32005L0048
L 219/29
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2005/48/ЕО НА КОМИСИЯТА
от 23 август 2005 година
за изменение на Директиви 86/362/EИО, 86/363/EИО и 90/642/EИО на Съвета по отношение на максимално допустимите граници на остатъчни вещества от някои пестициди във и върху зърнените култури и някои продукти от животински и растителен произход
(текст от значение за ЕИП)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Директива 86/362/ЕИО на Съвета от 24 юли 1986 г. относно определянето на максимални количества на остатъци от пестициди във и върху зърнените култури (1), и по-специално член 10 от нея,
като взе предвид Директива 86/363/ЕИО на Съвета от 24 юли 1986 г. относно определянето на максимални количества на остатъци от пестициди във и върху храните от животински произход (2), и по-специално член 10 от нея,
като взе предвид Директива 90/642/ЕИО на Съвета от 27 ноември 1990 г. относно определянето на максимални количества на остатъци от пестициди във и върху някои продукти от растителен произход, включително плодове и зеленчуци (3), и по-специално член 7 от нея,
като взе предвид Директива 91/414/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 г. относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (4), и по-специално член 4, параграф 1, буква е) от нея,
като има предвид, че:
(1)
Следните съществуващи активни вещества са включени в приложение I към Директива 91/414/ЕИО: ипродион с Директива 2003/31/ЕО на Комисията (5); пропиконазол с Директива 2003/70/ЕО на Комисията (6) и молинат с Директива 2003/81/ЕО на Комисията (7).
(2)
Следните нови активни вещества са включени в приложение I към Директива 91/414/ЕИО: мезотрион с Директива 2003/68/ЕО на Комисията (8) и силтиофам, пикоксистробин, флуфенацет, йодосулфурон-метил-натрий и фостиазад с Директива 2003/84/ЕО на Комисията (9).
(3)
Включването в приложение I към Директива 91/414/ЕИО на въпросните активни вещества бе извършено въз основа на оценката на представената информация относно предлаганите начини на употреба. Свързаната с това информация бе представена от някои държави-членки в съответствие с член 4, параграф 1, буква е) от същата директива. Представената информация бе анализирана и е достатъчна за определянето на някои максимално допустими граници на остатъчни вещества (МДГОВ).
(4)
В случаите, при които не съществува определена от Общността МДГОВ или временна МДГОВ, държавите-членки са задължени да приемат национални временни МДГОВ в съответствие с член 4, параграф 1, буква е) от Директива 91/414/ЕИО преди разрешаването за употреба на продуктите за растителна защита, съдържащи въпросните активни вещества.
(5)
МДГОВ на Общността и препоръчваните от Codex Alimentarius концентрации се определят и подлагат на оценка посредством сходни процедури. За ипродион и пропиконазол в Codex Alimentarius съществуват ограничен брой МДГОВ. В Директиви 86/362/ЕИО, 86/363/ЕИО и 90/642/ЕИО вече са предвидени МДГОВ на Общността за: ипродион (Директива 93/58/ЕИО на Съвета (10) и пропиконазол (Директива 94/30/ЕО на Съвета (11). Те бяха взети предвид в настоящата директива. МДГОВ от Codex Alimentarius, чието прекратяване ще бъде препоръчано в близко бъдеще, не бяха взети под внимание. Всички МДГОВ, които се основават на тези от Codex Alimentarius, бяха оценени с оглед рисковете за потребителите. При използване на токсикологичните крайни точки на основата на представените на Комисията изследвания не се установи никакъв риск.
(6)
По отношение включването на въпросните активни вещества в приложение I към Директива 91/414/ЕИО съответните технически и научни оценки бяха завършени под формата на аналитични доклади на Комисията. Докладите за оценка за гореспоменатите вещества бяха завършени към датите, предвидени в директивите на Комисията, цитирани в мотиви 1 и 2. Тези доклади определят допустимата дневна доза (ДДД) и, ако е необходимо, острата референциална доза (ОРД) на въпросните вещества. Експозицията на потребителите на хранителните продукти, третирани с въпросните активни вещества, бе оценена в съответствие с възприетите от Общността процедури. Бяха взети предвид и публикуваните от Световната здравна организация указания (12), както и становището на Научния комитет за растенията (13), по отношение на използваната методология. В заключение бе установено, че предлаганите МДГОВ не могат да доведат до надхвърляне на въпросните ДДД и ОРД.
(7)
За да се осигури необходимата защита на потребителите от излагане на въздействието на остатъчните количества вследствие непозволената употреба на продукти за растителна защита, е необходимо да се приемат временни МДГОВ за съответните съчетания от продукти и пестициди в долната граница на аналитичното установяване.
(8)
Определянето на подобни временни МДГОВ на равнището на Общността не възпрепятства държавите-членки да възприемат нови временни МДГОВ за въпросните вещества в съответствие с член 4, параграф 1, буква е) от Директива 91/414/ЕИО и приложение VI към нея. Смята се, че период от 4 години е достатъчен, за да се позволи разработването на по-нататъшни употреби на въпросните активни вещества. След изтичането на този период временните МДГОВ става окончателно.
(9)
Следователно е необходимо да се модифицират МДГОВ в приложенията към Директиви 86/362/ЕИО, 86/363/ЕИО и 90/642/ЕИО, за да се постигне необходимото наблюдение и контрол върху забраната на използването на тези вещества, както и защитата на потребителите. Целесъобразно е да се модифицират МДГОВ, които вече са дефинирани в приложенията към въпросните директиви, както и да бъдат определени за пръв път несъществуващите до този момент МДГОВ.
(10)
Директиви 86/362/ЕИО, 86/363/ЕИО и 90/642/ЕИО следва да бъдат изменени в съответствие с гореизложеното.
(11)
Мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Директива 86/362/ЕО се изменя, както следва:
1.
В част А от приложение II се добавят максимално допустими граници на остатъчни вещества от мезотрион, силтиофам, пикоксистробин, флуфенацет, йодосулфурон-метил-натрий, фостиазад и молинат, както са определени в приложение I към настоящата директива.
2.
В част А от приложение II максимално допустими граници на остатъчни вещества от пропиконазол и ипродион се заместват от включените в приложение II към настоящата директива.
Член 2
Директива 86/363/ЕИО се изменя по следния начин:
1.
В част А от приложение II се добавят максимално допустимите граници на остатъчни вещества от пикоксистробин, както са определени в приложение III към настоящата директива.
2.
В част Б от приложение II максимално допустими граници на остатъчни вещества от пропиконазол се заменят с включените в приложение IV към настоящата директива.
Член 3
Директива 90/642/ЕИО се изменя по следния начин:
1.
В приложение II се добавят максимално допустимите граници на остатъчни вещества от мезотрион, силтиофам, пикоксистробин, флуфенацет, йодосулфурон-метил-натрий, фостиазад и молинат, както са определени в приложение V към настоящата директива.
2.
В приложение II максимално допустимите граници на остатъчни вещества от пропиконазол и ипродион се заменят с включените в приложение VI към настоящата директива.
Член 4
1. Държавите-членки приемат и публикуват не по-късно от 24 февруари 2006 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на разпоредбите, както и таблица на съответствието между разпоредбите на настоящата директива и приетите национални разпоредби.
Те прилагат тези разпоредби, считано от 24 февруари 2007 г.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 5
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 6
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 23 август 2005 година.
DIRETTIVA 2005/48/CE DELLA COMMISSIONE
del 23 agosto 2005
che modifica le direttive 86/362/CEE, 86/363/CEE e 90/642/CEE del Consiglio per quanto riguarda le quantità massime di residui di alcuni antiparassitari sui e nei cereali nonché su e in alcuni prodotti di origine animale e di origine vegetale
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
vista la direttiva 86/362/CEE del Consiglio, del 24 luglio 1986, che fissa le quantità massime di residui di antiparassitari sui e nei cereali (1), in particolare l’articolo 10,
vista la direttiva 86/363/CEE del Consiglio, del 24 luglio 1986, che fissa le quantità massime di residui di antiparassitari sui e nei prodotti alimentari di origine animale (2), in particolare l’articolo 10,
vista la direttiva 90/642/CEE del Consiglio, del 27 novembre 1990, che fissa le percentuali massime di residui di antiparassitari su e in alcuni prodotti di origine vegetale, compresi gli ortofrutticoli (3), in particolare l’articolo 7,
vista la direttiva 91/414/CEE del Consiglio, del 15 luglio 1991, relativa all’immissione in commercio dei prodotti fitosanitari (4), in particolare l’articolo 4, paragrafo 1, lettera f),
considerando quanto segue:
(1)
Nell’allegato I della direttiva 91/414/CEE sono state iscritte le seguenti sostanze attive esistenti: iprodione con la direttiva 2003/31/CE della Commissione (5); propiconazolo con la direttiva 2003/70/CE della Commissione (6); molinato con la direttiva 2003/81/CE della Commissione (7).
(2)
Nell’allegato I della direttiva 91/414/CEE sono state iscritte le seguenti nuove sostanze attive: mesotrione con la direttiva 2003/68/CE della Commissione (8); siltiofam, picoxystrobin, flufenacet, iodosulfuron-metile-sodio e fostiazato con la direttiva 2003/84/CE della Commissione (9).
(3)
L’iscrizione nell’allegato I della direttiva 91/414/CEE delle sostanze attive in questione si era basata sulla valutazione delle informazioni fornite in merito all’utilizzazione proposta. Alcuni Stati membri hanno trasmesso informazioni relative a tale utilizzazione, conformemente all’articolo 4, paragrafo 1, lettera f), della summenzionata direttiva. Le informazioni disponibili sono state riesaminate e risultano sufficienti per fissare alcune quantità massime di residui.
(4)
Qualora non esistano quantità massime di residui stabilite a livello comunitario o provvisorie, spetta agli Stati membri fissare una quantità massima di residui nazionale provvisoria conformemente all’articolo 4, paragrafo 1, lettera f), della direttiva 91/414/CEE, prima che possano essere autorizzati prodotti fitosanitari contenenti tali sostanze attive.
(5)
Le quantità massime di residui comunitarie e i valori raccomandati dal Codex alimentarius sono stabiliti e valutati in base a procedure simili. Il Codex prevede un numero limitato di quantità massime di residui per l’iprodione e il propiconazolo. Sono già state fissate quantità massime di residui comunitarie di cui alle direttive 86/362/CEE, 86/363/CEE e 90/642/CEE per l’iprodione [direttiva 93/58/CEE del Consiglio (10)] e il propiconazolo [direttiva 94/30/CE del Consiglio (11)]. Nell’ambito della presente direttiva si è tenuto conto di tali quantità massime. Le quantità massime di residui del Codex la cui revoca sarà raccomandata nel prossimo futuro non sono state prese in considerazione. Le quantità massime di residui basate su quelle del Codex sono state esaminate alla luce dei rischi per i consumatori. Ne è risultato che esse non presentano alcun rischio nel quadro dei parametri tossicologici fondati sugli studi di cui dispone la Commissione.
(6)
Per quanto riguarda l’iscrizione delle sostanze attive in questione nell’allegato I della direttiva 91/414/CEE, sono state portate a termine le relative valutazioni scientifiche e tecniche sotto forma di rapporti di riesame della Commissione. Le relazioni di valutazione delle sostanze citate sono state portate a termine alle date fissate nelle direttive della Commissione indicate nei considerando 1 e 2. Tali relazioni stabiliscono la dose giornaliera ammissibile (DGA) e, ove necessario, la dose acuta di riferimento (DAR) per le sostanze in questione. L’esposizione dei consumatori di prodotti alimentari trattati con le sostanze attive in questione è stata esaminata e valutata conformemente alle procedure comunitarie. Si è inoltre tenuto conto degli orientamenti pubblicati dall’Organizzazione mondiale della sanità (12) nonché del parere del comitato scientifico per le piante (13) sulla metodologia applicata. Si è concluso che le quantità massime di residui proposte non comporteranno il superamento di dette DGA o DAR.
(7)
Per un’adeguata tutela del consumatore contro l’esposizione a residui derivanti da impieghi non autorizzati di prodotti fitosanitari, occorre fissare quantità massime di residui provvisorie per le corrispondenti combinazioni prodotto/antiparassitario al limite inferiore di determinazione analitica.
(8)
La fissazione a livello comunitario di tali quantità massime provvisorie non impedisce che gli Stati membri stabiliscano quantità massime provvisorie per le sostanze in questione conformemente all’articolo 4, paragrafo 1, lettera f), della direttiva 91/414/CEE e al suo allegato VI. Si ritiene che un periodo di quattro anni sia sufficiente per permettere l’approntamento di utilizzazioni aggiuntive della sostanza attiva in questione. Dopodiché la quantità massima di residui provvisoria dovrebbe diventare definitiva.
(9)
È quindi necessario modificare le quantità massime di residui di cui agli allegati delle direttive 86/362/CEE, 86/363/CEE e 90/642/CEE affinché si possa sorvegliare e controllare l’osservanza del divieto del loro impiego e proteggere il consumatore. Ove le quantità massime di residui siano già state definite negli allegati delle suddette direttive, è opportuno modificarle. Qualora le quantità massime di residui non siano ancora state definite, occorre fissarle per la prima volta.
(10)
È pertanto opportuno modificare di conseguenza le direttive 86/362/CEE, 86/363/CEE e 90/642/CEE.
(11)
Le misure previste dalla presente direttiva sono conformi al parere del comitato permanente per la catena alimentare e la salute degli animali,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
Articolo1
La direttiva 86/362/CEE è modificata come segue:
1)
nell’allegato II, parte A, sono aggiunti i valori delle quantità massime di residui per il mesotrione, il siltiofam, il picoxystrobin, il flufenacet, lo iodosulfuron-metile-sodio, il fostiazato e il molinato che figurano nell’allegato I della presente direttiva;
2)
nell’allegato II, parte A, i valori delle quantità massime di residui per il propiconazolo e l’iprodione sono sostituiti da quelli che figurano nell’allegato II della presente direttiva.
Articolo 2
La direttiva 86/363/CEE è modificata come segue:
1)
nell’allegato II, parte A, sono aggiunti i valori delle quantità massime di residui per il picoxystrobin che figurano nell’allegato III della presente direttiva;
2)
nell’allegato II, parte B, i valori delle quantità massime di residui per il propiconazolo sono sostituiti da quelli che figurano nell’allegato IV della presente direttiva.
Articolo 3
La direttiva 90/642/CEE è modificata come segue:
1)
nell’allegato II sono aggiunti i valori delle quantità massime di residui per il mesotrione, il siltiofam, il picoxystrobin, il flufenacet, lo iodosulfuron-metile-sodio, il fostiazato e il molinato che figurano nell’allegato V della presente direttiva;
2)
nell’allegato II i valori delle quantità massime di residui per il propiconazolo e l’iprodione sono sostituiti da quelli che figurano nell’allegato VI della presente direttiva.
Articolo 4
1. Gli Stati membri adottano e pubblicano, entro il 24 febbraio 2006, le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative necessarie per conformarsi alla presente direttiva. Essi comunicano immediatamente alla Commissione il testo di tali disposizioni nonché una tavola di concordanza tra queste ultime e la presente direttiva.
Essi applicano tali disposizioni a decorrere dal 24 febbraio 2007.
Quando gli Stati membri adottano tali disposizioni, queste contengono un riferimento alla presente direttiva o sono corredate di un siffatto riferimento all’atto della pubblicazione ufficiale. Le modalità del riferimento sono decise dagli Stati membri.
2. Gli Stati membri comunicano alla Commissione il testo delle disposizioni essenziali di diritto interno adottate nella materia disciplinata dalla presente direttiva.
Articolo 5
La presente direttiva entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Articolo 6
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Bruxelles, il 23 agosto 2005.