РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 587/2007 НА КОМИСИЯТА
от 30 май 2007 година
относно определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 1255/1999 на Съвета по отношение на отпускането на помощи за частно складиране на определени сирена за период на складиране 2007/2008 г.
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1255/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно общата организация на пазара на мляко и млечни продукти (1), и по-специално член 10 от него,
като има предвид, че:
(1)
Съгласно член 9 от Регламент (ЕО) № 1255/1999 помощта за частно складиране може да се отпуска за дълготрайни сирена и за сирена, които се произвеждат от овче и/или козе мляко и изискват поне шест месеца период на зреене, ако за тези сирена тенденциите в развитието на цените и запасите показват сериозна нестабилност на пазара, която може да бъде преодоляна или ограничена чрез сезонно складиране.
(2)
Сезонният характер на производството на някои дълготрайни сирена и сирената Pecorino Romano, Kefalotyri и Kasseri се усложнява от факта, че сезонността на потреблението е обратна на сезонността на производството. Разпокъсаността на производството на подобни сирена допълнително утежнява последиците от тази сезонност. Следователно трябва да се предвиди ползването на сезонно складиране по отношение на количеството, съответстващо на разликата между зимното и лятното производство.
(3)
Следва да се определят видовете сирена, за които може да се отпусне помощ и максималните допустими количества, както и продължителността на договорите в зависимост от действителните изисквания на пазара и годността за съхранение на съответните сирена.
(4)
Необходимо е да се уточнят условията на договора за складиране и основните мерки, позволяващи идентификация и контрол на посочените в договора сирена. Размерът на помощта следва да бъде определен в съответствие с разходите за складиране и запазването на равновесието между сирената, за които се отпуска помощ и останалите предлагани на пазара сирена. С оглед на тези елементи и на наличните ресурси, общият размер на помощта не следва да бъде изменен.
(5)
Следва да се определят също и подробни правила по отношение на документацията, счетоводството, както и честотата и естеството на проверките. Във връзка с това следва да се постанови, че държавата-членка може да изиска разходите за извършване на проверките да бъдат заплатени изцяло или частично от лицето, сключило договора.
(6)
Следва да се уточни, че помощ за частно складиране може да се получи само за цели сирена.
(7)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Управителния комитет по мляко и млечни продукти,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
Настоящият регламент определя подробните правила за отпускане на помощ от Общността за частно складиране на определени сирена (наричана по-долу „помощ“), съгласно член 9 от Регламент (ЕО) № 1255/1999, за период на складиране 2007/2008 г.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент:
а)
„складова партида“ означава количество сирене, с тегло най-малко два тона, от един и същи вид, внесено на съхранение в един и същи склад и в един и същи ден;
б)
„ден на започване на складирането по договора“ означава денят, следващ този на внасяне на склад;
в)
„последен ден на складирането по договора“ означава денят, предхождащ този на извеждане от склад;
г)
„период на складиране“ означава периодът, през който сиренето може да влезе в обхвата на схемата за частно складиране, както е определен за всеки вид сирене в приложението.
Член 3
Сирена, отговарящи на изискванията за предоставяне на помощ
1. Помощ се предоставя по отношение на определени дълготрайни сирена и сирена Pecorino Romano, Kefalotyri и Kasseri, съгласно посочените в приложението условия. Единствено целите сирена отговарят на изискванията за отпускане на помощ.
2. Сирената трябва да са произведени в Общността и да отговарят на следните условия:
а)
да бъдат маркирани с незаличимо обозначение на предприятието, където са били произведени, и на деня и месеца на производство; тези данни могат да бъдат под формата на код;
б)
да са преминали през проверки на качеството, които да определят тяхната класификация след узряване в посочените в приложението категории.
Член 4
Договор за складиране
1. Договорите, отнасящи се до частното складиране на сирене, се сключват между интервенционната агенция на държавата-членка, на чиято територия сиренето е на склад, и физическите и юридически лица, наричани по-долу „страни по договора“.
2. Договорите за складиране се сключват в писмен вид въз основа на заявление за сключване на договор.
Заявленията трябва да бъдат получени от интервенционните агенции в рамките на не повече от 30 дни от датата на внасяне на склад и могат да се отнасят само за партиди сирене, за които операциите по внасяне на склад вече са завършили. Интервенционните агенции регистрират датата на получаване на всяко заявление.
Ако заявлението бъде получено от интервенционната агенция в рамките на 10 работни дни след крайния срок, договорът за складиране все още може да бъде сключен, но помощта се намалява с 30 %.
3. Договорите за складиране се сключват за една или повече складови партиди и включват по-специално клаузи, отнасящи се до:
а)
количеството сирене, за което се прилага договорът;
б)
датите, отнасящи се до изпълнението на договора;
в)
размера на помощта;
г)
идентификацията на склада.
4. Договорите за складиране се сключват в рамките на не повече от 30 дни от датата на регистриране на заявлението за сключване на договор.
5. Мерките за инспекция, и по-специално посочените в член 7, са предмет на спецификации, съставени от интервенционната агенция. Договорът за складиране се позовава на тези спецификации.
Член 5
Внасяне на склад и извеждане от склад
1. Периодите на внасяне на склад и на извеждане от склад са определени в приложението.
2. Извеждането от склад се осъществява на цели складови партиди.
3. В случаите когато в края на първите 60 дни на складиране по договора влошаването на качеството на сиренето е по-голямо от нормалното при складиране, на страните по договора може да се разреши, веднъж за партида на складиране, да заменят дефектното количество за тяхна сметка.
Ако при проверки по време на складирането или при извеждане от склад се открият дефектни количества, помощ за тези количества не може да бъде платена. Освен това частта от партидата, която все още отговаря на условията за помощ, не може да бъде по-малка от два тона.
Втората алинея се прилага, когато част от една партида е изведена преди началото на периода на извеждане от склад, посочен в параграф 1, или преди изтичане на минималния период на складиране, посочен в член 8, параграф 2.
4. За целите на изчисляването на помощта в случая, посочен в първа алинея от параграф 3, първият ден на складирането по договора е денят на започване на складирането по договора.
Член 6
Условия на складиране
1. Държавата-членка гарантира, че всички условия, предоставящи право на плащане на помощ, са изпълнени.
2. Страната по договора или - по искане на държавата-членка или с нейно разрешение - отговорникът на склада предоставя на разположение на отговорния за инспекцията компетентен орган цялата документация, позволяваща да бъдат проверени следните конкретни данни за продуктите, внесени на частно складиране:
а)
собственост по времето на внасяне в склада;
б)
произходът и датата на производство на сирената;
в)
датата на внасяне на склад;
г)
наличността в склада и адреса на склада;
д)
датата на извеждане от склада.
3. Страната по договора или, когато е приложимо, отговорникът на склада води за всеки договор материална отчетност, която е на разположение в склада и обхваща:
а)
идентификацията по номер на складовата партида на продуктите, внесени на частно складиране;
б)
датите на внасяне на склад и извеждане от склад;
в)
броя на сирената и тяхното тегло, посочени по складова партида;
г)
разположението на продуктите в склада.
4. Складираните продукти трябва да бъдат лесно разпознаваеми, лесно достъпни и идентифицирани индивидуално по договор. Върху складираните сирена се поставя специален знак.
Член 7
Проверки
1. При внасяне на склад компетентната агенция извършва проверки, най-вече с цел да гарантира, че складираните продукти отговарят на условията за помощ и да предотврати всякаква възможност за подмяна на продукти по време на складирането по договор.
2. Компетентната агенция извършва внезапна проверка, чрез вземане на проби, за да гарантира, че продуктите са налице в склада. Съответната проба трябва да бъде представителна и трябва да отговаря най-малко на 10 % от цялото количество по договор за мярка за помощ за частно складиране.
Такива проверки трябва да включват, в допълнение към проверка на сметките, посочени в член 6, параграф 3, физическа проверка на теглото и вида продукти и тяхната идентификация. Тези физически проверки трябва да се отнасят най-малко до 5 % от количеството, предмет на внезапната проверка.
3. В края на периода на складиране по договор компетентната агенция проверява дали продуктите са налице. Въпреки това, когато продуктите са все още на склад след изтичане на максималния договорен период на складиране, тази проверка може да бъде извършена, когато продуктите са изведени от склад.
За целите на споменатата в първа алинея проверка страната по договора уведомява компетентния орган, посочвайки съответната складова партида, най-малко пет работни дни преди изтичането на договорния период на складиране или на началото на дейностите по извеждане, в случаите когато тези дейности се извършват по време или след договорния период на складиране.
Държавата-членка може да приеме по-кратък срок от петте работни дни, посочени във втора алинея.
4. За извършените проверки съгласно параграфи 1, 2 и 3 се съставя доклад, който съдържа:
а)
датата на проверката;
б)
нейната продължителност;
в)
извършените дейности.
Докладът трябва да бъде подписан от отговорния инспектор и приподписан от страната по договора или, в дадени случаи, от отговорника на склада и трябва да бъде включен в документацията за плащането.
5. В случай на нередности, засягащи най-малко 5 % от количеството на проверените продукти, проверката се разширява до по-голяма проба, която се определя от компетентния орган.
Държавите-членки уведомяват за такива случаи Комисията в рамките на четири седмици.
6. Държавите-членки могат да разпоредят разходите за проверките да бъдат заплатени изцяло или частично от страната по договора.
Член 8
Помощ за складиране
1. Помощта е, както следва:
i)
0,38 EUR на тон на ден складиране по договор за дълготрайни сирена;
ii)
0,45 EUR на тон на ден складиране по договор за Pecorino Romano;
iii)
0,59 EUR на тон на ден складиране по договор за Kefalotyri и Kasseri.
2. Не се предоставя помощ за складиране по договор за по-малко от 60 дни. Максималният размер на помощта не надхвърля сумата, съответстваща на 180 дни складиране по договор.
Когато страната по договора не успее да спази срока, посочен във втората алинея и, в някои случаи, третата алинея от член 7, параграф 3, помощта се намалява с 15 % и се изплаща само по отношение на периода, за който страната по договора представи на компетентния орган задоволително доказателство, че сирената са останали в склада по договора.
3. Помощта се изплаща по заявление на страната по договора в края на договорния период на складиране, в рамките на 120 дни от получаване на заявлението, при условие че посочените в член 7, параграф 3 проверки са били извършени и че условията за предоставяне на помощта са били спазени.
Въпреки това, ако по необходимост е започната административна проверка относно правото на помощ, не се извършва плащане докато правото не бъде признато.
Член 9
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 30 май 2007 година.
REGOLAMENTO (CE) N. 587/2007 DELLA COMMISSIONE
del 30 maggio 2007
recante modalità di applicazione del regolamento (CE) n. 1255/1999 del Consiglio relativamente alla concessione di un aiuto comunitario per l’ammasso privato di taluni formaggi nel corso della campagna di ammasso 2007/2008
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
visto il regolamento (CE) n. 1255/1999 del Consiglio, del 17 maggio 1999, relativo all’organizzazione comune dei mercati nel settore del latte e dei prodotti lattiero-caseari (1), in particolare l’articolo 10,
considerando quanto segue:
(1)
A norma dell’articolo 9 del regolamento (CE) n. 1255/1999 può essere concesso un aiuto all’ammasso privato per i formaggi a lunga conservazione e per i formaggi prodotti con latte di pecora e/o di capra per i quali sia necessaria una stagionatura di almeno sei mesi, qualora l’andamento dei prezzi e delle scorte di tali formaggi evidenzi un grave squilibrio del mercato, che possa essere appianato o ridotto mediante un ammasso stagionale.
(2)
La stagionalità della produzione di alcuni formaggi a lunga conservazione come pure dei formaggi «Pecorino romano», «Kefalotyri» e «Kasseri» è aggravata dal fatto che la stagione di consumo è invertita rispetto a quella di produzione; inoltre la frammentazione della loro produzione non fa che aggravare le conseguenze di tale andamento stagionale. Appare quindi opportuno ricorrere all’ammasso stagionale dei quantitativi corrispondenti alla differenza tra la produzione dei mesi estivi e dei mesi invernali.
(3)
È opportuno precisare i tipi di formaggi ammissibili all’aiuto e fissare i quantitativi massimi ammessi a beneficiarne, nonché la durata dei contratti in funzione del reale fabbisogno del mercato e della possibilità di conservazione dei formaggi di cui trattasi.
(4)
Occorre precisare il contenuto del contratto di ammasso e le misure indispensabili per garantire l’identificazione e il controllo dei formaggi oggetto di un contratto di ammasso. L’importo dell’aiuto deve essere fissato tenendo conto delle spese di ammasso e della necessità di garantire l’equilibrio tra i formaggi per i quali è concesso l’aiuto e gli altri formaggi che vengono immessi sul mercato. Tenuto conto di tali elementi, nonché delle risorse disponibili, l’importo totale dell’aiuto non deve essere modificato.
(5)
È opportuno definire le disposizioni specifiche relative alla documentazione, alla contabilità, alla frequenza e alle modalità dei controlli. In proposito è opportuno dare agli Stati membri la facoltà di porre le spese di controllo a carico del contraente, in tutto o in parte.
(6)
Occorre chiarire che sono ammissibili all’aiuto per l’ammasso privato soltanto le forme intere di formaggio.
(7)
Le misure previste dal presente regolamento sono conformi al parere del comitato di gestione per il latte e i prodotti lattiero-caseari,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Oggetto
Il presente regolamento definisce le modalità di applicazione per la concessione dell’aiuto comunitario per l’ammasso privato di taluni formaggi (di seguito «l’aiuto»), previsto dall’articolo 9 del regolamento (CE) n. 1255/1999, per la campagna di ammasso 2007/2008.
Articolo 2
Definizioni
Ai fini del presente regolamento si intende per:
a)
«partita all’ammasso»: un quantitativo di formaggi del peso minimo di 2 tonnellate, dello stesso tipo, entrato all’ammasso lo stesso giorno nello stesso magazzino;
b)
«giorno di inizio dell’ammasso contrattuale»: il giorno successivo a quello dell’entrata all’ammasso;
c)
«ultimo giorno dell’ammasso contrattuale»: il giorno precedente il giorno dell’uscita dall’ammasso;
d)
«campagna di ammasso»: il periodo nel corso del quale il formaggio può essere sottoposto al regime di ammasso privato, definito nell’allegato per ciascun tipo di formaggio.
Articolo 3
Formaggi ammissibili all’aiuto
1. L’aiuto è concesso per determinati formaggi a lunga conservazione, per il «Pecorino romano» e per i formaggi «Kefalotyri» e «Kasseri», alle condizioni definite nell’allegato. Sono ammissibili all’aiuto soltanto le forme intere di formaggio.
2. I formaggi devono essere stati fabbricati nella Comunità e soddisfare le seguenti condizioni:
a)
recare l’indicazione, in caratteri indelebili, se del caso in codice, dell’azienda nella quale sono stati fabbricati, nonché del giorno e del mese di fabbricazione;
b)
essere stati sottoposti ad un esame di qualità dal quale risulti che presentano garanzie sufficienti per la loro inclusione, al termine della maturazione, nelle categorie definite nell’allegato.
Articolo 4
Contratto di ammasso
1. I contratti di ammasso privato sono conclusi dall’organismo di intervento dello Stato membro sul cui territorio sono immagazzinati i formaggi con persone fisiche o giuridiche, di seguito «contraenti».
2. Il contratto di ammasso è stipulato per iscritto in base ad una domanda di contratto.
La domanda deve pervenire all’organismo di intervento entro e non oltre 30 giorni dalla data di entrata all’ammasso e riguarda esclusivamente partite di formaggi per le quali le operazioni di entrata all’ammasso siano state concluse. L’organismo di intervento registra la data di ricezione della domanda.
Il contratto di ammasso può essere concluso anche se la domanda perviene all’organismo di intervento con un ritardo non superiore a 10 giorni lavorativi dalla scadenza del suddetto termine, ma in tal caso l’importo dell’aiuto è ridotto del 30 %.
3. Il contratto di ammasso è stipulato per una o più partite all’ammasso e contiene in particolare le disposizioni relative:
a)
al quantitativo di formaggi oggetto del contratto;
b)
ai termini di esecuzione del contratto;
c)
all’importo dell’aiuto;
d)
all’identificazione dei magazzini.
4. Il contratto di ammasso è concluso entro 30 giorni dalla data di registrazione della domanda di contratto.
5. Le misure di controllo, in particolare quelle di cui all’articolo 7, formano oggetto di un capitolato d’oneri stabilito dall’organismo di intervento. Nel contratto di ammasso è fatto riferimento a detto capitolato.
Articolo 5
Entrata all’ammasso e svincolo dall’ammasso
1. I periodi per le operazioni di entrata e di svincolo dall’ammasso sono indicati nell’allegato.
2. Lo svincolo dall’ammasso si effettua per partite all’ammasso intere.
3. Se al termine dei primi 60 giorni di ammasso contrattuale la riduzione qualitativa dei formaggi risulta superiore a quella normalmente connessa alla conservazione, i contraenti possono essere autorizzati, una sola volta per partita ammassata, a sostituire a loro spese i quantitativi deteriorati.
L’aiuto non può essere versato per i quantitativi che risultino deteriorati ad un controllo effettuato durante l’ammasso o all’uscita dall’ammasso. Inoltre, il quantitativo rimanente della partita ammissibile all’aiuto non può essere inferiore a 2 tonnellate.
Il disposto del secondo comma si applica in caso di svincolo parziale di una partita prima dell’inizio del periodo di svincolo dall’ammasso di cui al paragrafo 1, o prima della scadenza del periodo minimo di ammasso fissato all’articolo 8, paragrafo 2.
4. Nel caso di cui al paragrafo 3, primo comma, ai fini del calcolo dell’aiuto corrispondente il primo giorno dell’ammasso contrattuale è il giorno di inizio dell’ammasso contrattuale.
Articolo 6
Condizioni di ammasso
1. Lo Stato membro verifica il rispetto di tutte le condizioni che danno diritto al pagamento dell’aiuto.
2. Il contraente oppure, su richiesta o previa autorizzazione dello Stato membro, il responsabile del deposito, tiene a disposizione dell’organismo competente preposto al controllo tutti i documenti che consentono in particolare di accertare, per quanto riguarda i prodotti conferiti all’ammasso privato, i seguenti elementi:
a)
la proprietà al momento dell’entrata all’ammasso;
b)
l’origine e la data di fabbricazione dei formaggi;
c)
la data di entrata all’ammasso;
d)
la presenza in magazzino e l’indirizzo del magazzino;
e)
la data di svincolo dall’ammasso.
3. Il contraente, o eventualmente il responsabile del deposito, tiene a disposizione nel deposito stesso una contabilità di magazzino relativa a ciascun contratto in cui figura quanto segue:
a)
l’identificazione, mediante il numero della partita, dei prodotti conferiti all’ammasso privato;
b)
le date di entrata e di uscita dall’ammasso;
c)
il numero dei formaggi e il loro peso, per partita immagazzinata;
d)
l’ubicazione dei prodotti nel deposito.
4. I prodotti ammassati devono essere facilmente identificabili e accessibili e contraddistinti per contratto. I formaggi ammassati sono marchiati con apposito marchio.
Articolo 7
Controlli
1. Al momento dell’entrata all’ammasso, l’organismo competente procede a controlli, intesi in particolare ad accertare che i prodotti ammassati abbiano diritto all’aiuto e ad impedire qualsiasi possibilità di sostituzione dei prodotti nel corso dell’ammasso contrattuale.
2. L’organismo competente procede a un controllo a campione, senza preavviso, della presenza dei prodotti in magazzino. Il campione prescelto deve essere rappresentativo e corrispondere al 10 % almeno del quantitativo contrattuale complessivo oggetto della misura di aiuto all’ammasso privato.
Oltre all’esame della contabilità di cui all’articolo 6, paragrafo 3, il controllo comprende la verifica fisica del peso e della natura dei prodotti e la loro identificazione. Le verifiche fisiche riguardano almeno il 5 % della quantità sottoposta al controllo inopinato.
3. Al termine del periodo di ammasso contrattuale l’organismo competente procede alla verifica della presenza dei prodotti nel deposito. Tuttavia, se i formaggi restano in magazzino dopo lo scadere del periodo massimo di ammasso contrattuale, tale controllo può avere luogo al momento dell’uscita dall’ammasso.
Ai fini del controllo di cui al primo comma, il contraente informa l’organismo competente, indicando le partite all’ammasso interessate, almeno cinque giorni lavorativi prima della scadenza dell’ammasso contrattuale oppure dell’inizio delle operazioni di svincolo dall’ammasso, se dette operazioni hanno luogo nel corso del periodo di ammasso contrattuale o dopo la sua scadenza.
Lo Stato membro può ammettere un termine inferiore al termine di cinque giorni lavorativi di cui al secondo comma.
4. I controlli eseguiti in virtù dei paragrafi 1, 2 e 3 sono oggetto di una relazione nella quale si precisano:
a)
la data del controllo;
b)
la durata dello stesso;
c)
le operazioni effettuate.
La relazione sul controllo è firmata dall’agente responsabile e controfirmata dal contraente, o, se del caso, dal responsabile del deposito ed è inserita nel fascicolo di pagamento.
5. Nei casi in cui si riscontrino irregolarità sul 5 % almeno dei quantitativi controllati, il controllo viene esteso ad un campione più ampio, da stabilirsi a cura dell’organismo competente.
Gli Stati membri comunicano tali casi alla Commissione nel termine di quattro settimane.
6. Gli Stati membri possono disporre che le spese dei controlli siano, in tutto o in parte, a carico del contraente.
Articolo 8
Aiuti all’ammasso
1. Le aliquote di aiuto sono fissate come segue:
i)
0,38 EUR/t per giorno di ammasso contrattuale per i formaggi a lunga conservazione;
ii)
0,45 EUR/t per giorno di ammasso contrattuale per il formaggio «Pecorino romano»;
iii)
0,59 EUR/t per giorno di ammasso contrattuale per i formaggi «Kefalotyri» e «Kasseri».
2. Quando la durata dell’ammasso contrattuale è inferiore a 60 giorni non è concesso alcun aiuto. L’importo massimo dell’aiuto non può essere superiore a quello corrispondente ad un ammasso contrattuale di 180 giorni.
Qualora il contraente non rispetti il periodo di cui all’articolo 7, paragrafo 3, secondo o eventualmente terzo comma, l’aiuto è ridotto del 15 % ed è versato soltanto per il periodo per cui il contraente fornisca la prova, ritenuta soddisfacente dall’organismo competente, che i formaggi sono rimasti all’ammasso alle condizioni contrattuali.
3. L’aiuto è versato a richiesta del contraente al termine del periodo di ammasso contrattuale, entro 120 giorni a decorrere dal giorno di ricevimento della domanda, purché siano stati effettuati i controlli di cui all’articolo 7, paragrafo 3, e siano rispettate le condizioni cui è subordinato il pagamento dell’aiuto.
Tuttavia, qualora sia in corso un’indagine amministrativa concernente il diritto all’aiuto, il pagamento è effettuato soltanto dopo che tale diritto sia stato riconosciuto.
Articolo 9
Entrata in vigore
Il presente regolamento entra in vigore il giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 30 maggio 2007.