultima sull'ambiente e adottare adeguate misure correttive;
(24) considerando che è necessario definire quando e come una discarica debba essere chiusa e quali siano gli obblighi e la responsabilità del gestore del sito durante la fase postoperativa;
(25) considerando che le discariche chiuse anteriormente alla data di recepimento della presente direttiva non dovrebbero essere soggette alle disposizioni da essa previste per la procedura di chiusura;
(26) considerando che è necessario regolamentare le condizioni di funzionamento delle discariche esistenti per adottare, entro un termine fissato, le misure necessarie per il loro adattamento alla presente direttiva in base ad un piano di adeguamento dell'area;
(27) considerando che per i gestori delle discariche preesistenti i quali, ai sensi delle norme nazionali vincolanti equivalenti a quelle dell'articolo 14 della presente direttiva, hanno già presentato la documentazione di cui all'articolo 14, lettera a), della presente direttiva anteriormente alla sua entrata in vigore e i quali sono già stati autorizzati dall'autorità competente a continuare la loro attività, non è necessario presentare nuovamente tale documentazione e che non occorre che l'autorità competente rilasci una nuova autorizzazione;
(28) considerando che è opportuno che il gestore adotti disposizioni appropriate in forma di garanzia finanziaria o qualsiasi altra equivalente per assicurare che tutti gli obblighi derivanti dall'autorizzazione siano rispettati, compresi quelli relativi alla procedura di chiusura e alla successiva gestione dell'area;
(29) considerando che si dovrebbero adottare misure volte a garantire che i prezzi di smaltimento dei rifiuti in una discarica coprano l'insieme dei costi connessi con la creazione e la gestione della discarica, compresa, per quanto possibile, la garanzia finanziaria o il suo equivalente che il gestore deve prestare e i costi stimati di chiusura, compresa la necessaria manutenzione postoperativa;
(30) considerando che, qualora un'autorità competente ritenga improbabile che una discarica costituisca un rischio per l'ambiente al di là di un certo periodo, i costi stimati da includere nel prezzo applicato dal gestore possono essere limitati a detto periodo;
(31) considerando che è necessario provvedere alla corretta applicazione delle disposizioni di esecuzione della presente direttiva nell'insieme della Comunità e fare in modo che la formazione e le conoscenze dei gestori della discarica e del personale diano loro le competenze richieste;
(32) considerando che la fissazione di una procedura uniforme di accettazione dei rifiuti, nonché l'istituzione di una classificazione uniforme dei rifiuti che vanno accettati nella discarica, dovrebbe essere assicurata dalla Commissione secondo la procedura di comitato prevista nell'articolo 18 della direttiva 75/442/CEE;
(33) considerando che l'adattamento degli allegati della presente direttiva al progresso scientifico e tecnico e la normalizzazione dei metodi di controllo, di campionamento e di analisi dovranno essere realizzati utilizzando la medesima procedura di comitato;
(34) considerando che gli Stati membri devono riferire alla Commissione, a scadenze regolari, in merito all'applicazione della presente direttiva, rivolgendo particolare attenzione alle strategie nazionali da elaborare a norma dell'articolo 5; che in base a tali relazioni la Commissione riferirà al Parlamento europeo e al Consiglio,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
Obiettivo generale
1. Per adempiere i requisiti della direttiva 75/442/CEE, in particolare degli articoli 3 e 4, scopo della presente direttiva è di prevedere, mediante rigidi requisiti operativi e tecnici per i rifiuti e le discariche, misure, procedure e orientamenti volti a prevenire o a ridurre il più possibile le ripercussioni negative sull'ambiente, in particolare l'inquinamento delle acque superficiali, delle acque freatiche, del suolo e dell'atmosfera, e sull'ambiente globale, compreso l'effetto serra, nonché i rischi per la salute umana risultanti dalle discariche di rifiuti, durante l'intero ciclo di vita della discarica.
2. Per quanto riguarda le caratteristiche tecniche delle discariche, la presente direttiva contiene, per quelle alle quali si applica la direttiva 96/61/CE, i pertinenti requisiti tecnici, allo scopo di definire in termini concreti i requisiti generali di tale direttiva. Si considerano soddisfatti i requisiti pertinenti della direttiva 96/61/CE se sono soddisfatti i requisiti della presente direttiva.
Articolo 2
Definizioni
Ai fini della presente direttiva si intende per:
a) "rifiuti": le sostanze o oggetti contemplati dalla direttiva 75/442/CEE;
b) "rifiuti urbani": i rifiuti domestici nonché gli altri rifiuti equiparabili per la loro natura o composizione ai rifiuti domestici;
c) "rifiuti pericolosi": qualsiasi rifiuto contemplato dall'articolo 1, paragrafo 4, della direttiva 91/689/CEE del Consiglio, del 12 dicembre 1991, relativa ai rifiuti pericolosi(7);
d) "rifiuti non pericolosi": i rifiuti non contemplati dalla lettera c);
e) "rifiuti inerti": i rifiuti che non subiscono alcuna trasformazione fisica, chimica o biologica significativa. I rifiuti inerti non si dissolvono, non bruciano né sono soggetti ad altre reazioni fisiche o chimiche, non sono biodegradabili e, in caso di contatto con altre materie, non comportano effetti nocivi tali da provocare inquinamento ambientale o danno alla salute umana. La tendenza a dar luogo a colaticci e la percentuale inquinante globale dei rifiuti nonché l'ecotossicità dei colaticci devono essere trascurabili e, in particolare, non danneggiare la qualità delle acque superficiali e/o freatiche;
f) "deposito sotterraneo": un impianto per il deposito permanente di rifiuti situato in una cavità geologica profonda, quale una miniera di potassio o di sale;
g) "discarica": un'area di smaltimento dei rifiuti adibita al deposito degli stessi sulla o nella terra (vale a dire nel sottosuolo), compresa
- la zona interna adibita allo smaltimento dei rifiuti (cioè la discarica in cui lo smaltimento dei rifiuti avviene nel luogo medesimo in cui essi sono stati prodotti e ad opera di chi li ha prodotti), e
- un'area adibita in modo permanente (cioè per più di un anno) al deposito temporaneo di rifiuti,
ma esclusi
- gli impianti in cui i rifiuti sono scaricati al fine di essere preparati per il successivo trasporto in un impianto di recupero, trattamento o smaltimento, e
- i depositi di rifiuti in attesa di recupero o trattamento per un periodo inferiore a tre anni come norma generale, o
- i depositi di rifiuti in attesa di smaltimento per un periodo inferiore a un anno;
h) "trattamento": i processi fisici, termici, chimici, o biologici, inclusa la cernita, che modificano le caratteristiche dei rifiuti allo scopo di ridurne il volume o la natura pericolosa e di facilitarne il trasporto o favorirne il recupero;
i) "colaticcio": qualsiasi liquido che coli attraverso i rifiuti depositati e sia emesso da una discarica o contenuto all'interno di essa;
j) "gas di discarica": tutti i gas generati dai rifiuti in discarica;
k) "eluito": la soluzione ottenuta in una prova di eluizione in laboratorio;
l) "gestore": la persona fisica o giuridica responsabile della discarica conformemente alla legislazione interna dello Stato membro nel quale è situata la discarica; tale persona può variare dalla fase di preparazione a quella di gestione successiva alla chiusura;
m) "rifiuti biodegradabili": qualsiasi rifiuto soggetto a decomposizione aerobica o anaerobica, come alimenti, rifiuti dei giardini, carta e cartone;
n) "detentore": chi produce i rifiuti o la persona fisica o giuridica che ne è in possesso;
o) "richiedente": la persona che presenta richiesta di autorizzazione per una discarica a norma della presente direttiva;
p) "autorità competente": l'autorità designata dagli Stati membri come responsabile dell'esecuzione degli obblighi previsti dalla presente direttiva;
q) "rifiuti liquidi": qualsiasi rifiuto sotto forma liquida, comprese le acque reflue ed esclusi i fanghi;
r) "insediamento isolato":
- un insediamento di non più di 500 abitanti per comune o insediamento e con una densità non superiore a cinque abitanti per chilometro quadrato,
- un insediamento distante almeno 50 km dal più vicino centro urbano che conti almeno 250 abitanti per chilometro quadrato, o di difficile accesso stradale dai più vicini centri urbani per le avverse condizioni meteorologiche durante una rilevante parte dell'anno.
Articolo 3
Ambito di applicazione
1. Gli Stati membri applicano la presente direttiva a tutte le discariche definite nell'articolo 2, lettera g).
2. Fatta salva la legislazione comunitaria vigente, sono esclusi dall'ambito di applicazione della presente direttiva:
- lo spandimento di fanghi, compresi i fanghi di fogna e i fanghi risultanti dalle operazioni di dragaggio, e materie analoghe sul suolo a fini di fertilizzazione o ammendamento;
- l'uso di rifiuti inerti idonei in lavori di accrescimento/ricostruzione e riempimento o a fini di costruzione nelle discariche;
- il deposito di fanghi di dragaggio non pericolosi presso corsi d'acqua minori da cui sono stati dragati e di fanghi non pericolosi nelle acque superficiali, compreso il letto e il sottosuolo corrispondente;
- il deposito di terra non inquinata o di rifiuti inerti non pericolosi ricavati dalla prospezione ed estrazione, dal trattamento e dallo stoccaggio di minerali, nonché dall'esercizio di cave.
3. Fatta salva la direttiva 75/442/CEE, gli Stati membri possono dichiarare a loro scelta che al deposito di rifiuti non pericolosi, da definirsi da parte del comitato di cui all'articolo 17 della presente direttiva, diversi dai rifiuti inerti, ricavati dalla prospezione ed estrazione, dal trattamento e dallo stoccaggio di minerali, nonché dall'esercizio di cave, e che sono depositati in modo da impedire l'inquinamento ambientale o danni alla salute umana, possono non applicarsi le disposizioni di cui all'allegato I, punti 2, 3.1, 3.2 e 3.3 della presente direttiva.
4. Fatta salva la direttiva 75/442/CEE, gli Stati membri possono dichiarare a loro scelta gli articoli 6, lettera d), 7, punto i), 8, lettera a), punto iv); 10; 11, paragrafo 1, lettere a), b) e c); 12, lettere a) e c); l'allegato II (ad eccezione del punto 3, livello 3, e del punto 4); l'allegato III, punti 3, 4 e 5, della presente direttiva in parte o in tutto non applicabili:
a) alle discariche per rifiuti non pericolosi o inerti dotate di una capacità complessiva non superiore a 15000 tonnellate o con un flusso annuo non superiore a 1000 tonnellate ubicate su isole, nel caso esse rappresentino l'unica discarica presente sul territorio e siano destinate unicamente allo smaltimento di rifiuti prodotti nella stessa isola. Una volta esaurita la capacità complessiva della discarica, qualsiasi nuova discarica impiantata sull'isola dovrà conformarsi ai requisiti previsti dalla presente direttiva;
b) alle discariche per rifiuti non pericolosi o inerti ubicate presso insediamenti isolati, nel caso in cui la discarica sia destinata unicamente allo smaltimento dei rifiuti prodotti dall'insediamento isolato in questione.
Non oltre due anni dopo la data prevista nell'articolo 18, paragrafo 1, gli Stati membri notificano alla Commissione l'elenco delle isole e degli insediamenti isolati esonerati. La Commissione pubblica l'elenco delle isole e degli insediamenti isolati.
5. Fatta salva la direttiva 75/442/CEE, gli Stati membri possono dichiarare a loro scelta che ai depositi sotterranei quali definiti nell'articolo 2, lettera f), della presente direttiva possono non applicarsi le disposizioni di cui all'articolo 13, lettera d), all'allegato I, punti 2, eccetto il primo trattino, 3, 4 e 5 e all'allegato III, punti 2, 3 e 5 della presente direttiva.
Articolo 4
Categorie di discariche
Ciascuna discarica è classificata in una delle seguenti categorie:
- discarica per rifiuti pericolosi;
- discarica per rifiuti non pericolosi;
- discarica per rifiuti inerti.
Articolo 5
Rifiuti e trattamenti non ammissibili in una discarica
1. Non oltre due anni dopo la data prevista nell'articolo 18, paragrafo 1, gli Stati membri elaborano una strategia nazionale al fine di procedere alla riduzione dei rifiuti biodegradabili da collocare a discarica e la notificano alla Commissione. Detta strategia dovrebbe includere misure intese a realizzare gli obiettivi di cui al paragrafo 2, in particolare mediante il riciclaggio, il compostaggio, la produzione di biogas o il recupero di materiali/energia. Entro trenta mesi dalla data di cui all'articolo 18, paragrafo 1, la Commissione presenta al Parlamento europeo e al Consiglio una relazione contenente un prospetto delle strategie nazionali.
2. In base a tale strategia:
a) non oltre cinque anni dopo la data prevista nell'articolo 18, paragrafo 1, i rifiuti urbani biodegradabili da collocare a discarica devono essere ridotti al 75 % del totale (in peso) dei rifiuti urbani biodegradabili prodotti nel 1995 o nell'ultimo anno prima del 1995 per il quale siano disponibili dati EUROSTAT normalizzati;
b) non oltre otto anni dopo la data prevista nell'articolo 18, paragrafo 1, i rifiuti urbani biodegradabili da collocare a discarica devono essere ridotti al 50 % del totale (in peso) dei rifiuti urbani biodegradabili prodotti nel 1995 o nell'ultimo anno prima del 1995 per il quale siano disponibili dati EUROSTAT normalizzati;
c) non oltre quindici anni dopo la data prevista nell'articolo 18, paragrafo 1, i rifiuti urbani biodegradabili da collocare a discarica devono essere ridotti al 35 % del totale (in peso) dei rifiuti urbani biodegradabili prodotti nel 1995 o nell'ultimo anno prima del 1995 per il quale siano disponibili dati EUROSTAT normalizzati.
Due anni prima della data di cui alla lettera c) il Consiglio riesamina l'obiettivo di cui sopra in base ad una relazione della Commissione sull'esperienza pratica acquisita dagli Stati membri nel conseguimento degli obiettivi di cui alle lettere a) e b), corredata, se del caso, di una proposta intesa a confermare o a modificare tale obiettivo, al fine di assicurare un livello elevato di tutela ambientale.
Gli Stati membri che nel 1995 o nell'ultimo anno prima del 1995 per il quale siano disponibili dati EUROSTAT normalizzati collocano a discarica più dell'80 % dei rifiuti urbani raccolti possono rinviare la realizzazione degli obiettivi indicati nelle lettere a), b) o c) per un periodo non superiore a quattro anni. Gli Stati membri che intendono far valere la presente disposizione informano in anticipo la Commissione della loro decisione. La Commissione informa gli Stati membri ed il Parlamento europeo di tale decisione.
L'applicazione delle disposizioni di cui al comma precedente non possono in alcun caso comportare la realizzazione dell'obiettivo di cui alla lettera c) ad una data di quattro anni successiva alla data di cui alla lettera c).
3. Gli Stati membri provvedono affinché non siano ammessi in una discarica i seguenti rifiuti:
a) rifiuti liquidi;
b) rifiuti che, nelle condizioni esistenti in discarica, sono esplosivi, corrosivi, ossidanti, altamente infiammabili o infiammabili ai sensi dell'allegato III della direttiva 91/689/CEE;
c) rifiuti provenienti da cliniche, ospedali o istituti veterinari, qualora siano infettivi ai sensi della direttiva 91/689/CEE (caratteristiche di cui al punto H9 dell'allegato III), e rifiuti che rientrano nella categoria 14 (allegato I, parte A) della suddetta direttiva;
d) gomme usate intere dopo due anni a decorrere dalla data prevista all'articolo 18, paragrafo 1, escluse le gomme usate come materiale di ingegneria e la gomme usate triturate cinque anni dopo tale data (escluse in entrambi i casi quelle per biciclette e quelle con un diametro esterno superiore a 1400 mm);
e) tutti gli altri tipi di rifiuti che non soddisfano i criteri di ammissibilità stabiliti a norma dell'allegato II.
4. È vietato diluire o mescolare rifiuti unicamente al fine di renderli conformi alle norme di ammissibilità.
Articolo 6
Rifiuti ammissibili nelle varie categorie di discariche
Gli Stati membri provvedono affinché:
a) solo i rifiuti trattati vengano collocati a discarica. Tale disposizione può applicarsi ai rifiuti inerti il cui trattamento non è tecnicamente possibile o a qualsiasi altro rifiuto il cui trattamento non contribuisca agli obiettivi di cui all'articolo 1 della presente direttiva, riducendo la quantità dei rifiuti o i rischi per la salute umana o l'ambiente;
b) solo i rifiuti pericolosi che soddisfano i criteri fissati a norma dell'allegato II siano destinati ad una discarica per rifiuti pericolosi;
c) le discariche per i rifiuti non pericolosi possano essere utilizzate:
i) per i rifiuti urbani;
ii) per i rifiuti non pericolosi di qualsiasi altra origine conformi ai criteri di ammissione dei rifiuti nelle discariche per rifiuti non pericolosi fissati a norma dell'allegato II;
iii) per i rifiuti pericolosi stabili e non reattivi (p.e. solidificati, vetrificati), con un comportamento del colaticcio equivalente a quello dei rifiuti non pericolosi di cui al punto iii), conformi ai pertinenti criteri di ammissione dei rifiuti fissati a norma dell'allegato II. Tali rifiuti pericolosi non possono essere depositati in aree destinate ai rifiuti non pericolosi biodegradabili;
d) le discariche per rifiuti inerti siano utilizzate esclusivamente per rifiuti inerti.
Articolo 7
Domanda di autorizzazione
Gli Stati membri provvedono affinché la domanda di autorizzazione per una discarica contenga almeno i seguenti dati:
a) l'identità del richiedente e del gestore, se sono diversi;
b) la descrizione dei tipi e dei quantitativi totali dei rifiuti da depositare;
c) la capacità prevista del luogo di smaltimento;
d) la descrizione del sito, ivi comprese le caratteristiche idrogeologiche e geologiche;
e) i metodi previsti per la prevenzione e la riduzione dell'inquinamento;
f) il piano previsto per il funzionamento, la sorveglianza ed il controllo;
g) il piano per la chiusura e la gestione successiva alla chiusura;
h) ove occorra una valutazione dell'impatto ai sensi della direttiva 85/337/CEE del Consiglio, del 27 giugno 1985, concernente la valutazione dell'impatto ambientale di determinati progetti pubblici e privati(8), le informazioni fornite dal committente a norma dell'articolo 5 di detta direttiva;
i) la garanzia finanziaria del richiedente, o qualsiasi altra garanzia equivalente ai sensi dell'articolo 8, lettera a), punto iv), della presente direttiva.
Qualora una domanda di autorizzazione sia stata accolta, tali informazioni, se richieste a fini statistici, sono messe a disposizione degli istituti statistici competenti a livello nazionale e comunitario.
Articolo 8
Condizioni per la concessione dell'autorizzazione
Gli Stati membri adottano misure affinché:
a) l'autorità competente conceda l'autorizzazione per la discarica solo qualora:
i) fatto salvo l'articolo 3, paragrafi 4 e 5, il progetto di discarica soddisfi tutte le prescrizioni pertinenti della presente direttiva, compresi gli allegati;
ii) la gestione della discarica sia affidata ad una persona fisica tecnicamente competente a gestire il sito e sia assicurata la formazione professionale e tecnica dei gestori e del personale addetto alla discarica;
iii) per quanto riguarda il funzionamento della discarica, siano adottate le misure necessarie per prevenire gli incidenti e limitarne le conseguenze;
iv) prima dell'inizio delle operazioni di smaltimento, il richiedente abbia adottato o adotti idonei provvedimenti, sotto forma di garanzia finanziaria o altra equivalente, sulla base di modalità che gli Stati membri dovranno decidere, volti ad assicurare che le prescrizioni (compresa la gestione successiva alla chiusura) derivanti dall'autorizzazione rilasciata ai sensi della presente direttiva sono state adempiute e che le procedure di chiusura di cui all'articolo 13 sono state seguite. Tale garanzia o un suo equivalente sono trattenute per tutto il tempo necessario alle operazioni di manutenzione e di gestione successiva alla chiusura della discarica, a norma dell'articolo 13, lettera d). Gli Stati membri possono, a loro scelta, dichiarare che la presente lettera non si applica alle discariche per rifiuti inerti;
b) il progetto di discarica sia conforme al pertinente piano o ai pertinenti piani di gestione dei rifiuti menzionati nell'articolo 7 della direttiva 75/442/CEE;
c) prima che inizino le operazioni di smaltimento, l'autorità competente effettui un'ispezione della discarica per assicurarsi della sua conformità alle condizioni pertinenti all'autorizzazione. Ciò non comporterà in alcun modo una minore responsabilità per il gestore alle condizioni stabilite dall'autorizzazione.
Articolo 9
Contenuto dell'autorizzazione
A specificazione e complemento delle disposizioni dell'articolo 9 della direttiva 75/442/CEE e dell'articolo 9 della direttiva 96/61/CE, l'autorizzazione della discarica deve indicare almeno:
a) la categoria della discarica;
b) l'elenco dei tipi di rifiuti definiti e il quantitativo totale il cui deposito nella discarica è autorizzato;
c) le prescrizioni per la preparazione della discarica, per le operazioni di collocamento in discarica e per le procedure di sorveglianza e controllo, compresi i piani di intervento (allegato III, punto 4, lettera B) nonché le prescrizioni provvisorie per le operazioni di chiusura e di gestione successiva alla chiusura;
d) l'obbligo per il richiedente di presentare una relazione almeno una volta all'anno all'autorità competente in merito ai tipi e ai quantitativi di rifiuti smaltiti nonché ai risultati del programma di sorveglianza a norma degli articoli 12 e 13 e dell'allegato III.
Articolo 10
Costo dello smaltimento dei rifiuti nelle discariche
Gli Stati membri adottano misure affinché tutti i costi derivanti dall'impianto e dall'esercizio delle discariche, nonché, per quanto possibile, quelli connessi alla costituzione della garanzia finanziaria o del suo equivalente di cui all'articolo 8, lettera a), punto iv), e i costi stimati di chiusura nonché di gestione successiva alla chiusura per un periodo di almeno trenta anni siano coperti dal prezzo applicato dal gestore per lo smaltimento di qualsiasi tipo di rifiuti. Fatte salve le disposizioni della direttiva 90/313/CEE del Consiglio, del 7 giugno 1990, concernente la libertà di accesso all'informazione in materia di ambiente(9), gli Stati membri assicurano la trasparenza nella rilevazione e nell'uso delle informazioni necessarie in materia di costi.
Articolo 11
Procedure di ammissione dei rifiuti
1. Gli Stati membri adottano provvedimenti affinché, prima dell'ammissione dei rifiuti nella discarica:
a) anticipatamente o al momento della consegna o della prima di una serie di consegne, a condizione che il tipo di rifiuti rimanga invariato, il detentore o il gestore sia in grado di dimostrare, mediante documentazione appropriata, che i rifiuti in questione possono essere ammessi nella discarica alle condizioni stabilite nell'autorizzazione e sono conformi ai criteri di ammissione indicati nell'allegato II;
b) il gestore dell'impianto osservi le seguenti procedure:
- controllo della documentazione relativa ai rifiuti, compresi i documenti richiesti ai sensi dell'articolo 5, paragrafo 3, della direttiva 91/689/CEE e, ove appropriato, i documenti richiesti dal regolamento (CEE) n. 259/93 del Consiglio, del 1o febbraio 1993, relativo alla sorveglianza e al controllo delle spedizioni di rifiuti all'interno della Comunità europea, nonché in entrata e in uscita dal suo territorio(10);
- ispezione visiva dei rifiuti all'entrata e sul punto di deposito e, se del caso, verifica della conformità con la descrizione figurante nella documentazione presentata dal detentore. Qualora, ai sensi dell'allegato II, punto 3, livello 3 si debbano prelevare campioni rappresentativi, i risultati delle analisi sono conservati e il campionamento è effettuato a norma dell'allegato II, punto 5. I campioni sono conservati almeno un mese;
- iscrizione in un registro dei quantitativi e delle caratteristiche dei rifiuti depositati, con l'indicazione dell'origine, della data di consegna, del produttore, o del collettore in caso di rifiuti urbani, e, se trattasi di rifiuti pericolosi, della posizione precisa nella discarica. Qualora siano richieste a fini statistici, tali informazioni sono messe a disposizione degli istituti statistici competenti a livello nazionale e comunitario;
c) il gestore della discarica fornisca sempre una dichiarazione di ricevuta scritta per ogni consegna ammessa nella discarica;
d) fatte salve le disposizioni del regolamento (CEE) n. 259/93, qualora i rifiuti non siano ammessi nella discarica, il gestore notifichi senza indugio alla competente autorità la mancata ammissione dei rifiuti.
2. Per le discariche alle quali non si applicano le disposizioni della presente direttiva ai sensi dell'articolo 3, paragrafi 4 e 5, gli Stati membri adottano le misure necessarie affinché:
- siano effettuate regolarmente ispezioni visive dei rifiuti al punto di deposito, al fine di garantire che nel sito vengano accettati unicamente rifiuti non pericolosi provenienti dall'isola o dall'insediamento isolato; e che
- sia tenuto un registro dei quantitativi di rifiuti depositati presso il sito.
Gli Stati membri garantiscono che le informazioni sulla quantità e, se possibile, sul tipo di rifiuti destinati a dette discariche esonerate formino parte delle relazioni elaborate a scadenza regolare sull'attuazione della direttiva e destinate alla Commissione.
Articolo 12
Procedure di controllo e sorveglianza nella fase operativa
Gli Stati membri adottano provvedimenti affinché le procedure di controllo e sorveglianza nella fase operativa rispondano almeno ai requisiti seguenti:
a) Il gestore della discarica esegue durante la fase operativa il programma di controllo e di sorveglianza di cui all'allegato III.
b) Il gestore notifica all'autorità competente eventuali significativi effetti negativi sull'ambiente riscontrati a seguito delle procedure di controllo e sorveglianza e si conforma alla decisione dell'autorità competente sulla natura delle misure correttive e sui termini di attuazione delle medesime. Tali misure sono adottate a spese del gestore.
Con frequenza che sarà stabilita dall'autorità competente e comunque almeno una volta l'anno, il gestore, sulla scorta di dati globali, riferisce alle autorità competenti i risultati complessivi della sorveglianza per dimostrare la conformità della discarica alle condizioni dell'autorizzazione e arricchire le conoscenze sul comportamento dei rifiuti nelle discariche.
c) Il controllo qualitativo delle operazioni di analisi svolte nelle procedure di controllo e sorveglianza e/o delle analisi di cui all'articolo 11, paragrafo 1, lettera b), è effettuato da laboratori competenti.
Articolo 13
Procedura di chiusura e di gestione successiva alla chiusura
Gli Stati membri provvedono affinché, in conformità, se del caso, dell'autorizzazione:
a) la procedura di chiusura della discarica o di una parte di essa sia avviata:
i) quando siano soddisfatte le condizioni pertinenti indicate nell'autorizzazione, oppure
ii) con l'autorizzazione dell'autorità competente, su richiesta del gestore, oppure
iii) su decisione motivata dell'autorità competente;
b) la discarica o una parte della stessa sia considerata definitivamente chiusa solo dopo che l'autorità competente abbia eseguito un'ispezione finale sul posto, abbia valutato tutte le relazioni presentate dal gestore ed abbia comunicato a quest'ultimo l'approvazione della chiusura. Ciò non comporterà in alcun caso una minore responsabilità per il gestore alle condizioni stabilite dall'autorizzazione;
c) dopo la chiusura definitiva della discarica, il gestore sia responsabile della manutenzione, della sorveglianza e del controllo nella fase della gestione successiva alla chiusura per tutto il tempo che sarà ritenuto necessario dall'autorità competente, tenendo conto del periodo di tempo durante il quale la discarica può comportare rischi.
Il gestore notifica all'autorità competente eventuali significativi effetti negativi sull'ambiente riscontrati a seguito delle procedure di controllo e si conforma alla decisione dell'autorità competente sulla natura delle misure correttive e sui termini di attuazione delle medesime;
d) fintantoché l'autorità competente ritiene che la discarica possa comportare rischi per l'ambiente e senza pregiudicare qualsivoglia normativa comunitaria o nazionale in materia di responsabilità del detentore dei rifiuti, il gestore della discarica impegni la propria responsabilità nel controllare e analizzare il gas di discarica e il colaticcio del sito nonché le acque freatiche nelle vicinanze, a norma dell'allegato III.
Articolo 14
Discariche preesistenti
Gli Stati membri adottano misure affinché le discariche che abbiano ottenuto un'autorizzazione o siano già in funzione al momento del recepimento della presente direttiva possano rimanere in funzione soltanto se i provvedimenti in appresso sono adottati con la massima tempestività e al più tardi entro otto anni dalla data prevista all'articolo 18, paragrafo 1:
a) entro un anno dalla data prevista nell'articolo 18, paragrafo 1, il gestore della discarica elabora e presenta all'approvazione dell'autorità competente un piano di riassetto della discarica comprendente le informazioni menzionate nell'articolo 8 e le misure correttive che ritenga eventualmente necessarie al fine di soddisfare i requisiti previsti dalla presente direttiva, fatti salvi i requisiti di cui all'allegato I, punto 1;
b) in seguito alla presentazione del piano di riassetto, le autorità competenti adottano una decisione definitiva sull'eventuale proseguimento delle operazioni in base a detto piano e alla presente direttiva. Gli Stati membri adottano le misure necessarie per far chiudere al più presto, a norma dell'articolo 7, lettera g), e dell'articolo 13, le discariche che, in forza dell'articolo 8, non ottengono l'autorizzazione a continuare a funzionare;
c) sulla base del piano approvato, le autorità competenti autorizzano i necessari lavori e stabiliscono un periodo di transizione per l'attuazione del piano. Tutte le discariche preesistenti devono conformarsi ai requisiti previsti dalla presente direttiva, fatti salvi i requisiti di cui all'allegato I, punto 1, entro otto anni dalla data prevista nell'articolo 18, paragrafo 1;
d) i) entro un anno dalla data prevista nell'articolo 18, paragrafo 1, gli articoli 4, 5, e 11 e l'allegato II si applicano alle discariche di rifiuti pericolosi;
ii) entro tre anni dalla data prevista nell'articolo 18, paragrafo 1, l'articolo 6 si applica alle discariche di rifiuti pericolosi.
Articolo 15
Obbligo di riferire
Con scadenza triennale gli Stati membri inviano alla Commissione una relazione in merito all'attuazione della presente direttiva, rivolgendo particolare attenzione alle strategie nazionali da elaborare a norma dell'articolo 5. Detta relazione viene elaborata in base ad un questionario o ad uno schema preparato dalla Commissione secondo la procedura stabilita dall'articolo 6 della direttiva 91/692/CEE(11). Il questionario o schema viene inviato agli Stati membri sei mesi prima dell'inizio del periodo compreso nella relazione. la relazione viene inviata alla Commissione entro nove mesi dalla fine del corrispondente periodo triennale.
La Commissione pubblica una relazione della Comunità sull'attuazione della presente direttiva entro nove mesi dalla ricezione delle relazioni da parte degli Stati membri.
Articolo 16
Comitato
Tutte le modifiche necessarie per l'adeguamento degli allegati della presente direttiva al progresso scientifico e tecnico e le proposte di normalizzazione relative ai metodi di controllo, di campionamento e di analisi in relazione allo smaltimento dei rifiuti nelle discariche vengono adottate dalla Commissione, assistita dal comitato di cui all'articolo 18 della direttiva 75/442/CEE, secondo la procedura di cui all'articolo 17 della presente direttiva. Qualsiasi modifica degli allegati sarà apportata solo conformemente ai principi stabiliti negli allegati della presente direttiva. A tal fine, per quanto riguarda l'allegato II, il comitato osserva quanto segue: tenendo conto dei principi e delle procedure generali per la verifica e l'ammissione dei rifiuti e dei criteri di ammissione di cui all'allegato II, devono essere fissati criteri specifici e/o metodi di prova e valori limite associati per ogni categoria di discarica, compresi, se del caso, tipi specifici di discariche nell'ambito di ciascuna categoria, ivi compreso il deposito sotterraneo. Le proposte di normalizzazione dei metodi di controllo, di campionamento e di analisi in relazione agli allegati della presente direttiva sono adottate dalla Commissione, assistita dal comitato, entro due anni dall'entrata in vigore della presente direttiva.
La Commissione, assistita dal comitato, adotterà disposizioni in materia di armonizzazione e invio regolare dei dati statistici di cui agli articoli 5, 7 e 11 della presente direttiva entro due anni dalla sua entrata in vigore e in materia di modifica delle predette disposizioni, ove necessario.
Articolo 17
Procedura di comitato
La Commissione è assistita da un comitato composto dai rappresentanti degli Stati membri e presieduto dal rappresentante della Commissione.
Il rappresentante della Commissione sottopone al comitato un progetto delle misure da adottare. Il comitato formula il suo parere sul progetto entro un termine che il presidente può fissare in funzione dell'urgenza della questione in esame. Il parere è formulato alla maggioranza prevista dell'articolo 148, paragrafo 2, del trattato per le decisioni che il Consiglio deve adottare su proposta della Commissione. Nelle votazioni in seno al comitato, ai voti dei rappresentanti degli Stati membri è attribuita la ponderazione fissata nell'articolo precitato. Il presidente non partecipa al voto.
La Commissione adotta le misure prospettate quando esse sono conformi al parere del comitato.
Quando le misure prospettate non sono conformi al parere formulato dal comitato, o in mancanza di parere, la Commissione sottopone immediatamente al Consiglio una proposta relativa alle misure da adottare. Il Consiglio delibera a maggioranza qualificata.
Se alla scadenza del termine di tre mesi a decorrere dalla data in cui è stato adito, il Consiglio non ha adottato misure, la Commissione adotta le misure proposte.
Articolo 18
Recepimento
1. Gli Stati membri mettono in vigore le disposizioni legislative, regolamentari ed amministrative necessarie per conformarsi alla presente direttiva entro due anni dalla sua entrata in vigore. Essi ne informano immediatamente la Commissione.
Quando gli Stati membri adottano tali disposizioni, queste contengono un riferimento alla presente direttiva o sono corredate di un siffatto riferimento all'atto della pubblicazione ufficiale. Le modalità del riferimento sono decise dagli Stati membri.
2. Gli Stati membri comunicano alla Commissione i testi delle disposizioni di diritto nazionale che essi adottano nel campo disciplinato dalla presente direttiva.
Articolo 19
Entrata in vigore
La presente direttiva entra in vigore il giorno della pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee.
Articolo 20
Destinatari
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Lussemburgo, addì 26 aprile 1999.