32005R0183
L 035/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 183/2005 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 12 януари 2005 година
за определяне на изискванията за хигиена на фуражите
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 37, параграф 2 и член 152, параграф 4, буква б) от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с процедурата, установена в член 251 от Договора за създаване на Европейската общност (2),
като имат предвид, че:
(1)
Производството на добитък играе много важна роля в сектора на земеделието на Общността. Задоволителните резултати от тази дейност зависят до голяма степен от използването на безопасни и доброкачествени фуражи.
(2)
Преследването на високо ниво на защита на здравето на хора и животни е една от основните цели на закона за храните, така както са посочени в Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за определяне на общите принципи и изисквания към законодателството в областта на храните за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури в областта на безопасността на храните (3). Въпросният регламент урежда освен това други общи принципи и дефиниции за националното и общностното законодателство за храните, включително целта да се постигне свободно движение на фуражи в рамките на Общността.
(3)
Директива 95/69/ЕО на Съвета (4) създаде условията и подробните правила, прилагани за някои категории предприятия и посредници в сектора на фуражите за животни, така че те да могат да упражняват своите дейности. Опитът показа, че тези условия и правила съставляват здрава основа за гарантиране безопасност на фуражите. Въпросната директива създаде освен това условия за одобряване на предприятията, произвеждащи някои вещества, изброени в Директива 82/471/ЕИО на Съвета от 30 юни 1982 г. относно някои продукти, използвани при храненето на животните (5).
(4)
Директива 98/51/ЕО на Комисията от 9 юли 1998 г. за определяне на някои мерки по прилагане на Директива 95/69/ЕО на Съвета за определяне на условията и правилата за одобряване и регистриране на някои предприятия и посредници, работещи в сектор на фуражите за животни (6) установи някои мерки, включващи правила за внос от трети страни.
(5)
Опитът показа освен това, че е необходимо да се гарантира това, че всички предприятия за фуражи, включително за аквакултури, работят в съответствие с хармонизирани изисквания за безопасност и че е необходимо да се направи обща ревизия, така че да се отчете необходимостта от гарантиране на по-високо ниво на защита на здравето на хора и животни, а така също и на околната среда.
(6)
Основната цел на новите правила за хигиена, съдържащи се в настоящия регламент, е да се гарантира високо ниво на защита на потребителите с оглед безопасността на храните и на фуражите, като се отчитат по-специално следните принципи:
а)
основната отговорност за безопасност на фуража е на оператора в сектора на фуражите;
б)
необходимостта да се гарантира безопасност на фуражите по цялата хранителна верига, като се започне от първичното производство на фуражите до и включително храненето на животните, отглеждани за производство на храна;
в)
общото изпълнение на процедурите, основани на принципите на системата за анализ на опасностите и критични контролни точки (НАССР), които - заедно с прилагане на добра хигиенна практика - следва да засилят отговорността на операторите в сектора на фуражите;
г)
тези ръководства за добра практика са ценен инструмент, помагащ на операторите в сектора на фуражите от всички нива на хранителната верига да се придържат към правилника за хигиена на фуражите и към прилагане на принципите на НАССР;
д)
създаването на микробиологични критерии на основата на научни критерии за риска;
е)
необходимостта да се гарантира това, че внасяните фуражи постигат стандарт, който е поне еквивалентен на този за фуражите, произвеждани в Общността.
(7)
За да се гарантира пълно прилагане на системата за регистрация и одобрение за всички оператор в сектора на фуражите и, следователно, да се гарантира възможност за пълно проследяване, целесъобразно е да се гарантира това, че те получават и използват фуражи само от предприятия, които са регистрирани и/или одобрени в съответствие с настоящия регламент.
(8)
Необходим е интегрален подход, за да се гарантира безопасност на фуражите от и включително на първичното производство на фуражи до и включително пласирането им на пазара или тяхното експортиране. Първичното производство на фуражи включва продукти, които са подложени само на просто физическо третиране, като например почистване, опаковане, складиране, естествено сушене или силажиране.
(9)
В съответствие с принципите на пропорционалност и субсидиарност правилата на Общността не се прилагат за някои случаи на частно домашно производство на фуражи и хранене на някои животни, нито за преки доставки на малки количества първично производство на фуражи на местно ниво, нито за продажби на дребно на храни за домашни любимци.
(10)
Идентифицират се и се контролират адекватно рисковете за фуражите, съществуващи на ниво първично производство на фуражи, така че да се гарантира това, че се спазват целите на настоящия регламент. Следователно основните принципи на настоящия регламент се прилагат за ферми, произвеждащи фуражи единствено за изискванията на собственото им производство, а така също и за ферми, пласиращи фуражи на пазара. Следва да се вземе под внимание фактът, че рискът е по-малък, ако фуражите се произвеждат и използват за хранене на животни, които се използват само за домашна консумация или за животни, които не се използват за производство на храни. Търговията на малки количества фуражни продукти на местно ниво и продажбите на дребно на храни за домашни любимци се третират отделно в рамките на настоящия регламент.
(11)
Прилагането на принципите на НАССР към първичното производство на фуражи е средносрочна цел на европейското законодателство за хигиената. Въпреки това, ръководства за добра практика трябва вече да насърчат използването на подходящи изисквания за хигиената.
(12)
Безопасността на фуражите зависи от редица фактори. Законодателство трябва да урежда минималните изисквания за хигиена. Трябва да има изградени официални контролни органи, които да проверяват съответствието на операторите в сектора на фуражите. Освен това операторите в сектора на фуражите трябва да предприемат мерки или приемат процедури, за да постигнат високо ниво на безопасност на фуражите.
(13)
Принципите на НАССР могат да помогнат операторите в сектора на фуражите да постигнат по-висок стандарт на безопасност на фуражите. Принципите на НАССР не трябва да се разглеждат като метод за саморегулиране и не заместват официалния контрол.
(14)
За изпълнение на принципите на НАССР се изисква пълно сътрудничество и ангажимент на служителите от предприятията за фураж.
(15)
За принципите на НАССР при производство на фуражи следва да се вземат под внимание принципите, съдържащи се в Codex Alimentarius, но те трябва да позволят достатъчна гъвкавост във всички ситуации. В някои предприятия за фураж не могат да бъдат определени критичните точки за контрол, а в някои случаи добрите практики могат да заменят наблюдението на критичните точки за контрол. Аналогично, изискването да се установят „критични граници“, така както е изложено в Codex Alimentarius, не изисква да се фиксира във всеки случай цифрова граница. Изискването да се запазят документите, така както е изложено в същия кодекс, трябва да е гъвкаво, така че да се избегне ненужният товар за много малки предприятия. Трябва да се гарантира това, че операциите, изпълнявани от предприятието за фураж на ниво първично производство на фуражи, включително свързаните с това операции, а така също и смесването на фуражи с допълващи фуражи изключително за нуждите на собственото имение, не трябва задължително да следват принципите на НАССР.
(16)
Необходима е освен това гъвкавост, за да се нагодят нуждите на предприятията за фуражи, разположени в региони, изпитващи специални географски ограничения или свързани със структурни изисквания. Тази гъвкавост не трябва обаче да е за сметка на целите на хигиената на фуражите. Трябва при необходимост да се прави обсъждане в рамките на Постоянния комитет за хранителната верига и здравето на животните.
(17)
Целесъобразно е да има система за регистрация и одобрение на всички предприятия за фуражи от компетентния орган на държавата-членка, осигуряваща възможност за проследяване от производителя до крайния потребител и улесняваща прилагането на ефективен официален контрол. Съществуващите системи за събиране на данни относно предприятията за фуражи могат да се използват от компетентния орган на държавата-членка, така че да се стартира и внедри системата, предвидена в настоящия регламент.
(18)
Целесъобразно е да се поддържа система за одобрение на предприятията за фуражи по отношение на дейности, представляващи по-висок риск при производството на фуражи. Следва да се предвидят процедури, така че да се разшири сегашният обхват на системата за одобрение, предвидена в Директива 95/69/ЕО.
(19)
За да бъдат одобрени или регистрирани, предприятията за фуражи трябва да отговарят на няколко условия, засягащи техните операции относно обектите, оборудването, персонала, производството, качествения контрол, складирането и документацията, така че да се гарантират както сигурността на фуражите, така и възможността за проследяване на продуктите. Трябва да се предвиди възможност тези условия да варират, така че да се гарантира това, че са подходящи за различните видове предприятия за фуражи. На държавите-членки трябва да се разреши да издават условно одобрение на предприятия, ако от посещението на място се вижда, че предприятието отговаря на всички изисквания за инфраструктурата и оборудването. Целесъобразно е освен това обаче да се посочи максимална продължителност от време за такова условно одобрение.
(20)
Трябва да се предвиди временно суспендиране, поправка или отмяна на регистрацията или одобрението, ако предприятията променят или прекратят дейностите си, или ако вече не изпълняват условията, засягащи тяхната дейност.
(21)
Възможността за проследяване на фуражите и фуражните съставки по цялата фуражна верига е съществен елемент за осигуряване на безопасността на фуражите. Регламент (ЕО) № 178/2002 съдържа правила, с които се гарантира възможност за проследяване на фуражите и фуражните съставки и се предвижда процедура за приемане на правилник за изпълнение, прилаган за конкретните сектори.
(22)
Последователните фуражни кризи показаха, че грешки във всеки стадий на хранителната верига могат да имат значителни икономически последици. Характеристиката на фуражното производство и сложността на веригата за разпределение на фуражите означават, че е трудно да оттеглим фуража от пазара. Разходите за компенсиране на икономическите щети по фуражната и хранителната верига се поемат често пъти от обществените фондове. Справянето с тази икономическа последица на ниска цена за обществото може да се подобри, ако операторът, чиято дейност предизвиква икономическа щета във фуражния сектор, бъде държан финансово отговорен. Създаването на обща задължителна система за финансова отговорност и финансови гаранции обаче, например посредством застраховане, прилагано за всички оператори в сектора на фуражите, може да не е осъществимо или целесъобразно. Поради това Комисията следва да обсъди този въпрос по-задълбочено, отчитайки разпоредбите в съществуващото законодателство с оглед гражданската отговорност в други сфери, а така също и съществуващите системи и практики между държавите-членки. За целта Комисията трябва да представи доклад, придружен при необходимост от законодателни предложения.
(23)
Фуражите, внасяни в Общността, трябва да задоволяват общите изисквания, посочени в Регламент (ЕО) № 178/2002, и условията за внос, посочени в Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване здравето на животните и хуманното отношение към животните (7). За да се избегнат смущения в търговията е целесъобразно, докато бъдат завършени мерките за изпълнение, вносът да продължи да се разрешава при условията, посочени в Директива 98/51/ЕО.
(24)
Продуктите на Общността, изнасяни в трети страни, трябва да задоволяват общите изисквания, посочени в Регламент (ЕО) № 178/2002.
(25)
Целесъобразно е да се разшири обхватът на системата за бързо предупреждение за храни и фуражи, установена в Регламент (ЕО) № 178/2002, така че да се включат рисковете за здравето на животните или за околната среда от фуражи, използвани за животни, които не се отглеждат за производство на храни.
(26)
Законодателството на Общността относно хигиената на фуражите трябва да бъде подкрепено от научна консултация. За тази цел Европейският орган за безопасност на храните трябва да се консултира винаги, когато това е необходимо.
(27)
За да се отчете техническият и научният напредък, трябва да има тясно и ефективно сътрудничество между Комисията и държавите-членки в рамките на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните.
(28)
Настоящият регламент отчита международните задължения, посочени в санитарното и фитосанитарното споразумение на Световната търговска организация и в международните стандарти за безопасност на храните, съдържащи се в Codex Alimentarius.
(29)
Държавите-членки трябва да установят правила за наказанията, прилагани за нарушения на разпоредбите на настоящия регламент, и да гарантират тяхното изпълнение. Тези наказания трябва да бъдат ефективни, пропорционални и разубеждаващи.
(30)
Мерките, необходими за изпълнение на настоящия регламент, се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на процедурите за упражняване на изпълнителните пълномощия, предоставени на Комисията (8).
(31)
Целесъобразно е да се предвиди по-късна дата за прилагане на регламента, така че да се даде време за адаптиране на засегнатите от него предприятия за фуражни.
(32)
Поради изложените причини Директиви 95/69/ЕО и 98/51/ЕО се отменят,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ, ОБХВАТ И ДЕФИНИЦИИ
Член 1
Предмет
Настоящият регламент установява:
а)
общи правила за хигиена на фуражите;
б)
условия и правила, осигуряващи възможност за проследяване на фуражите;
в)
условия и правила за регистрация и одобрение на предприятия.
Член 2
Обхват
1. Настоящият регламент се прилага за:
а)
дейности на операторите в сектора на фуражите на всички стадии от и включително първичното производство на фуражи до и включително пласирането на фуражи на пазара;
б)
хранене на животни, отглеждани за производство на храна;
в)
внос и износ на фуражи от и за трети страни.
2. Настоящият регламент не се прилага за:
а)
частно домашно производство на фуражи:
i)
за произвеждащи храна животни, отглеждани за частна домашна консумация;
и
ii)
за животни, които не се отглеждат за производство на храни;
б)
хранене на произвеждащи храна животни, отглеждани за частна домашна консумация или за дейностите, посочени в член 1, параграф 2, буква в) от Регламент 852/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно хигиената на хранителните продукти (9);
в)
хранене на животни, които не се отглеждат за производство на храни;
г)
пряка доставка на малки количества първично производство на фуражи на местно ниво от производител към частни ферми, които ще се използват в тези ферми;
д)
продажба на дребно на храна за домашни любимци.
3. Държавите-членки могат да приемат правила и насоки за уреждане на дейностите, посочени в параграф 2. Националните правила и насоки гарантират постигане на целите на настоящия регламент.
Член 3
Дефиниции
По смисъла на настоящия регламент дефинициите в Регламент (ЕО) № 178/2002 се прилагат във връзка със следните специфични дефиниции:
а)
„хигиена на фуражите“ означава мерките и условията, които са необходими за контролиране на рисковете и осигуряване на годност за консумация от животни на фуражи, като се отчита планираната им употреба;
б)
„оператор в сектора на фуражите“ означава физическо или юридическо лице, поело отговорност да гарантира това, че са спазени изискванията на настоящия регламент в рамките на предприятието за фураж, което е под техен контрол;
в)
„фуражни добавки“ означава вещества или микроорганизми, разрешени с Регламент (ЕО) № 1831/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 22 септември 2003 г. относно добавки, използвани при храненето на животни (10);
г)
„предприятие“ означава всяка единица на предприятието за фураж;
д)
„компетентен орган“ означава органът на държава-членка или на трета страна, определен за изпълнение на официални проверки;
е)
„първично производство на фуражи“ означава производство на земеделски продукти, включително и по-специално отглеждане, прибиране на реколта, доене, отглеждане на животни (преди заколване) или риболов, водещи изключително до продукти, които не се подлагат на друга операция след прибиране на реколтата, събиране или улавяне, изключвайки обикновеното физическо третиране.
ГЛАВА II
ЗАДЪЛЖЕНИЯ
Член 4
Общи задължения
1. Операторите в сектора на фуражите гарантират, че всички стадии на производство, обработка и разпределение под техен контрол се изпълняват в съответствие със законодателството на Общността и със съвместимите с него национални закони, както и в съответствие с добрите практики. Те по-специално гарантират това, че задоволяват съответните изисквания за хигиена, посочени в настоящия регламент.
2. При хранене на животни, отглеждани за производство храни, фермерите вземат мерки и приемат процедури за поддържане на разумно постижимо ниско ниво риска от биологично, химично и физическо замърсяване на фуражи, животни и животински продукти.
Член 5
Специални задължения
1. За операции на ниво първично производство на фуражи и на следващите, свързани с това операции:
а)
транспорт, складиране и третиране на първичните продукти на мястото на тяхното производство;
б)
транспортни операции за доставка на първични продукти от мястото на тяхното производство до предприятие;
в)
смесване на фуражи за изключителните изисквания на техните имения, без да се използват добавки или премикси от добавки, с изключение на силажни добавки,
операторите в сектора на фуражите се съобразяват с разпоредбите в приложение I, ако се прилагат за изпълняваните операции.
2. За операции, различни от посочените в параграф 1, включително смесването на фуражи при изключителни нужди за техните стопанства, като се използват добавки или премикси с изключение на добавки, свързани с дейности по силажиране, операторите в сектора на фуражите се съобразяват с разпоредбите на приложение II, когато се прилагат за тези операции.
3. Операторите в сектора на фуражите трябва:
а)
да е съобразяват със специфични микробиологични критерии;
б)
да вземат мерки или приемат процедури, необходими за изпълнение на конкретните цели.
Критериите и целите, посочени в букви а) и б), се приемат съобразно процедурата, посочена в член 31, параграф 2.
4. Операторите в сектора на фуражите могат да използват ръководствата, предвидени в глава III, които да им помогнат да се справят със задълженията си в изпълнение на настоящия регламент.
5. При хранене на животни, отглеждани за производство храни, фермерите се съобразяват с разпоредбите, изложени в приложение III.
6. Операторите в сектора на фуражите и фермерите трябва да получават и използват фуражи само от предприятия, които са регистрирани и/или одобрени в съответствие с настоящия регламент.
Член 6
Система за анализ на риска и критични точки за контрол (НАССР)
1. Оператор в сектора на фуражите, изпълняващи операции, различни от посочените в член 5, параграф 1, създават, изпълняват и поддържат процедура или процедури на основата на принципите на системата на НАССР.
2. Посочените в параграф 1 принципи са, както следва:
а)
идентифициране на всички рискове, които трябва да бъдат възпрепятствани, елиминирани или редуцирани до приемливи нива;
б)
идентифициране на критичните точки за контрол при стъпката или стъпките, при които контролът е от съществено значение за възпрепятстване или елиминиране на риск, или редуцирането му до приемливи нива;
в)
създаване на критични граници в критичните точки за контрол, разделящи приемливост от неприемливост, за възпрепятстване, елиминиране или редуцирането на идентифицираните рискове;
г)
създаване и изпълнение на ефективни процедури на мониторинг в критичните точки за контрол;
д)
създаване на коригиращо действие, когато мониторингът покаже, че някоя критична точка за контрол не е под контрол;
е)
създаване на процедури, с които да се удостовери, че мерките, очертани в букви а)-д) са комплектни и действат ефективно. Процедурите за удостоверяване се изпълняват редовно;
ж)
създаване на документи и архиви, съизмерими с характера и размера на предприятията за фураж, за да се демонстрира ефективното прилагане на мерките, изложени в букви а)-е).
3. Когато в продукт, процес или в който и да е стадий на производството, обработката, складирането и разпределението се прави някаква промяна, операторите в сектора на фуражите ревизират своята процедура и извършват необходимите промени.
4. Като част от системата от процедури, посочена в параграф 1, операторите в сектора на фуражите могат да използват ръководства за добри практики във връзка с ръководствата за прилагане на НАССР, разработени съобразно член 20.
5. Могат да се приемат мерки за улесняване на изпълнението на настоящия член, включително за малки предприятия в съответствие с процедурата, посочена в член 31, параграф 2.
Член 7
Документи, отнасящи се за системата на НАССР
1. Операторите в сектора на фуражите:
а)
предоставят на компетентния орган доказателство за съответствието им с член 6 във формата, поискана от компетентния орган;
б)
гарантират, че всички документи, описващи процедурите, разработени в съответствие с член 6, са по всяко време актуални.
2. При определяне на изискванията относно формата, посочена в параграф 1, буква а), компетентният орган отчита характера и размера на предприятието за фураж.
3. Могат да се приемат подробни правила за изпълнение на настоящия член, съобразно процедурата, посочена в член 31, параграф 2. Тези правила могат да улеснят изпълнението на принципите на НАССР от някои оператори в сектора на фуражите, разработени в съответствие с глава III, с оглед спазване на изискванията на член 6, параграф 1.
Член 8
Финансови гаранции
1. За да се подготви за ефективна система от финансови гаранции за операторите в сектора на фуражите, Комисията ще представи на Европейския парламент и на Съвета до 8 февруари 2006 г. доклад за финансовите гаранции във фуражния сектор. В допълнение към изследването на съществуващите национални правни разпоредби, системи и практики, свързани с гражданската отговорност във фуражния сектор и свързаните с него сектори, докладът се придружава, ако е целесъобразно, от законодателни предложения за такава изпълнима и практична система от гаранции на ниво Общността. Тези гаранции трябва да осигурят покритие за всички разходи, за които операторите могат да бъдат държани отговорни, като пряка последица от оттеглянето от пазара, третирането и/или разрушаването на всякакви фуражи, животни и произведени от тях храни.
2. Операторите в сектора на фуражите са отговорни за всички нарушения на релевантното законодателство относно безопасността на фуражите, като операторите по смисъла на член 5, параграф 2 представят доказателство за това, че притежават покритие с финансови гаранции, така както се изисква от законодателните мерки на Общността, посочени в параграф 1.
Член 9
Официални проверки, нотификация и регистрация
1. Операторите в сектора на фуражите си сътрудничат с компетентните органи, в съответствие с приложимото законодателство на Общността и със съвместимите с него национални закони.
2. Операторите в сектора на фуражите:
а)
нотифицират съответния компетентен орган за всички предприятия под техен контрол, действащи във всеки от стадиите на производство, обработка, складиране, транспорт или разпределение на фуражи във формата, изисквана от компетентния орган с оглед регистрация;
б)
предоставят на компетентния орган актуална информация относно всички предприятия под техен контрол, така както е посочено в буква а), включително нотифицират компетентния орган за всяка съществена промяна в дейностите и всяко затваряне на съществуващо предприятие.
3. Компетентният орган поддържа регистър или регистри за предприятията.
Член 10
Одобрение на предприятия за фураж
Операторите в сектора на фуражите гарантират, че предприятията под техен контрол, които са предмет на настоящия регламент, са одобрени от компетентния орган, когато:
1.
тези предприятия изпълняват една от следните дейности:
а)
производство и/или пласиране на пазара на фуражни добавки, които са предмет на Регламент (ЕО) № 1831/2003, или продукти, които са предмет на Директива 82/1471/ЕИО и са посочени в глава 1 от приложение IV към настоящия регламент;
б)
производство и/или пласиране на пазара на премикси, подготвени с използване на фуражни добавки, посочени в глава 2 от приложение IV към настоящия регламент;
в)
производство за пласиране на пазара или производство за изключителните изисквания на своите имения на съставни фуражни продукти с използване на фуражни добавки или премикси, съдържащи фуражни добавки и посочени в глава 3 от приложение IV към настоящия регламент;
2.
се изисква одобрение от националното законодателство на държавата-членка, в която е разположено предприятието;
или
3.
се изисква одобрение с регламент, приет по процедурата, посочена в член 31, параграф 2.
Член 11
Изисквания
Операторите в сектора на фуражите не могат да работят без:
а)
регистрация, така както е предвидено в член 9;
или
б)
одобрение, ако се изисква в съответствие с член 10.
Член 12
Информация относно националните правила за одобрение
Всяка държава-членка, изискваща одобрение в изпълнение на член 10, параграф 2 за някои предприятия, разположени на нейната територия, информира Комисията и другите държави-членки за приложимите национални правила.
Член 13
Одобрение на предприятия
1. Компетентният орган одобрява предприятия само ако след посещение на място, преди започване на всяка дейност, предприятията докажат, че отговарят на релевантните изисквания на настоящия регламент.
2. Компетентният орган може да даде временно одобрение, ако при посещение на място става ясно, че предприятието отговаря на всички изисквания за инфраструктурата и оборудването. Компетентният орган дава окончателно одобрение, ако при ново посещение на място, направено в срок от три месеца от даване на временното одобрение, става ясно, че предприятието отговаря на другите изисквания, посочени в параграф 1. Ако е постигнат ясен напредък, но предприятието все още не изпълнява всички тези изисквания, компетентният орган може да продължи временното одобрение. Въпреки това, продължителността на временното одобрение не може да превишава срок от общо шест месеца.
Член 14
Суспендиране на регистрация или одобрение
Компетентният орган суспендира временно регистрацията или одобрението на предприятието за една, няколко или за всички негови дейности, ако се окаже, че предприятието вече не изпълнява условията, приложими за тези дейности.
Това суспендиране продължава, докато предприятието отново не започне да отговаря на тези условия. Ако условията не бъдат изпълнени в срок от една година, прилага се член 15.
Член 15
Отмяна на регистрация или одобрение
Компетентният орган отменя регистрацията или одобрението на предприятието за една или няколко от неговите дейности, ако:
а)
предприятието прекрати една или няколко от своите дейности;
б)
се окаже, че предприятието не изпълни в продължение на период от една година условията, приложими за неговите дейности;
в)
идентифицира сериозни недостатъци или е трябвало многократно да спира производство на предприятието, а операторът в сектора на фуражите все още не е в състояние да даде адекватни гаранции относно бъдещото производство.
Член 16
Изменения в регистрацията или одобрението на предприятие
При поискване компетентният орган изменя регистрацията или одобрението на предприятие, ако то докаже своята способност да развива дейности, които са допълнителни спрямо онези, за които е било първоначално регистрирано или одобрено, или ги заместват.
Член 17
Освобождаване от посещения на място
1. Държавите-членки са освободени от задължението да извършват посещения на място, така както е предвидено в член 13, по отношение на предприятия за фураж, които действат само като търговци, без да задържат продуктите в свои помещения.
2. Тези предприятия за фураж представят на компетентния орган декларация във форма, за каквато компетентният орган вземе решение, в смисъл че фуражите, които пласират на пазара, съответстват на условията на настоящия регламент.
Член 18
Преходни мерки
1. Предприятията и посредниците, одобрени и/или регистрирани в съответствие с Директива 95/69/ЕО, могат да продължат своите дейности, при условие че до 1 януари 2006 г. представят нотификация в този смисъл на компетентния орган, в чийто район са разположени техните обекти.
2. Предприятията и посредниците, за които не се изисква нито регистрация, нито одобрение съобразно Директива 95/69/ЕО, но които трябва да бъдат регистрирани по настоящия регламент, могат да продължат своите дейности, при условие че до 1 януари 2006 г. представят молба за регистрация на компетентен орган, в чийто район са разположени техните обекти.
3. До 1 януари 2008 г. молителят трябва да декларира във форма, за каквато компетентният орган вземе решение, че са изпълнени условията, посочени в настоящия регламент.
4. Компетентните органи отчитат вече съществуващите системи за събиране на данни и искат от нотифициращия или молителя да предостави само допълнителна информация, гарантираща съответствие с условията на настоящия регламент. По-специално, компетентните органи могат да разглеждат молба по параграф 2 като нотификация в изпълнение на член 6 от Регламент (ЕО) № 852/2004.
Член 19
Списък с регистрираните и одобрени предприятия
1. За всяка дейност компетентният орган регистрира в национален списък или списъци предприятията, които е регистрирал по член 9.
2. Предприятията, одобрени от компетентния орган в съответствие с член 13, се регистрират в националния списък под индивидуален идентификационен номер.
3. Държавите-членки актуализират редовно регистрациите за предприятията в списъците, посочени в параграфи 1 и 2, в съответствие с решенията, посочени в членове 14, 15 и 16, за суспендиране, отмяна или изменение на регистрация или одобрение.
4. Списъкът, посочен в параграф 2, трябва да се състави във формата, предвидена в приложение V, глава I.
5. Идентификационният номер, посочен в параграф 2, трябва да е във формата, предвидена в приложение V, глава II.
6. Комисията съставя и предоставя на широката общественост онази част от списъците с държавите-членки, която включва предприятията, посочени в параграф 2, за първи път през ноември 2007 г. и след това ежегодно, най-късно до 30 ноември. Съставеният списък отчита измененията, направени през годината.
7. Държавите-членки предоставят на широката общественост списъците с предприятията, посочени в параграф 1.
ГЛАВА III
РЪКОВОДСТВА ЗА ДОБРИ ПРАКТИКИ
Член 20
Развитие, разпространение и използване на ръководства
1. Комисията насърчава разработката на ръководства на Общността за добри практики във фуражния сектор и за прилагане на принципите на НАССР в съответствие с член 22.
Ако е необходимо, държавите-членки насърчават разработката на национални ръководства в съответствие с член 21.
2. Разпространението и използването както на националните ръководства, така и тези на Общността, се насърчава от компетентните органи.
3. Независимо от това, операторите в сектора на фуражите могат доброволно да използват тези ръководства.
Член 21
Национални ръководства
1. При разработка на национални ръководства за добри практики, те трябва да се разработват и разпространяват от секторите на предприятията за фураж:
а)
в консултация с представители на страните, чиито интереси могат съществено да се засегнат, като например компетентни органи и потребителски групи;
б)
с отчитане на релевантните кодекси за употреба от Codex Alimentarius;
и
в)
ако засягат първичното производство на фуражи, с отчитане на изискванията, изложени в приложение I.
2. Държавите-членки оценяват националните ръководства, за да гарантират, че:
а)
са разработени в съответствие с параграф 1;
б)
съдържанието им има практическо значение за секторите, за които се отнасят;
и
в)
са подходящи като ръководства за изпълнение на членове 4, 5 и 6 за съответните сектори и/или фуражи.
3. Държавите-членки предоставят на Комисията националните ръководства.
4. Комисията изгражда и поддържа система за регистрация на тези ръководства и я предоставя за ползване от държавите-членки.
Член 22
Ръководства на Общността
1. Преди да бъдат разработени ръководства на Общността за добри практики за хигиена или прилагане на принципите на НАССР, Комисията се консултира с Комитета, посочен в член 31, параграф 1. Целта на тази консултация е да се разгледа целесъобразността за съставяне на тези ръководства, техния обхват и техния предмет.
2. При разработката на ръководства на Общността Комисията гарантира, че те се разработват и разпространяват:
а)
от или в консултация със съответните представители от европейския фуражен сектор и с други заинтересувани страни, като например сдружения на потребители;
б)
в сътрудничество със среди, чиито интереси могат да бъдат засегнати съществено, включително компетентните органи.
3. Ръководствата на Общността се разработват и разпространяват, отчитайки:
а)
релевантните кодекси за употреба от Codex Alimentarius;
и
б)
ако засягат първичното производство на фуражи - изискванията, изложени в приложение I.
4. Комитетът, посочен в член 31, параграф 1, оценява проектите за ръководства на Общността, за да гарантира, че:
а)
са разработени в съответствие с параграфи 2 и 3;
б)
съдържанието им има практическо значение в цялата Общност за секторите, за които се отнасят;
и
в)
са подходящи като ръководства за изпълнение на членове 4, 5 и 6, за съответните сектори и/или фуражи.
5. Комисията кани периодично Комитета, посочен в член 31, параграф 1, да ревизира всички ръководства на Общността, подготвени в съответствие с настоящия член, в сътрудничество с юридическите лица, посочени в параграф 2 от настоящия член. Целта на тази ревизия е да се гарантира това, че ръководствата остават практически приложими и са отчетени технологичните и научните развития.
6. Заглавията и препратките на ръководствата на Общността, подготвени в съответствие с настоящия член, се публикуват в серия С на Официалния вестник на Европейския съюз.
ГЛАВА IV
ВНОС И ИЗНОС
Член 23
Внос
1. Операторите в сектора на фуражите, внасящи фуражи от трети страни, гарантират, че вносът се осъществява само в съответствие със следните условия:
а)
третата страна изпращач е включена в списъка с третите страни, от които се разрешава внос на фуражи, съставен в съответствие с член 48 от Регламент (ЕО) № 882/2004;
б)
предприятието изпращач е включено в списъка с предприятията, от които се разрешава внос на фуражи, съставен и поддържан в актуално състояние от третата страна в съответствие с член 48 от Регламент (ЕО) № 882/2004;
в)
фуражът е произведен от предприятието изпращач или от друго предприятие, включено в списъка, посочен в точка б), или в Общността;
и
г)
фуражите са съобразени с:
i)
изискванията, посочени в настоящия регламент и в друго законодателство на Общността, уреждащо правилника за фуражите;
или
ii)
условията, за които се признава в Общността, че са поне еквивалентни на тях;
или
iii)
ако съществува конкретна договореност между Общността и страната износител, съдържащите се там изисквания.
2. Може да се приеме примерен сертификат в съответствие с процедурата, посочена в член 31, параграф 2.
Член 24
Временни мерки
Като изключение от член 33 и докато бъдат съставени списъците, предвидени в член 23, параграф 1, букви а) и б), вносът ще продължи да се разрешава при условията, посочени в член 6 от Директива 98/51/ЕО.
Член 25
Износ
Фуражи, включително фуражи за животни, които не се отглеждат за производство на храни, произвеждани в Общността с цел да бъдат пускани на пазара в трети страни, трябва да задоволяват изискванията на член 12 от Регламент (ЕО) № 178/2002.
ГЛАВА V
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 26
Мерки по прилагане
Мерките по прилагане се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 31, параграф 2.
Член 27
Изменения в приложения I, II и III
Приложения I, II и III могат да бъдат изменяни в съответствие с процедурата, посочена в член 31, параграф 2, така че да се отчетат:
а)
разработката на кодекс за добри практики;
б)
опитът, получен от внедряването на системи на основата на НАССР, в изпълнение на член 6;
в)
технологичните развития;
г)
научните консултация и особено новите оценки за рисковете;
д)
определянето на целите за безопасност на фуражите;
и
е)
разработката на изисквания, свързани с конкретни операции.
Член 28
Дерогации от приложения I, II и III
Дерогации от приложения I, II и III могат да се направят в съответствие с процедурата, посочена в член 31, параграф 2, по конкретни причини, при условие че тези дерогации не засягат постигането на целите на настоящия регламент.
Член 29
Система за бързо предупреждение
Ако конкретни фуражи, включително фуражи за животни, които не се отглеждат за производство на храни, представляват сериозен риск за здравето на хора или животни, или за околната среда, член 50 от Регламент (ЕО) № 178/2002 се прилага mutatis mutandis.
Член 30
Санкции
Държавите-членки установяват режима на санкциите, приложим за нарушения на настоящия регламент и предприемат мерки, необходими за гарантиране на тяхното изпълнение. Предвидените мерки трябва да са ефективни, пропорционални и разубеждаващи. Държавите-членки нотифицират до 8 февруари 2007 г. Комисията относно тези разпоредби и я нотифицират незабавно за всяко последващо изменение на тези разпоредби.
Член 31
Процедура на Комитета
1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните, създаден с Регламент (ЕО) № 178/2002 (наричан оттук нататък „Комитета“).
2. При препратки към настоящия параграф се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО във връзка с разпоредбите на член 8 от него.
Периодът, посочен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се установява на шест месеца.
3. Комитетът приема свой процедурен правилник.
Член 32
Консултация с Европейския орган за безопасност на храните
Комисията се консултира с Европейския орган за безопасност на храните по всеки въпрос, попадащ в обхвата на настоящия регламент, който може да има съществено влияние върху общественото здраве и, по-специално, преди да бъдат предложени критерии или цели в съответствие с член 5, параграф 3.
Член 33
Отмяна
Следните директиви се отменят, без да се засягат задълженията на държавите-членки относно крайните срокове за транспониране, считано от 1 януари 2006 г.:
а)
Директива 95/69/ЕО на Съвета;
б)
Директива 98/51/ЕО на Комисията.
Член 34
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2006 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 12 януари 2005 година.
REGOLAMENTO (CE) N. 183/2005 DEL PARLAMENTO EUROPEO E DEL CONSIGLIO
del 12 gennaio 2005
che stabilisce requisiti per l’igiene dei mangimi
(Testo rilevante ai fini del SEE)
IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l’articolo 37, paragrafo 2, e l’articolo 152, paragrafo 4, lettera b),
vista la proposta della Commissione,
visto il parere del Comitato economico e sociale europeo (1),
previa consultazione del Comitato delle regioni,
deliberando secondo la procedura di cui all'articolo 251 del trattato (2),
considerando quanto segue:
(1)
La produzione animale svolge un ruolo molto importante nel settore agricolo della Comunità. I risultati soddisfacenti di tale attività dipendono in larga misura dall’uso di mangimi sicuri e di buona qualità.
(2)
La ricerca di un elevato livello di protezione della salute umana e della salute degli animali è uno degli obiettivi fondamentali della legislazione alimentare, come stabilito nel regolamento (CE) n. 178/2002 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 28 gennaio 2002, che stabilisce i principi e i requisiti generali della legislazione alimentare, istituisce l’Autorità europea per la sicurezza alimentare e fissa procedure nel campo della sicurezza alimentare (3). Detto regolamento fissa anche altri principi e definizioni comuni per la legislazione alimentare nazionale e comunitaria, compreso l’obiettivo di conseguire la libera circolazione dei mangimi nella Comunità.
(3)
La direttiva 95/69/CE del Consiglio (4) ha stabilito le condizioni e le modalità che si applicano a talune categorie di stabilimenti e intermediari operanti nel settore dell’alimentazione degli animali, per consentire loro di esercitare le proprie attività. Dall’esperienza risulta che tali condizioni e modalità costituiscono una valida base per garantire la sicurezza dei mangimi. Detta direttiva ha fissato inoltre le condizioni per il riconoscimento degli stabilimenti che producono talune sostanze elencate nella direttiva 82/471/CEE del Consiglio, del 30 giugno 1982, relativa a taluni prodotti impiegati nell’alimentazione degli animali (5).
(4)
La direttiva 98/51/CE della Commissione, del 9 luglio 1998, che stabilisce alcune misure di applicazione della direttiva 95/69/CE del Consiglio che fissa le condizioni e le modalità per il riconoscimento e la registrazione di taluni stabilimenti e intermediari operanti nel settore dell’alimentazione degli animali (6), ha stabilito talune misure tra le quali sono comprese disposizioni per le importazioni da paesi terzi.
(5)
Dall’esperienza risulta inoltre che è necessario assicurare che tutte le imprese nel settore dei mangimi, compresa l'acquacoltura, operino conformemente a requisiti di sicurezza armonizzati e che occorre effettuare un riesame generale per tener conto della necessità di assicurare un livello più elevato di protezione della salute umana, della salute degli animali e dell’ambiente.
(6)
L'obiettivo principale delle nuove norme in materia di igiene contenute nel presente regolamento è di assicurare un elevato livello di protezione dei consumatori per quanto concerne la sicurezza degli alimenti e dei mangimi, tenendo particolarmente conto dei seguenti principi:
a)
la responsabilità primaria della sicurezza dei mangimi ricade sull’operatore del settore dei mangimi;
b)
la necessità di garantire la sicurezza dei mangimi lungo l’intera filiera alimentare, a partire dalla produzione primaria dei mangimi fino alla loro somministrazione ad animali destinati alla produzione di alimenti;
c)
l'attuazione generalizzata di procedure basate sui principi dell'analisi di rischio e dei punti critici di controllo (HACCP) che, assieme all’applicazione di buone pratiche igieniche, dovrebbe rafforzare la responsabilità degli operatori del settore dei mangimi;
d)
i manuali di corretta prassi forniscono un'assistenza preziosa agli operatori del settore dei mangimi, a tutti i livelli della filiera, per conformarsi alle norme di igiene dei mangimi e per applicare i principi HACCP;
e)
la definizione di criteri microbiologici basati su criteri scientifici di valutazione del rischio;
f)
la necessità di assicurare che i mangimi importati siano di standard almeno equivalente a quello dei mangimi prodotti nella Comunità.
(7)
Per assicurare la piena applicazione del sistema di registrazione e riconoscimento a tutti gli operatori del settore dei mangimi e, di conseguenza, garantire la piena rintracciabilità, è opportuno provvedere affinché essi si riforniscano e facciano uso solo di mangimi provenienti da stabilimenti registrati e/o riconosciuti ai sensi del presente regolamento.
(8)
Occorre un approccio integrato per garantire la sicurezza dei mangimi a partire da e compresa la produzione primaria di mangimi, fino a e compresa l'immissione sul mercato o l'esportazione. La produzione primaria dei mangimi comprende prodotti che subiscono soltanto un trattamento fisico semplice, quale pulitura, imballaggio, stoccaggio, essiccamento naturale o insilamento.
(9)
Secondo i principi di proporzionalità e sussidiarietà, le norme comunitarie non dovrebbero essere applicate a taluni casi di produzione domestica privata di mangimi e di alimentazione di certi animali, né alla fornitura diretta di piccole quantità di produzione primaria di mangimi a livello locale né alla vendita al dettaglio di mangimi per animali da compagnia.
(10)
È opportuno che i pericoli legati ai mangimi presenti a livello della produzione primaria siano identificati ed adeguatamente controllati per assicurare il raggiungimento degli obiettivi del presente regolamento. I principi fondamentali del presente regolamento dovrebbero quindi applicarsi sia alle aziende agricole che fabbricano mangimi esclusivamente per soddisfare le esigenze della loro produzione interna, sia alle aziende agricole che commercializzano mangimi. Occorrerebbe tenere conto del fatto che il rischio diminuisce se i mangimi sono prodotti e somministrati ad animali ad esclusivo consumo domestico o ad animali non destinati alla produzione alimentare. Il commercio di piccole quantità di mangimi a livello locale e la vendita al dettaglio di mangimi per animali da compagnia sono soggetti ad una disciplina particolare nel quadro del presente regolamento.
(11)
L’applicazione dei principi HACCP alla produzione primaria di mangimi è l'obiettivo a medio termine della legislazione europea in materia d'igiene, ma manuali di corretta prassi dovrebbero già ora incoraggiare l’uso di appropriati requisiti igienici.
(12)
La sicurezza dei mangimi dipende da diversi fattori. La legislazione dovrebbe fissare requisiti minimi di igiene. Dovrebbero essere eseguiti controlli ufficiali per verificarne l’osservanza da parte degli operatori del settore dei mangimi. Inoltre, tali operatori dovrebbero prendere misure o adottare procedure per conseguire un elevato livello di sicurezza dei mangimi.
(13)
I principi HACCP possono aiutare gli operatori del settore dei mangimi a raggiungere uno standard più elevato di sicurezza dei mangimi. Non dovrebbero tuttavia essere considerati un meccanismo di autoregolamentazione e non sostituiscono i controlli ufficiali.
(14)
L’attuazione dei principi HACCP richiede piena cooperazione e impegno da parte del personale delle aziende dei mangimi.
(15)
Nella produzione dei mangimi i principi HACCP dovrebbero tener conto dei principi contenuti nel Codex Alimentarius, ma dovrebbero prevedere sufficiente flessibilità in tutte le situazioni. In certe imprese nel settore dei mangimi non è possibile identificare punti critici di controllo e, in certi casi, l’adozione di corrette prassi può sostituire il monitoraggio dei punti critici di controllo. Analogamente, il requisito di stabilire «limiti critici» di cui al Codex Alimentarius non impone la fissazione di un limite numerico in ogni caso. Il requisito di mantenere la documentazione di cui allo stesso Codex deve essere flessibile per evitare inutili aggravi alle imprese molto piccole. È opportuno far sì che gli operatori del settore che svolgono operazioni a livello di produzione primaria di mangimi, tra cui operazioni correlate e miscelazione di mangimi con mangimi complementari per il fabbisogno esclusivo dell'azienda, non siano tenuti ad osservare i principi HACCP.
(16)
Occorre anche flessibilità per tener conto delle esigenze delle imprese nel settore dei mangimi ubicate in regioni che risentono di determinati vincoli geografici o in relazione a determinati requisiti strutturali. Ma questa flessibilità non dovrebbe compromettere gli obiettivi in materia di igiene dei mangimi. Si dovranno, ove opportuno, prevedere discussioni in seno al comitato permanente per la catena alimentare e la salute degli animali.
(17)
Per assicurare la rintracciabilità dal fabbricante all'utente finale e per favorire l'efficacia nell'applicazione dei controlli ufficiali, è opportuno un sistema di registrazione e riconoscimento di tutte le imprese del settore dei mangimi da parte dell'autorità competente dello Stato membro. Le autorità competenti degli Stati membri possono avvalersi dei sistemi vigenti di raccolta di dati in materia di imprese del settore dei mangimi per avviare e applicare il sistema previsto nel presente regolamento.
(18)
È opportuno mantenere un sistema di riconoscimento delle imprese nel settore dei mangimi per le attività che possono presentare un rischio più elevato nella fabbricazione dei mangimi. Si dovrebbero prevedere procedure per estendere l’attuale ambito di applicazione del sistema di riconoscimento secondo quanto previsto nella direttiva 95/69/CE.
(19)
Per ottenere il riconoscimento o la registrazione, le imprese nel settore dei mangimi dovrebbero soddisfare diverse condizioni pertinenti alle loro operazioni per quanto concerne strutture, attrezzature, personale, produzione, controllo di qualità, stoccaggio e documentazione, per garantire sia la sicurezza dei mangimi sia la rintracciabilità del prodotto. Occorrerebbe prevedere la possibilità di variare tali condizioni in modo da adeguarle ai diversi tipi di imprese del settore dei mangimi. È opportuno consentire agli Stati membri di concedere un riconoscimento condizionato degli stabilimenti qualora dalla visita in loco risulti che lo stabilimento soddisfa tutti i requisiti relativi alle infrastrutture e alle attrezzature. È altresì opportuno fissare un limite di tempo massimo per tale riconoscimento condizionato.
(20)
Si dovrebbe predisporre la sospensione temporanea, la modifica o la revoca della registrazione o del riconoscimento qualora gli stabilimenti cambino o cessino le loro attività o non soddisfino più le condizioni che si applicano alle loro attività.
(21)
La rintracciabilità dei mangimi e dei loro ingredienti lungo l’intera filiera è un elemento essenziale per garantire la sicurezza dei mangimi. Il regolamento (CE) n. 178/2002 contiene regole per assicurare la rintracciabilità dei mangimi e dei loro ingredienti e prevede una procedura per l’adozione di norme di attuazione applicabili a settori specifici.
(22)
Le crisi consecutive verificatesi in relazione ai mangimi hanno dimostrato come incidenti che si verificano in una qualsiasi fase della filiera dei mangimi possono avere conseguenze economiche gravi. Le peculiarità della produzione di mangimi e la complessità della catena di distribuzione dei mangimi ne rendono difficile il ritiro dal mercato. I costi per rimediare ai danni economici che si registrano lungo la filiera dei mangimi e degli alimenti sono spesso sostenuti con fondi pubblici. Si potrebbe più facilmente ovviare a tali conseguenze economiche ad un costo ridotto per la società se l’operatore la cui attività provoca un danno economico nel settore dei mangimi fosse ritenuto finanziariamente responsabile. Tuttavia, l'introduzione di un sistema obbligatorio generalizzato di responsabilità finanziaria e di garanzie finanziarie, ad esempio sotto forma di assicurazione, applicato a tutti gli operatori del settore dei mangimi può non essere realizzabile o opportuna. La Commissione dovrebbe pertanto esaminare questa possibilità in modo più approfondito, considerando le disposizioni legislative in vigore in materia di responsabilità in altri settori, nonché i sistemi e le prassi vigenti negli Stati membri. A tal fine la Commissione dovrebbe presentare una relazione corredata, se del caso, di proposte legislative.
(23)
I mangimi importati nella Comunità devono soddisfare i requisiti generali stabiliti nel regolamento (CE) n. 178/2002 e le condizioni d’importazione stabilite nel regolamento (CE) n. 882/2004 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 29 aprile 2004, relativo ai controlli ufficiali intesi a verificare la conformità alla normativa in materia di mangimi e di alimenti e alle norme sulla salute e sul benessere degli animali (7). Per evitare perturbazioni commerciali, in attesa che siano messe a punto le misure d'esecuzione, è opportuno che le importazioni continuino ad essere autorizzate alle condizioni stabilite nella direttiva 98/51/CE.
(24)
I prodotti comunitari esportati verso i paesi terzi devono rispondere ai requisiti generali fissati dal regolamento (CE) n. 178/2002.
(25)
È opportuno estendere l'ambito d'applicazione del sistema di allarme rapido per gli alimenti e i mangimi disposto dal regolamento (CE) n. 178/2002 ai rischi per la salute degli animali o per l'ambiente dovuti ai mangimi somministrati agli animali non destinati alla produzione di alimenti.
(26)
La normativa comunitaria sull'igiene dei mangimi deve essere avvalorata da pareri scientifici. A tal fine l'Autorità europea per la sicurezza alimentare andrebbe consultata ogniqualvolta risulti necessario.
(27)
Per tener conto del progresso tecnico e scientifico sarebbe necessaria una cooperazione stretta ed efficace tra la Commissione e gli Stati membri in sede di comitato permanente per la catena alimentare e la salute degli animali.
(28)
Il presente regolamento tiene conto degli obblighi internazionali statuiti nell’accordo sanitario e fitosanitario dell’OMC e delle norme internazionali in materia di sicurezza alimentare contenute nel Codex Alimentarius.
(29)
Gli Stati membri dovrebbero stabilire norme relative alle sanzioni applicabili in caso di violazione delle disposizioni del presente regolamento e assicurarne l'attuazione. Tali sanzioni devono essere effettive, proporzionate e dissuasive.
(30)
Le misure necessarie per l'attuazione del presente regolamento sono adottate secondo la decisione 1999/468/CE del Consiglio, del 28 giugno 1999, recante modalità per l'esercizio delle competenze di esecuzione conferite alla Commissione (8).
(31)
È opportuno prevedere una data differita di applicazione del regolamento, per dare alle imprese del settore dei mangimi interessate il tempo di adeguarsi.
(32)
Per i motivi suesposti le direttive 95/69/CE e 98/51/CE dovrebbero essere abrogate,
HANNO ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
CAPO I
OGGETTO, AMBITO DI APPLICAZIONE E DEFINIZIONI
Articolo 1
Oggetto
Il presente regolamento stabilisce:
a)
norme generali in materia di igiene dei mangimi;
b)
condizioni e disposizioni atte ad assicurare la rintracciabilità dei mangimi;
c)
condizioni e disposizioni per la registrazione e il riconoscimento di stabilimenti.
Articolo 2
Ambito di applicazione
1. Il presente regolamento si applica:
a)
alle attività degli operatori del settore dei mangimi in tutte le fasi, a partire dalla produzione primaria dei mangimi, fino a e compresa l'immissione dei mangimi sul mercato;
b)
alla somministrazione di mangimi ad animali destinati alla produzione di alimenti;
c)
alle importazioni e alle esportazioni di mangimi da e verso paesi terzi.
2. Il presente regolamento non si applica:
a)
alla produzione domestica privata di mangimi:
i)
per gli animali destinati alla produzione di alimenti per consumo domestico privato;
e
ii)
per gli animali non allevati per la produzione di alimenti;
b)
alla somministrazione di mangimi ad animali destinati alla produzione di alimenti per consumo domestico privato o per le attività di cui all'articolo 1, paragrafo 2, lettera c), del regolamento (CE) n. 852/2004 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 29 aprile 2004, sull'igiene dei prodotti alimentari (9);
c)
alla somministrazione di mangimi agli animali non allevati per la produzione di alimenti;
d)
alla fornitura diretta di piccole quantità della produzione primaria di mangimi, a livello locale, dal produttore ad aziende agricole locali per il consumo in loco;
e)
alla vendita al dettaglio di mangimi per animali da compagnia.
3. Gli Stati membri possono stabilire le norme e gli orientamenti che disciplinano le attività di cui al paragrafo 2. Tali norme e orientamenti nazionali assicurano il raggiungimento degli obiettivi del presente regolamento.
Articolo 3
Definizioni
Ai fini del presente regolamento si applicano le definizioni di cui al regolamento (CE) n. 178/2002, fatte salve le seguenti definizioni specifiche:
a)
«igiene dei mangimi», le misure e le condizioni necessarie per controllare i pericoli e assicurare l'idoneità al consumo animale di un mangime, tenuto conto del suo uso previsto;
b)
«operatore del settore dei mangimi», la persona fisica o giuridica responsabile di garantire il rispetto delle disposizioni del presente regolamento nell'impresa di mangimi posta sotto il suo controllo;
c)
«additivi di mangimi», le sostanze o i microrganismi autorizzati ai sensi del regolamento (CE) n. 1831/2003 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 22 settembre 2003, sugli additivi destinati all'alimentazione animale (10);
d)
«stabilimento», un'unità di un'impresa nel settore dei mangimi;
e)
«autorità competente», l'autorità di uno Stato membro o di un paese terzo designata per effettuare i controlli ufficiali;
f)
«produzione primaria di mangimi», la produzione di prodotti agricoli, compresi in particolare la coltivazione, il raccolto, la mungitura e l'allevamento di animali (prima della macellazione) o la pesca da cui derivano esclusivamente prodotti che, dopo la raccolta o la cattura, non vengono sottoposti ad altre operazioni, ad eccezione di un semplice trattamento fisico.
CAPO II
OBBLIGHI
Articolo 4
Obblighi generali
1. Gli operatori del settore dei mangimi assicurano che tutte le fasi della produzione, della trasformazione e della distribuzione che ricadono sotto il loro controllo siano condotte conformemente alla normativa comunitaria, alla legislazione nazionale con essa compatibile nonché ai dettami della corretta prassi. Essi assicurano in particolare che soddisfino i pertinenti requisiti in materia di igiene stabiliti nel presente regolamento.
2. Nell'alimentazione di animali destinati alla produzione di alimenti gli agricoltori prendono misure e adottano procedure per mantenere al livello più basso ragionevolmente ottenibileil rischio di contaminazione biologica, chimica e fisica dei mangimi, degli animali e dei prodotti di origine animale.
Articolo 5
Obblighi specifici
1. Per le operazioni al livello della produzione primaria di mangimi e le seguenti operazioni correlate:
a)
trasporto, stoccaggio e manipolazione di prodotti primari nel luogo di produzione;
b)
operazioni di trasporto per la consegna di prodotti primari dal luogo di produzione a uno stabilimento;
c)
miscelazione di mangimi per il fabbisogno esclusivo dell'azienda, senza usare additivi o premiscele di additivi ad eccezione degli additivi per insilati,
gli operatori del settore dei mangimi ottemperano alle disposizioni di cui all'allegato I, ove necessario per le operazioni effettuate.
2. Per le operazioni diverse da quelle menzionate al paragrafo 1, compresa la miscelazione di mangimi per il fabbisogno esclusivo dell'azienda quando usano additivi o premiscele di additivi ad eccezione degli additivi per insilati, gli operatori del settore dei mangimi ottemperano alle disposizioni di cui all'allegato II, ove necessario per le operazioni effettuate.
3. Gli operatori del settore dei mangimi:
a)
soddisfano criteri microbiologici specifici;
b)
prendono misure o adottano procedure necessarie per raggiungere obiettivi specifici.
I criteri e gli obiettivi di cui alle lettere a) e b) sono adottati secondo la procedura di cui all'articolo 31, paragrafo 2.
4. Gli operatori del settore dei mangimi possono usare i manuali di cui al capo III in qualità di ausilio per ottemperare agli obblighi derivanti dal presente regolamento.
5. Gli agricoltori si conformano alle disposizioni di cui all'allegato III per l'alimentazione di animali destinati alla produzione di alimenti.
6. Gli operatori del settore dei mangimi e gli agricoltori si procurano e utilizzano soltanto i mangimi prodotti da stabilimenti registrati e/o riconosciuti a norma del presente regolamento.
Articolo 6
Sistema di analisi di rischio e punti critici di controllo (HACCP)
1. Gli operatori del settore dei mangimi che effettuano operazioni diverse da quelle di cui all'articolo 5, paragrafo 1, pongono in atto, gestiscono e mantengono una procedura scritta permanente o procedure basate sui principi HACCP.
2. I principi di cui al paragrafo 1 sono i seguenti:
a)
identificare ogni pericolo che deve essere prevenuto, eliminato o ridotto a livelli accettabili;
b)
identificare i punti critici di controllo nella fase o nelle fasi in cui il controllo stesso è essenziale per prevenire o eliminare un pericolo o per ridurlo a livelli accettabili;
c)
stabilire, nei punti critici di controllo, i limiti critici che discriminano l'accettabile e l'inaccettabile ai fini della prevenzione, eliminazione o riduzione dei pericoli identificati;
d)
stabilire ed applicare nei punti critici di controllo procedure di monitoraggio efficaci;
e)
stabilire le azioni correttive da intraprendere nel caso in cui risulti dal monitoraggio che un determinato punto critico non è sottoposto a controllo;
f)
stabilire procedure per verificare se i provvedimenti enunciati alle lettere da a) a e) sono completi efunzionano in modo efficace; le procedure di verifica devono essere svolte regolarmente;
g)
stabilire una documentazione e registri commisurati alla natura e alle dimensioni dell'impresa nel settore dei mangimi onde dimostrare l'effettiva applicazione delle misure di cui alle lettere da a) a f).
3. Ogniqualvolta si apporti una modifica nel prodotto, nel processo o in una qualsiasi fase della produzione, della trasformazione, dello stoccaggio e della distribuzione, gli operatori del settore dei mangimi sottopongono a revisione la loro procedura e apportano i necessari cambiamenti.
4. Nell'ambito del sistema di procedure di cui al paragrafo 1, gli operatori del settore dei mangimi possono utilizzare manuali di corretta prassi unitamente a manuali sull'applicazione dell'HACCP, elaborati a norma dell'articolo 20.
5. Secondo la procedura di cui all'articolo 31, paragrafo 2, possono essere adottate misure per agevolare l'attuazione del presente articolo, anche per le piccole imprese.
Articolo 7
Documenti concernenti il sistema HACCP
1. Gli operatori del settore dei mangimi:
a)
forniscono all'autorità competente prove della loro conformità all'articolo 6 nella forma richiesta dall'autorità competente;
b)
assicurano che la documentazione in cui si descrivono le procedure sviluppate a norma dell'articolo 6 sia sempre aggiornata.
2. L'autorità competente tiene conto della natura e delle dimensioni dell'impresa nel settore dei mangimi allorché stabilisce requisiti quanto alla forma di cui al paragrafo 1, lettera a).
3. Disposizioni dettagliate per l'attuazione del presente articolo possono essere adottate secondo la procedura di cui all'articolo 31, paragrafo 2. Tali disposizioni possono aiutare certi operatori del settore dei mangimi ad attuare i principi HACCP sviluppati a norma del capo III, al fine di ottemperare ai requisiti dell'articolo 6, paragrafo 1.
Articolo 8
Garanzie finanziarie
1. Per predisporre un sistema efficace di garanzie finanziarie per gli operatori del settore dei mangimi, la Commissione presenta al Parlamento europeo e al Consiglio, entro 8 febbraio 2006, una relazione sulle garanzie finanziarie nel settore dei mangimi; oltre ad esaminare le disposizioni legislative, i sistemi e le pratiche nazionali vigenti in relazione alla responsabilità nel settore dei mangimi e settori connessi, la relazione è corredata, se del caso, di proposte legislative riguardanti un sistema praticabile di garanzie applicabile a livello comunitario. Tali garanzie dovrebbero coprire i costi totali di cui gli operatori potrebbero essere ritenuti responsabili in diretta conseguenza del ritiro dal mercato, trattamento e/o distruzione di qualsiasi mangime, animale e alimento ad esso riconducibile.
2. Gli operatori del settore dei mangimi sono responsabili delle violazioni della normativa applicabile in materia di sicurezza dei mangimi e gli operatori ai sensi dell'articolo 5, paragrafo 2, forniscono prova della loro copertura tramite le garanzie finanziarie richieste dalle misure legislative comunitarie di cui al paragrafo 1.
Articolo 9
Controlli ufficiali, notifica e registrazione
1. Gli operatori del settore dei mangimi collaborano con le autorità competenti conformemente agli strumenti comunitari pertinenti e alla legislazione nazionale compatibile.
2. Gli operatori del settore dei mangimi:
a)
notificano all'appropriata autorità competente qualsiasi stabilimento che si trovi sotto il loro controllo e sia attivo in una qualsiasi delle fasi di produzione, trasformazione, stoccaggio, trasporto o distribuzione di mangimi, nella forma richiesta dall'autorità competente ai fini della registrazione;
b)
forniscono all'autorità competente informazioni aggiornate su tutti gli stabilimenti che si trovano sotto il loro controllo di cui dalla lettera a), compresa la notifica all'autorità competente di ogni cambiamento significativo intervenuto nelle attività e dell'eventuale chiusura di uno stabilimento esistente.
3. L'autorità competente tiene uno o più registri degli stabilimenti.
Articolo 10
Riconoscimento degli stabilimenti nel settore dei mangimi
Gli operatori del settore dei mangimi assicurano che gli stabilimenti sotto il loro controllo e ai quali si applica il presente regolamento siano riconosciuti dall'autorità competente qualora:
1)
tali stabilimenti espletino una delle seguenti attività:
a)
fabbricazione e/o commercializzazione di additivi di mangimi cui si applica il regolamento (CE) n. 1831/2003 o di prodotti cui si applica la direttiva 82/471/CEE e di cui al capo 1 dell'allegato IV del presente regolamento;
b)
fabbricazione e/o commercializzazione di premiscele preparate utilizzando additivi di mangimi di cui al capo 2 dell'allegato IV del presente regolamento;
c)
fabbricazione ai fini della commercializzazione o produzione per il fabbisogno esclusivo della propria azienda di mangimi composti utilizzando additivi di mangimi o premiscele contenenti additivi di mangimi di cui al capo 3 dell'allegato IV del presente regolamento;
2)
il riconoscimento sia prescritto ai sensi del diritto nazionale dello Stato membro in cui lo stabilimento è ubicato;
oppure
3)
il riconoscimento sia prescritto da un regolamento adottato secondo la procedura di cui all'articolo 31, paragrafo 2.
Articolo 11
Requisiti
Gli operatori del settore dei mangimi non possono operare:
a)
senza la registrazione di cui all'articolo 9;
oppure
b)
senza il riconoscimento prescritto a norma dell'articolo 10.
Articolo 12
Informazioni sulle norme nazionali in materia di riconoscimento
Ciascuno Stato membro che richieda il riconoscimento, ai sensi dell'articolo 10, paragrafo 2, di certi stabilimenti ubicati sul suo territorio, informa la Commissione e gli altri Stati membri delle pertinenti norme nazionali.
Articolo 13
Riconoscimento di stabilimenti
1. L'autorità competente riconosce gli stabilimenti soltanto qualora un'ispezione in loco, effettuata prima dell'avvio di qualsiasi attività, abbia dimostrato che essi soddisfano i requisiti pertinenti fissati dal presente regolamento.
2. L'autorità competente può concedere un riconoscimento condizionato qualora dalla visita in loco risulti che lo stabilimento soddisfa tutti i requisiti relativi alle infrastrutture e alle attrezzature. Essa concede il riconoscimento definitivo soltanto qualora da una nuova visita in loco, effettuata entro tre mesi dalla concessione del riconoscimento condizionato, risulti che lo stabilimento soddisfa gli altri requisiti di cui al paragrafo 1. Se sono stati compiuti progressi evidenti ma lo stabilimento non soddisfa ancora tutti i requisiti in questione, l'autorità competente può prorogare il riconoscimento condizionato, la cui durata non può tuttavia superare in totale sei mesi.
Articolo 14
Sospensione della registrazione o del riconoscimento
L'autorità competente sospende temporaneamente la registrazione o il riconoscimento di uno stabilimento per una, più o tutte le sue attività, qualora risulti che lo stabilimento non soddisfa più le condizioni che si applicano a tali attività.
Tale sospensione dura fino al momento in cui lo stabilimento soddisfi nuovamente tali condizioni. Se entro un anno non si realizza la conformità a dette condizioni si applica l'articolo 15.
Articolo 15
Revoca della registrazione o del riconoscimento
L'autorità competente revoca la registrazione o il riconoscimento di uno stabilimento, per una o più delle sue attività, qualora:
a)
lo stabilimento cessi una o più delle sue attività;
b)
risulti che lo stabilimento non abbia soddisfatto le condizioni che si applicano alle sue attività per un periodo di un anno;
c)
individui gravi mancanze o abbia dovuto arrestare ripetutamente la produzione di uno stabilimento e l'operatore del settore dei mangimi non sia ancora in grado di fornire garanzie adeguate per la produzione futura.
Articolo 16
Modifiche alla registrazione o al riconoscimento di uno stabilimento
Su richiesta, l'autorità competente apporta modifiche alla registrazione o al riconoscimento di uno stabilimento nel caso in cui esso abbia dimostrato la sua capacità a sviluppare attività addizionali rispetto a quelle per le quali ha ottenuto la prima registrazione o il primo riconoscimento o che le rimpiazzano.
Articolo 17
Esenzione dalle visite in loco
1. Gli Stati membri sono esentati dall'obbligo di eseguire le visite in loco di cui all'articolo 13 nelle imprese nel settore dei mangimi che svolgono esclusivamente attività di intermediarie e non detengono i prodotti nei loro locali.
2. Queste imprese nel settore dei mangimi presentano all'autorità competente, secondo la forma stabilita da quest’ultima, una dichiarazione quanto al fatto che i mangimi immessi sul mercato soddisfano le condizioni del presente regolamento.
Articolo 18
Misure transitorie
1. Gli stabilimenti e gli intermediari riconosciuti e/o registrati ai sensi della direttiva 95/69/CE possono continuare le loro attività, a condizione che entro il 1o gennaio 2006 presentino una notifica a tal fine alla pertinente autorità competente nella cui circoscrizione sono ubicati i loro impianti.
2. Gli stabilimenti e gli intermediari che non chiedano né una registrazione né un riconoscimento ai sensi della direttiva 95/69/CE, ma chiedano la registrazione ai sensi del presente regolamento possono continuare le loro attività, a condizione che entro il 1o gennaio 2006 presentino una domanda di registrazione alla pertinente autorità competente nella cui circoscrizione sono ubicati i loro impianti.
3. Entro il 1o gennaio 2008 il richiedente deve dichiarare, secondo la forma stabilita dall'autorità competente, che le condizioni stabilite nel presente regolamento sono soddisfatte.
4. Le autorità competenti tengono conto dei sistemi già esistenti per la raccolta di dati e invitano il notificante o il richiedente a fornire soltanto le informazioni addizionali atte a garantire l'ottemperanza alle condizioni del presente regolamento. In particolare, le autorità competenti possono considerare come una domanda ai sensi del paragrafo 2 una notifica a norma dell'articolo 6 del regolamento (CE) n. 852/2004.
Articolo 19
Elenco degli stabilimenti registrati e riconosciuti
1. Per ciascuna attività l'autorità competente iscrive in uno o più elenchi nazionali gli stabilimenti da essa registrati a norma dell'articolo 9.
2. Gli stabilimenti da essa riconosciuti a norma dell'articolo 13 sono iscritti in un elenco nazionale con un numero di identificazione individuale.
3. Gli Stati membri mantengono aggiornati i dati degli stabilimenti riportati negli elenchi di cui ai paragrafi 1 e 2 ai sensi delle decisioni di cui agli articoli 14, 15 e 16 a fini di sospensione, revoca o modifica della registrazione o del riconoscimento.
4. L'elenco di cui al paragrafo 2 deve essere redatto conformemente al modello riportato nell'allegato V, capo I.
5. Il numero di identificazione di cui al paragrafo 2 è codificato nella forma stabilita nell'allegato V, capo II.
6. La Commissione compila e rende accessibile al pubblico la sezione degli elenchi degli Stati membri che comprende gli stabilimenti di cui al paragrafo 2 per la prima volta nel novembre 2007 e successivamente ogni anno, entro il 30 novembre. L'elenco compilato tiene conto delle modifiche apportate nel corso dell'anno.
7. Gli Stati membri rendono accessibili al pubblico gli elenchi degli stabilimenti di cui al paragrafo 1.
CAPO III
MANUALI DI CORRETTA PRASSI
Articolo 20
Elaborazione, diffusione e uso dei manuali
1. La Commissione incoraggia l'elaborazione di manuali comunitari di corretta prassi per il settore dei mangimi e per l'applicazione dei principi HACCP a norma dell'articolo 22.
Ove necessario, gli Stati membri incoraggiano l'elaborazione di manuali nazionali a norma dell'articolo 21.
2. La divulgazione e l'uso dei manuali nazionali e di quelli comunitari sono incoraggiati dalle autorità competenti.
3. Tuttavia, gli operatori del settore dei mangimi possono usare tali manuali su base volontaria.
Articolo 21
Manuali nazionali
1. I manuali nazionali di corretta prassi, una volta elaborati, sono sviluppati e diffusi dal settore dei mangimi:
a)
in consultazione con rappresentanti di soggetti i cui interessi possono essere toccati in modo sostanziale, quali autorità competenti e gruppi di utilizzatori;
b)
tenendo conto dei pertinenti codici di corretta prassi del Codex Alimentarius,
e
c)
se riguardano la produzione primaria di mangimi, tenendo conto dei requisiti stabiliti nell'allegato I.
2. Gli Stati membri valutano i manuali nazionali al fine di garantire che:
a)
sono stati elaborati a norma del paragrafo 1;
b)
il loro contenuto risulta funzionale per i settori cui sono destinati;
e
c)
costituiscono uno strumento atto a favorire l'osservanza degli articoli 4, 5 e 6 nei settori e/o per i mangimi interessati.
3. Gli Stati membri trasmettono alla Commissione i manuali nazionali.
4. La Commissione crea e mantiene un sistema di registrazione di tali manuali e lo mette a disposizione degli Stati membri.
Articolo 22
Manuali comunitari
1. Prima che siano elaborati manuali comunitari di corretta prassi operativa per l'igiene o per l'applicazione dei principi HACCP, la Commissione consulta il comitato di cui all'articolo 31, paragrafo 1. L'obiettivo di tale consultazione è di esaminare l'utilità di tali manuali, la loro portata e gli argomenti da trattare.
2. Quando vengono approntati manuali comunitari la Commissione garantisce che siano elaborati e diffusi:
a)
da o in consultazione con idonei rappresentanti dei settori europei dei mangimi e di altre parti interessate, quali gruppi di consumatori;
b)
in collaborazione con i soggetti i cui interessi possono essere toccati in modo sostanziale, comprese le autorità competenti.
3. I manuali comunitari sono elaborati e diffusi tenendo conto:
a)
dei pertinenti codici di corretta prassi del Codex Alimentarius,
e
b)
se riguardano la produzione primaria di mangimi, dei requisiti stabiliti nell'allegato I.
4. Il comitato di cui all'articolo 31, paragrafo 1, valuta i progetti di manuali comunitari al fine di garantire che:
a)
siano stati elaborati a norma dei paragrafi 2 e 3;
b)
il loro contenuto risulti funzionale per i settori cui sono destinati in tutta la Comunità;
e
c)
costituiscano uno strumento atto a favorire l'osservanza degli articoli 4, 5 e 6 nei settori e/o per i mangimi interessati.
5. La Commissione invita periodicamente il comitato di cui all'articolo 31, paragrafo 1, a riesaminare i manuali comunitari elaborati a norma del presente articolo, in cooperazione con gli organismi citati nel paragrafo 2 del presente articolo. Scopo di tale riesame è garantire che i manuali rimangano praticabili e tener conto degli sviluppi tecnologici e scientifici.
6. I titoli e i riferimenti dei manuali comunitari approntati a norma del presente articolo sono pubblicati nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea (serie C).
CAPO IV
IMPORTAZIONI ED ESPORTAZIONI
Articolo 23
Importazioni
1. Gli operatori del settore dei mangimi che importano mangimi da paesi terzi assicurano che vengano effettuate importazioni soltanto alle seguenti condizioni:
a)
il paese terzo di invio figura in un elenco, redatto ai sensi dell'articolo 48 del regolamento (CE) n. 882/2004, di paesi terzi dai quali sono autorizzate le importazioni di mangimi;
b)
lo stabilimento di invio figura in un elenco, redatto e tenuto aggiornato dal paese terzo ai sensi dell'articolo 48 del regolamento (CE) n. 882/2004, di stabilimenti da cui sono autorizzate le importazioni di mangimi;
c)
il mangime è stato prodotto dallo stabilimento di invio o da un altro stabilimento figurante nell'elenco di cui alla lettera b) o nella Comunità;
e
d)
il mangime soddisfa:
i)
i requisiti stabiliti nel presente regolamento e in qualsiasi altro strumento normativo comunitario che fissi regoleper i mangimi,
o
ii)
le condizioni che la Comunità riconosce come almeno equivalenti a ciò,
o
iii)
se esiste un accordo specifico tra la Comunità e il paese di esportazione, i requisiti in esso contenuti.
2. Un modello di certificato di importazione può essere adottato secondo la procedura di cui all'articolo 31, paragrafo 2.
Articolo 24
Provvedimenti provvisori
In deroga all'articolo 33 e in attesa della redazione degli elenchi di cui all'articolo 23, paragrafo 1, lettere a) e b), le importazioni continuano ad essere autorizzate alle condizioni previste dall'articolo 6 della direttiva 98/51/CE.
Articolo 25
Esportazioni
I mangimi, compresi i mangimi per animali non destinati alla produzione di alimenti, prodotti nella Comunità e destinati a essere immessi sul mercato di paesi terzi, devono soddisfare le disposizioni di cui all'articolo 12 del regolamento (CE) n. 178/2002.
CAPO V
DISPOSIZIONI FINALI
Articolo 26
Misure di attuazione
Possono essere definite misure di attuazione secondo la procedura di cui all'articolo 31, paragrafo 2.
Articolo 27
Modifica degli allegati I, II, e III
Gli allegati I, II e III possono essere modificati secondo la procedura di cui all'articolo 31, paragrafo 2, per tener conto:
a)
dell'elaborazione di codici di corretta prassi;
b)
dell'esperienza tratta dall'attuazione di sistemi basati sui principi HACCP in virtù dell'articolo 6;
c)
degli sviluppi tecnologici;
d)
di pareri scientifici, in particolare di nuove valutazioni del rischio;
e)
della definizione di obiettivi in materia di sicurezza dei mangimi;
e
f)
della fissazione di requisiti riguardanti operazioni specifiche.
Articolo 28
Deroghe agli allegati I, II e III
Per motivi particolari, possono essere concesse deroghe agli allegati I, II e III secondo la procedura di cui all'articolo 31, paragrafo 2, a patto che tali deroghe non pregiudichino il raggiungimento degli obiettivi del presente regolamento.
Articolo 29
Sistema di allarme rapido
Qualora i mangimi, compresi i mangimi per animali non destinati alla produzione di alimenti, presentino gravi rischi per la salute umana o per la salute degli animali o per l'ambiente, si applica mutatis mutandis l'articolo 50 del regolamento (CE) n. 178/2002.
Articolo 30
Sanzioni
Gli Stati membri stabiliscono le norme sulle sanzioni applicabili in caso di violazione del presente regolamento e adottano le misure necessarie per assicurare la loro attuazione. Le sanzioni previste devono essere effettive, proporzionate e dissuasive. Gli Stati membri notificano tali disposizioni alla Commissione entro 8 febbraio 2007 e le notificano immediatamente qualsiasi successiva modifica ad esse apportata.
Articolo 31
Procedura del comitato
1. La Commissione è assistita dal comitato permanente per la catena alimentare e la salute degli animali istituito dal regolamento (CE) n. 178/2002 (in seguito denominato «il comitato»).
2. Nei casi in cui è fatto riferimento al presente paragrafo, si applicano gli articoli 5 e 7 della decisione 1999/468/CE, tenendo conto delle disposizioni dell'articolo 8 della stessa.
Il periodo di cui all'articolo 5, paragrafo 6, della decisione 1999/468/CE è fissato a tre mesi.
3. Il comitato adotta il proprio regolamento interno.
Articolo 32
Consultazione dell'Autorità europea per la sicurezza alimentare
La Commissione consulta l'Autorità europea per la sicurezza alimentare su qualsiasi questione rientrante nell'ambito di applicazione del presente regolamento che possa avere un impatto significativo sulla salute pubblica, in particolare, prima di proporre criteri o obiettivi a norma dell'articolo 5, paragrafo 3.
Articolo 33
Abrogazione
Le seguenti direttive sono abrogate, fatti salvi gli obblighi degli Stati membri concernenti i termini di recepimento, con effetto dal 1o gennaio 2006:
a)
direttiva 95/69/CE;
b)
direttiva 98/51/CE.
Articolo 34
Entrata in vigore
Il presente regolamento entra in vigore il giorno della pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Esso si applica a decorrere dal 1o gennaio 2006.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Strasburgo, addì 12 gennaio 2005.