31994L0046
L 268/15
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 94/46/ЕО НА КОМИСИЯТА
от 13 октомври 1994 година
за изменение на Директива 88/301/ЕИО и Директива 90/388/ЕИО, по-специално що се отнася до спътниковите комуникации
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 90, параграф 3 от него,
като има предвид, че:
(1)
Зелената книга относно общ подход в областта на спътниковите комуникации в Европейската общност, приет от Комисията през месец ноември 1990 г., представи основните промени в законодателството, необходими за пълното използване на възможностите на това средство за комуникации. Тази Зелена книга за спътниковите комуникации налага, inter alia, пълна либерализация на секторите на спътникови услуги и оборудване, включително прекратяването на всякакви изключителни и специални права в тази област, подлежащи на лицензионни процедури, както и свободен (неограничен) капацитет на космическия сегмент.
(2)
Резолюцията на Съвета от 19 декември 1991 г. относно развитието на общия пазар за спътникови комуникационни услуги и оборудване (1) даде обща подкрепа на позициите, изложени в Зелената книга на Комисията за спътниковите комуникации и отчете като основни цели хармонизирането и либерализирането на пазара за подходящи спътникови наземни станции включително в случаите когато е възможно прекратяването на изключителни или специални права в тази област при спазването на необходимите условия за съответствие с основните изисквания.
(3)
Европейският парламент, в своя резолюция относно развитието на общия пазар за спътникови комуникационни услуги и оборудване (2), призовава Комисията да гласува необходимото законодателство за създаването на среда, която да позволи премахването на съществуващите ограничения и насърчи развитието на нови дейности в областта на спътниковите комуникации, като се подчертава необходимостта от хармонизиране и либерализиране на спътниковите услуги и оборудване.
(4)
Няколко държави-членки са отворили определени спътникови комуникационни услуги за конкуренция и са въвели лицензионни схеми. Въпреки това издаването на лицензии в някои държави-членки не следва обективни, пропорционални и недискриминационни критерии, или, в случая с оператори, конкуриращи се с далекосъобщителни организации, включва технически ограничения като забрана за свързване на техните съоръжения към комутируема мрежа, експлоатирана от далекосъобщителната организация. Други държави-членки удължават валидността на изключителните права, издадени на националните публични предприятия.
(5)
Директива 88/301/ЕИО на Комисията от 16 май 1988 г. относно конкуренцията на пазара за далекосъобщително терминално оборудване (3), изменена със Споразумението за Европейското икономическо пространство, предвижда прекратяването на специални или изключителни права за внасяне, продажба, свързване към мрежата, пускане в експлоатация и поддържане на далекосъобщително терминално оборудване. Тя не включва всички видове оборудване за спътникови наземни станции.
(6)
В своето решение по Дело C-202/88, Франция срещу Комисията (4) Съдът на Европейските общности подкрепи Директива 88/301/ЕИО. Въпреки това, що се отнася до специалните права, директивата беше обявена за невалидна на основание факта, че нито разпоредбите на директивата, нито преамбюла към нея уточняват какъв точно тип права са включени реално, както и доколко съществуването на тези права е в разрез с различните разпоредби на Договора. Що се отнася до внасянето, продажбата, свързването към мрежата, пускането в експлоатация и поддържането на далекосъобщителна техника, специалните права са на практика права, дадени от държава-членка на ограничен брой предприятия, чрез някакъв законодателен, регулаторен или административен механизъм, който в границите на даден географски район:
-
ограничава до две или повече бройката на тези предприятия в разрез с обективни, пропорционални и недискриминационни критерии, или
-
определя предварително, в разрез с тези критерии, няколко конкуриращи се предприятия, или
-
дава на дадено предприятие или предприятия, в разрез с тези критерии, законни или регулаторни предимства, които имат съществено влияние върху възможностите на друго предприятие да участва в гореупоменатите дейности в същия географски район при равни други условия.
Тази дефиниция не влиза в противоречие с прилагането на член 92 от Договора за ЕО.
(7)
Съществуването на изключителни права има ефекта на ограничаване на свободното движение на такова оборудване, както по отношение на внасянето и търговията с далекосъобщителна техника (включително спътниково оборудване), тъй като някои продукти не се предлагат на пазара, така и по отношение на свързването към мрежата, пускането в експлоатация и поддържането на съоръженията, тъй като отчитайки особеностите на пазара, и по-специално разнообразието и техническото естество на продуктите, даден монополист няма стимул да доставя услуги във връзка с продукти, които не е предлагал на пазара или внасял, или да съобразява цените с направените разходи, тъй като не съществува опасност от конкуренция от страна на нови участници на пазара. Като се има предвид, че повечето пазари за оборудване предлагат по принцип голямо разнообразие от далекосъобщителна техника, както и вероятното развитие на пазарите, където броят на производителите все още е ограничен, всяко специално право, което пряко или косвено (например липсата на явна и недискриминационна процедура за даване на разрешения) ограничава броя на предприятията, получили лицензия за внасяне, продажба, свързване към мрежата, пускане в експлоатация и поддържане на такава техника, може да има същия ефект като даването на изключителни права.
Такива изключителни или специални права представляват мерки, имащи ефект, равностоен на количествени ограничения, несъвместими с член 30 от Договора за ЕО. Спецификата на спътникови наземни станции или на пазара за тяхната търговия или поддръжка с нищо не оправдава по-различното им третиране от законодателството в сравнение с друго далекосъобщително терминално оборудване. Следователно трябва да се прекратят всички съществуващи изключителни права за внос, продажба, свързване към мрежата, пускане в експлоатация и поддържане на оборудване за спътникови наземни станции, както и правата, имащи подобни ефекти, т.е. всички специални права, освен тези, даващи законни или регулаторни предимства на едно или повече предприятия и влияещи единствено върху възможностите на други предприятия да участват в гореупоменатите дейности в същия географски район при равни други условия.
(8)
Оборудването за спътникови наземни станции удовлетворява основните изисквания, хармонизирани от Директива 93/97/ЕИО на Съвета (5), отнасящи се специално до ефективното използване на честоти. Наблюдението и контрола върху приложението на тези основни изисквания ще стане възможно отчасти чрез лицензите, дадени за предоставянето на съответните услуги. Уеднаквяването на основните изисквания ще се постигне главно чрез приемането на общи технически правила и хармонизиране на условията във връзка с лицензиите. Дори и в случаите, когато тези условия не са хармонизирани, държавите-членки ще трябва да адаптират своите правила. И в единия, и в другия случай държавите-членки трябва да гарантират, че прилагането на тези правила не създава бариери пред търговията с тези продукти.
(9)
Прекратяването на специалните и изключителни права, отнасящи се до свързването на оборудването за спътникови наземни станции към мрежата, налага необходимостта от признаване на правото за свързване на тези съоръжения към комутируемите мрежи, експлоатирани от далекосъобщителните предприятия, така че лицензираните оператори да могат да предлагат своите услуги на потребителите.
(10)
Директива 90/388/ЕИО на Комисията от 28 юни 1990 г. относно конкуренцията на пазарите за далекосъобщителни услуги (6), изменена със Споразумението за ЕИП, предвижда премахването на специалните и изключителни права, дадени от държавите-членки по отношение на далекосъобщителните услуги. Въпреки това директивата изключва спътниковите далекосъобщителни услуги от това приложно поле.
(11)
В решения по Съвместни дела C-271/90, С-281/90 и С-289/90, Испания срещу Комисията (7) Съдът на Европейските общности подкрепи настоящата директива на Комисията на 17 ноември 1992 г. Въпреки това, що се отнася до специалните права, директивата беше обявена за невалидна от Съда на Европейски общности на основание факта, че нито разпоредбите на директивата, нито преамбюла към нея уточняват какъв точно тип права са включени реално, както и доколко съществуването на тези права е в разрез с различните разпоредби на Договора. Следователно тези права трябва да бъдат дефинирани в настоящата директива. Що се отнася до далекосъобщителните услуги, специалните права са на практика права, дадени от държава-членка на ограничен брой предприятия чрез някакъв законодателен, регулаторен или административен механизъм, който в границите на даден географски район:
-
ограничава до две или повече, в разрез с обективни, пропорционални и недискриминационни критерии, броя на такива предприятия, които са лицензирани да доставят такива услуги, или
-
определя предварително, в разрез с тези критерии, няколко конкуриращи се предприятия, като предприятия, лицензирани да доставят такива услуги, или
-
дава на дадено предприятие или предприятия, в разрез с тези критерии, законни или регулаторни предимства, които имат съществено влияние върху възможностите на други предприятия да доставят същите далекосъобщителни услуги в същия географски район при равни други условия.
Тази дефиниция не влиза в противоречие с прилагането на член 92 от Договора за ЕО. В сферата на далекосъобщителните услуги такива специални законни или регулаторни предимства могат да включват, наред с друго, правото да се извършват принудителни покупки от общ интерес, дерогации от правото относно градоустройствения план или възможността да се получава лицензия без преминаване през общоприетата процедура.
(12)
В случаите, когато броят на предприятията, на които е разрешено да доставят спътникови далекосъобщителни услуги, е ограничен от държавата-членка чрез специални права и следователно чрез изключителни права, те съставляват ограничения, които биха се оказали несъвместими с член 59 от Договора в случаите, когато не са оправдани от основни изисквания, тъй като тези права не позволяват на други предприятия да доставят (или получават) услугите, доставяни на или получавани от други държави-членки. В случая с услугите, предлагани по спътниковите далекосъобщителни мрежи, такива съществени изисквания биха били ефективното използване на честотния спектър и избягването на вредните радиосмущения между спътниковите далекосъобщителни системи и други космически или наземни технически системи. Следователно, при положение че оборудването, използвано за предлагане на услугите, удовлетворява основните изисквания, приложими към спътниковите комуникации, отделно законово третиране на последното не е оправдано. От друга страна, специални права, даващи единствено специални законови или регулаторни предимства, по принцип не пречат на участието на други предприятия на пазара. Съвместимостта на тези права с Договора за ЕО следва да бъде преценявана за всеки отделен случай, като се взема предвид тяхното въздействие върху ефективната свобода на други образувания да доставят същата далекосъобщителна услуга и евентуалната обоснованост на тази дейност.
(13)
Изключителните права, съществуващи понастоящем в областта на спътниковите комуникации, са били предоставени на организации, които вече са имали господстващо положение в създаването на наземни далекосъобщителни мрежи, или на едно от техните дъщерни дружества. Такива права имат ефекта на продължаване на господстващото положение на тези организации и съответно на укрепване на това положение. Следователно изключителните права, дадени в областта спътниковите комуникации, са несъвместими с член 90 от Договора за ЕО във връзка с член 86.
(14)
Тези изключителни права, ограничаващи достъпа до пазара, имат също и ефекта на ограничаване или създаване на пречки за ползване на спътниковите комуникации, които евентуално се предлагат, в ущърб на потребителите, забавяйки по този начин техническия напредък в тази област. Поради факта, че инвестиционните им решения вероятно се основават на изключителни им права, съответните предприятия често вземат решения за даване на приоритет на наземни технологии, докато нови участници биха експлоатирали спътникова технология. Далекосъобщителните предприятия винаги са предпочитали да изграждат наземни оптични кабелни линии, а спътниковите комуникации се използват главно като техническо решение, до което се прибягва единствено в случаите когато разходите за наземните алтернативи са твърде високи, или за разпръскване на данни и/или телевизионни сигнали, а не като допълнителна технология със свое отделно място в областта на предаването на сигнали. Следователно изключителните права означават ограничаване на възможностите за развитие на спътниковите комуникации, което е несъвместимо с член 90 от Договора във връзка с член 86.
(15)
Въпреки това, що се отнася до спътниковите услуги, процедурите за лицензиране и деклариране са оправдани, тъй като гарантират съответствие с основни изисквания, отговарящи на принципа на пропорционалността. Лицензирането не е оправдано, когато една обикновена процедура за деклариране на съответствие би била достатъчна за постигането на поставената цел. Например при доставката на спътникова услуга, която включва единствено ползването на зависима наземна станция, работеща във VSAT система, в държава-членка, последната не трябва да изисква нищо повече от една процедура за деклариране на съответствие.
(16)
Член 90, параграф 6 от Договора предвижда изключение от предвиденото в член 86 в случаите, когато прилагането на последния би възпрепятствало, де юре или де факто, изпълнението на специфичните задачи, поставени на далекосъобщителните предприятия. Съгласно тази разпоредба Директива 90/388/ЕИО разрешава ползването на изключителни права за един преходен период по отношение на гласовата телефония.
Терминът „гласова телефония“ е дефиниран в член 1 от Директива 90/388/ЕИО като предоставяне на търговска услуга за населението, включваща пряко пренасяне и комутация на реч в реално време между крайни точки на обществена комутируема мрежа, позволяваща на потребителя да използва оборудване, свързано с такава крайна точка, чрез което той комуникира с друга крайна точка. В случаите когато прякото пренасяне и комутация на реч става чрез мрежи от спътникови наземни станции, такава търговска услуга за населението може по принцип да се достави само при положение че мрежата от спътникови наземни станции е свързана към обществената комутируема мрежа.
По отношение на всякакви други услуги, освен гласова телефония, никакво специално третиране съгласно член 90, параграф 2 не е оправдано, особено с оглед на незначителния принос на тези услуги към оборота на далекосъобщителните предприятия.
(17)
Предоставянето на услуги за пренасяне на радио- и телевизионни програми по спътниковата мрежа като далекосъобщителна услуга е предмет на настоящата директива и съответно на нейните разпоредби. Независимо от прекратяването на някои специални и изключителни права по отношение на приемащи спътникови наземни станции, които не са свързани към обществената мрежа на съответната държава-членка, както и прекратяването на специални и изключителни права по отношение на спътникови услуги, доставяни на обществени или частни радио- и телевизионни предприятия, съдържанието на спътникови услуги за радио- и телевизионно разпространение, доставяни на обществени или частни радио- и телевизионни предприятия, а също и съдържанието на услугите за радио- и телевизионно разпространение, доставяни на обществени предприятия чрез честотни ленти, дефинирани в радиорегламентите за спътникови услуги за радио- и телевизионно разпространение (СУРТР) и фиксирани спътникови услуги (ФСУ) ще продължава да бъде предмет на специални правила, приети от държавите-членки в съответствие с законодателството на Общността, и следователно не е предмет на настоящата директива.
(18)
Настоящата директива не изключва приемането на мерки в съответствие с законодателството на Общността и съществуващите международни задължения с цел да се гарантира, че националните предприятия от държавите-членки се третират еднакво в трети страни.
(19)
Предлагането от спътникови оператори на капацитет на космическия сегмент от национални, частни или международни спътникови системи на лицензирани оператори на мрежи от спътникови наземни станции е все още, в някои държави-членки, предмет на регулаторни ограничения, различни от ограниченията, които са съвместими с мерките за координиране на честотите и местоположението, задължителни по силата на международните ангажименти на държавите-членки. Тези допълнителни ограничения са в разрез с член 59, който гласи, че тези спътникови оператори трябва да имат пълна свобода на предоставяне на своите услуги в цялата Общност, след като вече са лицензирани в една от държавите-членки.
(20)
Тестове за установяване дали спътниковите наземни станции на лицензирани оператори (без националните оператори) отговарят на спецификациите за технически и експлоатационен достъп до междуправителствени спътникови системи, се извършват в повечето държави-членки от националния орган, подписал Договора, на държавата, на чиято територия се експлоатира станцията. Следователно тези оценки за съответствие се извършват от доставчици на услуги, които са конкуренти.
Това не е съвместимо с разпоредбите на Договора, по-специално с член 3, буква ж) и член 90 във връзка с член 86. Следователно държавите-членки трябва да гарантират, че тези оценки за съответствие се извършват директно между съответния оператор на мрежата от спътникови наземни станции и самата междуправителствена организация, под надзора единствено на регулаторните органи.
(21)
По-голяма част от капацитета на космическия сегмент се предлага от международни организации за спътникови комуникации. Таксите за използване на такъв капацитет са все още високи в много държави-членки, тъй като той може да бъде придобит само от националния орган, подписал Договора, от съответната страна. Такова изключително право, разрешено от някои държави-членки, води до разделянето на общия пазар в ущърб на потребителите, нуждаещи се от капацитет. В своята резолюция от 19 декември 1991 г. Съветът призова съответно държавите-членки да увеличат достъпа до космическия сегмент на междуправителствените организации. Що се отнася до изграждането и ползването на отделни системи, рестриктивни мерки, въведени по силата на международни конвенции, подписани от държавите-членки, биха имали също ефект, несъвместим със законодателството на Общността, ограничавайки доставките за сметка на потребителя по смисъла на член 86, буква б). В международните организации за спътникови комуникации понастоящем се извършва преразглеждане на разпоредбите на съответните законови документи, inter alia, и във връзка с увеличения достъп, както и изграждането и ползването на отделни системи. За да се даде възможност на Комисията да изпълнява надзорната си функция, възложена ѝ от Договора за ЕО, трябва да се създадат такива законови инструменти, които да подпомогнат държавите-членки в основното им задължение да си сътрудничат, което е залегнало в член 5, първи параграф във връзка с член 234, параграф 2 от Договора.
(22)
При оценка на мерките, предвидени в настоящата директива, Комисията, в контекста на постигането на основните цели на Договора, посочени в член 2 от него, включително и укрепването на икономическите и социални връзки в Общността, цитирано в член 130, буква а), ще вземе предвид положението в държавите-членки, в които наземните далекосъобщителни мрежи не са достатъчно изградени, което би оправдало по-късното въвеждане на спътникови далекосъобщителни услуги и, в необходимата степен, отлагане на срока за пълно прилагане на разпоредбите на настоящата директива до 1 януари 1996 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Директива 88/301/ЕИО се изменя, както следва:
1.
Член 1 се изменя, както следва:
а)
последното изречение от първото тире се заменя със следното:
„Терминално оборудване означава също и оборудване за спътникови наземни станции.“
б)
След второ тире се добавят следните тирета:
-
„„специални права“ означава права, дадени от държава-членка на ограничен брой предприятия, чрез някакъв законодателен, регулаторен или административен акт, който, в границите на даден географски район,
-
ограничава до две или повече броя на тези предприятия, в разрез с обективни, пропорционални и недискриминационни критерии, или
-
определя предварително, в разрез с тези критерии, няколко конкуриращи се предприятия, или
-
дава на дадено предприятие или предприятия, в разрез с тези критерии, законни или регулаторни предимства, които имат съществено влияние върху възможностите на други предприятия да внасят, продават, свързват, въвеждат в експлоатация и/или поддържат далекосъобщително терминално оборудване в същия географски район при равни други условия.
-
„оборудване за спътникови наземни станции“ означава оборудване, което може да се използва само за предаване или за предаване и приемане („предаване/приемане“), или само за приемане („само приемане“) на радиокомуникационни сигнали посредством спътници или други космически системи“
2.
Първият параграф от член 2 се заменя от следния текст:
„Държави-членки, които са дали специални или изключителни права, гарантират, че всички изключителни права са прекратени, както и тези специални права, които:
а)
ограничават до две или повече бройката на предприятия по смисъла на член 1, в разрез с обективни, пропорционални и недискриминационни критерии, или
б)
определят предварително, в разрез с тези критерии, няколко конкуриращи се предприятия по смисъла на член 1.“
3.
Първото тире от член 3 се заменя със следния текст:
-
„в случая на оборудване за спътникови наземни станции не се разрешава такова оборудване да се свързва към обществената далекосъобщителна мрежа и/или да се пуска в експлоатация, ако не удовлетворява съответните общи технически норми, приети съгласно Директива 93/97/ЕИО на Съвета (8) или, при липса на такива, основните изисквания, посочени в член 4 от посочената директива. При липса на общи технически правила за хармонизирани регулаторни условия национални правила, съответстващи на тези основни изисквания, се изпращат на Комисията съгласно Директива 83/189/ЕИО, когато това се изисква съгласно посочената директива;
-
в случая с друго терминално оборудване не се разрешава такова оборудване да се свързва към обществената далекосъобщителна мрежа, ако не удовлетворява съответните общи технически норми, приети съгласно Директива 91/26/ЕИО на Съвета (9), или, при липса на такива, основните изисквания, посочени в член 4 от посочената директива.
Член 2
Директива 90/388/ЕИО се изменя, както следва:
1.
Член 1 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се изменя, както следва:
i)
второто тире се заменя със следното:
-
„„изключителни права“ означава права, които се предоставят от държава-членка на едно предприятие чрез някакъв законодателен, регулаторен или административен акт, който запазва правото за предоставяне на далекосъобщителни услуги или извършването на дейности в границите на даден географски район.“;
ii)
следното се добавя като трето тире:
-
„„специални права“ означава права, които се дават от държава-членка на ограничен брой предприятия чрез някакъв законодателен, регулаторен или административен акт, който в границите на даден географски район,
-
ограничава до две или повече броя на тези предприятия, лицензирани да предоставят услуга или извършват дейност в разрез с обективни, пропорционални и недискриминационни критерии, или
-
определя предварително, в разрез с тези критерии, няколко конкуриращи се предприятия като лицензирани за предоставят услуга или извършват дейност, или
-
дава на дадено предприятие или предприятия, в разрез с тези критерии, законни или регулаторни предимства, които имат съществено влияние върху възможностите на други предприятия да предоставя същата далекосъобщителна услуга или да извършва същата дейност в същия географски район, при равни други условия.“;
iii)
четвъртото тире се заменя със следното:
-
„„далекосъобщителни услуги“ означава услуги, чието предоставяне се състои изцяло или отчасти от предаване и маршрутизация на сигнали по обществената далекосъобщителна мрежа посредством далекосъобщителни процеси, с изключение на радио- и телевизионното разпространение за обществото и спътниковите услуги.“;
iv)
след четвъртото тире се добавят следните тирета:
-
„„мрежа от спътникови наземни станции“ означава конфигурация от две или повече наземни станции, които работят съвместно посредством спътник;
-
„услуги по спътниковата мрежа“ означава изграждането и експлоатацията на мрежи от спътникови наземни станции; тези услуги се състоят, като минимум, от изграждането, чрез спътникови наземни станции, на радиокомуникации към космически сегмент („покачващи се връзки“) и в изграждането на радиокомуникации между космически сегмент и спътникови наземни станции („понижаващи се връзки“);
-
„спътникови комуникационни услуги“ означава услуги, чието доставяне се извършва, изцяло или отчасти, посредством услуги по спътниковата мрежа;
-
„спътникови услуги“ означава доставката на спътникови комуникационни услуги и/или услуги по спътниковата мрежа;“;
v)
второто изречение от шестото тире се заменя със следния текст:
„Тези причини са надеждност при експлоатацията на мрежите, поддържане целостта на мрежите и, в случаите, когато това е оправдано, интероперативност на услугите, защита на данните, а в случая с услугите по спътниковата мрежа, ефективното използване на честотния спектър и избягването на вредната интерференция между спътниковите далекосъобщителни системи и други космически или наземни технически системи.“;
б)
параграф 2 се заменя със следното:
„2.
Настоящата директива не се отнася до телексни услуги или наземни мобилни радиокомуникации.“
2.
Член 2 се изменя, както следва:
а)
първият параграф се заменя със следното:
„Без да се засяга член 1, параграф 2, държавите-членки отменят всички мерки, които дават:
а)
изключителни права за доставката на далекосъобщителни услуги, освен гласова телефония, и
б)
специални права, които ограничават до две или повече броя на предприятията, на които е разрешено да доставят тези далекосъобщителни услуги, в разрез с обективни, пропорционални и недискриминационни критерии, или
в)
специални права, които определят предварително, в разрез с тези критерии, няколко конкуриращи се предприятия да предоставят такива далекосъобщителни услуги.
Те предприемат мерки, необходими да гарантират, че всеки един оператор има право да доставя всякакви далекосъобщителни услуги, с изключение на гласова телефония.“;
б)
добавят се следните параграфи:
„Държавите-членки оповестяват критериите, въз основа на които се дават лицензии, заедно с условията, придружаващи тези лицензии, и процедурите за деклариране на експлоатация на предавателни наземни станции.
Държавите-членки продължават да информират Комисията за всякакви планове за въвеждане на нови лицензионни процедури или промяна на съществуващи такива.“
3.
Член 6 се изменя, както следва:
а)
след втория параграф се добавят следните параграфи:
„Държавите-членки гарантират, че всякакви такси, с които доставчиците на услуги се облагат като част от лицензионните процедури, се базират на обективни, прозрачни и недискриминационни критерии.
Таксите, критериите, на които са базирани, и всякакви промени в тази връзка, се публикуват по подходящ и достатъчно подробен начин, така че да се предостави лесен достъп до тази информация.
Държавите-членки нотифицират Комисията, не по-късно от 9 месеца след публикуването на настоящата директивата, а впоследствие, когато възникнат промени, за начинът по който информацията е направена достъпна. Комисията публикува редовно позовавания на такива нотификации.“;
б)
добавя се следния параграф:
„Държавите-членки гарантират, че всякаква регулаторна забрана или ограничения за предлагане на капацитет на космическия сегмент на лицензиран оператор на мрежа от спътникови наземни станции са премахнати и лицензират, в рамките на своята територия, всеки доставчик на космически сегмент, който удостовери, че мрежата от спътникови наземни станции, използвана във връзка с космическия сегмент на въпросния доставчик, е в съответствие с публикуваните условия за достъп до неговия капацитет на космическия сегмент.“
Член 3
Държави-членки, които са страни по международните конвенции за създаването на международните организации „Интелсат“, „Инмарсат“, „Еутелсат“ и „Интерспутник“ за потребностите на спътниковите операции, предоставят на Комисията, по нейно искане, информацията, приета относно всяка една мярка, която би могла да бъде в несъответствие с правилата за конкуренция от Договора за ЕО или да влияе на целите на настоящата директива или на директивите на Съвета относно далекосъобщенията.
Член 4
Държавите-членки предоставят на Комисията, не по-късно от 9 месеца след влизането в сила на настоящата директива, необходимата информация, позволяваща на Комисията да потвърди, че членове 1 и 2 са спазени.
Член 5
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.
Член 6
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 13 октомври 1994 година.
DIRETTIVA 94/46/CE DELLA COMMISSIONE del 13 ottobre 1994 che modifica la direttiva 88/301/CEE e la direttiva 90/388/CEE in particolare in relazione alle comunicazioni via satellite
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l'articolo 90, paragrafo 3,
1. considerando che il Libro verde su un approccio comune nel campo delle comunicazioni via satellite nella Comunità europea, adottato dalla Commissione nel novembre 1990, ha indicato i cambiamenti che sarebbe stato necessario apportare alla normativa del settore in modo da sfruttare le potenzialità di questo mezzo di comunicazione; che il citato Libro verde propugnava, fra gli altri obiettivi, quello della piena liberalizzazione nel settore della fornitura di apparecchiature e servizi via satellite, ivi compresa l'abolizione di tutti i diritti esclusivi o speciali esistenti nel settore, fatte salve le procedure per la concessione delle licenze e il libero (non ristretto) accesso alle capacità del segmento spaziale;
2. considerando che la risoluzione del Consiglio, del 19 dicembre 1991, sullo sviluppo del mercato comune dei servizi e delle attrezzature per le comunicazioni via satellite (1), appoggia le posizioni che la Commissione aveva sostenuto nel predetto Libro verde e individua i seguenti grandi obiettivi: l'armonizzazione e la liberalizzazione di adeguate stazioni terrestri per collegamenti via satellite, inclusa, se del caso, l'abolizione dei diritti esclusivi o speciali di tale settore, fatte salve, in particolare, le condizioni necessarie per conformarsi ai requisiti essenziali;
3. considerando che il Parlamento europeo, nella sua risoluzione sullo sviluppo del mercato comune dei servizi e delle apparecchiature per telecomunicazioni via satellite (2), ha esortato la Commissione ad emanare i provvedimenti necessari per istituire un quadro normativo in cui siano soppressi i vincoli attuali e sviluppate nuove attività nel campo delle comunicazioni via satellite e, nel contempo, ha sottolineato l'esigenza di armonizzare e liberalizzare i mercati dei servizi e delle attrezzature per satelliti;
4. considerando che vari Stati membri hanno già aperto alla concorrenza alcuni servizi di comunicazione via satellite ed hanno adottato regimi che disciplinano la concessione di licenze; che, tuttavia, in alcuni Stati membri le licenze vengono ancora concesse sulla base di criteri non aventi caratteristiche di obiettività, proporzionalità e non discriminazione o, nel caso di operatori concorrenti con gli organismi di telecomunicazioni, restano soggette a restrizioni tecniche quali il divieto di allacciare gli impianti alla rete commutata gestita dall'organismo di telecomunicazioni; che altri Stati membri hanno lasciato in vigore i diritti esclusivi accordati alle imprese pubbliche nazionali;
5. considerando che la direttiva 88/301/CEE della Commissione, del 16 maggio 1988, relativa alla concorrenza sui mercati dei terminali di telecomunicazioni (3), modificata dall'accordo SEE, prevede l'abolizione di diritti speciali o esclusivi di importazione, commercializzazione, allacciamento, esercizio e manutenzione degli apparecchi terminali di telecomunicazione; che questa abolizione non riguarda tutti i tipi di apparecchiature delle stazioni terrestri per collegamenti via satellite;
6. considerando che, con sentenza 19 marzo 1991 nella causa C-202/88, Francia/Commissione (4), la Corte di giustizia delle Comunità europee ha confermato la validità della direttiva 88/301/CEE; che, tuttavia, la Corte ne ha dichiarati nulli alcuni articoli in base al rilievo che né dalle disposizioni né dalla motivazione del provvedimento si può desumere quali siano i diritti concretamente in causa né per quale motivo l'esistenza di tali diritti sia in contrasto con le varie disposizioni del trattato; che, per quanto riguarda l'importazione, la messa in commercio, l'allacciamento, l'installazione e/o la manutenzione degli apparecchi di telecomunicazioni, i diritti speciali sono in pratica i diritti concessi da uno Stato membro ad un numero limitato di imprese, mediante ogni strumento legislativo, regolamentare o amministrativo che, all'interno di una determinata area geografica,
- limita, a due o più, il numero di dette imprese sulla base di criteri non aventi caratteristiche di obiettività, proporzionalità e non discriminazione, o
- designa, diversamente da tali criteri, numerose imprese in concorrenza, o
- conferisce a ciascuna impresa, diversamente da detti criteri, vantaggi di natura giuridica o regolamentare che influiscono sostanzialmente sulla capacità di qualsiasi altra impresa di impegnarsi in una delle attività soprammenzionate nella stessa area geografica in condizioni sostanzialmente equivalenti.
Detta definizione non osta all'applicazione dell'articolo 92 del trattato CE.
7. considerando che l'esistenza di diritti esclusivi ha per effetto di restringere la libera circolazione di tali apparecchiature sia per quanto riguarda l'importazione e la commercializzazione degli apparecchi di telecomunicazioni, comprese le apparecchiature via satellite, in quanto taluni prodotti non vengono commercializzati, sia per quanto concerne l'allacciamento, l'installazione o la manutenzione in quanto, tenendo conto delle caratteristiche del mercato, in particolare della diversità e della natura tecnica dei prodotti, un gestore in regime di monopolio non ha alcun incentivo a fornire detti servizi in relazione a prodotti che non ha commercializzato o importato né ad allineare i propri prezzi sui costi poiché non esiste alcun pericolo di concorrenza da parte di nuovi gestori; che, tenendo conto del fatto che nella maggior parte dei mercati delle apparecchiature esiste tipicamente un'ampia gamma di apparati di telecomunicazioni nonché del probabile sviluppo dei mercati nei quali è presente finora un numero limitato di fabbricanti, qualsiasi diritto speciale che direttamente o indirettamente - per esempio non prevedendo una procedura di autorizzazione pubblica e non discriminatoria - limiti il numero di imprese autorizzate ad importare, commercializzare, allacciare, installare e provvedere alla manutenzione di detti apparati, è in grado di produrre effetti aventi la stessa natura della concessione di diritti esclusivi;
che tali diritti esclusivi essenziali costituiscono misure di effetto equivalente a restrizioni quantitative contrarie all'articolo 30 del trattato; che nessuna delle caratteristiche specifiche delle stazioni terrestri per collegamenti via satellite o dei mercati della loro vendita e manutenzione è tale da giustificare il trattamento discriminatorio di cui potrebbero essere oggetto, sul piano normativo, rispetto ad altri apparecchi terminali di telecomunicazione; che, di conseguenza, è necessario abolire tutti i diritti esclusivi che ancora esistono in relazione all'importazione, all'immissione in commercio, all'allacciamento, all'installazione e alla manutenzione delle apparecchiature per le stazioni terrestri per collegamenti via satellite nonché i diritti che hanno effetti della stessa natura ossia tutti i diritti speciali, ad eccezione di quelli costituiti da vantaggi legali o regolamentari per una o più imprese che influiscono esclusivamente sulla capacità delle altre imprese di impegnarsi in una delle attività soprammenzionate nella stessa area geografica in condizioni sostanzialmente equivalenti;
8. considerando che le apparecchiature delle stazioni terrestri per collegamenti via satellite devono ottemperare ai requisiti essenziali armonizzati dalla direttiva 93/97/CEE del Consiglio (5) con particolare riferimento all'uso efficiente delle bande di frequenza; che sarà possibile vigilare sull'osservanza di questi requisiti essenziali in parte mediante il rilascio di licenze di concessione dei servizi; che un coordinamento dei requisiti essenziali verrà attuato in gran parte grazie all'adozione di norme tecniche comuni e all'armonizzazione delle condizioni di concessione delle licenze; che, qualora tali condizioni non siano armonizzate, gli Stati membri dovranno comunque modificare le loro norme; che, in entrambi i casi, gli Stati membri devono nel frattempo garantire che l'applicazione di tali norme tecniche non determini ostacoli agli scambi commerciali;
9. considerando che l'abolizione dei diritti speciali o esclusivi relativi all'allacciamento delle apparecchiature per le stazioni terrestri per collegamenti via satellite comporta di necessità il riconoscimento del diritto di allacciare queste apparecchiature alle reti commutate gestite dagli organismi di telecomunicazioni (OT) in modo che i concessionari dei servizi possano offrirli al pubblico;
10. considerando che la direttiva 90/388/CEE della Commissione, del 28 giugno 1990, relativa alla concorrenza nei mercati dei servizi di telecomunicazioni (6), modificata dall'accordo SEE, dispone che siano aboliti i diritti speciali o esclusivi concessi dagli Stati membri in relazione alla fornitura di servizi di telecomunicazioni; che, tuttavia, i servizi di comunicazione via satellite sono esclusi dal campo di applicazione di tale direttiva;
11. considerando che, con sentenza 17 novembre 1992, cause riunite C-271/90, C-281/90, C-289/90, Spagna/Commissione (7), la Corte di giustizia delle Comunità europee ha confermato la validità della direttiva 90/388/CEE; che, tuttavia, la Corte ha annullato la direttiva nella parte in cui si riferisce ai diritti speciali in base al rilievo che né dall'articolo né dalla motivazione del provvedimento risulta con precisione quali tipi di diritti speciali siano concretamente in causa né per quale motivo l'esistenza di tali diritti sia in contrasto con le norme del trattato; che, pertanto, è necessario definire tali diritti nella presente direttiva; che, per quanto riguarda i servizi di telecomunicazioni, i diritti speciali sono, in concreto, i diritti concessi dagli Stati membri ad un numero limitato di imprese mediante ogni atto legislativo, regolamentare o amministrativo che, all'interno di una determinata area geografica,
- limita, a due o più, il numero di dette imprese, autorizzate a fornire tali servizi, non conformandosi a criteri di obiettività, proporzionalità e non discriminazione, o
- designa, non conformandosi a tali criteri, numerose imprese in concorrenza, autorizzandole a fornire tali servizi, o
- conferisce a ciascuna impresa, non conformandosi a tali criteri, vantaggi di natura legale o regolamentare che influiscono sostanzialmente sulla capacità di qualsiasi altra impresa di fornire gli stessi servizi di telecomunicazioni nella stessa area geografica in condizioni sostanzialmente equivalenti;
che detta definizioni non osta all'applicazione dell'articolo 92 del trattato;
che nel settore dei servizi di telecomunicazioni siffatti vantaggi speciali di natura giuridica o regolamentare possono consistere, fra l'altro, nel diritto di effettuare acquisti obbligatori nell'interesse generale in deroga alle vigenti norme nel settore dell'urbanistica oppure nella possibilità di ottenere autorizzazioni senza necessità di esperire le procedure ordinarie;
12. considerando che, se uno Stato membro limita il numero delle imprese autorizzate a fornire servizi di telecomunicazioni via satellite grazie all'esistenza di diritti speciali e, a fortiori, di diritti esclusivi, questa situazione costituisce una restrizione che potrebbe risultare incompatibile con l'articolo 59 del trattato, ove essa non sia giustificata con riferimento ai requisiti essenziali, poiché tali diritti impediscono la prestazione, da parte di altre imprese, dei servizi in questione provenienti da altri Stati membri o diretti ad altri Stati membri; che, nel caso dei servizi offerti dalle reti di comunicazione via satellite, questi requisiti essenziali potrebbero essere l'uso efficiente dello spettro delle frequenze e l'intento di evitare interferenze dannose fra sistemi di telecomunicazione via satellite ed altri sistemi di comunicazione basati su tecniche spaziali o terrestri; che, di conseguenza, qualora le apparecchiature utilizzate per fornire i servizi soddisfino i requisiti essenziali relativi alle comunicazioni via satellite, non è giustificato un trattamento normativo diverso di queste ultime; che, d'altro canto, i diritti speciali consistenti esclusivamente in vantaggi speciali di natura giuridica o regolamentare non precludono in linea di massima l'accesso al mercato da parte di altre imprese; che la compatibilità di detti diritti con il trattato deve essere pertanto valutata caso per caso, tenendo conto del loro impatto sull'effettiva libertà da parte di altri enti di fornire lo stesso servizio di telecomunicazioni e delle eventuali motivazioni in relazione all'attività interessata;
13. considerando che i diritti esclusivi attualmente esistenti nel settore delle comunicazioni via satellite sono stati concessi di norma ad organismi che già godevano di una posizione dominante nell'installazione delle reti di comunicazioni terrestri o a società da essi controllate; che tali diritti hanno l'effetto di ampliare la posizione dominante detenuta da questi organismi, rafforzando quindi detta posizione, e che i diritti esclusivi concessi nel campo delle comunicazioni via satellite sono pertanto incompatibili con il combinato disposto dell'articolo 90 e dell'articolo 86 del trattato;
14. considerando che questi diritti esclusivi che limitano l'accesso al mercato hanno altresì l'effetto di restringere o impedire, a danno dei consumatori, il ricorso a comunicazioni via satellite che sarebbero teoricamente possibili, ritardando quindi la diffusione del progresso tecnico in tale settore; che, dato che le loro decisioni d'investimento si bassano probabilmente su diritti esclusivi, le imprese in questione si trovano spesso in una situazione in cui sono in grado di decidere di dare la precedenza allo sviluppo di tecnologie terrestri, mentre i nuovi concorrenti potrebbero utilizzare le tecnologie di comunicazione via satellite; che gli organismi di telecomunicazioni hanno in genere dato la preferenza allo sviluppo di collegamenti terrestri a fibre ottiche, mentre alle comunicazioni via satellite si è fatto prevalentemente ricorso come soluzione tecnica di ultima istanza, quando il costo delle alternative terrestri risultava proibitivo oppure per applicazioni quali la radiodiffusione di dati e/o la radiodiffusione televisiva, trascurandone le intrinseche caratteristiche di teconologia di trasmissione pienamente complementare; che, pertanto, nei diritti esclusivi è implicita una restrizione dello sviluppo delle comunicazioni via satellite, situazione incompatibile con il combinato disposto dell'articolo 90 e dell'articolo 86 del trattato;
15. considerando che, tuttavia, laddove si tratti della prestazione di servizi via satellite, le procedure per la concessione delle licenze e le procedure di dichiarazione sono giustificate se ed in quanto siano intese a garantire l'osservanza dei requisiti fondamentali, fatto salvo il principio di proporzionalità; che la concessione di licenze non è giustificata quando sarebbe sufficiente una semplice dichiarazione per conseguire l'obiettivo in questione; che, per esempio nel caso della fornitura di un servizio via satellite che implica esclusivamente l'uso di una stazione ausiliaria a terra VSAT (ricezione con antenna molto piccola) in uno Stato membro, quest'ultimo dovrebbe imporre soltanto obblighi di dichiarazione;
16. considerando che l'articolo 90, paragrafo 2 del trattato permette di derogare alle disposizioni dell'articolo 86 qualora la loro applicazione costituisca un ostacolo all'adempimento, in linea di diritto e di fatto, degli specifici compiti degli organismi di telecomunicazioni; che, in forza di tale deroga, la direttiva 90/388/CEE consente agli Stati membri di mantenere in vigore, per il momento, i diritti esclusivi in relazione ai servizi di telefonia vocale; che i servizi di telefonia vocale sono definiti, nell'articolo 1 della direttiva 90/388/CEE, come la forniturea al pubblico del trasporto diretto e della commutazione della voce in tempo reale in partenza e a destinazione dei punti terminali della rete pubblica commutata, che consente ad ogni utente di utilizzare l'attrezzatura collegata al suo punto terminale di tale rete per comunicare con un altro punto terminale; che, nel caso del trasporto diretto e della commutazione della voce su una rete di stazioni terrestri per collegamenti via satellite, tale fornitura al pubblico in generale può avvenire unicamente quando tale rete sia allacciata alla rete pubblica commutata; che, per quanto riguarda tutti i servizi diversi dalla telefonia vocale, non si giustifica alcun trattamento speciale ai sensi dell'articolo 90, paragrafo 2, in particolare se si tiene conto del contributo del tutto marginale di tali servizi al fatturato globale degli organismi di telecomunicazioni;
17. considerando che la fornitura di servizi attraverso una rete per collegamenti via satellite per la diffusione di programmi radiotelevisi rappresenta un servizio di telecomunicazioni ai fini della presente direttiva ed è quindi soggetta alle disposizioni in essa contenute; che, nonostante l'abolizione di alcuni diritti speciali ed esclusivi con riferimento alle stazioni terrestri per collegamenti via satellite adibite alla sola ricezione dei segnali e non allacciate alla rete pubblica in uno Stato membro e l'abolizione di diritti speciali ed esclusivi con riferimento ai servizi per collegamenti via satellite previsti per emittenti pubbliche o private, il contenuto dei servizi di radiodiffusione via satellite al pubblico forniti attraverso le bande di frequenza previste dai regolamenti sulle radiocomunicazioni sia per i servizi di radiodiffusione via satellite che per i servizi via satellite fissi continuerà ad essere oggetto di specifiche normative nazionali adottate dagli Stati membri nell'osservanza del diritto comunitario e, pertanto, non rientra nel disposto della presente direttiva;
18. considerando che la presente direttiva non osta a che vengano adottati provvedimenti, nell'osservanza del diritto comunitario e dei vigenti obblighi internazionali, onde garantire che i cittadini degli Stati membri ricevano un trattamento equivalente nei paesi terzi;
19. considerando che l'offerta, da parte dei gestori dei satelliti, di capacità del segmento spaziale per sistemi di comunicazione via satellite nazionali, privati o internazionali a gestori di reti di stazioni terrestri per collegamenti via satellite risulta tuttora soggetta, da parte delle autorità di regolamentazone di alcuni Stati membri, a restrizioni diverse da quelle compatibili con gli accordi per il coordinamento delle frequenze e dei siti richieste dagli impegni internazionali assunti dagli Stati membri; che queste restrizioni aggiuntive sono in contrasto con l'articolo 59 del trattato, dal quale risulta che a detti gestori dei satelliti deve essere garantita piena libertà di fornire i loro servizi in tutto il territorio della Comunità una volta ottenuta la licenza in uno Stato membro;
20. considerando che nella maggior parte degli Stati membri i test per accertare se le stazioni terrestri per collegamenti via satellite dei gestori autorizzati diversi dai gestori nazionali siano conformi alle specifiche che disciplinano l'accesso tecnico ed operativo alla capacità dei sistemi intergovernativi di satelliti vengono effettuati ad opera del firmatario del paese sul cui territorio è in funzione la stazione; che tali valutazioni della conformità vengono pertanto effettuate da fornitori di servizi che sono concorrenti; che ciò è incompatibile con le norme del trattato, in particolare con l'articolo 3, lettera g) e con l'articolo 90 in combinato disposto con l'articolo 86; che gli Stati membri devono pertanto provvedere affinché tali valutazioni di conformità vengano effettuate direttamente fra il gestore della rete di stazioni terrestri per collegamenti via satellite in questione e l'organizzazione intergovernativa stessa, sotto la supervisione delle sole autorità di controllo competenti;
21. considerando che la maggior parte della capacità disponibile del segmento spaziale viene offerta dalle organizzazioni internazionali di satelliti; che le tariffe per l'uso di tale capacità risultano tuttora elevate in molti Stati membri per il fatto che la capacità stessa può essere acquistata esclusivamente dall'organismo che ha firmato in rappresentanza dello Stato membro in questione; che siffatta esclusiva, sancita da alcuni Stati membri, determina la compartimentazione del mercato interno con pregiudizio dei clienti che chiedono di acquistare tale capacità; che, in conseguenza di ciò, il Consiglio, nella sua risoluzione del 19 dicembre 1991, ha esortato gli Stati membri a migliorare ed ampliare l'accesso ai segmenti spaziali delle organizzazioni intergovernative che gestiscono i sistemi via satellite; che, per quanto riguarda l'impianto e l'esercizio di sistemi separati, provvedimenti restrittivi assunti in forza di convenzioni internazionali firmate da alcuni Stati membri potrebbero anch'essi produrre effetti incompatibili con il diritto comunitario, in quanto limitano l'offerta di servizi a danno dei consumatori nel senso precisato dall'articolo 86, lettera b) del trattato; che, nell'ambito delle organizzazioni internazionali di satelliti, sono in corso revisioni dei rispettivi atti costitutivi, in particolare allo scopo di migliorare l'accesso a sistemi distinti, nonché l'impianto e l'esercizio di questi ultimi; che, per mettere la Commissione in grado di svolgere i compiti di vigilanza assegnatile dal trattato, è necessario predisporre opportuni strumenti per aiutare gli Stati membri ad adempiere agli obblighi di cooperazione sanciti dall'articolo 5, paragrafo 1 in combinato disposto con l'articolo 234, paragrafo 2 del trattato;
22. considerando che, nel valutare le misure della presente direttiva, la Commissione, nell'ambito della realizzazione degli obiettivi fondamentali del trattato sanciti dall'articolo 2, nonché di quello del rafforzamento della coesione economica e sociale della Comunità previsto all'articolo 130 A, terrà conto anche della situazione degli Stati membri la cui rete terrestre non è ancora sufficientemente sviluppata e che protrebbe giustificare da parte di questi Stati membri, ove occorra, per quanto riguarda i servizi via satellite, la proroga fino al 1o gennaio 1996 del termine previsto per l'applicazione effettiva della presente direttiva,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
Articolo 1
La direttiva 88/301/CEE è così modificata:
1) L'articolo 1 è così modificato:
a) L'ultima frase del primo trattino è sostituita dal seguente testo:
« Rientrano tra i terminali anche le apparecchiature delle stazioni terrestri per i collegamenti via satellite. »
b) Sono aggiunti i seguenti trattini:
« - "diritti speciali", i diritti concessi da uno Stato membro a un numero limitato di imprese, mediante qualsiasi atto legislativo, regolamentare o amministrativo che, all'interno di una determinata area geografica,
- limita a due o più il numero di dette imprese, non conformandosi a criteri di obiettività, proporzionalità e non discriminazione, o
- designa , non conformandosi a tali criteri, numerose imprese concorrenti, o
- conferisce a ciascuna impresa, non conformandosi a tali criteri, vantaggi legali o regolamentari che influiscono sostanzialmente sulla capacità di qualsiasi altra impresa di importare, immettere in commercio, di allacciare, di installare e/o di provvedere alla manutenzione di apparecchiature terminali di telecomunicazioni nella stessa area geografica in condizioni sostanzialmente equivalenti;
- "apparecchiature delle stazioni terrestri per i collegamenti via satellite", le apparecchiature che possono essere usate o soltanto per trasmettere o per trasmettere e ricevere ("ricetrasmittenti") o unicamente per ricevere ("riceventi") segnali di radiocomunicazioni via satelliti od altri sistemi nello spazio. »
2) All'articolo 2, il primo comma è sostituito dal seguente:
« Gli Stati membri che hanno concesso alle imprese diritti speciali o esclusivi provvedono alla soppressione di tutti i diritti esclusivi nonché dei diritti speciali i quali
a) limitano a due o più il numero delle imprese ai sensi dell'articolo 1 non conformandosi a criteri di obiettività, proporzionalità e non discriminazione, o
b) designano, non conformandosi a tali criteri, numerose imprese concorrenti ai sensi dell'articolo 1. »
3) All'articolo 3, il primo trattino è sostituito dai seguenti:
« - per le apparecchiature delle stazioni terrestri per i collegamenti via satellite, di rifiutarne l'allacciamento alla rete pubblica di telecomunicazioni e/o l'installazione quando le apparecchiature non siano conformi alle pertinenti regolamentazioni tecniche comuni, adottate a norma della direttiva 93/97/CEE del Consiglio (8)() oppure, in assenza di tali regolamentazioni, quando tali apparecchiature non soddisfano i requisiti essenziali indicati nell'articolo 4 della suddetta direttiva. In assenza di regole tecniche comuni o di condizioni di regolamentazione armonizzate, le norme nazionali deveno essere proporzionate ai suddetti requisiti essenziali e devono essere notificate alla Commissione nell'osservanza delle disposizioni della direttiva 83/189/CEE;
- per gli altri apparecchi terminali, di rifiutarne l'allacciamento alla rete pubblica di telecomunicazioni quando tali apparecchi non rispondono alle pertinenti regolamentazioni tecniche comuni, adottate a norma della direttiva 91/263/CEE del Consiglio (9)() o, in assenza di tali regolamentazioni, non soddisfino i requisiti essenziali stabiliti dall'articolo 4 di tale direttiva.
»
Articolo 2
La direttiva 90/388/CEE è così modificata:
1) L'articolo 1 è così modificato:
a) Il paragrafo 1 è così modificato:
i) Il secondo trattino è sostituito dal seguente:
« - "diritti esclusivi", i diritti concessi da uno Stato membro ad un'impresa, mediante ogni atto legislativo, regolamentare o amministrativo che le riservi la facoltà di fornire un servizio di telecomunicazioni o di effettuare un'attività all'interno di una determinata area geografica; ».
ii) Viene inserito un nuovo trattino dopo il terzo trattino:
« - "diritti speciali", i diritti concessi da uno Stato membro a un numero limitato di imprese, mediante ogni atto legislativo, regolamentare o amministrativo che, all'interno di una determinata area geografica,
- limita a due o più, il numero di dette imprese, autorizzate a fornire un servizio o ad effettuare un'attività, non conformandosi a criteri di obiettività, proporzionalità e non discriminazione, o
- designa, non conformandosi a tali criteri, numerose imprese in concorrenza, autorizzandole a fornire un servizio o ad effettuare un'attività, o
- conferisce a ciascuna impresa, non conformandosi a criteri, vantaggi legali o regolamentari che influiscono sostanzialmente sulla capacità di qualsiasi altra impresa di fornire lo stesso servizio di telecomunicazioni o di effettuare la stessa attività nella stessa area geografica in condizioni sostanzialmente equivalenti; ».
iii) Il quarto trattino è sostituito dal seguente:
« - "servizi di telecomunicazioni", i servizi la cui fornitura consiste totalmente o parzialmente nella trasmissione e nell'instradamento di segnali su una rete pubblica di telecomunicazioni mediante procedimenti di telecomunicazioni, ad eccezione della radiodiffusione e della televisione, e i servizi via satellite; ».
iv) Dopo il quarto trattino sono inseriti i seguenti trattini:
« - "reti di stazioni terrestri per collegamenti via satellite", un complesso di due o più stazioni terrestri (unità terminali di satellite) che interagiscono per mezzo di un satellite;
- "servizi di rete via satellite", l'impianto e l'esercizio di reti di stazioni terrestri per collegamenti via satellite; i servizi in oggetto consistono perlomeno nella realizzazione di radiocomunicazioni con il segmento spaziale ("collegamento ascendente") mediante stazioni terrestri per collegamenti via satellite e di radiocomunicazioni tra il segmento spaziale e le stazioni terrestri ("collegamento discendente");
- "servizi di comunicazione via satellite", i servizi per la cui fornitura si ricorra, integralmente o parzialmente, a servizi di rete via satellite;
- "servizi via satellite", la fornitura di servizi di comunicazione via satellite e/o di servizi di rete via satellite ».
v) Al sesto trattino, il secondo periodo è sostituito dal seguente:
« Tali motivi sono la sicurezza della rete, il mantenimento della sua integrità e, nei casi in cui sono giustificate, l'interoperabilità dei servizi e la protezione dei dati; la protezione dei dati può comprendere la tutela dei dati personali, la riservatezza delle informazioni trasmesse o memorizzate, la tutela della sfera privata nonché, nel caso dei servizi di rete via satellite, l'impiego effettivo dello spettro di frequenze e l'astensione da interferenze dannose fra i sistemi di telecomunicazione via satellite ed altri sistemi basati sulla tecnologia delle trasmissioni terrestri o spaziali. »
b) Il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
« 2. La presente direttiva non si applica al servizio telex e alle radiocomunicazioni mobili terrestri. »
2) L'articolo 2 è così modificato:
a) Il primo comma è sostituito dal seguente testo:
« Salvo il disposto dell'articolo 1, paragrafo 2, gli Stati membri aboliscono le misure atte a concedere:
a) diritti esclusivi per la fornitura di servizi di telecomunicazioni diversi dalla telefonia vocale, e
b) diritti speciali che limitano, a due o più, il numero di imprese autorizzate a fornire tali servizi di telecomunicazioni, non conformandosi a criteri di obiettività, proporzionalità e non discriminazione, o
c) diritti speciali che designano, non conformandosi a tali criteri, numerose imprese concorrenti per la fornitura di detti servizi di telecomunicazioni.
Essi adottano i provvedimenti necessari affinché a ciascun gestore venga garantito il diritto di fornire qualsiasi servizio di telecomunicazioni che non sia la telefonia vocale. »
b) Sono aggiunti i seguenti commi:
« Gli Stati membri comunicano i criteri che adottano per la concessione delle autorizzazioni, nonché le condizioni associate a autorizzazioni e le procedure di dichiarazione per la gestione delle stazioni trasmittenti a terra.
Gli Stati membri continuano ad informare la Commissione di ogni progetto inteso ad istituire nuove procedure per la concessione delle licenze o a modificare le procedure vigenti. »
3) L'articolo 6 è così modificato:
a) Dopo il secondo comma, sono inseriti i seguenti commi:
« Gli Stati membri provvedono affinché, nell'imporre ai fornitori dei servizi eventuali canoni nell'ambito di regimi di autorizzazione, questi si basino su criteri obiettivi, trasparenti e non discriminatori.
I canoni e i criteri sui quali essi si basano, nonché eventuali modificazioni, sono pubblicati in forme atte a rendere facilmente accessibili le relative informazioni.
Gli Stati membri notificano alla Commissione, entro nove mesi dalla pubblicazione della presente direttiva, e in seguito nel caso di modificazioni, le modalità in base alle quali le suddette informazioni vengono rese accessibili. La Commissione provvede regolarmente a pubblicare gli estremi delle notificazioni. »
b) È aggiunto il comma seguente:
« Gli Stati membri provvedono affinché sia abolito ogni divieto o restrizione legale all'offerta di capacità del segmento spaziale a tutti i gestori autorizzati di una rete di stazioni terrestri per collegamenti via satellite e autorizzano, nel loro territorio, tutti i fornitori del segmento spaziale ad accertare che la rete di stazioni terrestri per i collegamenti via satellite da utilizzare in collegamento con il segmento spaziale del fornitore in questione sia conforme alle condizioni pubblicate per accedere alla sua capacità di segmento spaziale. »
Articolo 3
Gli Stati membri che sono parti di convenzioni intenazionali istitutive delle organizzazioni internazionali Intelsat, Inmarsat, Eutelsat e Intersputnik per la gestione di servizi via satellite, comunicano alla Commissione, a richiesta di quest'ultima, le informazioni in loro possesso relative a qualsiasi misura atta a recare pregiudizio all'osservanza delle norme di concorrenza del trattato CE o a compromettere il raggiungimento degli scopi della presente direttiva o delle direttive del Consiglio in materia di telecomunicazioni.
Articolo 4
Entro nove mesi dalla data di entrata in vigore della presente direttiva, gli Stati membri trasmettono alla Commissione le informazioni atte a consentirle di accertare l'osservanza degli articoli 1 e 2 della presente direttiva.
Articolo 5
La presente direttiva entra in vigore il ventesimo giorno successivo a quello della pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee.
Articolo 6
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Bruxelles, il 13 ottobre 1994.