32005R1870
L 300/19
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1870/2005 НА КОМИСИЯТА
от 16 ноември 2005 година
за откриване и управление на тарифни квоти и за установяване на режим за лицензии за внос и лицензии за произход на чесън, внесен от трети страни
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Договора за присъединяване на Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия,
като взе предвид Акта за присъединяване на Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия, и по-специално член 41, първи параграф от него,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 2200/96 на Съвета от 28 октомври 1996 г. относно общата организация на пазара на плодове и зеленчуци (1), и по-специално член 31, параграф 2 и член 34, параграф 1 от него,
като има предвид, че:
(1)
След преговорите, проведени съгласно член ХХVIII от ГАТТ 1994 г., Общността измени условията за внос на чесън. От 1 юни 2001 г. обикновеното мито за внос на чесън с код по КН 0703 20 00 е съставено от 9,6 % „ad valorem“ и специфично мито 1 200 EUR на тон нето тегло. Все пак беше отворена специфична квота от 38 370 тона освободени от специфично мито, по силата на споразумение чрез размяна на писма между Европейската общност и Република Аржентина в рамките на член ХХVIII от Общото споразумение за митата и търговията (ГАТТ) от 1994 г. предвид изменението на отстъпките за чесъна, предвидени в списък СХL към ГАТТ, одобрен с Решение 2001/404/ЕО на Съвета (2) (наричана по-долу „квота ГАТТ“). Споразумението предвижда квотата да бъде разпределена на 19 147 тона за внос с произход от Аржентина (поредни номера 09.4104 и 09.4099), 13 200 тона за внос с произход от Китай, (поредни номера 09.4105 и 09.4100) и 6 023 тона за внос с произход от други страни (поредни номера 09.4106 и 09.4102).
(2)
Извън тази квота ГАТТ, чесън може да се внася с обикновено мито или при преференциални условия, в рамките на споразумения, сключени между Общността и трети страни.
(3)
Чесънът е важен продукт от сектора на плодовете и зеленчуците на Европейския съюз с годишно производство на Общността от около 250 000 тона. Годишният внос от трети страни също е значителен, варира от 60 000 тона до 80 000 тона. Двете основни страни вносителки са Китай (30 000-40 000 тона годишно) и Аржентина (около 15 000 тона годишно).
(4)
Условията за управлението на тези тарифни квоти са определени с Регламент (ЕО) № 565/2002 на Комисията от 2 април 2002 г. за управление на тарифни квоти и въвеждащ режим на лицензии за внос на чесън от трети страни (3). В светлината на опита от изпълнението на гореспоменатия регламент, някои условия трябва да бъдат изменени с цел повече яснота и опростяване на системата.
(5)
Предвид съществуването на специфично мито за непреференциалния внос извън квотата ГАТТ, управлението на квотата ГАТТ налага въвеждането на режим на лицензии за внос. Този режим трябва да позволява детайлно проследяване на целия внос на чесън. Правилата на този режим трябва да допълват правилата, установени с Регламент (ЕО) № 1291/2000 на Комисията от 9 юни 2000 г. относно общи правила за приложение на режима на лицензиите за внос, износ и префиксация за селскостопанските продукти и може да предвиди изключения от него (4).
(6)
За да се контролира внимателно всеки внос, особено след установените напоследък случаи на измама, трябва да се въведат два вида лицензии за внос на чесън. Опитът показва, че измамата с този продукт обикновено се състои в това, че китайски чесън се изнася в трети страни, които имат споразумения за преференциална търговия с Европейската общност. Чесънът влиза в Европейския съюз с фалшиви документи.
(7)
Преминаването от единия режим в другия трябва да бъде възможно най-хармонично. За тази цел, някои от правилата за приложение на Регламент (ЕО) № 565/2002 трябва да бъдат запазени, както и да се запазят някои традиционни важни дати.
(8)
Вносът на чесън трябва да бъде контролиран съгласно член 308г от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 г. съдържащ някои разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за определяне на Митническия кодекс на Общността (5).
(9)
Важно е да се осигурят стабилни цени на пазара с чесън в Общността, като се избегне ненужно изкривяване на пазара чрез големи колебания в цените и неблагоприятни последствия за производителите от Общността. За тази цел е необходимо да се подкрепи конкуренцията между вносителите и да се намалят техните административни задължения.
(10)
В интерес на настоящите вносители, които внасят значителни количества чесън, и в интерес на новите вносители, които се появяват на пазара и следва да могат да се възползват от възможността да поискат лицензии за внос на количества от тарифните квоти, е необходимо да се направи разлика между традиционните вносители и новите вносители. Трябва да се предвиди ясно определяне на тези две категории вносители и да се определи известен брой критерии за статута на молителите и за използването на издадените лицензии за внос.
(11)
Количествата, предоставени на тези категории вносители, трябва да бъдат определени въз основа на действително внесените количества, а не въз основа на издадените лицензии.
(12)
За да се позволи на вносителите от Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия (наричани по-долу „новите държави-членки“) да се възползват от настоящия регламент, е необходимо да се предвидят разпоредби, позволяващи за вносните кампании 2005-2006 и 2006-2007, да се направи разделение между традиционните и новите вносители в Общността към 30 април 2004 г., от една страна, и от друга страна, традиционните и новите вносители в новите държави-членки.
(13)
За да се държи сметка на различията в структурите на търговията в различните нови държави-членки, трябва да се оставят компетентните органи в новите държави-членки да избират между двата метода за определяне на референтните количества на техните традиционни вносители.
(14)
Трябва да се предвидят известни ограничения за молбите за лицензии за внос на чесън с произход от трети страни, представени от вносителите, принадлежащи към двете категории. Тези ограничения са необходими не само за да се запази конкуренцията между вносителите, но също и за да се позволи на вносителите, които имат значителна търговска дейност на пазара на плодове и зеленчуци, да могат да се възползват от възможността да защитят законното си търговско положение спрямо други вносители, и нито един вносител да не е в състояние да контролира пазара.
(15)
За да се запази конкуренцията между действителните вносители и да се избегне спекулацията в предоставянето на лицензии за внос и злоупотреби, които вредят на законното търговско положение на новите вносители и на традиционните вносители, е необходимо да се установи по-строг контрол на правилната употреба на лицензиите за внос. За целта трябва да се забрани прехвърлянето на тези лицензии.
(16)
За да се намали административната тежест на вносителите и възможностите за измама, е целесъобразно молбите за лицензии за внос да се подават само в държавата-членка, където е регистриран вносителят.
(17)
Също така са необходими мерки за ограничаване на спекулативните молби за лицензии за внос, които биха могли да доведат до непълно оползотворяване на тарифните квоти. Според естеството и стойността на продукта, трябва да се предвиди учредяването на гаранция, посочена в член 15, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1291/2000 за всеки тон чесън, за който е подадена молба за внос. Тази гаранция трябва да бъде определена на достатъчно високо ниво, че да откаже спекулативните молби, но не толкова, че да откаже вносителите, които развиват действителна търговия с чесън. Най-подходящото ниво на гаранция е 5 % от средното допълнително мито, приложимо за вноса на чесън с код по КН 0703 20 00.
(18)
За да се гарантира добро управление на квотата ГАТТ е необходимо да се определят мерките, които предприема Комисията когато количествата чесън с даден произход или за дадено тримесечие, за които са издадени лицензии за внос, надхвърлят количествата, определени с Решение 2001/404/ЕС на Съвета, увеличени с неизползваните количества от предишни лицензии. Когато тези мерки включват прилагане на коефициент на разпределяне при издаването на лицензии, трябва да се предвиди възможността да се оттегля молбата за удостоверение, като гаранцията бъде незабавно освободена.
(19)
За да се осигури правилно използване на квотите, държавите-членки трябва да съобщават на Комисията количества, за които техните компетентни органи са издали лицензии за внос, и които не са били уползотворени от вносителите. При изчисление на количествата, за които са издадени лицензии за внос, трябва да се вземат предвид оттеглените от вносителите лицензии за внос.
(20)
За целите на управлението на тарифните квоти за чесъна, вносителите, подали молба за лицензии за внос, трябва да прилагат към молбата до компетентните органи на държавата-членка, декларация, че се задължават да спазват ограниченията, определени с настоящия регламент. За да се избегнат злоупотребите, трябва да се предвидят санкции и да се предостави на държавите-членки известна власт да налагат допълнителни санкции на вносителите, които подадат до техните компетентни органи неверни, фалшиви или неточни молби или декларации, освен санкциите, предвидени в настоящия регламент.
(21)
За усилване на контрола и предотвратяване на отклонения от трафика поради неточни документи, трябва да се запази съществуващият режим на лицензии за произход за вноса на чесън от трети страни и задължението чесънът да бъде директно транспортиран от третата страна на произход до Общността и да се разшири списъкът на страните във връзка с допълнителна информация. Тези лицензии за произход се издават от компетентните национални органи съгласно членове 56-62 от Регламент (ЕИО) № 2454/93.
(22)
Трябва да се уточнят всички необходими съобщения между държавите-членки и Комисията съгласно настоящия регламент, особено за управлението на тарифните квоти, като се приемат мерки за борба с измамата.
(23)
Трябва да се отменят Регламент (ЕО) № 565/2002, Регламент (ЕО) № 228/2004 на Комисията от 3 февруари 2004 г. за определяне на преходни мерки, приложими към Регламент (ЕО) № 565/2002 във връзка с присъединяването на Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия (6), както и Регламент (ЕО) № 229/2004 на Комисията от 10 февруари 2004 г. относно дерогация от Регламент (ЕО) № 565/2002 по отношение на датите за подаване на заявления за лицензии за внос на чесън за първото тримесечие на периода 2004-2005 г. (7) Настоящият регламент трябва да се приложи за първи път спрямо молбите за лицензии за първото тримесечие на кампанията за внос 2006-2007. Тъй като дейностите по вноса, регулирани от разпоредбите на настоящия регламент по отношение на лицензии „Б“ понастоящем не са подчинени на никакъв разрешителен режим и за да се осигури ефективен контрол, разпоредбите за лицензии „Б“ трябва да влязат в сила възможно най-скоро.
(24)
По отношение на вноса на чесън, осъществен след влизането в сила на настоящия регламент в рамките на лицензии за внос, издадени в съответствие с Регламент (ЕО) № 565/2002 и с регламентите за въвеждане и управление на автономни тарифни квоти за чесън, трябва да се прилагат разпоредбите, които са били в сила към момента на издаване на тези лицензии.
(25)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, съответстват на становището на Комитета по управление на пресни плодове и зеленчуци,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Отваряне на тарифни квоти и приложими мита
1. Съгласно Решение 2001/404/ЕО, се отварят тарифни квоти за внос в Общността на чесън с код по КН 0703 20 00 (наричан по-долу „чесън“), съгласно условията, изложени в настоящия регламент.
2. Адвалорното мито за чесъна, внесен в рамките на квотите, посочени в параграф 1, е 9,6 %.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент:
1.
„вносна кампания“ означава: периодът от 1 юни до 31 май на следващата година;
2.
„нови държави-членки“ означава: Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия;
3.
„други страни“ означава: трети страни с изключение на Аржентина и Китай;
4.
„компетентни органи“ означава: орган или органи, посочени от държавата-членка за изпълнение на настоящия регламент;
5.
„референтно количество“ означава: количеството чесън, внесено от един традиционен вносител, по смисъла на член 3, по следния начин:
а)
за традиционните вносители, внасяли чесън от 1998 г. до 2000 г. в Общността в състава си от 30 април 2004 г., максималното количество чесън, внесено през годините 1998, 1999 и 2000;
б)
за традиционните вносители, внасяли чесън от 2001 г. до 2003 г. в новите държави-членки, максималното количество внесено:
i)
било през годините 2001, 2002 или 2003;
ii)
било през кампания за внос 2001-2002, 2002-2003 или 2003-2004;
в)
за традиционните вносители, които не влизат в букви а) или б), максималното количество, внесено през една от трите първи вносни кампании, за които са получили лицензия за внос съгласно Регламент (ЕО) № 565/2002 или съгласно настоящия регламент.
Чесънът, произхождащ от новите държави-членки или от Общността, в състава си към 30 април 2004 г., не се взема предвид в изчислението на референтните количества.
Новите държави-членки избират и прилагат един от двата метода, посочени в буква б) по отношение на традиционните вносители на чесън, съгласно обективни критерии и като гарантират еднаквото третиране на операторите.
Член 3
Категории вносители
1. Под „традиционни вносители“ се разбира вносители, физически или юридически лица, индивиди или групировки от оператори, регистрирани съгласно националното законодателство, които могат да докажат:
а)
че са получили лицензии за внос в приложение на Регламент (ЕО) № 565/2002 или на настоящия регламент по време на всяка една от трите последни кампании за внос;
б)
че са внесли чесън в Общността по време на поне две от трите последни вносни кампании;
в)
че са внесли в Общността поне петдесет тона плодове и зеленчуци, посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96 по време на кампанията за внос, предхождаща внасянето на тяхната молба.
2. Под „нови вносители“ се разбира вносители, различни от тези, посочени в параграф 1, физически или юридически лица, индивиди или групировки от оператори, регистрирани съгласно националното законодателство, които са внесли в Общността плодове и зеленчуци, посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96, поне петдесет тона през всяка от последните две години. Спазването на това условие се доказва чрез вписване в търговския регистър на държавата-членка или с друго доказателство, признато от държавата-членка, от една страна и с документ за внос, от друга страна.
3. Като изключение от параграфи 1 и 2, по отношение на кампанията за внос от 1 юни 2006 г. до 31 май 2007 г. и само в новите държави-членки:
а)
под „традиционни вносители“ се разбира вносители, физически или юридически лица, индивиди или групировки от оператори, регистрирани съгласно националното законодателство, които могат да докажат:
i)
че са внесли чесън, произхождащ от други страни, различни от новите държави-членки или от Общността, по време на поне две от трите последни вносни кампании;
ii)
че са внесли поне петдесет тона плодове и зеленчуци, посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96 през последната година;
iii)
че вносът, посочен в i) и ii) е осъществен в новата държава-членка, където се намира седалището на въпросния вносител;
б)
под „нови вносители“ се разбира вносители, различни от тези, посочени в буква а), физически или юридически лица, индивиди или групировки от оператори, регистрирани съгласно националното законодателство, които могат да докажат:
i)
че са внесли поне 50 тона плодове и зеленчуци, посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96 през последните две години, произхождащи от страни, различни от новите-държави-членки или от Общността в състава ѝ към 30 април 2004 г.;
ii)
че вносът, посочен в i) е осъществен в новата държава-членка, където се намира седалището на въпросния вносител.
Член 4
Представяне на лицензии за внос
1. Всяко пускане в свободна циркулация в Общността става след представяне на лицензия за внос, издадено съгласно настоящия регламент.
2. Чесънът може да бъде пуснат в свободна циркулация само в рамките на квотите, посочени в член 1, параграф 1, когато в клетка 24 на лицензията за внос е вписана една от забележките, посочени в приложение II.
Тези лицензии за внос се наричат по-долу „лицензии А“. Другите лицензии за внос се наричат по-долу „лицензии Б“.
Член 5
Общи разпоредби относно молбите за лицензии за внос и лицензиите за внос
1. Регламент (ЕО) № 1291/2000 се прилага по отношение на лицензиита „А“ и „Б“, с изключение на разпоредбите, които противоречат на настоящия регламент.
2. Лицензиите „А“ са валидни само за тримесечието, за което са издадени. Те съдържат, в клетка 24, една от бележките, посочени в приложение III.
Лицензиите „Б“ са валидни три месеца, считано от датата на издаването им.
3. Гаранцията, посочена в член 15, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1291/2000 е 50 EUR на тон.
4. В клетка 8 на молбите за лицензии „А“ и „Б“ и на лицензиите, се посочва страната на произход и забележката „да“ се отбелязва с кръст. Удостоверението е валидно само за внос с произход от отбелязаната страна.
5. Чрез дерогация от член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1291/2000, правата, които дават лицензии „А“ и „Б“ не могат да се прехвърлят.
Член 6
Разпределяне на цялото количество между традиционните вносители и новите вносители
1. Цялото количество, което се полага на Аржентина, Китай и други страни съгласно приложение I се разпределя както следва:
а)
70 % за традиционните вносители;
б)
30 % за новите вносители.
2. Що се отнася до вноса с произход от Аржентина, Китай други страни, в случай че през едно тримесечие отпуснатото количество не се използва напълно от една категория вносители, остатъкът се прехвърля към другата категория.
3. За всеки от трите произхода, посочени в параграф 2 и за всяко тримесечие, посочено в приложение I, се издават лицензии „А“ до максималното количество, равно на сумата от:
а)
количеството, указано в приложение I за това тримесечие и за всеки произход;
б)
количествата, непоискани през предишното тримесечие за този произход;
в)
неизползваните количества, за които Комисията е била информирана, от издадени преди това лицензии „А“ за този произход.
Все пак непоисканите или неизползваните количества за една кампания за внос не могат да се прехвърлят към следващата кампания.
Член 7
Ограничения за молбите за лицензии „А“
1. Цялото количество молби за лицензии „А“, които един традиционен вносител подава в рамките на една вносна кампания, не може да надхвърли референтното количество на вносителя. Молбите, които не отговарят на това правило, се отхвърлят от компетентните органи.
2. Цялото количество молби за лицензии „А“, които един нов вносител подава в рамките на едно тримесечие, не може да надхвърли 10 % от количеството, посочено в приложение I за това тримесечие и за този произход. Молбите, които не отговарят на това правило, се отхвърлят от компетентните органи.
Член 8
Подаване на молбите за лицензии за внос
1. Молбите за лицензии „А“ и „Б“ могат да се подават само до компетентния орган на една държава-членка, където молителят е регистриран по ДДС.
2. Молби за за лицензии „А“ могат да подават само вносители по смисъла на член 3.
Към молбите за лицензии „А“ вносителите представят информация, позволяваща на компетентните органи на държавите-членки да проверят дали са спазени условията, посочени в член 3.
Когато в хода на предходната кампания за внос нови вносители са получили лицензии за внос по силата на настоящия регламент или на Регламент (ЕО) № 565/2002, те представят доказателство, че поне 90 % от предоставеното им количество е било пуснато в свободна циркулация.
Ако доказателството, посочено в трета алинея не е представено или ако представеното доказателство сочи, че през някое тримесечие на кампанията за внос посочена в същата алинея, вносителят е пуснал в свободна циркулация по-малко от 90 % от предоставеното му количество, лицензия за внос не се издава на молителя, като изключение се прави само при форсмажорни обстоятелства.
3. Вносителите подават молбите си за лицензии „А“ през първите пет работни дни на месеците април, юли, октомври и януари преди съответното тримесечие.
4. Към молбите си вносителите прилагат декларация, че са се запознали с разпоредбите на член 7 и се ангажират да ги спазват.
Тези декларации са подписани и легализирани от вносителите.
5. В клетка 20 на молбите за лицензии „А“ се вписва една от двете забележки „традиционен вносител“ или „нов вносител“, според случая.
6. Не се подават молби за лицензии „А“ за дадено тримесечие, нито за даден произход, ако в приложение I не фигурира количество за това тримесечие или за този произход.
7. Ако е подадена молба за лицензия „А“, не може да бъде издадена лицензия „Б“.
Член 9
Нотификации за молби за лицензии „А“
До петнадесетия ден на месеците, посочени в член 8, параграф 3, държавите-членки съобщават на Комисията количествата, за които са подадени молби за лицензии „А“ за съответното тримесечие.
Нотификациите са групирани по произход. В тях се уточнява също количествата чесън, за които са подадени молби от традиционни вносители и от нови вносители.
Нотификациите, включително съобщенията „nil“ се изпращат по електронен път, по образец, изпратен за целта от Комисията до държавите-членки.
Член 10
Издаване на лицензии за внос
1. Лицензиите „А“ се издават от компетентния орган на седмия работен ден, следващ нотификацията, предвидена в член 9.
2. Ако в хода на дадено тримесечие, количествата в подадените молби за лицензии за квотите, посочени в член 1, параграф 1, надхвърлят количествата на разположение, Комисията, с регламент, определя коефициент на разпределение, който се прилага спрямо въпросните молби за лицензии „А“, и ако е необходимо, преустановява по-нататъшно издаване на лицензии „А“ за постъпилите след това молби.
Когато се прилага първият параграф, лицензиите „А“ се издават от компетентния орган на третия работен ден следващ влизането в сила на регламента, посочен в тази алинея.
3. Не се издава лицензия „А“ за внос на продукти, произхождащи от страните, фигуриращи в приложение IV, които не са предали на Комисията информацията, необходима за изпълнение на процедура за административно сътрудничество съгласно членове 63, 64 и 65 от Регламент (ЕИО) № 2454/93. Това предаване се счита за извършено на датата на публикацията, предвидена в член 15 от настоящия регламент.
4. В деня, посочен в член 9, първи параграф държавите-членки нотифицират на Комисията списъка на традиционните вносители и на новите вносители, които през съответното тримесечие са подали молби за лицензии „А“. Ако има групировки на оператори, създадени съгласно националното законодателство, се представя също списък на индивидуалните членове.
Нотификациите се изпращат по електронен път, по образец, изпратен за целта от Комисията до държавите-членки.
5. Няма количествени ограничения за лицензиите „Б“ и те се издават незабавно.
Член 11
Оттегляне на молби за лицензии „А“
Когато съгласно член 10, параграф 2, количеството, за което е издадена лицензия „А“, е по-малко от поисканото количество в молбата за лицензия „А“, въпросният вносител може да оттегли молбата за лицензия „А“ в срок от три работни дни, считано от влизането в сила на регламента, приет съгласно член 10, параграф 2. Ако молбата бъде оттеглена, гаранцията се освобождава незабавно в пълен размер.
Член 12
Съобщения от държавите-членки до Комисията
1. Държавите-членки нотифицират Комисията относно:
а)
количествата, за които са поискани лицензии „Б“;
б)
количествата, отнасящи се до лицензии „А“, неизползвани или частично използвани, съответстващи на разликата между количествата, отнети от лицензиите и количествата, за които те са били издадени, относно последното изтекло тримесечие;
в)
количествата, отнасящи се до оттеглените лицензии „А“, съгласно член 11.
2. Сведенията, посочени в параграф 1 се съобщават:
а)
за параграф 1, буква а), най-късно на втория работен ден на всяка седмица за молбите, получени предходната седмица;
б)
за параграф 1, буква б), най-късно в деня, посочен в член 9, първи параграф.
в)
за параграф 1, буква в), най-късно в последния ден на всеки месец, посочен в член 8, параграф 3.
Ако няма подадени молби за лицензии „Б“, или ако няма неизползвани количества или оттеглени по смисъла на паргараф 1, букви б) и в), въпросната държава-членка информира за това Комисията в деня, указан в настоящия параграф.
3. Данните, посочени в параграф 1 се изпращат по електронен път, по образец, изпратен за целта от Комисията до държавите-членки.
Количествата се обобщават според деня на подаване на молбите за внос, по трети страни на произход, по вид лицензии („А“ или „Б“) и, за лицензиите „А“, по вид вносител по смисъла на член 3.
Член 13
Лицензии за произход
Чесънът, произхождащ от трета страна, фигурираща в приложение IV може да бъде пуснат в свободна циркулация, само ако са изпълнени следните условия:
а)
ако е представена лицензия за произход, издадена от компетентните национални органи на тази страна, съгласно разпоредбите на членове 56-62 от Регламент (ЕИО) № 2454/93;
б)
продуктът е превозен директно, по смисъла на член 14, от тази страна до Общността.
Член 14
Директен превоз
1. Приема се, че са превозени директно от трета страна, фигурираща в приложение IV до Общността:
а)
продукти, чийто превоз е извършен без да се използва територия на друга трета държава;
б)
продукти, чийто превоз се извършва през територията на една или повече други държави, различни от страната на произход, със или без претоварване или временен престой на склад в тази държава, ако преминаването е обусловено по географски причини или е необходимо за превоза, и при условие че продуктите:
i)
са останали под контрола на митническите власти на страната или страните на транзит или претоварване;
ii)
не са пуснати на пазара или за консумация;
iii)
не са претърпели други операции, освен разтоварване и претоварване, или друга операция за запазване на състоянието.
2. Доказателствата, че са изпълнени условията, посочени в параграф 1, буква б), се предоставят на компетентните органи на държавите-членки чрез:
а)
било документ за превоз, издаден от страната на произход и покриващ преминаването транзит през страната или страните;
б)
било удостоверение, издадено от митническите власти на страната или страните по транзит, което съдържа:
i)
точно описание на стоките;
ii)
датата на тяхното разтоварване и на тяхното претоварване с указание за използваните транспортни средства;
iii)
лицензия за условията на съхранение;
в)
било с друг доказателствен документ, когато доказателствата, посочени в букви а) или б) не могат да бъдат представени.
Член 15
Административно сътрудничество с някои трети страни
Веднага след като някоя от страните, фигуриращи в приложение IV на настоящия регламент, предостави необходимата и достатъчна информация за осъществяване на процедура за административно сътрудничество съгласно членове 63, 64 и 65 от Регламент (ЕИО) № 2454/93, в серия С на Официален вестник на Европейския съюз се публикува съобщение за това предоставяне.
Член 16
Санкции за вносителите
1. Ако се окаже, че молбите или декларациите за лицензия „А“, подадени от даден вносител до компетентните органи на някоя държава-членка, съдържат неверни, заблуждаващи или неточни данни, освен ако тези грешки не се дължат на очевидна грешка, въпросните компетентни власти на държавите-членки изключват този вносител от системата на молбите за лицензия „А“ в продължение на най-много четири тримесечия след установяването, според тежестта на нередовността, без това да противоречи на мерките, предвидени в националното законодателство. В този случай гаранцията, посочена в член 5, параграф 3, се задържа в пълния ѝ размер.
2. Държавите-членки могат да приемат допълнителни национални разпоредби по отношение на подаването на молби за лицензии „А“ до техните компетентни органи и да предвидят санкции, съответстващи на тежестта на нередовността, и да ги наложат на вносителите, регистрирани по ДДС на тяхна територия. Държавите-членки съобщават незабавно на Комисията въвеждането на подобни национални разпоредби.
Член 17
Информация, предоставена от Комисията
Всеки седми работен ден следващ петнадесетия ден от всеки месец, посочен в член 8, параграф 3, Комисията предава на държавите-членки сведенията, получени по силата на член 10, параграф 4, с цел да открие или предотврати злоупотреби в декларациите на вносителите.
Всеки седми работен ден следващ край на месеците, посочени в член 8, параграф 3, Комисията предава на държавите-членки сведенията, получени по силата на член 12.
Комисията уведомява периодично държавите-членки за използването на квотите, по подходящ начин и в подходящ момент, както и сведения, получени по силата на член 16, параграф 2.
Комисията съобщава на държавите-членки всяка друга важна информация, по-специално информация, която би могла да спомогне за предотвратяване на измами.
Член 18
Административно сътрудничество между държавите-членки
Държавите-членки предприемат необходимите мерки за да установят административно сътрудничество помежду си, за да гарантират правилното прилагане на настоящия регламент.
Член 19
Отмяна
Регламент (ЕО) № 565/2002, Регламент (ЕО) № 228/2004 и Регламент (ЕО) № 229/2004 се отменят считано от 1 април 2006 г.
Все пак Регламент (ЕО) № 565/2002, Регламент (ЕО) № 228/2004 и Регламент (ЕО) № 229/2004 продължават да се прилагат по отношение на лицензиите, издадени съгласно тези регламенти, за кампанията за внос, която изтича на 31 май 2006 г.
Член 20
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Разпоредбите за лицензии „А“ за кампанията за внос, започваща на 1 юни 2006 г. се прилагат от 1 април 2006 г.
Разпоредбите за лицензии „Б“ се прилагат от 1 януари 2006 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 16 ноември 2005 година.
REGOLAMENTO (CE) N. 1870/2005 DELLA COMMISSIONE
del 16 novembre 2005
recante apertura e modalità di gestione di contingenti tariffari e istituzione di un regime di titoli di importazione e certificati d'origine per l'aglio importato da paesi terzi
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
visto il trattato di adesione della Repubblica ceca, dell'Estonia, di Cipro, della Lettonia, della Lituania, dell'Ungheria, di Malta, della Polonia, della Slovenia e della Slovacchia,
visto l'atto relativo alle condizioni di adesione della Repubblica ceca, dell'Estonia, di Cipro, della Lettonia, della Lituania, dell'Ungheria, di Malta, della Polonia, della Slovenia e della Slovacchia, in particolare l'articolo 41, primo comma,
visto il regolamento (CE) n. 2200/96 del Consiglio, del 28 ottobre 1996, relativo all'organizzazione comune dei mercati nel settore degli ortofrutticoli (1), in particolare gli articoli 31, paragrafo 2, e 34, paragrafo 1,
considerando quanto segue:
(1)
In seguito ai negoziati condotti in conformità dell'articolo XXVIII del GATT 1994, la Comunità ha modificato le condizioni di importazione dell'aglio. A partire dal 1o giugno 2001, il dazio doganale normale per le importazioni di aglio del codice NC 0703 20 00 si compone di un'aliquota ad valorem del 9,6 % e di un importo specifico di 1 200 EUR per tonnellata netta. Tuttavia, mediante un accordo in forma di scambio di lettere tra la Comunità europea e la Repubblica argentina, nel quadro dell'articolo XXVIII dell'accordo generale sulle tariffe doganali e sul commercio (GATT) 1994, per la modifica, per quanto riguarda l'aglio, delle concessioni previste nell'elenco CXL allegato al GATT, approvato con decisione 2001/404/CE del Consiglio (2), è stato aperto un contingente di 38 370 tonnellate in esenzione dal dazio specifico, di seguito denominato «contingente GATT». Il suddetto accordo prevede una ripartizione del contingente in 19 147 tonnellate per le importazioni dall'Argentina (numeri d'ordine 09.4104 e 09.4099), 13 200 tonnellate per le importazioni dalla Cina (numeri d'ordine 09.4105 e 09.4100) e 6 023 tonnellate per le importazioni da altri paesi (numeri d'ordine 09.4106 e 09.4102).
(2)
L’aglio può essere importato anche al di fuori del contingente GATT, al dazio normale o a condizioni preferenziali nell’ambito degli accordi conclusi tra la Comunità e alcuni paesi terzi.
(3)
L’aglio è un prodotto importante del settore ortofrutticolo comunitario, con una produzione annua che si attesta sulle 250 000 tonnellate. Anche le importazioni annue dai paesi terzi sono consistenti, nell’ordine di 60 000-80 000 tonnellate. I due principali paesi terzi fornitori sono la Cina (30 000-40 000 tonnellate all’anno) e l’Argentina (circa 15 000 tonnellate all’anno).
(4)
Le condizioni che regolano la gestione dei suddetti contingenti sono definite dal regolamento (CE) n. 565/2002 della Commissione, del 2 aprile 2002, che fissa le modalità di gestione dei contingenti tariffari e istituisce un regime di certificati d’origine per l’aglio importato dai paesi terzi (3). Alla luce dell'esperienza acquisita con l'applicazione del citato regolamento, appare necessario modificare alcune delle condizioni in vigore per semplificare e chiarire il regime in questione.
(5)
Dal momento che esiste un dazio specifico per le importazioni non preferenziali al di fuori del contingente GATT, per la gestione di quest'ultimo è necessario introdurre un regime di titoli di importazione. Tale sistema dovrebbe consentire il controllo dettagliato di tutte le importazioni di aglio. Le modalità relative a tale regime devono integrare le modalità stabilite dal regolamento (CE) n. 1291/2000 della Commissione, del 9 giugno 2000, che fissa le modalità di applicazione del regime dei titoli d’importazione, di esportazione e di fissazione anticipata relativi ai prodotti agricoli (4), con possibilità di derogarvi.
(6)
Al fine di sorvegliare le importazioni il più strettamente possibile, tenuto conto in particolare dei casi di frode verificatisi recentemente, per tutte le importazioni di aglio è necessario introdurre due categorie di titoli di importazione. L’esperienza mostra che le frodi sono abitualmente commesse trasbordando aglio cinese in paesi terzi che hanno accordi commerciali preferenziali con la Comunità europea. L’aglio è introdotto nell’Unione europea con documentazione falsa.
(7)
Il passaggio da un regime all’altro dovrebbe essere quanto più agevole possibile. A tal fine, è necessario conservare alcune modalità di applicazione previste dal regolamento (CE) n. 565/2002 e mantenere il calendario tradizionale di importazione.
(8)
La sorveglianza delle importazioni di aglio deve essere effettuata secondo le modalità previste dall'articolo 308 quinquies del regolamento (CEE) n. 2454/93 della Commissione, del 2 luglio 1993, che fissa talune disposizioni d'applicazione del regolamento (CEE) n. 2913/92 del Consiglio che istituisce il codice doganale comunitario (5).
(9)
Occorre continuare a garantire un adeguato approvvigionamento di aglio sul mercato comunitario a prezzi stabili, evitando inutili turbative del mercato che si traducono in forti oscillazioni di prezzi con ripercussioni negative sui produttori comunitari. A tal fine, è opportuno promuovere una maggiore concorrenza tra gli importatori e ridurre gli oneri amministrativi a loro carico.
(10)
Nell'interesse degli importatori attuali, i quali di norma importano quantitativi rilevanti di aglio, come pure nell'interesse dei nuovi importatori entrati sul mercato, ai quali occorre dare la possibilità di presentare domande di titoli di importazione per un determinato quantitativo di aglio nell'ambito dei contingenti tariffari, è opportuno distinguere tra importatori tradizionali e nuovi importatori. Occorre stabilire una definizione precisa di queste due categorie di importatori, nonché alcuni criteri relativi allo status dei richiedenti e all'utilizzazione dei titoli di importazione rilasciati.
(11)
I quantitativi da assegnare a queste categorie di importatori dovrebbero essere determinati sulla base dei quantitativi effettivamente importati piuttosto che sulla base dei titoli di importazione rilasciati.
(12)
Per permettere agli importatori della Repubblica ceca, dell'Estonia, di Cipro, della Lettonia, della Lituania, dell'Ungheria, di Malta, della Polonia, della Slovenia e della Slovacchia (in appresso «i nuovi Stati membri») di beneficiare del presente regolamento, è opportuno prendere disposizioni per le campagne di importazione 2005/2006 e 2006/2007 atte a garantire che sia fatta una distinzione da un lato tra importatori tradizionali e nuovi importatori della Comunità nella sua composizione al 30 aprile 2004 e dall’altro tra importatori tradizionali e nuovi importatori dei nuovi Stati membri.
(13)
Per tenere conto dei diversi modelli commerciali esistenti nei nuovi Stati membri, è opportuno permettere alle autorità competenti dei nuovi Stati membri di scegliere tra due metodi per stabilire il quantitativo di riferimento dei loro importatori tradizionali.
(14)
Le domande di titoli di importazione per l’importazione di aglio da paesi terzi presentate da importatori delle due categorie dovrebbero essere soggette ad alcune restrizioni. Tali restrizioni sono necessarie non solo per salvaguardare la concorrenza tra gli importatori, ma anche per dare l'opportunità agli importatori che esercitano veramente un'attività commerciale nel mercato degli ortofrutticoli di difendere la loro legittima posizione commerciale nei confronti di altri importatori e per impedire che un solo importatore possa controllare il mercato.
(15)
Per mantenere la concorrenza fra gli importatori effettivi e impedire speculazioni nell’assegnazione dei titoli di importazione e abusi che pregiudicherebbero le legittime posizioni commerciali degli importatori nuovi e tradizionali, è necessario introdurre controlli più rigorosi della corretta utilizzazione dei titoli di importazione. A tal fine, occorre vietare il trasferimento dei titoli.
(16)
Al fine di ridurre l'onere amministrativo a carico degli importatori e le possibilità di frodi, le domande di titoli di importazione devono essere presentate unicamente nello Stato membro in cui l'importatore è registrato.
(17)
Occorre inoltre adottare misure atte a ridurre al minimo le domande di titoli di importazione a scopo speculativo che potrebbero impedire la completa utilizzazione del contingente tariffario. Data la natura e il valore del prodotto in esame, per ogni tonnellata di aglio oggetto di una domanda di titolo di importazione è opportuno prevedere il deposito di una cauzione di cui all'articolo 15, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1291/2000. È opportuno che l’importo della cauzione sia sufficientemente elevato per scoraggiare la presentazione di domande speculative, ma non tale da scoraggiare quanti veramente esercitano un’attività commerciale nel settore dell’aglio. Il livello oggettivo più adeguato per tale cauzione corrisponde al 5 % del dazio addizionale medio applicabile alle importazioni di aglio del codice NC 0703 20 00.
(18)
Per garantire la corretta gestione del contingente GATT, è opportuno determinare le misure che la Commissione deve prendere qualora i quantitativi di aglio per una data origine o un dato trimestre oggetto di domande di titoli di importazione siano superiori ai quantitativi fissati dalla decisione 2001/404/CE, maggiorati dei quantitativi non utilizzati relativi a titoli di importazione rilasciati in precedenza. Se queste misure comportano l'applicazione di un coefficiente di assegnazione al momento del rilascio dei titoli di importazione, deve essere possibile ritirare le domande dei titoli corrispondenti, con svincolo immediato della cauzione.
(19)
Per garantire la corretta utilizzazione dei contingenti, occorre che gli Stati membri comunichino regolarmente alla Commissione i quantitativi per i quali le autorità competenti degli Stati membri hanno rilasciato titoli di importazione e che non sono stati utilizzati dagli importatori. È opportuno che i quantitativi oggetto dei titoli rilasciati tengano conto delle domande di titoli di importazione ritirate dagli importatori.
(20)
Per la gestione dei contingenti tariffari di aglio, è opportuno disporre che, all'atto della presentazione della domanda di titolo di importazione alle autorità competenti dello Stato membro, gli importatori alleghino una dichiarazione con la quale si impegnano a rispettare le restrizioni previste dal presente regolamento. Per prevenire abusi, occorre prevedere sanzioni deterrenti e lasciare agli Stati membri un margine discrezionale per imporre agli importatori che presentino alle autorità competenti domande o dichiarazioni false, fuorvianti o inesatte, ulteriori sanzioni oltre a quelle previste dal presente regolamento.
(21)
Allo scopo di rafforzare i controlli e di evitare rischi di sviamento degli scambi dovuti a documentazione inesatta, occorre mantenere il regime esistente dei certificati d'origine per l'aglio importato da alcuni paesi terzi e l'obbligo del trasporto diretto dell'aglio in questione dal paese terzo d'origine alla Comunità, nonché completare alla luce di nuove informazioni l’elenco dei paesi suddetti. Detti certificati d'origine devono essere rilasciati dalle autorità nazionali competenti in conformità degli articoli da 56 a 62 del regolamento (CEE) n. 2454/93.
(22)
Occorre specificare le comunicazioni necessarie fra Stati membri e Commissione ai sensi del presente regolamento, in particolare ai fini della gestione dei contingenti tariffari, dell'adozione di misure contro le frodi e della sorveglianza del mercato.
(23)
È necessario abrogare il regolamento (CE) n. 565/2002, il regolamento (CE) n. 228/2004 della Commissione, del 3 febbraio 2004, relativo a misure transitorie applicabili al regolamento (CE) n. 565/2002 a seguito dell'adesione della Repubblica ceca, dell'Estonia, di Cipro, della Lettonia, della Lituania, dell'Ungheria, di Malta, della Polonia, della Slovenia e della Slovacchia (6), e il regolamento (CE) n. 229/2004 della Commissione, del 10 febbraio 2004, che deroga al regolamento (CE) n. 565/2002 per quanto riguarda le date per la presentazione di domande di titoli di importazione relativi all'importazione di aglio per il primo trimestre della campagna 2004/2005 (7). È opportuno che il presente regolamento si applichi per la prima volta alle domande di titoli di importazione relative al primo trimestre della campagna di importazione 2006/2007. Tuttavia, tenendo conto del fatto che le attività di importazione disciplinate dalle disposizioni del presente regolamento relative ai titoli «B» non sono al momento soggette a norme specifiche sul rilascio dei titoli e al fine di garantire controlli più efficaci, occorre che le disposizioni relative ai titoli «B» si applichino quanto prima possibile.
(24)
Per le importazioni di aglio effettuate dopo l'entrata in vigore del presente regolamento, sulla scorta di titoli di importazione rilasciati in conformità del regolamento (CE) n. 565/2002 e di qualunque altro regolamento recante apertura e modalità di gestione di contingenti tariffari autonomi di aglio, è opportuno che continuino ad applicarsi le disposizioni in vigore al momento del rilascio dei titoli suddetti.
(25)
Le misure previste dal presente regolamento sono conformi al parere del comitato di gestione per gli ortofrutticoli freschi,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Apertura di contingenti tariffari e dazi applicabili
1. In conformità della decisione 2001/404/CE sono aperti contingenti tariffari per l'importazione nella Comunità di aglio del codice NC 0703 20 00 (di seguito «aglio»), soggetti alle condizioni stabilite nel presente regolamento. Il volume di ciascun contingente tariffario, il rispettivo periodo di applicazione e il relativo numero d’ordine figurano nell’allegato I del presente regolamento.
2. Il dazio ad valorem applicabile ai prodotti importati nell’ambito dei contingenti di cui al paragrafo 1 è del 9,6 %.
Articolo 2
Definizioni
Ai fini del presente regolamento si intende per:
1)
«campagna di importazione»: il periodo che va dal 1° giugno al 31 maggio successivo;
2)
«i nuovi Stati membri»: Repubblica ceca, Estonia, Cipro, Lettonia, Lituania, Ungheria, Malta, Polonia, Slovenia e Slovacchia;
3)
«altri paesi»: paesi terzi diversi da Argentina e Cina;
4)
«autorità competenti»: l'organismo o gli organismi designati dallo Stato membro ai fini dell'applicazione del presente regolamento;
5)
«quantitativo di riferimento»: il quantitativo di aglio importato da un importatore tradizionale ai sensi dell’articolo 3. Si tratta dei seguenti quantitativi:
a)
per gli importatori tradizionali che hanno importato aglio fra il 1998 e il 2000 nella Comunità nella sua composizione al 30 aprile 2004, il quantitativo massimo di aglio importato nel corso del 1998, del 1999 o del 2000;
b)
per gli importatori tradizionali che hanno importato aglio fra il 2001 e il 2003 nei nuovi Stati membri, il quantitativo massimo di aglio importato:
i)
nel corso del 2001, del 2002 o del 2003; oppure
ii)
nel corso della campagna di importazione 2001/2002, 2002/2003 o 2003/2004;
c)
per gli importatori tradizionali che non rientrano nelle lettere a) o b), il quantitativo massimo di aglio importato nel corso di una delle prime tre campagne di importazione durante le quali hanno ottenuto titoli di importazione ai sensi del regolamento (CE) n. 565/2002 o del presente regolamento.
Ai fini del calcolo del quantitativo di riferimento, non viene preso in considerazione l’aglio originario dei nuovi Stati membri o della Comunità nella sua composizione al 30 aprile 2004.
I nuovi Stati membri scelgono e applicano per tutti gli importatori tradizionali uno dei due metodi di cui alla lettera b), secondo criteri oggettivi e in modo da garantire parità di trattamento tra gli operatori.
Articolo 3
Categorie di importatori
1. Per «importatori tradizionali» si intendono importatori, persone fisiche o giuridiche, singoli operatori o associazioni di operatori istituite in conformità della normativa nazionale, in grado di comprovare:
a)
di avere ottenuto titoli di importazione ai sensi del regolamento (CE) n. 565/2002 o del presente regolamento in ciascuna delle tre campagne di importazione precedenti;
b)
di avere importato nella Comunità aglio in almeno due delle tre campagne di importazione precedenti;
c)
di avere importato nella Comunità, nel corso della campagna di importazione precedente la presentazione della loro domanda, almeno 50 tonnellate di prodotti ortofrutticoli di cui all'articolo 1, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 2200/96.
2. Per «nuovi importatori» si intendono gli importatori diversi da quelli di cui al paragrafo 1, persone fisiche o giuridiche, singoli operatori o associazioni di operatori istituite in conformità della normativa nazionale, che in ciascuno dei due anni precedenti abbiano importato nella Comunità almeno 50 tonnellate di prodotti ortofrutticoli di cui all'articolo 1, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 2200/96. Il rispetto di queste condizioni è attestato dall'iscrizione in un registro di commercio dello Stato membro o da qualsiasi altro mezzo di prova accettato dallo Stato membro e dalla prova dell’importazione.
3. In deroga ai paragrafi 1 e 2, relativamente alla campagna di importazione che va dal 1o giugno 2006 al 31 maggio 2007 e solo nei nuovi Stati membri:
a)
per «importatori tradizionali» si intendono importatori, persone fisiche o giuridiche, singoli operatori o associazioni di operatori istituite in conformità della normativa nazionale, in grado di comprovare che:
i)
in almeno due delle tre campagne di importazione precedenti hanno importato aglio da paesi di origine diversi dai nuovi Stati membri o dalla Comunità nella sua composizione al 30 aprile 2004;
ii)
nell’anno precedente hanno importato almeno 50 tonnellate di prodotti ortofrutticoli di cui all’articolo 1, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 2200/96;
iii)
le importazioni di cui ai punti i) e ii) hanno avuto luogo nei nuovi Stati membri in cui è situata la sede principale dell’importatore di cui trattasi;
b)
per «nuovi importatori» si intendono importatori diversi dagli importatori tradizionali ai sensi della lettera a), persone fisiche o giuridiche, singoli operatori o associazioni di operatori istituite in conformità della normativa nazionale, in grado di comprovare che:
i)
in ognuno dei due anni precedenti hanno importato almeno 50 tonnellate di prodotti ortofrutticoli di cui all’articolo 1, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 2200/96 da paesi di origine diversi dai nuovi Stati membri o dalla Comunità nella sua composizione al 30 aprile 2004;
ii)
le importazioni di cui al punto i) hanno avuto luogo nei nuovi Stati membri in cui è situata la sede principale dell’importatore di cui trattasi.
Articolo 4
Presentazione di titoli di importazione
1. L'immissione in libera pratica nella Comunità di aglio importato è subordinata alla presentazione di un titolo di importazione rilasciato in conformità del presente regolamento.
2. L’aglio può essere immesso in libera pratica nell’ambito dei contingenti di cui all’articolo 1, paragrafo 1, solo se la casella 24 del titolo di importazione corrispondente reca una delle diciture riportate nell’allegato II.
Detti titoli di importazione sono di seguito denominati «titoli A». Gli altri titoli di importazione sono di seguito denominati «titoli B».
Articolo 5
Disposizioni generali concernenti le domande di titoli di importazione e i titoli di importazione
1. Salvo diversa disposizione del presente regolamento, ai titoli «A» e «B» si applica il regolamento (CE) n. 1291/2000.
2. I titoli «A» sono validi unicamente per il trimestre per il quale sono stati rilasciati. I titoli recano, nella casella 24, una delle diciture riportate nell'allegato III.
I titoli «B» sono validi per un periodo di tre mesi dalla data di rilascio.
3. La cauzione di cui all'articolo 15, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1291/2000 ammonta a 50 EUR per tonnellata.
4. Nella casella 8 delle domande di titolo e dei titoli «A» e «B» è indicato il paese d'origine e contrassegnata la dicitura «sì». Il titolo di importazione è valido unicamente per le importazioni originarie del paese indicato.
5. In deroga all'articolo 9, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1291/2000, i diritti derivanti dai titoli «A» e «B» non sono trasferibili.
Articolo 6
Ripartizione dei quantitativi tra importatori tradizionali e nuovi importatori
1. Il quantitativo complessivo assegnato all’Argentina, alla Cina e agli altri paesi, a norma dell'allegato I, è così ripartito:
a)
70 % agli importatori tradizionali;
b)
30 % ai nuovi importatori.
2. Per quanto riguarda le importazioni originarie dell’Argentina, della Cina e degli altri paesi, qualora, nel corso di un trimestre, una categoria di importatori non esaurisca il quantitativo assegnatole, il quantitativo residuo è assegnato all'altra categoria.
3. Per quanto riguarda ciascuna delle tre origini di cui al paragrafo 2 e per ciascuno dei trimestri indicati nell'allegato I, i titoli «A» sono rilasciati a concorrenza di un quantitativo massimo pari alla somma:
a)
del quantitativo indicato nell'allegato I per tale trimestre e tale origine;
b)
dei quantitativi non richiesti nel trimestre precedente per tale origine;
c)
dei quantitativi non utilizzati, notificati alla Commissione, relativi a titoli «A» rilasciati in precedenza per tale origine.
I quantitativi non richiesti o non utilizzati durante una campagna di importazione non possono tuttavia essere trasferiti alla campagna di importazione successiva.
Articolo 7
Restrizioni applicabili alle domande di titoli «A»
1. Il quantitativo totale oggetto di domande di titoli «A» presentate da un importatore tradizionale in una campagna di importazione non può essere superiore al quantitativo di riferimento di tale importatore. Le domande che non sono conformi a questa regola sono respinte dalle autorità competenti.
2. Il quantitativo totale oggetto di domande di titoli «A» presentate da un nuovo importatore in un trimestre non può essere superiore al 10 % del quantitativo indicato nell’allegato I per quel trimestre e quella origine. Le domande che non sono conformi a questa regola sono respinte dalle autorità competenti.
Articolo 8
Presentazione delle domande di titoli di importazione
1. Un richiedente può presentare domande di titoli «A» e «B» soltanto alle autorità competenti di un unico Stato membro in cui egli è registrato ai fini dell’IVA.
2. Solo gli importatori definiti all’articolo 3 possono presentare domande di titoli «A».
A corredo della loro domanda di titolo «A», gli importatori forniscono le informazioni necessarie per consentire alle competenti autorità degli Stati membri di verificare, al di là di ogni dubbio, il rispetto delle condizioni di cui all'articolo 3.
I nuovi importatori che nel corso della campagna di importazione precedente hanno ottenuto titoli di importazione ai sensi del presente regolamento o del regolamento (CE) n. 565/2002 forniscono la prova che almeno il 90 % del quantitativo loro assegnato è stato effettivamente immesso in libera pratica.
Se la prova menzionata nel terzo comma non è fornita o dimostra che in un trimestre della campagna di importazione di cui al precedente comma è stato immesso in libera pratica meno del 90 % del quantitativo assegnato ad un importatore, al richiedente non devono essere rilasciati titoli di importazione, tranne in casi di forza maggiore.
3. Gli importatori presentano le domande di titolo «A» nei primi cinque giorni lavorativi del mese di aprile, luglio, ottobre e gennaio che precede il trimestre corrispondente.
4. Gli importatori uniscono alle domande di titolo «A» una dichiarazione nella quale attestano di conoscere le disposizioni dell'articolo 7 e si impegnano a rispettarle.
Le dichiarazioni sono firmate dall'importatore che certifica l’esattezza delle informazioni ivi contenute.
5. A seconda che siano presentate da un importatore tradizionale o da un nuovo importatore, le domande di titoli «A» recano nella casella 20 la dicitura «importatore tradizionale» o «nuovo importatore».
6. Non possono essere presentate domande di titoli «A» per un trimestre e per un'origine determinati se nell'allegato I non figurano quantitativi per tale trimestre e per tale origine.
7. Una domanda di titolo «A» non può dare luogo al rilascio di un titolo «B».
Articolo 9
Notifica delle domande di titoli «A»
Entro il 15 di ogni mese di cui all’articolo 8, paragrafo 3, gli Stati membri comunicano alla Commissione i quantitativi oggetto di domande di titoli «A» presentate per il trimestre corrispondente.
Le notifiche devono essere suddivise per origine. In esse sono riportate separatamente anche le cifre relative ai quantitativi di aglio richiesti da importatori tradizionali e da nuovi importatori.
Le notifiche, comprese quelle recanti l’indicazione «nulla», sono effettuate per via elettronica utilizzando i moduli trasmessi agli Stati membri dalla Commissione.
Articolo 10
Rilascio dei titoli di importazione
1. Le autorità competenti rilasciano i titoli «A» il settimo giorno lavorativo successivo alla notifica di cui all'articolo 9.
2. Se nel corso di un trimestre i quantitativi richiesti nell’ambito dei contingenti di cui all’articolo 1, paragrafo 1, risultano superiori al quantitativo disponibile, la Commissione fissa, mediante regolamento, un coefficiente unico di assegnazione per le domande di titoli «A» e sospende, se necessario, il rilascio dei titoli «A» per le domande presentate successivamente.
Nei casi in cui si applica il primo comma, le autorità competenti rilasciano i titoli «A» il terzo giorno lavorativo successivo all'entrata in vigore del regolamento di cui al primo comma.
3. Non possono essere rilasciati titoli «A» per l'importazione di prodotti originari dei paesi figuranti nell'allegato IV che non abbiano comunicato alla Commissione le informazioni necessarie per l'attuazione di una procedura di cooperazione amministrativa in conformità degli articoli 63, 64 e 65 del regolamento (CEE) n. 2454/93. Tale comunicazione si considera effettuata alla data della sua pubblicazione secondo quanto previsto dall'articolo 15 del presente regolamento.
4. Nel giorno di cui all’articolo 9, paragrafo 1, gli Stati membri comunicano alla Commissione l’elenco degli importatori tradizionali e dei nuovi importatori che chiedono titoli «A» per il trimestre corrispondente. Nel caso di associazioni di operatori istituite in conformità della normativa nazionale, deve essere fornito anche l’elenco degli operatori membri di dette associazioni.
Le notifiche di cui al primo comma sono effettuate per via elettronica utilizzando i moduli trasmessi agli Stati membri dalla Commissione.
5. I titoli «B» sono rilasciati immediatamente, senza restrizioni quantitative.
Articolo 11
Ritiro delle domande di titolo «A»
Se in applicazione dell'articolo 10, paragrafo 2, il quantitativo per il quale è rilasciato un titolo «A» è inferiore al quantitativo per il quale era stata presentata domanda, l'importatore interessato può chiedere alle autorità competenti di ritirare la domanda di titolo «A» entro tre giorni lavorativi dall'entrata in vigore del regolamento adottato a norma dell'articolo 10, paragrafo 2. In caso di ritiro della domanda, l'intera cauzione è immediatamente svincolata.
Articolo 12
Comunicazioni degli Stati membri alla Commissione
1. Gli Stati membri comunicano alla Commissione:
a)
i quantitativi oggetto di domande di titoli «B»;
b)
per l’ultimo trimestre trascorso, i quantitativi relativi ai titoli «A» non utilizzati o utilizzati solo in parte, corrispondenti alla differenza fra i quantitativi registrati sul retro dei titoli e i quantitativi per i quali questi ultimi sono stati rilasciati;
c)
i quantitativi oggetto di domande di titoli «A» ritirate in applicazione dell'articolo 11.
2. Le informazioni di cui al paragrafo 1 sono trasmesse:
a)
con riguardo al paragrafo 1, lettera a), entro il secondo giorno lavorativo di ogni settimana per le domande pervenute la settimana precedente;
b)
con riguardo al paragrafo 1, lettera b), entro il giorno specificato all’articolo 9, primo comma;
c)
con riguardo al paragrafo 1, lettera c), entro l’ultimo giorno di ogni mese di cui all’articolo 8, paragrafo 3.
Se non sono state presentate domande di titoli «B» o se non vi sono quantitativi non utilizzati o ritirati ai sensi del paragrafo 1, lettere b) e c), lo Stato membro interessato ne informa la Commissione nel giorno indicato nel presente paragrafo.
3. Le comunicazioni di cui al paragrafo 1 sono effettuate per via elettronica utilizzando il modulo trasmesso agli Stati membri dalla Commissione.
I quantitativi di cui trattasi sono suddivisi per giorno di presentazione delle domande di titoli, per paese terzo di origine, per tipo di titoli (A o B) e, per quanto riguarda i titoli «A», per categoria di importatori ai sensi dell'articolo 3.
Articolo 13
Certificati d'origine
L’aglio originario di uno dei paesi terzi che figurano nell'allegato IV può essere immesso in libera pratica nella Comunità soltanto se sono soddisfatte le seguenti condizioni:
a)
è presentato un certificato d'origine rilasciato dalle autorità nazionali competenti di tali paesi, in conformità degli articoli da 56 a 62 del regolamento (CE) n. 2454/93; e
b)
il prodotto è stato trasportato direttamente da tale paese nella Comunità, in conformità dell’articolo 14.
Articolo 14
Trasporto diretto
1. Si considerano trasportati direttamente nella Comunità dai paesi terzi che figurano nell'allegato IV:
a)
i prodotti il cui trasporto è stato effettuato senza attraversamento del territorio di un altro paese terzo;
b)
i prodotti il cui trasporto è stato effettuato attraversando il territorio di uno o più paesi terzi diversi dal paese di origine, con o senza trasbordo o deposito temporaneo in tali paesi, a condizione che l'attraversamento sia giustificato da motivi geografici o da esigenze di trasporto e a condizione che i prodotti:
i)
siano rimasti sotto il controllo delle autorità doganali del paese o dei paesi di transito o di deposito;
ii)
non siano stati immessi sul mercato né offerti al consumo in tali paesi;
iii)
vi abbiano subito unicamente operazioni di scarico e di ricarico oppure operazioni destinate a garantirne la buona conservazione.
2. La prova che sono state soddisfatte le condizioni di cui al paragrafo 1, lettera b), è fornita alle autorità competenti degli Stati membri con:
a)
un unico titolo di trasporto rilasciato nel paese d'origine e contemplante l'attraversamento del paese o dei paesi di transito;
b)
un attestato rilasciato dalle autorità doganali del paese o dei paesi di transito, contenente:
i)
una descrizione esatta dei prodotti;
ii)
la data del loro scarico e ricarico, con indicazioni che consentano di identificare i veicoli di trasporto utilizzati;
iii)
una dichiarazione attestante le condizioni in cui sono stati tenuti;
c)
oppure, nei casi in cui non possa essere fornita la prova di cui alle lettere a) o b), qualsiasi altro documento probatorio.
Articolo 15
Cooperazione amministrativa con determinati paesi terzi
Le informazioni necessarie all'attuazione di una procedura di cooperazione amministrativa, ai sensi degli articoli 63, 64 e 65 del regolamento (CEE) n. 2454/93, trasmesse da ciascun paese terzo figurante nell'allegato IV del presente regolamento, sono immediatamente pubblicate nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea, serie C.
Articolo 16
Sanzioni applicabili agli importatori
1. Se le domande e/o le dichiarazioni relative ai titoli «A» presentate da un importatore alle autorità competenti di uno Stato membro risultano contenere informazioni false, fuorvianti o inesatte e salvo casi evidenti di errore palese, dette autorità, a seconda della gravità del caso, escludono tale importatore dal sistema delle domande di titoli «A» per un periodo fino a quattro trimestri successivi all'accertamento, ferma restando l’applicazione delle eventuali pertinenti norme nazionali. In questi casi, la cauzione di cui all'articolo 5, paragrafo 3, viene interamente incamerata.
2. Gli Stati membri possono adottare disposizioni nazionali complementari per la presentazione di domande di titoli «A» alle autorità competenti e disporre l'imposizione di sanzioni, commisurate alla gravità delle irregolarità, agli importatori registrati nel loro territorio ai fini dell'IVA. Gli Stati membri informano immediatamente la Commissione dell’introduzione delle suddette disposizioni nazionali.
Articolo 17
Informazioni fornite dalla Commissione
Per agevolare l’individuazione o la prevenzione di false dichiarazioni da parte degli operatori, il settimo giorno lavorativo successivo al 15 dei mesi di cui all’articolo 8, paragrafo 3, la Commissione trasmette agli Stati membri le informazioni ricevute ai sensi dell’articolo 10, paragrafo 4.
Il settimo giorno lavorativo successivo alla fine dei mesi di cui all’articolo 8, paragrafo 3, la Commissione trasmette agli Stati membri le informazioni ricevute ai sensi dell’articolo 12.
La Commissione comunica regolarmente gli Stati membri, al momento opportuno e secondo modalità appropriate, i quantitativi di contingenti utilizzati e le informazioni pervenute ai sensi dell’articolo 16, paragrafo 2.
La Commissione comunica agli Stati membri ogni altra informazione pertinente e in particolare tutte le informazioni che possono contribuire a prevenire le frodi.
Articolo 18
Cooperazione amministrativa tra Stati membri
Gli Stati membri adottano le misure necessarie per assicurare una cooperazione amministrativa reciproca al fine di garantire la corretta applicazione del presente regolamento.
Articolo 19
Abrogazione
I regolamenti (CE) n. 565/2002, (CE) n. 228/2004 e (CE) n. 229/2004 sono abrogati a decorrere dal 1o aprile 2006.
Tuttavia i regolamenti (CE) n. 565/2002, (CE) n. 228/2004 e (CE) n. 229/2004 continuano ad essere applicati relativamente ai titoli di importazione rilasciati in conformità ad essi per la campagna di importazione che scade il 31 maggio 2006.
Articolo 20
Entrata in vigore
Il presente regolamento entra in vigore il settimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Le disposizioni relative ai titoli «A» per la campagna di importazione che inizia il 1o giugno 2006 si applicano a decorrere dal 1o aprile 2006.
Le disposizioni relative ai titoli «B» si applicano a decorrere dal 1o gennaio 2006.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 16 novembre 2005.