31988L0344
L 157/28
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 13 юни 1988 година
за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно екстракционните разтворители, използвани в производството на храни и хранителни съставки
(88/344/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 100а от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
в сътрудничество с Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че различията в националните законодателства относно екстракционните разтворители затрудняват свободното движение на храни и могат да създадат условия за неравноправна конкуренция, като по този начин пряко засегнат създаването или функционирането на общия пазар;
като има предвид, че сближаването на законодателствата е необходимо за да се осигури свободното движение на храни;
като има предвид, че законодателството относно екстракционните разтворители, предназначени за употреба в храните, трябва на първо място да взема предвид изискванията на здравеопазването, но също така и, спазвайки тези изисквания, икономическите и технически потребности;
като има предвид, че подобно сближаване води до съставянето на единен списък на екстракционните разтворители, използвани в производството на храни и хранителни съставки; като има предвид, че следва да се уточнят също така и общите критерии за чистота;
като има предвид, че употребата на екстракционни разтворители в условията на добра производствена практика трябва да доведе до отстраняването на всички или на по-голямата част от остатъците от разтворителите в храните или в хранителните съставки;
като има предвид, че при тези условия наличието на остатъци или на деривативи в крайните хранителни продукти или в хранителните съставки, може да не е умишлено, но да е технически неизбежно;
като има предвид, че макар и по принцип полезно, не се налага специфично ограничение на веществата, изброени в част I на приложението, която се счита за задоволителна от гледна точка на безопасността за потребителя, при условие че се спазва добрата производствена практика;
като има предвид, че с оглед изискванията на здравеопазването трябва да се уточнят условията за употреба на екстракционните разтворители, изброени в части II и III на приложението, както и на разрешените количества остатъци в храните и хранителните съставки;
като има предвид, че до приемането на норми от Общността, отнасящи се до ароматите, държавите-членки не трябва да бъдат възпрепятствани при употребата на някои вещества, използвани за разреждане или разтваряне на ароматите, като екстракционни разтворители;
като има предвид, че разпоредбите относно някои екстракционни разтворители трябва да бъдат преразгледани, след един определен период, на основата на извършващите се научни и технически изследвания, за да се разреши употребата на тези разтворители, както и да се определят условията за тяхната употреба;
като има предвид, че следва да се определят специфичните критерии за чистота за екстракционните разтворители, както и методи за анализ и взимане на проби от екстракционните разтворители в и по храните;
като има предвид, че ако вследствие на новопостъпила информация употребата на даден екстракционен разтворител, вписан в настоящата директива, представлява риск за здравето, държавите-членки трябва да могат да забранят или да ограничат употребата му или да намалят допустимите количества до взимането на решение от Общността;
като има предвид, че установяването на процедури за вземане на проби и на методи за анализ, които позволяват да се проверят веществата, изброени в приложението, както и техните критерии за чистота, представлява техническа мярка; като има предвид, че за да се опростят и ускорят тези процедури, както и за да се улесни тяхното прилагане трябва да се осигури тясно сътрудничество между държавите-членки и Комисията чрез посредничеството на Постоянния комитет по храните, създаден с Решение 69/414/ЕИО на Съвета (4),
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. Настоящата директива се отнася до екстракционните разтворители, използвани или предназначени за употреба в производството на храни или на хранителни съставки.
Настоящата директива не се отнася до екстракционните разтворители, използвани в производството на хранителни добавки, витамини или други такива добавки, освен ако тези хранителни добавки, витамини или други такива добавки не са изброени в приложението.
Независимо от това, държавите-членки трябва да гарантират, че употребата на хранителни добавки, витамини или други такива добавки в храните, няма да доведе до съдържанието на остатъци от екстракционните разтворители, които биха застрашили здравеопазването.
2. Настоящата директива не засяга законовите разпоредби на държавите-членки, отнасящи се до употребата на метанол, пропан-1-диол, пропан-2-диол и трихлоретилен под формата на екстракционни разредители в производството на храни или хранителни съставки.
3. За целите на настоящата директива:
а)
„разредител“ е всяко вещество, с което се разрежда храна или хранителна съставка, включително и замърсителите в или по тази храна;
б)
„екстракционен разтворител“ е всеки разтворител, използван за екстракция при преработката на суровини, на храни или на компоненти или съставки на тези храни, който е отстранен, но поради техническа невъзможност може да присъства под формата на остатъци или деривативи в храните или в хранителните съставки.
Член 2
1. Държавите-членки разрешават употребата на веществата или продуктите, изброени в приложението, в качеството им на екстракционни разтворители за производството на храни или хранителни съставки, при спазване на условията за употреба и на максимално допустимите количества на остатъците, които са определени в приложението.
Държавите-членки не могат да забраняват, да ограничават или да възпрепятстват търговията с храни или хранителни съставки въз основа на съображения, отнасящи се до екстракционните разтворители или до техните остатъци, ако са спазени разпоредбите на настоящата директива.
2. Държавите-членки забраняват използването, под формата на екстракционни разтворители, на други вещества или продукти, различни от екстракционните разтворители, изброени в приложението, и не могат да разширяват условията за употреба и максимално допустимите количества на остатъците от екстракционните разредители извън определените рамки.
3. До приемането на разпоредби от Общността относно веществата, използвани за разреждане или разтваряне на ароматите, държавите-членки могат, на своите територии, да разрешат употребата, под формата на разтворители за екстракция на аромати от естествени ароматични материали, на веществата, използвани за разреждане или разтваряне на ароматите.
4. Разрешава се употребата под формата на екстракционни разтворители на вода, към която са добавени вещества за регулиране на киселинността или алкалността и други хранителни вещества, които притежават разтворителни свойства, за производството на храни и хранителни съставки.
5. До две години след приемането на настоящата директива Комисията, след консултации с Научния комитет по храните, ще преразгледа разпоредбите, отнасящи се до част I на приложението и изброените по-долу вещества, и ще предложи необходимите изменения в съответствие с процедурата, предвидена в член 100а от Договора:
Бутан-1-ол
Бутан-2-ол
Метил-пропан-1-ол
Метил-пропан-2-ол
Метил ацетат
Циклохексан
Дихлорометан
Хексан
Етилметилкетон
Изобутан
Диетил етер
Като част от измененията, Съветът ще реши дали остатъците от екстракционните разтворители, изброени в част III на приложението, да се отнасят до ароматите или до храните.
6. След консултации с Научния комитет по храните Комисията ще преразгледа условията за употреба на веществата, изброени в член 1, параграф 2, и ще внесе необходимите предложения в Съвета:
-
до три години след приемането на настоящата директива, за метанол, пропан-1-диол и пропан-2-диол;
-
до седем години след приемането на настоящата директива, за трихлоретилен.
Член 3
Държавите-членки предприемат всички необходими мерки, с оглед веществата и материалите, изброени в приложението като екстракционни разтворители, да отговарят на следните критерии за чистота:
а)
да не съдържат токсикологично опасно количество от какъвто и да е елемент или вещество;
б)
при условие че се спазват ограниченията, произтичащи от специфичните критерии за чистота, посочени в буква в), да не съдържат повече от 1мг/кг арсеник или повече от 1 мг/кг олово;
в)
да отговарят на специфичните критерии за чистота, изложени в член 4.
Член 4
В съответствие с процедурата, предвидена в член 6, ще се установят:
а)
методите за анализ, с които да се контролира спазването на общите и на специфичните критерии за чистота, упоменати в член 3;
б)
процедурата за взимане на проби и методите за качествен и количествен анализ на екстракционните разтворители, упоменати в приложението и използвани в храните и хранителните съставки;
в)
ако е необходимо, специфичните критерии за чистота на екстракционните разтворители, упоменати в приложението, и по-специално максимално допустимите количества на живак и на кадмий в екстракционните разтворители; тези критерии се приемат най-късно три години след приемането на настоящата директива.
Член 5
1. Ако дадена държава-членка, вследствие на нова информация или на преоценка на съществуващата информация след приемането на настоящата директива, има достатъчни основания да счита, че употребата в храни на някое от веществата, упоменати в приложението, или че съдържанието на една или повече съставки, които са упоменати в член 3 и се съдържат в тези вещества, може да застраши здравеопазването, дори и да съответстват на условията, упоменати в настоящата директива, то тази държава-членка може временно да преустанови или да ограничи приложението на съответните разпоредби на своята територия. Тя незабавно уведомява другите държави-членки и Комисията за това, като излага причините за решението си.
2. Комисията разглежда в най-кратки срокове доказателствата, представени от държавата-членка, и след консултации с Постоянния комитет по храните дава своето становище по този въпрос и взема необходимите мерки, които да заместят тези, посочени в параграф 1.
3. Ако Комисията реши, че е необходимо да се внесат изменения в настоящата директива, за да се предотвратят рисковете, упоменати в параграф 1, и за да се гарантира закрилата на здравеопазването, то тя прилага процедурата, предвидена в член 6, с цел да се приемат тези изменения. Всяка държава-членка, която е приела защитни мерки, може да ги прилага до влизането в сила на измененията на нейната територия.
Член 6
1. В случай, че се наложи прилагане на процедурата, предвидена в настоящия член, то Постоянният комитет по храните се сезира от своя председател.
2. Представителят на Комисията внася в Комитета проект за мерките, които следва да се предприемат. Комитетът дава становището си по проекта в рамките на срока, определен от председателя в зависимост от неотложността на разглеждания проблем. Становището се дава с мнозинството, предвидено в член 148, параграф 2 от Договора за приемането на решения от страна на Съвета, по предложение на Комисията. Гласуването на представителите на държавите-членки в Комитета се извършва съгласно разпоредбите на настоящия член. Председателят няма право на глас.
3.
а)
Комисията приема предвидените мерки, когато те съответстват на становището на Комитета.
б)
Когато предвидените мерки не съответстват на становището на Комитета или когато липсва такова становище, Комисията незабавно внася в Съвета предложение относно мерките, които следва да се предприемат. Съветът взема решение с квалифицирано мнозинство.
в)
Ако в срок от три месеца, считано от датата на сезирането му, Съветът не е приел мерки, то Комисията приема предложените вече мерки.
Член 7
1. Държавите-членки вземат всички необходими мерки, за да гарантират, че веществата, упоменати в приложението и предназначени за употреба под формата на екстракционни разтворители в храните, ще се продават само, ако следната лесно видима, ясно четлива и неизличима информация присъства на амбалажа, контейнерите или етикетите:
а)
търговско название, съгласно приложението;
б)
ясно обозначение, че качеството на материала е подходящо за употребата му за екстракция от храните или от техните хранителни съставки;
в)
обозначение, което да позволява идентифицирането на цялата партида;
г)
името или търговското название и адреса на производителя, или на опаковчика, или на даден продавач, установен в Общността;
д)
нетното количество, изразено в единици за маса;
е)
ако е необходимо, специфичните условия за съхраняване или за употреба.
2. Като изключение от параграф 1, информацията, изисквана по смисъла на букви в), г), д) и е), може да фигурира само в търговските документи, отнасящи се до количеството или до партидата, които ги придружават или са получени преди доставката.
3. Настоящият член не засяга по-точните или по-подробните разпоредби, приети от Общността, относно теглилките и мерките или относно класифицирането, амбалажа или етикетирането на опасни вещества или препарати.
4. Държавите-членки се въздържат от приемане на по-подробни изисквания от тези, упоменати в настоящия член, по отношение на начина, по който да се обозначават специфичните характеристики.
Въпреки това, те гарантират забраната за продажба на екстракционни разтворители на техните територии, ако специфичните характеристики, установени в настоящия член, не фигурират на леснодостъпен за потребителите език, освен ако не са предприети други мерки за информиране на потребителите. Тази разпоредба не забранява информацията да бъде изписана на няколко езика.
Член 8
1. Настоящата директива се прилага, също така, и по отношение на екстракционните разтворители, използвани или предназначени за употреба в производството на храни или хранителни съставки, внасяни в Общността.
2. Настоящата директива не се прилага нито по отношение на екстракционните разтворители, нито по отношение на храните, предназначени за износ извън Общността.
Член 9
Държавите-членки вземат мерките, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, до три години от нейното приемане, така че да разрешат от тази дата търговията и употребата на екстракционни разтворители, които са в съответствие с разпоредбите на настоящата директива, и да забранят търговията и употребата на екстракционни разтворители, които не съответстват на нейните разпоредби. Те незабавно информират Комисията за това.
Член 10
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 13 юни 1988 година.
DIRETTIVA DEL CONSIGLIO
del 13 giugno 1988
per il ravvicinamento delle legislazioni degli Stati membri riguardanti i solventi da estrazione impiegati nella preparazione dei prodotti alimentari e dei loro ingredienti
(88/344/CEE)
IL CONSIGLIO DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità economica europea, in particolare l'articolo 100 A,
vista la proposta della Commissione (1),
in cooperazione con il Parlamento europeo (2),
visto il parere del Comitato economico e sociale (3),
considerando che le differenze esistenti tra le legislazioni nazionali in materia di solventi da estrazione ostacolano la libera circolazione dei prodotti alimentari, che esse possono creare condizioni di concorrenza ineguali e che esse hanno così un'incidenza diretta sull'instaurazione o sul funzionamento del mercato comune;
considerando che è necessario ravvicinare dette legislazioni per conseguire la libera circolazione dei prodotti alimentari;
considerando che le legislazioni in merito ai solventi da estrazione destinati ad essere impiegati nei prodotti alimentari devono, in primo luogo, tener conto delle esigenze della tutela della salute umana, ma anche, entro i limiti necessari per la tutela della salute, delle esigenze economiche e tecniche;
considerando che un simile ravvicinamento deve comportare l'elaborazione di un elenco unico dei solventi da estrazione destinati alla preparazione dei prodotti alimentari o di altri ingredienti alimentari; che è anche opportuno fissare criteri generali di purezza;
considerando che l'impiego corretto di un solvente da estrazione dovrebbe provocare l'eliminazione della totalità o della gran parte dei residui di solventi contenuti nei prodotti alimentari o nei loro ingredienti;
considerando che in tali condizioni la presenza di residui o derivati nel prodotto finito del prodotto alimentare o dell'ingrediente può essere involontaria, ma tecnicamente inevitabile;
considerando che limitazioni specifiche, pur essendo in generale utili, non sono necessarie per le sostanze che sono indicate nell'allegato, parte I, e che sono ammesse per quanto riguarda la sicurezza del consumatore, se tali sostanze sono state correttamente impiegate;
considerando che occorre, per tener conto della tutela della salute pubblica, determinare le condizioni di impiego di altri solventi da estrazione indicati nell'allegato, parte II e parte III, nonché dei residui autorizzati nei prodotti alimentari e nei loro ingredienti;
considerando che in attesa dell'adozione delle norme comunitarie sugli aromi, non sarebbe opportuno impedire che gli Stati membri autorizzino, quali solventi da estrazione per certi aromi, talune sostanze impiegate per diluire e sciogliere tali materiali;
considerando che le disposizioni relative a taluni solventi da estrazione dovrebbero essere rivedute alla fine di un certo periodo di tempo, in funzione dei risultati della ricerca scientifica e tecnica attualmente in corso a proposito dell'accettabilità di tali solventi e delle loro condizioni d'impiego;
considerando che occorre definire criteri specifici di purezza per i solventi da estrazione, nonché metodi di analisi e di campionatura dei solventi da estrazione che si trovano nei e sui prodotti alimentari;
considerando che se si dovesse ritenere che, alla luce delle nuove informazioni, l'impiego di un solvente da estrazione previsto nella presente direttiva costituisce un rischio per la salute, gli Stati membri dovrebbero poter sospenderne o limitarne l'impiego ovvero ridurre le quantità previste in attesa di una decisione a livello comunitario;
considerando che le definizione dei metodi di campionatura e di analisi che permettono di verificare le sostanze elencate nell'allegato e il loro grado di purezza costituiscono misure tecniche d'appplicazione; che, per semplificare e snellire la loro adozione e facilitarne, l'applicazione è opportuno assicurare una stretta collaborazione tra gli Stati membri e la Commissione in sede di comitato permanente per i prodotti alimentari istituito con la decisione 69/414/CEE (1),
HA ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
Articolo 1
1. La presente direttiva si applica ai solventi da estrazione impiegati o destinati ad essere impiegati nella preparazione dei prodotti alimentari o dei loro ingredienti.
La presente direttiva non si applica ai solventi da estrazione impiegati per la produzione di additivi alimentari, di vitamine e di altri additivi nutritivi, a meno che tali additivi alimentari, vitamine e altri additivi nutritivi figurino in uno degli elenchi dell'allegato.
Tuttavia gli Stati membri si accertano che l'uso di additivi alimentari, di vitamine e di altri additivi nutritivi non comporti nei prodotti alimentari residui di solventi da estrazione in proporzione pericolose per la salute umana.
2. La presente direttiva non pregiudica le legislazioni degli Stati membri relative all'impiego del metanolo, del propanolo-1 e del propanolo-2 e del tricloroetilene come solventi da estrazione nella fabbricazione dei prodotti alimentari o dei loro ingredienti.
3. Ai fini della presente direttiva si intende per:
a) « solvente », qualsiasi sostanza atta a dissolvere un prodotto alimentare o qualsiasi componente di un prodotto alimentare, compresi gli agenti contaminanti presenti nel o sul prodotto alimentare;
b) « solvente da estrazione », un solvente impiegato nel corso di un procedimento di estrazione durante la lavorazione di materie prime o di prodotti alimentari, di componenti o di ingredienti di questi prodotti, il quale è rimosso, ma può condurre alla presenza, non intenzionale ma inevitabile tecnicamente, di residui o di derivati nel prodotto alimentare o nell'ingrediente.
Articolo 2
1. Gli Stati membri autorizzano l'impiego, quali solventi da estrazione nella fabbricazione di prodotti alimentari dei loro ingredienti, delle sostanze e materie enumerate all'allegato, alle condizioni d'impiego e nel rispetto delle quantità massime di residui, che vi sono eventualmente precisate.
Gli Stati membri non possono proibire, limitare od ostacolare l'immissione sul mercato dei prodotti alimentari o dei loro ingredienti per motivi attinenti ai solventi da estrazione impiegati o ai loro residui se questi soddisfano le disposizioni della presente direttiva.
2. Gli Stati membri vietano l'impiego, quali solventi da estrazione, di sostanze e di materie diverse dai solventi da estrazione enumerati nell'allegato e non possono estendere queste condizioni d'impiego e le quantità massime di residui ammissibili oltre quanto ivi stabilito.
3. In attesa dell'adozione delle disposizioni comunitarie sulle sostanze usate per diluire o sciogliere gli aromi, gli Stati membri possono ammettere, nel loro territorio, l'impiego di sostanze utilizzate per diluire o sciogliere gli aromi, quali solventi da estrazione di aromi provenienti da materie prime che servono per produrre aromatizzanti.
4. L'acqua, con l'eventuale aggiunta di sostanze che ne modificano l'acidità o l'alcalinità, e le altre sostanze alimentari che posseggono proprietà solventi sono autorizzate quali solventi da estrazione nella fabbricazione dei prodotti alimentari o dei loro ingredienti.
5. Entro un termine di due anni dall'adozione della presente direttiva la Commissione, previa consultazione del comitato scientifico per l'alimentazione umana, riesamina le disposizioni relative alla parte I dell'allegato ed alle sostanze indicate in appresso e ne propone, se necessario, la modifica secondo la procedura prevista all'articolo 100 A del trattato:
Butan-1-olo
Butan-2-olo
1-Metile-propan-2-olo
2-Metile-propan-2-olo
Acetato di metile
Cicloesano
Diclorometano
Esano
Etilmetilchetone
Isobutano
Etere dietile
Nell'ambito di questa modifica, il Consiglio decide se sia opportuno riferire i residui dei solventi da estrazione enumerati nell'allegato, parte III agli aromi anziché ai prodotti alimentari.
6. la Commissione, previa consultazione del comitato scientifico per l'alimentazione umana, riesamina la situazione di cui all'articolo 1, paragrafo 2 e presenta al Consiglio le opportune proposte:
- tre anni dopo l'adozione della presente direttiva, per quanto riguarda il metanolo, il propanolo-1 e il propanolo-2;
- sette anni dopo l'adozione della presente direttiva, per quanto riguarda il tricloroetilene.
Articolo 3
Gli Stati membri prendono tutte le misure necessarie per far sì che le sostanze e le materie elencate come solventi da estrazione nell'allegato rispondano ai seguenti criteri di purezza:
a) non devono contenere un quantitativo tossicologicamente pericoloso di qualsiasi elemento o sostanza;
b) salvo deroghe eventualmente previste nei criteri specifici di purezza previsti alla lettera c), non devono contenere oltre 1 mg/kg di arsenico o oltre 1 mg/kg di piombo;
c) devono soddisfare i criteri specifici di purezza determinati conformemente all'articolo 4.
Articolo 4
Sono determinati secondo la procedura prevista all'articolo 6:
a) i metodi di analisi necessari al controllo del rispetto dei criteri generali e specifici di purezza menzionati all'articolo 3;
b) la procedura per il prelievo di campioni ed i metodi di analisi qualitativa e quantitativa dei solventi da estrazione enumerati nell'allegato ed impiegati nei prodotti alimentari o negli ingredienti;
c) all'occorrenza i criteri specifici di purezza per i solventi da estrazione enumerati nell'allegato, ed in particolare le quantità massime permesse di mercurio e cadmio nei solventi da estrazione; questi criteri sono adottati entro un termine di tre anni a decorrere dalla data di adozione della presente direttiva.
Articolo 5
1. Se uno Stato membro, a seguito di informazioni nuove o di un riesame di informazioni esistenti effettuato dopo l'adozione della presente direttiva, ha motivi precisi per stabilire che l'impiego, nei prodotti alimentari, di una sostanza enumerata nell'allegato oppure che la presenza in queste sostanze di una o più componenti di cui all'articolo 4 è suscettibile di nuocere alla salute umana, pur essendo conforme alle disposizioni della presente direttiva, esso può sospendere o limitare temporaneamente nel proprio territorio l'applicazione delle disposizioni in questione. Esso ne informa immediatamente gli altri Stati membri e la Commissione e precisa i motivi della propria decisione.
2. La Commissione, esamina immediatamente i motivi addotti dallo Stato membro in questione, procede a consultazioni in sede di comitato permanente per i prodotti alimentari, emette in seguito il proprio parere e prende gli opportuni provvedimenti che possono sostituire quelli di cui al paragrafo 1.
3. Se la Commissione ritiene necessario modificare la presente direttiva per risolvere le difficoltà di cui al paragrafo 1 e per garantire la tutela della salute umana, essa avvia la procedura prevista all'articolo 6 per adottare le suddette modifiche. In questo caso lo Stato membro che ha adottato le misure di salvaguardia può applicarle fino al momento dell'entrata in vigore delle suddette modifiche nel proprio territorio.
Articolo 6
1. Qualora si ricorra alla procedura definita nel presente articolo, il comitato permanente per i prodotti alimentari viene investito della questione dal proprio presidente.
2. Il rappresentante della Commissione presenta al comitato un progetto delle misure da prendere. Il comitato formula il proprio parere in merito a tale progetto entro un termine che il presidente può stabilire in relazione all'urgenza del problema. Il parere è formulato alla maggiornaza prevista all'articolo 148, paragrafo 2 del trattato per l'adozione delle decisioni che il Consiglio deve prendere su proposta della Commissione. Nelle votazioni in seno al comitato, ai voti dei rappresentanti degli Stati membri è attribuita la ponderazione definita all'articolo precitato. Il presidente non partecipa al voto.
3. a) La Commissione adotta le misure progettate quando esse sono conformi al parere del comitato.
b) Quando le misure progettate non sono conformi al parere del comitato, o in mancanza di parere, la Commissione sottopone immediatamente al Consiglio una proposta relativa alle misure da prendere. Il Consiglio delibera a maggioranza qualificata.
c) Se alla scadenza del termine di tre mesi a decorrere dalla data in cui è stato adito, il Consiglio non ha adottato misure, la Commissione adotta le misure proposte.
Articolo 7
1. Gli Stati membri prendono tutti i provvedimenti necessari per garantire che le sostanze enumerate nell'allegato e destinate ad essere usate nei prodotti alimentari come solventi da estrazione per uso alimentare siano immesse sul mercato soltanto se sull'imballaggio, recipiente o etichettatura figurano le seguenti indicazioni scritte in modo da essere facilmente visibili, chiaramente leggibili e indelebili:
a) la denominazione di vendita indicata conformemente all'allegato;
b) una menzione chiara che indica che la sostanza è di qualità adatta ad essere impiegata per l'estrazione di prodotti alimentari o dei loro ingredienti;
c) una menzione che consenta di identificare la partita;
d) il nome o la ragione sociale e l'indirizzo del fabbricante o dell'imballatore o di un venditore del prodotto stabilito all'interno della Comunità; e) il quantitativo netto nominale espresso in unità di volume;
f) se del caso, le condizioni particolari di conservazione o di impiego.
2. In deroga al paragrafo 1 le menzioni indicate alle lettere c), d), e) e f) dello stesso paragrafo possono figurare soltanto sui documenti commerciali relativi alla partita, i quali devono accompagnare o precedere la spedizione.
3. Il presente articolo lascia impregiudicate le disposizioni comunitarie più precise o più ampie in materia di pesi e misure o concernenti la classificazione, nonché il condizionamento e l'etichettatura delle sostanze e delle preparazioni pericolose.
4. Gli Stati membri si astengono dal fissare requisiti più dettagliati di quelli contenuti nel presente articolo in ordine alle modalità di indicazione delle menzioni previste.
Gli Stati membri garantiscono tuttavia che la vendita di solventi da estrazione nel proprio territorio sia vietata se le menzioni previste dal presente articolo non appaiono in un linguaggio facilmente compreso dagli acquirenti, a meno che l'informazione dell'acquirente non venga altrimenti garantita. La presente disposizione non impedisce che dette menzioni siano fornite in varie lingue.
Articolo 8
1. La presente direttiva si applica anche ai solventi da estrazione impiegati o destinati ad essere impiegati nella preparazioni dei prodotti alimentari o ingredienti alimentari importati nella Comunità.
2. La presente direttiva non si applica né ai solventi da estrazione, né ai prodotti alimentari destinati all'esportazione fuori della Comunità.
Articolo 9
Gli Stati membri prendono le misure necessarie per conformarsi alla presente direttiva entro un termine di tre anni dall'adozione della presente direttiva, in modo da autorizzare a partire da questa data l'imissione sul mercato e l'impiego dei solventi da estrazione che si conformano alla presente direttiva, e proibiscono l'immissione sul mercato e l'impiego dei solventi da estrazione che non vi si conformano. Essi ne informano immediatamente la Commissione.
Articolo 10
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Lussemburgo, addì 13 giugno 1988.