31992R2407
L 240/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕИО) № 2407/92 НА СЪВЕТА
от 23 юли 1992 година
относно лицензирането на въздушни превозвачи
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 84, параграф 2 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че е от съществено значение да се изгради въздушнотранспортна политика за вътрешния пазар след периода, който изтича на 31 декември 1992 година, както се предвижда в член 8а от Договора;
като има предвид, че вътрешният пазар ще представлява зона без вътрешни граници, в която ще се осигурява свободното движение на стоки, хора, услуги и капитал;
като има предвид, че прилагането на принципа за свободното извършване на услуги във въздушнотранспортния сектор трябва да бъде съобразено със специфичните особености на този сектор;
като има предвид, че в Регламент (ЕИО) № 2343/90 на Съвета от 24 юли 1990 година за достъпа на превозвачи до маршрути по редовни въздушни линии, изпълнявани в рамките на Общността, и за разпределението на пътническия капацитет между въздушните превозвачи, по редовни въздушни линии между държавите-членки (4), Съветът реши да приеме за изпълнение не по-късно от 1 юли 1992 г. общи правила, определящи лицензирането на въздушни превозвачи;
като има предвид, че е необходимо да се даде разумен срок на държавите-членки до 1 януари 1993 г. за прилагането на настоящия регламент;
като има предвид, че е целесъобразно да се определят изисквания на основата на равнопоставеност по отношение на мястото на установяване и контрола на дадено предприятие, кандидатстващо за лиценз;
като има предвид, че за да се осигурят надеждни и адекватни услуги, е необходимо да се гарантира, че въздушният превозвач по всяко време оперира при спазване на солидно икономическо и високо равнище на безопасност;
като има предвид, че с оглед защитата на потребителите и другите заинтересовани страни, е важно да се гарантира, че въздушните превозвачи са застраховани в достатъчна степен срещу рисковете при отговорност;
като има предвид, че в рамките на вътрешния пазар въздушните превозвачи трябва да могат да използват въздухоплавателни средства, притежавани където и да е в Общността, без да се предрешават отговорностите на лицензиращата държава-членка по отношение на техническата годност на превозвача;
като има предвид, че също така трябва да могат да се вземат на лизинг въздухоплавателни средства, регистрирани извън Общността, за кратък период от време или при изключителни обстоятелства, при условие че стандартите за безопасност са еквивалентни на тези, които се прилагат в Общността;
като има предвид, че процедурите по издаване на лицензи на въздушни превозвачи трябва да бъдат прозрачни и прилагани на основата на равнопоставеност,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
1. Настоящият регламент определя изискванията за издаване и поддържане на валидни лицензи от държавите-членки по отношение на въздушни превозвачи, установени в Общността.
2. Настоящият регламент не се отнася за превоза по въздуха на пътници, пощенски пратки и/или товари, извършван чрез безмоторни въздухоплавателни средства и/или свръхлеки въздухоплавателни средства с моторна тяга, а също и за местни полети, които не включват превоз между различни летища. По отношение на тези дейности се прилага националното законодателство за оперативните лицензи, ако има такова, както и правото на Общността и националното законодателство относно свидетелствата за авиационни оператори (АОС).
Член 2
За целите на настоящия регламент:
а)
„предприятие“ е физическо лице или юридическо лице, независимо дали е със стопанска или с нестопанска цел, както и официален орган, със или без юридическа правосубектност;
б)
„въздушен превозвач“ е предприятие за въздушен транспорт с валиден оперативен лиценз;
в)
„оперативен лиценз“ е разрешително, издадено от държавата-членка, отговорна за дадено предприятие, позволяващо му да извършва превоз по въздуха на пътници, пощенски пратки и/или товари, както е посочено в оперативния лиценз, срещу възнаграждение и/или наем;
г)
„свидетелство за авиационен оператор“ (АОС) е документ, издаден на едно предприятие или на група предприятия от компетентните органи на държавите-членки, който потвърждава, че съответният оператор притежава професионалните способности и организация за осигуряване на безопасна експлоатация на въздухоплавателните средства за посочените в него авиационни дейности;
д)
„бизнес план“ е подробно описание на планираните от въздушния превозвач търговски дейности за въпросния период от време, особено по отношение на развитието на пазара и инвестициите, които ще се правят, включително и финансовите и икономическите последици от тези дейности;
е)
„управленски отчет“ е подробен разчет за приходите и разходите за въпросния период от време, включително и разбивка по свързани с въздушния транспорт дейности и други дейности, а също така и по парични и непарични елементи;
ж)
„ефективен контрол“ е придобиване на права, сключване на договори или други начини, които поотделно или заедно и с оглед на съществуващите фактически обстоятелства и приложимия закон дават възможност за пряко или непряко упражняване на решаващо влияние върху определено предприятие, чрез:
а)
придобиване правото на ползване върху цялото или върху част от имуществото на предприятието;
б)
придобиване на права, включително и въз основа на договори, които осигуряват възможността за решаващо влияние върху състава, гласуването или решенията на органите на предприятието или по друг начин осигурят възможността за решаващо влияние върху управлението на дейността на предприятието.
Член 3
1. Без да се засяга член 5, параграф 5, държавите-членки не издават оперативни лицензи или не поддържат тяхната валидност, ако не са спазени изискванията на този регламент.
2. Предприятие, което отговаря на условията на настоящия регламент, има право да получи оперативен лиценз. Този лиценз сам по себе си не предоставя никакви права на достъп до специфични маршрути или пазари.
3. Без да се засяга разпоредбата на член 1, параграф 2, никое предприятие, установено в Общността, няма право да извършва превоз по въздуха на пътници, пощенски пратки и/или товари на територията на Общността срещу заплащане и/или под наем, докато предприятието не получи съответния оперативен лиценз.
Оперативен лиценз
Член 4
1. Държава-членка издава оперативен лиценз на предприятие, когато:
а)
неговото основно място на дейност и седалище според устройствения му акт, ако има такова, се намират в тази държава-членка; и
б)
неговата основна дейност е въздушен транспорт, самостоятелно или съвместно с друга търговска експлоатация на въздухоплавателни средства, или ремонт и техническо обслужване на въздухоплавателни средства.
2. Без да се засягат споразумения и конвенции, страна по които е Общността, предприятието е собственост и продължава да е собственост пряко или чрез мажоритарно участие на държавите-членки или на граждани на държавите-членки. По всяко време то се контролира ефективно от такива държави или такива граждани.
3.
а)
Без да се засягат разпоредбите на параграфи 2 и 4, въздушни превозвачи, които вече са признати в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2343/90 на Съвета и Регламент (ЕИО) № 294/91 на Съвета от 4 февруари 1991 г. относно извършването на товарни въздушнотранспортни услуги между държавите-членки (5), запазват техните права по силата на тези и свързаните регламенти дотолкова, доколкото те изпълняват другите задължения в този регламент и продължават да бъдат контролирани пряко или непряко от същите трети страни и/или от граждани на същата трета страна като онези, които са упражнявали такъв контрол по време на приемането на този регламент. Този контрол може да се прехвърли на държавите-членки и/или на граждани от държавите-членки по всяко време.
б)
Възможността за купуване или продаване на акции по буква а) не се отнася за граждани, които имат значително дялово участие във въздушен превозвач на трета страна.
4. Всяко предприятие, което пряко или непряко има контролиращо дялово участие във въздушен превозвач, трябва да отговаря на изискванията, предвидени в параграф 2.
5. Въздушният превозвач трябва по всяко време, при поискване, да може да докаже на държавата-членка, отговаряща за оперативния лиценз, че спазва изискванията на този член. По молба на държавата-членка Комисията проверява изпълнението на изискванията на този член и, ако е необходимо, постановява решение.
Член 5
1. Предприятие за въздушен транспорт, което кандидатства за получаване на оперативен лиценз за първи път, трябва да може да докаже до разумно удовлетворение на компетентните органи на лицензиращата държава-членка, че:
а)
може да изпълни по всяко време своите настоящи и потенциални задължения, определени чрез реалистични предположения, за период от 24 месеца от началото на дейността; и
б)
може да посрещне своите постоянни и оперативни разходи от дейността, съгласно своя бизнес план и определени при реалистични предположения, за период от три месеца от началото на дейността, без да взема предвид каквито и да са приходи от дейността.
2. За целите на параграф 1, всеки кандидат за лиценз представя бизнес план за най-малко първите две години на дейност. Бизнес планът посочва подробно и финансовите връзки на кандидата с други търговски дейности, в които участва пряко или чрез свързани предприятия. Кандидатът за лиценз представя и цялата съществена информация, в частност данните, споменати в част А от приложението.
3. Въздушният превозвач уведомява предварително лицензиращия орган относно планове за: обслужване на нова редовна или нередовна линия до континент или район в света, които преди не са били обслужвани; промени в типа или броя на използваните въздухоплавателни средства или съществени промени в мащабите на неговата дейност. Въздушният превозвач уведомява предварително и за планирани сливания или придобивания и съобщава на лицензиращия орган в срок до четиринадесет дни за всякакви промени в собствеността върху всеки отделен акционерен дял, който представлява 10 или повече процента от общия капитал на въздушния превозвач или на неговото дружество-майка или дружеството, което има решаващ контрол. По смисъла на този параграф представянето на дванадесетмесечен бизнес план два месеца преди началото на периода, за който той се отнася, е достатъчно с оглед на промените в текущите операции и/или в обстоятелствата, които са включени в този бизнес план.
4. Ако лицензиращият орган прецени, че промените, за които е уведомен по силата на параграф 3, ще окажат значително въздействие върху финансите на въздушния превозвач, то органът изисква представяне на изменен бизнес план, включващ съответните промени и обхващащ най-малко период от 12 месеца, считано от началната дата за неговото изпълнение, а също така и цялата съществена информация, включително и данните, посочени в част Б от приложението, за да прецени дали въздушният превозвач може да изпълни своите настоящи и потенциални задължения през въпросния период от дванадесет месеца. Лицензиращият орган взима решение по изменения бизнес план не по-късно от три месеца след като цялата необходима информация му е била предоставена.
5. Лицензиращите органи могат по всяко време и при всички случаи, когато са налице ясни признаци, че съществуват финансови проблеми за лицензирания от него въздушен превозвач, да оцени финансовото състояние на превозвача и може временно да преустанови или да отнеме лиценза, ако вече не е убеден, че въздушният превозвач може да изпълни своите настоящи и потенциални задължения за период от дванадесет месеца. Лицензиращите органи могат също така да издадават временни лицензи за периода на извършване на финансова реорганизация на въздушния превозвач при условие че безопасността не застрашена.
6. Въздушният превозвач предоставя на лицензиращия орган всяка финансова година, своевременно, заверените отчети, отнасящи се за предходната финансова година. По всяко време, при поискване от лицензиращия орган, въздушният превозвач предоставя информацията, подходяща за целите на параграф 5, и в частност, данните, които са посочени в част В от приложението.
7.
а)
Параграфи 1, 2, 3, 4 и 6 от този член не се прилагат за въздушни превозвачи, чиято дейност е свързана изключително с експлоатация на въздухоплавателни средства с по-малко от 10 тона максимално излетно тегло и/или по-малко от 20 места. Такива въздушни превозвачи трябва по всяко време да могат да демонстрират, че техният нетен капитал е най-малко 80 000 екю или, при поискване от страна на лицензиращия орган, да предоставят информацията, подходяща за целите на параграф 5. Независимо от това, държава-членка може да приложи изискванията на параграфи 1, 2, 3, 4 и 6 към лицензирани от нея въздушни превозвачи, които оперират по редовни линии или чийто оборот надхвърля 3 милиона екю годишно.
б)
Комисията, след консултации с държавите-членки, може, според потребностите, да увеличи стойностите, посочени в точка а), ако икономическото развитие прави подобно решение необходимо. Тази промяна се публикува в Официален вестник на Европейските общности.
в)
Всяка държава-членка може да отнесе решението на Комисията до Съвета в срок до един месец. Съветът с квалифицирано мнозинство, може, в изключителни случаи, да вземе различно решение в едномесечен срок.
Член 6
1. В случаите, когато компетентните органи на държава-членка при издаване на лиценз изискват доказателство, че лицата, които постоянно и ефективно ръководят дейността на предприятието, са с добра репутация и че не са били обявявани в несъстоятелност или не им е бил спиран или отнеман лиценза в резултат на сериозно професионално нарушение или наказателно правонарушение, то тази държава-членка приема представените документи по отношение на граждани на други държави-членки, издадени от компетентните органи в държавата-членка по произход или държавата-членка, от която идват чуждите граждани, като достатъчно доказателство, че тези изисквания са изпълнени.
В случаите, когато компетентните органи на държавата-членка по произход или на държавата-членка, от която идва чуждият гражданин, не издават посочените в първата алинея документи, тези документи се заменят с клетвена декларация, или, когато в държави-членки не се правят клетвени декларации - с тържествена декларация на заинтересованото лице пред компетентен съдебен или административен орган или, ако е уместно, пред нотариус или професионален орган със съответната квалификация на държавата-членка по произход или на държавата-членка, от която идва лицето; подобен орган или нотариус издава атестация, удостоверяваща автентичността на клетвената или официалната декларация.
2. Компетентните органи на държавите-членки могат да изискват документите или атестациите, посочени в параграф 1, да бъдат представени не по-късно от три месеца след датата на тяхното издаване.
Член 7
Въздушният превозвач застрахова отговорността си в случаи на злополуки - в частност, по отношение на пътници, багаж, товари, пощенски пратки и трети страни.
Член 8
1. Държава-членка изисква от лицензираните от нея въздушни превозвачи да имат на свое разположение едно или повече въздухоплавателни средства, собствени или на лизинг, независимо, че собствеността върху въздухоплавателно средство не е условие за издаване или поддържане валидността на оперативен лиценз.
2.
а)
Без да се засяга параграф 3, въздухоплавателните средства, използвани от въздушния превозвач, трябва да бъдат регистрирани, по преценка на държавата-членка, издаваща оперативния лиценз, в нейния национален регистър или в рамките на Общността.
б)
Ако договор за лизинг на въздухоплавателно средство, регистрирано в Общността, се счита за приемлив по смисъла на член 10, държавата-членка няма да изисква регистриране на това въздухоплавателно средство в нейния собствен регистър, ако това ще наложи структурни промени във въздухоплавателното средство.
3. В случай на краткосрочни договори за лизинг с цел посрещане на временни нужди на въздушния превозвач или в други изключителни обстоятелства, държавата-членка може да се откаже от изискването на параграф 2, буква а).
4. При прилагане на параграф 2, буква а) държавата-членка, съгласно приложимите закони и правила, включително и тези, свързани с удостоверяване на летателната годност, вписва в своя национален регистър, без дискриминиращи такси и забавяне, въздухоплавателно средство, собственост на граждани на други държави-членки, както и прехвърлени права от регистрите на въздухоплавателните средства на други държави-членки. Освен обичайната регистрационна такса не се налагат други такси за прехвърляне на въздухоплавателни средства.
Свидетелство за авиационен оператор (АОС)
Член 9
1. Издаването и валидността на оперативен лиценз по всяко време зависи от притежаването на валидно АОС, определящо дейностите по оперативния лиценз и отговарящо на критериите по съответния регламент на Съвета.
2. До приемане на посочения в параграф 1 регламент на Съвета, се прилагат националните правила, свързани със свидетелството за авиационен оператор или еквивалентен документ за сертифициране на оператори за въздушен транспорт.
Член 10
1. С цел спазване на стандартите за безопасност и отговорност, въздушен превозвач, който използва въздухоплавателно средство от друго предприятие или предоставя въздухоплавателно средство на друго предприятие, трябва да получи предварително разрешение за такова действие от съответния лицензиращ орган. Условията за одобрението съставляват част от договора за лизинг (lease agreement) между страните.
2. Държавите-членки не одобряват договори за отдаване на лизинг на въздухоплавателни средства с екипаж на въздушен превозвач, на когото са издали оперативен лиценз, ако стандартите за безопасност, еквивалентни на въведените по член 9, не са спазени.
Общи разпоредби
Член 11
1. Оперативният лиценз остава валиден дотогава, докато въздушният превозвач изпълнява задълженията, предвидени по настоящия регламент. Въпреки това, държава-членка може да предвиди преразглеждане една година след издаване на нов оперативен лиценз и на всеки пет години след това.
2. Когато въздушен превозвач прекрати дейността си за шест месеца или не започне дейност шест месеца след издаване на оперативен лиценз, отговорната държава-членка решава дали оперативният лиценз трябва да бъде представен отново за одобрение.
3. По отношение на лицензирани от тях въздушни превозвачи държавите-членки решават дали оперативните лицензи трябва да се представят отново за одобрение в случай на промяна в един или повече елементи, оказващи влияние върху правноорганизационната форма на предприятието и, в частност, в случай на сливане или на придобиване на контрол на предприятия. Съответните въздушни превозвачи могат да продължат своите дейности, освен ако лицензиращият орган не реши мотивирано, че безопасността е застрашена.
Член 12
Държава-членка отнема правото на въздушен превозвач да задържи оперативния си лиценз в случай, че срещу въздушния превозвач е открито производство по неплатежоспособност или друго подобно производство, ако компетентният орган в държавата-членка е убеден, че липсва реалистична перспектива за задоволително финансово оздравяване в рамките на разумен срок.
Член 13
1. Всяка заинтересована държава-членка оповестява процедурите по издаване на оперативни лицензи и информира Комисията.
2. Всяка заинтересована държава-членка взема решение по заявление за лиценз колкото е възможно по-скоро, но не по-късно от три месеца след представянето на цялата необходима информация, като отчита всички налични данни. Решението се съобщава на кандидатстващото за лиценз предприятие за въздушен транспорт. При отказ се посочват причините за това.
3. Предприятие, чието заявление за оперативен лиценз е отхвърлено, може да отнесе въпроса до Комисията. Ако Комисията сметне, че изискванията на този регламент не са изпълнени, тя излага становището си по правилното тълкуване на регламента без да накърнява член 169 от Договора.
4. Решенията на държавите-членки да издадат или да отхвърлят оперативни лицензи се публикуват в Официален вестник на Европейските общности.
Член 14
1. За да изпълни задълженията си по смисъла на член 4, Комисията може да получи цялата необходима информация от заинтересованите държави-членки, като също така осигури предоставянето на информация от страна на въздушни превозвачи, лицензирани от тези страни.
2. Когато поисканата информация не се предостави в рамките на срока, определен от Комисията, или се предостави в непълна форма, Комисията изисква предоставяне на информацията чрез решение, адресирано до заинтересованата държава-членка. Решението посочва конкретно каква информация е необходима и определя подходящ срок за нейното предоставяне.
3. Ако необходимата по смисъла на параграф 2 информация не се предостави в определения срок или ако въздушният превозвач не е доказал, че отговаря на изискванията на член 4, Комисията незабавно информира държавите-членки относно ситуацията, освен в случаи на особени обстоятелства. До получаване на известие от Комисията, че е осигурена документация, която да показва изпълнението на въпросните изисквания, държавите-членки могат да спрат всякакви права за достъп до пазара, на които въздушният превозвач има право по силата на Регламент (ЕИО) № 2408/92 на Съвета от 23 юли 1992 г. за достъпа на въздушни превозвачи на Общността до въздушни маршрути в рамките на Общността (6).
Член 15
В допълнение към правилата на настоящия регламент, въздушният превозвач е длъжен да се съобразява с изискванията на националното законодателство, съвместимо със законодателството на Общността.
Член 16
Независимо от член 3, параграф 1, оперативните лицензи, които са в сила в държава-членка към датата на влизане в сила на регламента, остават валидни при условията на законите, на чиято основа са били издадени, за максимален срок от една година, с изключение на случая по член 4, параграф 1, буква б), за който се прилага максимален срок от три години; за посочените срокове въздушните оператори, които притежават подобни лицензи, вземат необходимите мерки за спазване на всички изисквания на настоящия регламент. За целите на настоящия член се счита, че превозвачите, притежаващи оперативни лицензи, включват и превозвачи, законно опериращи с валидно АОС към датата на влизане в сила на този регламент, но непритежаващи такива лицензи.
Настоящият член не засяга член 4, параграфи 2, 3, 4 и 5 и член 9. Въпреки това, въздушните превозвачи, които са оперирали по силата на освобождавания преди влизането в сила на този регламент, могат да продължат да правят това за един период не по-дълъг от максималните периоди, определени по-горе, в очакване на запитвания от държавите-членки за съвместимостта на дейността им с член 4.
Член 17
Държавите-членки се консултират с Комисията преди приемането на законовите, подзаконови и административни разпоредби в изпълнение на този регламент. Те съобщават на Комисията всички мерки, които са били приети.
Член 18
1. Държавите-членки и Комисията си сътрудничат при изпълнението на този регламент.
2. Поверителна информация, получена при прилагането на този регламент, представлява професионалната тайна.
Член 19
Настоящият регламент влиза в сила на 1 януари 1993 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 23 юли 1992 година.
REGOLAMENTO (CEE) N. 2407/92 DEL CONSIGLIO del 23 luglio 1992 sul rilascio delle licenze ai vettori aerei
IL CONSIGLIO DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità economica europea, in particolare l'articolo 84, paragrafo 2,
vista la proposta della Commissione(1) ,
visto il parere del Parlamento europeo(2) ,
visto il parere del Comitato economico e sociale(3) ,
considerando che è importante definire, entro il 31 dicembre 1992, una politica dei trasporti aerei per il mercato interno, in conformità del disposto dell'articolo 8 A del trattato;
considerando che il mercato interno consiste in uno spazio senza frontiere interne in cui è garantita la libera circolazione delle merci, delle persone, dei servizi e dei capitali;
considerando che nell'applicare al settore dei trasporti aerei il principio della libertà di prestare servizi occorre tener conto delle caratteristiche peculiari di tale settore;
considerando che, con il regolamento (CEE) n. 2343/90 del Consiglio, del 24 luglio 1990, sull'accesso dei vettori aerei alle rotte intracomunitarie di servizio aereo di linea e sulla ripartizione della capacità passeggeri fra vettori aerei nei servizi aerei di linea tra Stati membri(4) , il Consiglio ha deciso di adottare norme comuni per l'abilitazione dei vettori aerei, da applicarsi entro e non oltre il 1o luglio 1992;
considerando tuttavia che è necessario concedere agli Stati membri un margine di tempo ragionevole, fino al 1o gennaio 1993, per l'applicazione del presente regolamento;
considerando che è importante definire requisiti non discriminatori quanto alla sede e al controllo di un'impresa candidata all'abilitazione;
considerando che per garantire un servizio sicuro e adeguato occorre assicurare che i vettori aerei operino sempre su solide basi economiche e a un elevato livello di sicurezza;
considerando che, ai fini della tutela degli utenti e delle altre parti interessate, è importante garantire che i vettori aerei siano sufficientemente assicurati agli effetti dei rischi di responsabilità civile;
considerando che, nell'ambito del mercato interno, i vettori aerei dovrebbero poter utilizzare aeromobili di proprietà di soggetti di qualsiasi Stato membro della Comunità fatte salve le responsabilità dello Stato membro che rilascia la licenza per quanto riguarda l'idoneità tecnica del vettore aereo;
considerando che si dovrebbero anche poter noleggiare aeromobili immatricolati fuori della Comunità per breve termine o in circostanze eccezionali, purché le norme di sicurezza siano equivalenti a quelle applicabili nella Comunità;
considerando che le procedure per il rilascio delle licenze ai vettori aerei dovrebbero essere trasparenti e non discriminatorie,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
1. Il presente regolamento riguarda i requisiti per il rilascio e il mantenimento da parte degli Stati membri delle licenze d'esercizio relative ai vettori aerei stabiliti nella Comunità.
2. Il trasporto aereo di passeggeri, posta e/o merci effettuato mediante aeromobili non motorizzati e/o aeromobili motorizzati ultraleggeri, nonché i voli locali che non comportano il trasporto tra aeroporti diversi non sono soggetti alle disposizioni del presente regolamento. A tali operazioni si applicano le disposizioni legislative nazionali relative alle licenze d'esercizio, se esistono, e le disposizioni comunitarie e nazionali relative al certificato di operatore aereo (COA).
Articolo 2
Ai fini del presente regolamento si intende per:
a) impresa, qualsiasi persona fisica o giuridica, con o senza fini di lucro, o qualsiasi organismo ufficiale, dotato di personalità giuridica propria o meno;
b) vettore aereo, un'impresa di trasporto aereo munita di licenza d'esercizio valida;
c) licenza d'esercizio, un'abilitazione, rilasciata dallo Stato membro responsabile a un'impresa, che consente di effettuare a titolo oneroso trasporti aerei di passeggeri, posta e/o merci, secondo le modalità indicate nell'abilitazione stessa;
d) certificato di operatore aereo (COA), un documento rilasciato a un'impresa o a un gruppo di imprese dalle autorità competenti degli Stati membri in cui si dichiari che l'operatore ha la capacità professionale e l'organizzazione necessarie ad assicurare l'esercizio dei suoi aeromobili per le attività aeronautiche specificate nel documento stesso in condizioni di sicurezza;
e) piano economico, una descrizione dettagliata delle attività commerciali che il vettore aereo intende svolgere nel periodo in questione, in particolare per quanto riguarda lo sviluppo del mercato e gli investimenti da effettuare, comprese le implicazioni economiche e finanziarie di tali attività;
f) conti di gestione, un'esposizione dettagliata delle entrate e dei costi per il periodo in questione, comprendente una scomposizione in attività legate al trasporto aereo e altre attività, nonché in elementi pecuniari e non pecuniari;
g) controllo effettivo, un complesso di diritti, rapporti contrattuali, o ogni altro mezzo che separatamente o congiuntamente, e tenendo presenti le circostanze di fatto o di diritto del singolo caso conferiscono la possibilità di esercitare direttamente o indirettamente un'influenza determinante su un'impresa, per mezzo, segnatamente:
a) del diritto di utilizzare in tutto o in parte il patrimonio di un'impresa;
b) dei diritti o dei contratti che conferiscono un'influenza determinante sulla composizione, sulle votazioni o sulle deliberazioni degli organi di un'impresa oppure conferiscono un'influenza determinante sulla gestione delle attività dell'impresa.
Articolo 3
1. Fatto salvo l'articolo 5, paragrafo 5 gli Stati membri non rilasciano né mantengono in vigore le licenze d'esercizio nei casi in cui non siano rispettate le prescrizioni del presente regolamento.
2. Un'impresa che soddisfa le prescrizioni del presente regolamento ha il diritto al rilascio della licenza d'esercizio. La licenza non conferisce di per sé il diritto d'accesso a rotte o mercati specifici.
3. Fatto salvo l'articolo 1, paragrafo 2, le imprese stabilite nella Comunità non sono ammesse ad effettuare a titolo oneroso trasporti aerei di passeggeri, posta e/o merci nel territorio della Comunità, a meno che non abbiano ottenuto la licenza d'esercizio appropriata.
Licenza d'esercizio
Articolo 4
1. Uno Stato membro non rilascia una licenza di esercizio a un'impresa a meno che:
a) abbia il principale centro di attività e, se esiste, la propria sede sociale in tale Stato membro e
b) la sua attività principale consista nel trasporto aereo, esclusivamente oppure in combinazione con qualsiasi altro impiego commerciale di aeromobili, ovvero riparazione e manutenzione di aeromobili.
2. Fatti salvi gli accordi e le convenzioni di cui la Comunità è parte contraente, l'impresa dev'essere e rimanere di proprietà, direttamente o attraverso una partecipazione di maggioranza, degli Stati membri e/o di cittadini degli Stati membri. Il controllo effettivo sull'impresa dev'essere sempre esercitato da questi Stati o da questi cittadini.
3. a) In deroga ai paragrafi 2 e 4, i vettori aerei già riconosciuti nell'allegato I del regolamento (CEE) n. 2343/90 e nell'allegato del regolamento (CEE) n. 294/91 del Consiglio, del 4 febbraio 1991, relativo all'esercizio dei servizi aerei per il trasporto di merci tra Stati membri(5) , conservano i diritti stabiliti dal presente regolamento e dai regolamenti connessi nella misura in cui soddisfano le altre prescrizioni del presente regolamento e continuano ad essere controllati, direttamente o indirettamente, dai medesimi paesi terzi e/o cittadini degli stessi paesi terzi che esercitavano siffatto controllo all'atto dell'adozione del presente regolamento. Tale controllo, tuttavia, può essere trasferito in qualsiasi momento agli Stati membri e/o ai cittadini dei medesimi.
b) Le possibilità di acquisto e di vendita di azioni di cui alla lettera a) non riguardano i cittadini che abbiano un significativo interesse in un vettore aereo di un paese terzo.
4. Qualsiasi impresa che, direttamente o indirettamente, abbia una partecipazione di controllo in un vettore aereo deve soddisfare le prescrizioni del paragrafo 2.
5. A richiesta, il vettore aereo dev'essere in grado di dimostrare in qualsiasi momento allo Stato membro responsabile della licenza d'esercizio che soddisfa le prescrizioni del presente articolo. Su richiesta di uno Stato membro, la Commissione esamina la conformità ai requisiti del presente articolo e, se necessario, adotta una decisione.
Articolo 5
1. Un'impresa di trasporto aereo richiedente cui viene rilasciata per la prima volta una licenza d'esercizio deve essere in grado di dimostrare in modo sufficientemente convincente alle autorità competenti dello Stato membro che rilascia la licenza:
a) di poter far fronte in qualsiasi momento ai suoi impegni effettivi e potenziali stabiliti in base a presupposti realistici per un periodo di ventiquattro mesi a decorrere dall'inizio delle operazioni;
b) di poter far fronte ai costi fissi e operativi connessi con le operazioni secondo i suoi piani economici e determinati in base a presupposti realistici per un periodo di tre mesi dall'inizio delle operazioni e senza tener conto delle entrate derivanti da dette operazioni.
2. Ai fini del paragrafo 1, il richiedente presenta un piano economico per almeno i primi due anni di attività. Il piano economico deve inoltre indicare i legami finanziari esistenti tra il richiedente e qualsiasi altra attività commerciale cui esso partecipi, sia direttamente che attraverso imprese associate. Il richiedente deve inoltre fornire tutte le informazioni pertinenti, in particolare i dati di cui all'allegato, parte A.
3. I vettori aerei notificano in anticipo alle rispettive autorità abilitanti i programmi relativi a: attivazione di un nuovo servizio di linea o non di linea verso un continente o una regione del mondo che non erano precedentemente serviti; cambiamenti del tipo o numero di aeromobili utilizzati o mutamenti sostanziali della portata della loro attività. Essi notificano inoltre in anticipo eventuali fusioni o acquisizioni previste, e notificano entro quattordici giorni all'autorità che rilascia la licenza qualsiasi cambiamento di proprietà di una quota azionaria che rappresenti il 10 % o più del capitale complessivo del vettore aereo o della sua società madre o della società che in ultima istanza lo controlla. La presentazione di un piano economico di dodici mesi con un anticipo di due mesi rispetto al periodo a cui si riferisce costituisce una notifica sufficiente a norma del presente paragrafo ai fini dei cambiamenti delle operazioni in atto e/o degli elementi inclusi in detto piano economico.
4. Qualora le autorità che rilasciano la licenza ritengano che i cambiamenti notificati ai sensi del paragrafo 3 abbiano significative ripercussioni sulle finanze del vettore aereo, richiedono la presentazione di un piano economico riveduto che riporti detti cambiamenti e abbracci un periodo di almeno dodici mesi dalla data di attuazione, nonché tutte le informazioni pertinenti, compresi i dati di cui all'allegato, parte B, al fine di valutare se il vettore può far fronte ai suoi impegni effettivi e potenziali durante detto periodo di dodici mesi. Le autorità che rilasciano la licenza adottano una decisione sul piano economico riveduto entro tre mesi dalla data in cui hanno ricevuto tutte le informazioni necessarie.
5. Le autorità che rilasciano la licenza possono in qualsiasi momento, e comunque ogniqualvolta risulti chiaramente che un vettore aereo da esse abilitato si trova in difficoltà finanziarie, valutare le sue prestazioni dal punto di vista finanziario e possono sospendere o revocare la licenza qualora giungano alla conclusione che tale vettore non è più in grado di far fronte ai propri impegni effettivi e potenziali per un periodo di dodici mesi. Le autorità che rilasciano la licenza possono anche rilasciare una licenza provvisoria in attesa della ristrutturazione finanziaria del vettore aereo, purché non sussistano pericoli per la sicurezza.
6. Ad ogni esercizio finanziario i vettori aerei devono presentare alle autorità che rilasciano la licenza senza indebito ritardo i propri bilanci certificati relativi all'anno finanziario precedente. In qualsiasi momento, a richiesta delle autorità abilitanti, ogni vettore aereo deve fornire le informazioni pertinenti ai fini del paragrafo 5 e, in particolare, i dati previsti dall'allegato, parte C.
7. a) Le disposizioni di cui ai paragrafi 1, 2, 3, 4 e 6 del presente articolo non si applicano ai vettori aerei che esercitino la loro attività unicamente con aeromobili di MTOW (peso massimo al decollo) inferiore a 10 tonnellate e/o aventi meno di 20 posti. Detti vettori devono essere in grado di dimostrare in qualsiasi momento che il loro capitale netto è pari ad almeno 80 000 ecu o di fornire, a richiesta dell'autorità che rilascia la licenza, le informazioni pertinenti ai fini del paragrafo 5. Tuttavia gli Stati membri possono applicare le disposizioni dei paragrafi 1, 2, 3, 4 e 6 ai vettori aerei da essi abilitati che effettuano servizi di linea o il cui volume di affari supera i 3 milioni di ecu all'anno.
b) La Commissione può, previa consultazione degli Stati membri, aumentare secondo opportunità i valori di cui alla lettera a), se gli sviluppi economici indicano la necessità di una tale decisione. Questa modificazione deve essere pubblicata nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee.
c) Ogni Stato membro può deferire la decisione della Commissione al Consiglio entro un termine di un mese. Il Consiglio, deliberando a maggioranza qualificata, può in circostanze eccezionali prendere una diversa decisione entro il termine di un mese.
Articolo 6
1. Se le autorità competenti di uno Stato membro richiedono per il rilascio della licenza di esercizio alle persone che gestiscono l'attività dell'impresa effettivamente e in modo continuato la presentazione di prove relative alla moralità o all'assenza di dichiarazione di fallimento, o sospendono o revocano la licenza in caso di gravi mancanze professionali o di condanne per delitti penali, detto Stato membro accetta quale prova sufficiente per i cittadini di altri Stati membri la presentazione di documenti rilasciati dalle autorità competenti dello Stato membro di origine o di provenienza dai quali risulti che tali requisiti sono soddisfatti.
Se le autorità competenti dello Stato membro di origine o di provenienza non rilasciano i documenti di cui al primo comma, tali documenti sono sostituiti da una dichiarazione giurata - o, negli Stati membri in cui tale forma di dichiarazione non è contemplata, da una dichiarazione solenne - prestata dall'interessato dinanzi ad un'autorità giudiziaria o amministrativa competente o, eventualmente, dinanzi ad un notaio o a un organo professionale qualificato dello Stato membro di origine o di provenienza, che rilascerà un attestato comprovante la suddetta dichiarazione giurata o solenne.
2. Le autorità competenti degli Stati membri possono esigere che i documenti o attestati di cui al paragrafo 1 siano presentati non oltre tre mesi dalla data del loro rilascio.
Articolo 7
I vettori aerei devono essere assicurati in materia di responsabilità in caso di incidenti, in particolare per quanto riguarda i passeggeri, il bagaglio, le merci trasportate, la posta e i terzi.
Articolo 8
1. Ai fini della concessione o del mantenimento della licenza d'esercizio non deve essere prescritta come condizione la proprietà di aeromobili, ma uno Stato membro può prescrivere, per quanto riguarda i vettori aerei da esso abilitati, che abbiano a disposizione uno o più aeromobili, siano essi di loro proprietà oppure impiegati in base a qualsiasi tipo di contratto di utilizzazione (leasing).
2. a) Fatto salvo il paragrafo 3, gli aeromobili utilizzati da un vettore sono immatricolati, a scelta dello Stato membro che rilascia la licenza d'esercizio, nel suo registro nazionale o nella Comunità.
b) Se ai sensi dell'articolo 10 un contratto di locazione (leasing) per un aeromobile immatricolato nella Comunità è stato ritenuto accettabile, uno Stato membro non impone l'immatricolazione dello stesso aeromobile nel proprio registro se ciò richiede cambiamenti strutturali dell'aeromobile.
3. Uno Stato membro può accordare deroghe alle disposizioni del paragrafo 2, lettera a) nel caso di contratti di locazione di breve durata atti a soddisfare esigenze temporanee del vettore aereo oppure in circostanze eccezionali.
4. Fatte salve le disposizioni legislative e regolamentari vigenti in materia, comprese quelle relative al certificato di navigabilità, nell'applicazione del paragrafo 2, lettera a) uno Stato membro accetta di immatricolare nel suo registro nazionale senza richiedere il pagamento di diritti discriminatori e senza indugio gli aeromobili di proprietà di cittadini di altri Stati membri e i trasferimenti dai registri aeronautici di altri Stati membri. Oltre alle normali spese di immatricolazione non viene applicato alcun diritto per il trasferimento di un aeromobile.
Certificato di operatore aereo (COA)
Articolo 9
1. Il rilascio e la validità, in qualsiasi momento, di una licenza di esercizio sono subordinati al possesso di un COA valido che specifichi le attività contemplate dalla licenza d'esercizio e che sia conforme ai criteri stabiliti dal pertinente regolamento del Consiglio.
2. Fino all'entrata in vigore del regolamento del Consiglio di cui al paragrafo 1, per quanto riguarda la certificazione degli operatori nel settore del trasporto aereo si applicano le normative nazionali relative al COA o a titoli equivalenti.
Articolo 10
1. Ai fini di assicurare il rispetto delle norme in materia di sicurezza e di responsabilità il vettore aereo che utilizzi un aeromobile di un'altra impresa o che fornisca un aeromobile a un'altra impresa deve ottenere la preventiva approvazione per le operazioni dalle competenti autorità che rilasciano la licenza. Le condizioni dell'approvazione sono inserite nel contratto di locazione stipulato tra le parti.
2. Uno Stato membro approva i contratti di noleggio con equipaggio stipulati da un vettore aereo a cui ha rilasciato una licenza d'esercizio solo se le norme di sicurezza equivalenti a quelle prescritte dall'articolo 9 sono rispettate.
Disposizioni generali
Articolo 11
1. La licenza d'esercizio resta valida finché il vettore aereo soddisfa le prescrizioni del presente regolamento. Tuttavia gli Stati membri possono prevedere che la licenza d'esercizio sia oggetto di revisione un anno dopo il rilascio, e successivamente ogni cinque anni.
2. Qualora un vettore aereo abbia sospeso l'attività per sei mesi o non l'abbia iniziata nei sei mesi successivi al rilascio della licenza d'esercizio, lo Stato membro responsabile decide se la licenza d'esercizio debba formare oggetto di una richiesta di conferma.
3. Gli Stati membri decidono se le licenze d'esercizio che hanno rilasciato a vettori aerei debbano formare oggetto di una richiesta di conferma nel caso di cambiamenti di uno o più elementi che influiscono sulla situazione giuridica dell'impresa e, in particolare, nel caso di fusioni o acquisizioni dell'impresa stessa. Il vettore aereo (i vettori aerei) in questione può (possono) continuare l'attività a meno che un'autorità che rilascia la licenza ritenga, precisando i motivi della sua decisione, che sussistano pericoli per la sicurezza.
Articolo 12
Uno Stato membro non permette ad un vettore aereo di mantenere la licenza d'esercizio laddove contro detto vettore siano in corso procedimenti per insolvenza o di natura analoga, se l'autorità competente di tale Stato membro ha la convinzione che non sussista una prospettiva realistica di ristrutturazione finanziaria soddisfacente entro limiti di tempo ragionevoli.
Articolo 13
1. Le procedure per il rilascio di una licenza d'esercizio sono rese pubbliche dallo Stato membro interessato e la Commissione ne viene informata.
2. Lo Stato membro interessato decide sulla richiesta quanto prima e comunque entro tre mesi dalla data in cui sono state fornite tutte le informazioni necessarie, tenendo conto di tutti gli elementi di giudizio disponibili. La decisione viene comunicata all'impresa richiedente. Ogni decisione di diniego deve recare l'indicazione dei motivi.
3. Qualsiasi impresa la cui richiesta di licenza d'esercizio sia stata respinta può rinviare la questione alla Commissione. Qualora la Commissione riscontri che le prescrizioni del presente regolamento non sono state rispettate, si pronuncia sulla retta interpretazione del regolamento senza pregiudizio dell'articolo 169 del trattato.
4. Le decisioni prese dagli Stati membri in merito al rilascio o al ritiro delle licenze d'esercizio sono pubblicate nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee.
Articolo 14
1. Per svolgere le funzioni ad essa attribuite ai sensi dell'articolo 4, la Commissione può acquisire tutte le informazioni necessarie dagli Stati membri interessati, che assicurano anche che i vettori aerei a cui rilasciano la licenza forniscano informazioni.
2. Qualora l'informazione richiesta non sia fornita entro il termine stabilito dalla Commissione o, qualora fornita, sia incompleta, la Commissione sollecita mediante una decisione trasmessa allo Stato membro interessato l'invio delle informazioni. La decisione specifica quali siano le informazioni richieste e stabilisce un termine adeguato entro il quale esse devono essere fornite.
3. Se l'informazione richiesta in base al paragrafo 2 non viene fornita entro il termine stabilito o se il vettore aereo non ha altrimenti dimostrato di soddisfare i requisiti dell'articolo 4, la Commissione, a meno che sussistano circostanze eccezionali, informa immediatamente tutti gli Stati membri della situazione. Fino al momento della notifica da parte della Commissione dell'avvenuto ricevimento della documentazione che comprovi la conformità a tali requisiti, uno Stato membro può sospendere i diritti di accesso al mercato derivanti al vettore dal regolamento (CEE) n. 2408/92 del Consiglio del 23 luglio 1992, sull'accesso dei vettori aerei della Comunità alle rotte intracomunitarie(6) .
Articolo 15
Oltre alle norme fissate dal presente regolamento, i vettori aerei sono anche tenuti a rispettare le disposizioni della legislazione nazionale compatibili con la legislazione comunitaria.
Articolo 16
In deroga all'articolo 3, paragrafo 1 le licenze d'esercizio valide in uno Stato membro alla data di entrata in vigore del presente regolamento restano valide, fatte salve le disposizioni legislative in base alle quali sono state rilasciate, per un periodo massimo di un anno, ad eccezione del caso contemplato all'articolo 4, paragrafo 1, lettera b), per cui è previsto un periodo massimo di tre anni, durante detti periodi i vettori aerei titolari di tali licenze adotteranno tutte le iniziative necessarie per conformarsi ai requisiti del presente regolamento. Ai fini del presente articolo il concetto di vettore titolare di una licenza d'esercizio si intende comprendere i vettori che alla data di entrata in vigore del presente regolamento operano legittimamente con un COA valido ma non detengono una siffatta licenza.
Il presente articolo non pregiudica quanto disposto dall'articolo 4, paragrafi 2, 3, 4 e 5, e dall'articolo 9, fermo restando che i vettori aerei operanti in virtù di deroghe prima dell'entrata in vigore del presente regolamento possono proseguire la loro attività per un periodo comunque non superiore ai periodi massimi succitati in attesa che gli Stati membri ne esaminino la conformità all'articolo 4.
Articolo 17
Prima di adottare disposizioni legislative, regolamentari o amministrative in applicazione del presente regolamento, gli Stati membri consultano la Commissione e la informano in merito alle misure che intendono adottare.
Articolo 18
1. Gli Stati membri e la Commisione cooperano nell'attuazione del presente regolamento.
2. Le informazioni riservate ottenute in applicazione del presente regolamento sono coperte dal segreto professionale.
Articolo 19
Il presente regolamento entra in vigore il 1o gennaio 1993.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, addì 23 luglio 1992.