32006R1998
L 379/5
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1998/2006 НА КОМИСИЯТА
от 15 декември 2006 година
за прилагане на членове 87 и 88 от договора към минималната помощ
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 994/98 на Съвета от 7 май 1998 г. относно прилагането на членове 92 и 93 от Договора за създаване на Европейската общност към някои видове хоризонтална държавна помощ (1), и по-специално член 2 от него,
след като публикува проекта на настоящия регламент (2),
след консултации с Консултативния комитет по държавни помощи,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 994/98 оправомощава Комисията да определя с регламент таван, под който се приема, че мерките за помощ не изпълняват всички критерии по член 87, параграф 1 от Договора и следователно не попадат в процедурата за нотификация по член 88, параграф 3 от Договора.
(2)
Комисията е прилагала членове 87 и 88 от Договора, по-специално в редица свои решения тя е изяснявала концепцията за помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора. Освен това Комисията е заявявала своята политика по отношение на тавана за помощта (de minimis), под който се приема, че член 87, параграф 1 от Договора не се прилага - първоначално в своето известие относно правилото de minimis при държавните помощи (3) и впоследствие в Регламент (ЕО) № 69/2001 на Комисията от 12 януари 2001 относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора по отношение на минималната помощ (4). В светлината на опита, натрупан при прилагането на горния регламент и за да се отчете развитието на инфлацията и на брутния вътрешен продукт в Общността до 2006 г. включително, както и вероятните развития през срока на валидност на настоящия регламент, би било целесъобразно някои от условията по Регламент (ЕО) 69/2001 да бъдат преразгледани и същият да бъде заменен.
(3)
Предвид специалните правила, които действат в сектора за първично производство на селскостопански продукти, в риболовния и рибовъден сектор, и на съществуващия риск помощи в размер по-малък от предвидените в настоящия регламент да изпълнят критериите по член 87, параграф 1 от Договора в горните сектори, настоящият регламент не би трябвало да се прилага към тези сектори. Отчитайки развитието на сектор „транспорт“, по-конкретно преструктурирането на много транспортни дейности след тяхната либерализация, повече не е целесъобразно транспортният сектор да бъде изключван от приложното поле на регламента de minimis. Следователно, приложното поле на настоящия регламент трябва да се разшири върху целия сектор „транспорт“. Независимо от това, общият таван de minimis трябва да бъде адаптиран, за да се отчете дребния като цяло размер на предприятията, работещи в сектора за сухопътен транспорт на товари и пътници. По същите причини и с оглед излишъка от капацитет в сектора, и предвид целите на транспортната политика по отношение претоварването на пътищата и товарните превози, трябва да бъде изключена помощта за придобиване на товарни автомобили от предприятия, осъществяващи сухопътни превози на товари за други лица и срещу възнаграждение. Това не поставя под въпрос благоприятното отношение на Комисията по отношение държавната помощ за по-чисти и по-екологични превозни средства, изразено в актове на Общността, различни от настоящия регламент. Предвид Регламент (ЕО) № 1407/2002 на Съвета от 23 юли 2002 г. относно държавната помощ за въгледобивната индустрия (5), настоящият регламент не трябва да се прилага в сектор „въгледобив“.
(4)
Предвид сходствата между преработката и търговията със селскостопански продукти от една страна и на неселскостопански продукти от друга страна, настоящият регламент трябва да се прилага към преработката и търговията със селскостопански продукти, но при спазване на определени условия. В този смисъл, за преработка и търговия не трябва да се считат нито дейностите, осъществявани на място в земеделското стопанство по заготвяне на продукта за неговата първа продажба, например жътвата, прибирането и вършитбата на зърнени храни, опаковането на яйца и др., нито първата продажба на прекупвачи и преработватели. Считано от датата на влизане в сила на настоящия регламент, спрямо помощта в полза на предприятия, осъществяващи дейност по преработка и търговия със селскостопански продукти, повече не трябва да действа Регламент (ЕО) № 1860/2004 на Комисията от 6 октомври 2004 относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО към минималната помощ в селскостопанския сектор и рибно стопанство (6). Следователно, Регламент (ЕО) № 1860/2004 трябва да бъде съответно изменен.
(5)
Съдът на Европейските общности е постановил, че след като Общността е приела законодателство за установяване на обща организация на пазара в даден селскостопански сектор, държавите-членки са длъжни да се въздържат от приемането на мерки, които биха могли да подкопаят тази организация или да създадат изключения от нея. По тази причина, настоящият регламент не трябва да се прилага към помощи, чиито размер се определя на база цените или количествата на изкупуваните продукти или на продуктите предлагани на пазара. Регламентът не трябва да се прилага и към минимално подпомагане, което е свързано със задължение за разделяне на помощта с първични производители.
(6)
Настоящият регламент не се прилага към минималната експортна помощ или минималната помощ за предпочитане на местни пред вносни продукти. В частност, той не трябва да се прилага към помощта за създаване и функциониране на дистрибуторски мрежи в други страни. Помощта за разходи по участие в търговски изложения или за проучвания и консултантски услуги при лансиране на нови или съществуващи продукти на нови пазари по принцип не представлява експортна помощ.
(7)
Настоящият регламент не трябва да се прилага към предприятия в затруднение по смисъла на Насоките на Общността относно държавната помощ за оздравяване и преструктуриране на фирми в затруднение (7) предвид трудностите, свързани с определяне на брутния еквивалент на помощта, предоставяна на предприятията от тази категория.
(8)
В светлината на натрупания от Комисията опит може да се приеме, че помощ, която не превишава тавана от 200 000 EUR за всеки един тригодишен период, не влияе върху търговията между държавите-членки и/или нито нарушава, нито застрашава да наруши конкуренцията, следователно не попада в приложното поле на член 87, параграф 1 от Договора. Що се отнася до предприятията, които работят в сектора за „сухопътен транспорт“, този таван трябва да бъде установен на 100 000 EUR.
(9)
Годините, които трябва да бъде вземани предвид за тази цел, са данъчните години, използвани за данъчни цели от предприятието в съответната държава-членка. Приложимият тригодишен период трябва да бъде определян с възобновяване, така че при всяко ново предоставяне на минимална помощ да се изчислява общия размер на минималната помощ, предоставена през съответната данъчна година и през двете предшестващи данъчни години. Предоставените от държавата-членка помощи трябва да бъдат вземани предвид за тази цел, дори ако са финансирани, изцяло или частично, с ресурси произхождащи от Общността. Не трябва да има възможност мерки за помощ, които надвишават тавана за помощта de minimis, да бъдат раздробявани на няколко по-малки части, за да могат тези части да попаднат в приложното поле на настоящия регламент.
(10)
В съответствие с принципите, които регламентират помощта, попадаща в приложното поле на член 87, параграф 1 от Договора, минималната помощ трябва да се счита за предоставена в момента, когато на предприятието бъде предоставено, в съответствие с националния правен режим, юридическото право за получаване на помощта.
(11)
За да не се заобикалят максималните интензитети на помощта, определени с различни общностни актове, помощта de minimis не трябва да се натрупва с държавна помощ за същите приемливи разходи, ако в резултат на това натрупване интензитетът на помощта би превишил интензитета, определен за конкретните обстоятелства на отделния случай с регламент или решение за групово освобождаване, приети от Комисията.
(12)
За целите на прозрачността, равнопоставеността и коректното прилагане на тавана за помощта de minimis, всички държави-членки трябва да прилагат един и същ изчислителен метод. За улесняване на изчислението и в съответствие със сегашната практика по прилагането на правилото за помощта de minimis, сумите на тези помощи, които не са под формата на безвъзмездна помощ (субсидия), трябва да бъдат преобразувани в съответния им брутен еквивалент на помощта. За да се изчисли еквивалента на помощ на прозрачните видове помощ, различни от безвъзмездната помощ, или на помощите изплащани на няколко части, е необходимо да се използват пазарните лихвени проценти, действащи към момента на предоставянето на съответната помощ. С оглед еднаквото, прозрачното и опростено прилагане на правилата за държавните помощи, за пазарни лихвени проценти по смисъла на настоящия регламент следва да се приемат референтните лихвени проценти, определяни периодично от Комисията въз основа на обективни критерии и публикувани в Официален вестник на Европейския съюз или в Интернет. При все това, може да се наложи към базовата ставка да се прибавят допълнителни процентни пунктове в зависимост от предоставените обезпечения или свързания с получателя риск.
(13)
За целите на прозрачността, равнопоставеността и ефективния мониторинг, настоящият регламент трябва да се прилага само към тези минимални помощи, които са прозрачни. Прозрачна е помощта, за която брутният еквивалент на помощта може да бъде изчислен точно и това може да стане предварително, без необходимост от извършване на оценка на риска. Като пример, такова точно изчисляване е възможно при безвъзмездните помощи, при субсидираните лихвени проценти и лимитираните данъчни облекчения. Помощта, заложена в капиталови инжекции, не трябва да се разглежда като прозрачна помощ de minimis, с изключение на случаите, когато общият размер на инжектираните публични средства е под тавана за помощта de minimis. Помощта, заложена в мерки за рисково капиталово финансиране съгласно Насоките на Общността относно държавната помощ за насърчаване инвестирането на рисков капитал в малки и средни предприятия (8), не трябва да се разглеждат като прозрачни помощи de minimis, с изключение на случаите, когато съответната схема за рисков капитал осигурява капитал само до тавана за помощта de minimis за всяко едно от предприятията, към които е насочена схемата. Помощите по заеми трябва да се разглеждат като прозрачни минимални помощи, ако брутният еквивалент на помощта е изчислен на база пазарните лихвени проценти, действащи към момента на предоставяне на помощта.
(14)
Настоящият регламент не изключва възможността дадена мярка, приета от държава-членка, да не бъде разглеждана като държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора на основания различни от посочените в настоящия регламент, например, в случая с капиталовите инжекции, заради това, че решението за мярката е било взето в съответствие с принципа на пазарния инвеститор.
(15)
Необходимо е да се въведе правна сигурност за гаранционните схеми, които нямат потенциал да повлияят на търговията и да нарушат конкуренцията, и при които има достатъчно данни за надеждно оценяване на възможните последствия. Следователно, настоящият регламент трябва да транспонира общия de minimis таван от 200 000 EUR в специален за гаранциите таван, определян в зависимост от гарантираната сума на заема, за който се издава съответната гаранция. Целесъобразно е този специален таван да се изчислява по методика за определяне размера на държавната помощ по гаранционни схеми за заеми, предоставяни в ползва на жизнеспособни предприятия. Методиката и данните, използвани за изчисляване на специалния за гаранциите таван, трябва да изключват предприятията в затруднение съгласно Насоките на Общността относно държавната помощ за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение. Следователно, този специален таван не трябва да се прилага към еднократните индивидуални помощи, предоставяни извън обхвата на гаранционната схема, към помощите за предприятия в затруднение или към гаранциите за операции различни от заеми, например гаранциите за капиталови транзакции. Специалният таван трябва да бъде определен въз основа на факта, че при максимален лихвен процент (нетна наказателна лихва) от 13 % - като най-лош сценарий за гаранционните схеми в Общността - брутният еквивалент на брутния еквивалент на помощта при гаранция възлизаща на 1 500 000 EUR може да се приеме за равен на общия таван за помощта de minimis. Тази сума трябва да се намали на 750 000 евро за предприятията, осъществяващи дейност в сектора за „сухопътен транспорт“. Само при гаранциите, които покриват до 80 % от пораждащия ги заем може да бъдат обхванати от тези специални тавани. За изчисляване на заложения в гаранцията брутен еквивалент на помощта, държавите-членки могат да използват методика, която е одобрена от Комисията след нотифицирането ѝ по друг регламент на Комисията в сферата на държавните помощи, като Регламент (ЕО) № 1628/2006 на Комисията от 24 октомври 2006 г. за прилагането на членове 87 и 88 от договора относно националната регионална инвестиционна помощ (9), ако одобрената методика изрично третира оценяваните видове гаранции и видове пораждащи ги транзакции с оглед прилагането на настоящия регламент.
(16)
След нотифициране от държава-членка, Комисията може да разгледа въпроса дали една мярка за помощ, която не представлява безвъзмездна помощ, заем, гаранция, капиталова инжекция или мярка за рисков капитал, има брутен еквивалент на помощта, ненадвишаващ тавана за помощта de minimis, и следователно попада в приложното поле на настоящия регламент.
(17)
Задължение на Комисията е да гарантира спазването на правилата за държавните помощи и по-специално да следи дали помощите, предоставяни съгласно правилата за минимални помощи, изпълняват условията за това. В съответствие с принципа за сътрудничество, заложен в член 10 от договора, държавите-членки трябва да способстват за изпълнението на тази задача, като създадат необходимите механизми, които да не допускат общият размер на минималната помощ, предоставяна на едно и също предприятие по правилото de minimis, да надхвърля тавана от 200 000 EUR за период от три данъчни години. За тази цел, при предоставяне на минимална помощ, държавите-членки трябва да уведомяват съответните предприятия за размера на помощта и за нейния минимален (de minimis) характер, като се позовават на настоящия регламент. Освен това, преди предоставяне на такава помощ, съответната държава-членка трябва да получи от предприятието декларация относно получаването на други минимални помощи през съответната данъчна година и през двете предшестващи данъчни години, и внимателно да провери дали с новата минимална помощ няма да бъде надхвърлен тавана за помощта de minimis. Алтернативно, трябва да има възможност спазването на тавана да се следи посредством централен регистър или - в случая с гаранционните схеми на Европейския инвестиционен фонд - като последният сам изготвя списъци на получателите и изисква държавите-членки да информират получателите за получената минимална помощ.
(18)
Срокът на Регламент (ЕО) № 69/2001 изтича на 31 декември 2006 г. Следователно, настоящият регламент трябва да се прилага от 1 януари 2007 година. Предвид обстоятелството, че Регламент (ЕО) № 69/2001 не се е прилагал в сектор „транспорт“, спрямо който досега не е важало правилото de minimis; предвид също така много ограничената сума на минималната помощ в сектора „преработка и търговия със селскостопански продукти“, и при спазване на определени условия, настоящият регламент трябва да се прилага към помощите, предоставени преди влизането му в сила на предприятия осъществяващи дейност в сектор „транспорт“ и в сектора „преработка и търговия със селскостопански продукти“. Освен това, всички индивидуални помощи, предоставени в съответствие с и през срока на Регламент (ЕО) № 69/2001, трябва да остават незасегнати от настоящия регламент.
(19)
Предвид опита на Комисията и по-специално честотата, с която по правило се налага да се ревизира политиката по държавните помощи, целесъобразно е да се заложи ограничение на периода, през който ще действа настоящият регламент. Ако срокът на регламента изтече и не бъде удължен, държавите-членки трябва да разполагат с адаптационен период от шест месеца за минималните помощи по настоящия регламент,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Обхват
1. Настоящият регламент се прилага към помощите, предоставяни на предприятия от всички сектори, с изключение на:
а)
помощите, предоставяни на предприятия, осъществяващи дейност в отрасъл „рибарство и аквакултури“ съгласно Регламент (ЕО) № 104/2000 на Съвета (10);
б)
помощите, предоставяни на предприятия, осъществяващи дейност по първично производство на селскостопански продукти, посочени в приложение I към Договора;
в)
помощите, предоставяни на предприятия, осъществяващи дейност по преработка и търговия със селскостопански продукти, посочени в приложение I към Договора, в следните случаи:
i)
когато размерът на помощта е определен въз основа на цените или количествата на продуктите, които биват изкупувани от производителите или предлагани на пазара от съответните предприятия,
ii)
когато условие за предоставяне на помощта е същата да бъде прехвърлена частично или изцяло на първичните производители;
г)
помощите за дейности, свързани с износ за трети страни или държави-членки, по-конкретно - помощите, пряко свързани с изнасяните количества, със създаването и функционирането на дистрибуторски мрежи или с други текущи разходи по експортната дейност;
д)
помощите, поставени в зависимост от използването на местни вместо вносни стоки;
е)
помощите, предоставяни на предприятия, осъществяващи дейност във отрасъл „въгледобив“, както е дефиниран в Регламент (ЕО) № 1407/2002;
ж)
помощите за придобиване на товарни автомобили, предоставяни на предприятия, които осъществяват сухопътни превози на товари за други лица или срещу възнаграждение;
з)
помощите за предприятия в затруднение.
2. За целите на настоящия регламент:
а)
„селскостопански продукти“ означава продукти, посочени в приложение I към Договора за ЕО, с изключение на рибните продукти;
б)
„преработка на селскостопански продукти“ означава всяка една операция върху селскостопански продукт, от която се получава също селскостопански продукт, с изключение на дейностите, осъществявани на място в земеделското стопанство, необходими за приготвянето на животински или растителен продукт за първата му продажба;
в)
„търговия със селскостопански продукти“ означава държане или излагане с цел продажба, предлагане за продажба, доставяне или изобщо за пускане на пазара по какъвто и да било друг начин, с изключение на първата продажба от първичния производител на прекупвач или преработвател, както и всяка една дейност по подготвяне на продукта за тази първа продажба; продажбата от първичен производител на краен потребител се счита за търговия, ако се осъществява в самостоятелни помещения, предвидени за тази цел.
Член 2
Помощ de minimis (минимална помощ)
1. Приема се, че мерките за помощ не отговарят на всички критерии по член 87, параграф 1 от Договора и следователно са освободени от изискването за уведомление по член 88, параграф 3 от Договора, ако изпълняват условията, посочени в параграфи от 2 до 5 от настоящия член.
2. Общият размер на минималната помощ, предоставена на всяко едно предприятие, не може да надхвърля 200 000 EUR за период от три данъчни години. Общият размер на минималната помощ, предоставена на всяко едно предприятие, осъществяващо дейност в сектора „сухопътен транспорт“, не може да надхвърля 100 000 EUR за период от три данъчни години. Тези тавани се прилагат независимо от формата на минималната помощ или преследваната цел и независимо от това, дали предоставената от държавата-членка помощ се финансира, изцяло или частично, с ресурси, произхождащи от Общността. Периодът се определя на база данъчните години, използвани от предприятието в съответната държава-членка.
Когато общата сума на помощта, предоставена по една мярка за помощ, надхвърли горепосочения таван, тази сума не може да се ползва от благоприятно третиране по настоящия регламент дори за част, която не превишава този таван. В такива случаи не може да се иска благоприятно третиране на мярката за помощ по настоящия регламент - нито към момента на предоставяне на помощта, нито в който и да било по-късен момент.
3. Таванът по параграф 2 се изразява като паричен еквивалент. Всички използвани цифри са в брутно изражение, т.е. преди приспадане на данъци или други такси. Когато помощта се предоставя под форма различна от безвъзмездна помощ, за размер на помощта се приема брутния еквивалент на помощта.
Помощ, изплащана на няколко части, се сконтира към стойността ѝ в момента на предоставянето ѝ. За лихвен процент при сконтирането и изчисляването на брутния еквивалент на помощта се използва референтният лихвен процент, действащ към датата на предоставяне.
4. Настоящият регламент се прилага само за помощи, при които брутният еквивалент на помощта може да бъде изчислен точно и това може да стане предварително, без необходимост от извършване на оценка на риска („прозрачни помощи“). В частност:
а)
Помощите по заеми се разглеждат като прозрачни минимални помощи, ако брутният еквивалент на помощта е изчислен на база пазарните лихви, действащи към момента на предоставяне.
б)
Помощите, заложени в капиталови инжекции, не се разглеждат като прозрачни минимални помощи, с изключение на случаите, когато общият размер на инжектираните публични средства е под тавана за помощта de minimis.
в)
Помощите, заложени в мерки за рисково капиталово финансиране, не се разглеждат като прозрачни минимални помощи, с изключение на случаите, когато съответната схема за рисков капитал осигурява капитал само до тавана за помощта de minimis за всяко едно от предприятията, към които е насочена схемата.
г)
Индивидуалните помощи, предоставяни по гаранционни схеми на предприятия, които не са предприятия в затруднение, се разглеждат като прозрачни минимални помощи, ако гарантираната част на пораждащия гаранцията заем, предоставян по такава схема, не надвишава сумата от 1 500 000 EUR на предприятие. Индивидуалните помощи, предоставяни по гаранционни схеми на предприятия, осъществяващи дейност в сектора за „сухопътен транспорт“, които не са предприятия в затруднение, се разглеждат като прозрачни минимални помощи, ако гарантираната част на пораждащия гаранцията заем, предоставян по такава схема, не надвишава сумата от 750 000 EUR на предприятие. Ако гарантираната част на пораждащия гаранцията заем възлиза само на определен процент от този таван, приема се, че брутният еквивалент на помощта на гаранцията съответства на същия процент от приложимия таван по член 2, параграф 2. Гаранцията не може да превишава 80 % от заема, който я поражда. Освен това, гаранционните схеми се считат за прозрачни, ако i) преди въвеждане на схемата, методиката за изчисляване на брутния еквивалент на помощта на гаранцията е била одобрена след нотифицирането на Комисията по друг регламент на Комисията в областта на държавните помощи и ii) одобрената методика изрично третира оценяваните видове гаранции и видове пораждащи ги транзакции с оглед прилагането на настоящия регламент.
5. Минималната помощ не се натрупва с държавна помощ за същите приемливи разходи, ако в резултат на това натрупване интензитетът на помощта би превишил интензитета, определен за конкретните обстоятелства на отделния случай с регламент или решение за групово освобождаване, приети от Комисията.
Член 3
Мониторинг
1. Когато държавата-членка възнамерява да предостави минимална помощ на дадено предприятие, тя уведомява писмено предприятието за предвиждания размер на помощта (изразена в брутен еквивалент на помощта) и за нейния минимален (de minimis) характер, като изрично се позовава на тази регламент и цитира неговото наименование и данните за публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз. Когато минималната помощ се предоставя на различни предприятия въз основа на схема за помощ и по тази схема на предприятията биват предоставяни индивидуални помощи в различни размери, съответната държава-членка може по свой избор да изпълни това задължение, като съобщи на предприятията фиксирана сума, съответстваща на максималната помощ, отпускана по схемата. В този случай, фиксираната сума се използва за определяне на това, дали е достигнат таванът по член 2, параграф 2. Освен това, преди предоставяне на такава помощ, съответната държава-членка трябва да получи от предприятието декларация, в писмена или електронна форма, относно получаването на други минимални помощи през двете предшестващи данъчни години и през текущата данъчна година.
Държавата-членка предоставя нова минимална помощ само след като е проверила, че с нея общият размер на минималната помощ, получена от предприятието през периода, обхващащ съответната данъчна година и двете предходни данъчни години в тази държава-членка, няма да надхвърли тавана, установен в член 2, параграф 2.
2. Ако държавата-членка е създала централен регистър на минималните помощи, съдържащ пълна информация за всички минимални помощи, предоставяни от всеки един орган в тази държава-членка, първата алинея от параграф 1 спира да се прилага от момента, в който регистърът обхване период от три години.
Ако помощта се предоставя от държавата-членка по гаранционна схема за гаранции, финансирана от бюджета на ЕО по мандат чрез Европейския инвестиционен фонд, първата алинея от параграф 1 от настоящия член може да не се прилага.
В тези случаи ще се прилага следната система за мониторинг:
а)
Европейският инвестиционен фонд ежегодно изготвя, въз основа на информация, която финансовите посредници са длъжни да предоставят на ЕИФ, списък с получателите на помощта и брутния еквивалент на помощта, получен от всеки получател. Европейският инвестиционен фонд изпраща тази информация на съответната държава-членка и на Комисията; и
б)
съответната държава-членка изпраща тази информация на крайните получатели до три месеца след получаването ѝ от Европейския инвестиционен фонд; и
в)
съответната държава-членка получава декларация от всеки получател, че общият размер на получената от него минимална помощ не превишава тавана, установен в член 2, параграф 2. Ако таванът е превишен за един или повече получатели, съответната държава-членка прави необходимото с оглед помощта, която е довела до превишаване на тавана, да бъде предмет на уведомление до Комисията или възстановена от получателя.
3. Държавите-членки документират и събират цялата информация относно прилагането на настоящия регламент. Тази документация трябва да съдържа цялата информация, необходима за да се докаже, че условията на настоящия регламент са спазени. Документацията относно индивидуална минимална помощ се съхранява за срок от 10 години от датата на предоставянето ѝ. Документацията относно схемите за минимални помощи се съхранява за срок от 10 години след предоставяне на последната индивидуална помощ по съответната схема. По писмено искане, съответната държава-членка предоставя на Комисията, в срок до 20 работни дни или в по-дълъг срок, ако такъв бъде определен с искането, цялата информация, която Комисията счита за необходима, за да прецени дали са спазени условията по настоящия регламент, по-специално общия размер на минималната помощ, получена от всяко едно предприятие.
Член 4
Изменения
Член 2 от Регламент (ЕО) № 1860/2004 се изменя, както следва:
а)
в точка 1 се заличават думите „преработка и търговия“;
б)
точка 3 се заличава.
Член 5
Преходни мерки
1. Настоящият регламент се прилага към помощите, предоставени преди влизането му в сила на предприятия, осъществяващи дейност в отрасъл „транспорт“ и на предприятия, осъществяващи дейност по преработка и търговия със селскостопански продукти, ако съответната помощ изпълнява всички условия, посочени в член 1 и член 2. Помощите, които не изпълняват тези условия, се оценяват от Комисията в съответствие с приложимите рамки, насоки, съобщения и известия.
2. Всяка индивидуална минимална помощ, предоставена между 2 февруари 2001 г. и 30 юни 2007 г., която изпълнява условията на Регламент (ЕО) № 69/2001, се счита за несъответстваща на всички критерии по член 87, параграф 1 от Договора и следователно се освобождава от изискването за изпращане на уведомление по член 88, параграф 3 от Договора.
3. След изтичане на срока на настоящия регламент, всяка помощ de minimis, която изпълнява условията на регламента, може да бъде реализирана законосъобразно за допълнителен период от шест месеца.
Член 6
Влизане в сила и срок на действие
Настоящият регламент влиза в сила на деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2007 г. до 31 декември 2013 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 15 декември 2006 година.
REGOLAMENTO (CE) N. 1998/2006 DELLA COMMISSIONE
del 15 dicembre 2006
relativo all’applicazione degli articoli 87 e 88 del trattato agli aiuti d’importanza minore («de minimis»)
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
visto il regolamento (CE) n. 994/98 del Consiglio, del 7 maggio 1998, sull’applicazione degli articoli 92 e 93 del trattato che istituisce la Comunità europea a determinate categorie di aiuti di Stato orizzontali (1), in particolare l’articolo 2,
previa pubblicazione del progetto del presente regolamento (2),
sentito il comitato consultivo in materia di aiuti di Stato,
considerando quanto segue:
(1)
Il regolamento del Consiglio (CE) n. 994/98 conferisce alla Commissione il potere di fissare, mediante regolamento, una soglia al di sotto della quale si ritiene che gli aiuti non corrispondano a tutti i criteri di cui all’articolo 87, paragrafo 1 del trattato e non siano pertanto soggetti alla procedura di notifica di cui all’articolo 88, paragrafo 3, del trattato.
(2)
La Commissione ha applicato gli articoli 87 e 88 del trattato ed ha, in particolare, chiarito in numerose decisioni la nozione di aiuto ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 1. Essa ha inoltre esposto, inizialmente nella comunicazione della Commissione relativa agli aiuti «de minimis» (3) e successivamente nel regolamento (CE) n. 69/2001 della Commissione del 12 gennaio 2001, relativo all’applicazione degli articoli 87 e 88 del trattato CE agli aiuti d’importanza minore («de minimis») (4), la sua politica riguardo ad una soglia «de minimis», al di sotto della quale l’articolo 87, paragrafo 1, si può considerare inapplicabile. Sulla base dell’esperienza acquisita nell’applicazione di detto regolamento e onde tener conto dell’andamento dell’inflazione e del prodotto interno lordo nella Comunità fino al 2006 incluso, e dei probabili sviluppi durante il periodo di validità del presente regolamento, risulta opportuno rivedere alcune delle condizioni previste dal regolamento (CE) n. 69/2001 e sostituire detto regolamento.
(3)
Il presente regolamento non dovrebbe applicarsi ai settori della produzione primaria di prodotti agricoli, della pesca e dell’acquacoltura, in considerazione delle norme specifiche vigenti in tali settori e del rischio che, in essi, per aiuti di importi inferiori a quelli stabiliti nel presente regolamento, possano ricorrere le condizioni dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato. Data l'evoluzione del settore dei trasporti, in particolare la ristrutturazione di numerose attività di trasporto a seguito della loro liberalizzazione, non risulta più opportuno escluderlo dal campo d'applicazione del regolamento «de minimis», che dovrebbe pertanto essere ampliato all'intero settore dei trasporti. La soglia generale «de minimis» dovrebbe tuttavia essere adattata per tenere conto delle piccoli dimensioni che hanno in media le imprese attive nel settore del trasporto su strada di merci e passeggeri. Per le stesse ragioni, e dati anche l'eccesso di capacità del settore e gli obiettivi della politica dei trasporti per quanto riguarda la congestione stradale e il trasporto merci, gli aiuti destinati all'acquisto di veicoli per il trasporto di merci su strada da parte di imprese che effettuano trasporto di merci su strada per conto terzi dovrebbero essere esclusi. Ciò non mette in dubbio l’approccio favorevole della Commissione nei confronti degli aiuti di Stato per veicoli più puliti e più ecologici in strumenti comunitari diversi dal presente regolamento. È opportuno che il presente regolamento non si applichi neanche al settore carboniero in virtù del regolamento (CE) n. 1407/2002 del Consiglio, del 23 luglio 2002, sugli aiuti di Stato all'industria carboniera (5).
(4)
In considerazione delle similarità tra la trasformazione e la commercializzazione dei prodotti agricoli, da un lato, e dei prodotti non agricoli, dall’altro, il presente regolamento dovrebbe applicarsi alla trasformazione ed alla commercializzazione dei prodotti agricoli, a condizione che siano soddisfatte certe condizioni. A tale riguardo, è opportuno che non siano considerate come trasformazione o commercializzazione né le attività di preparazione dei prodotti alla prima vendita effettuate nelle aziende agricole, come la raccolta, il taglio e la trebbiatura dei cereali, l’imballaggio delle uova, ecc., né la prima vendita a rivenditori o a imprese di trasformazione. A partire dall’entrata in vigore del presente regolamento, gli aiuti concessi a favore di imprese attive nella trasformazione o commercializzazione di prodotti agricoli non dovrebbero più essere soggetti al regolamento (CE) n. 1860/2004 della Commissione, del 6 ottobre 2004, relativo all'applicazione degli articoli 87 e 88 del trattato CE agli aiuti de minimis nei settori dell'agricoltura e della pesca (6). Il regolamento (CE) n. 1860/2004 dovrebbe quindi essere modificato di conseguenza.
(5)
La giurisprudenza della Corte di giustizia delle Comunità europee ha stabilito che, quando la Comunità ha istituito un’organizzazione comune di mercato in un dato comparto dell’agricoltura, gli Stati membri sono tenuti ad astenersi dal prendere qualsiasi misura che deroghi o rechi pregiudizio a siffatta organizzazione. Per questo motivo, il presente regolamento non dovrebbe applicarsi agli aiuti il cui importo sia fissato in base al prezzo o al quantitativo di prodotti acquistati o commercializzati. Né dovrebbe applicarsi agli aiuti «de minimis» connessi all’obbligo di condivisione dell'aiuto con i produttori primari.
(6)
Il presente regolamento non si dovrebbe applicare agli aiuti «de minimis» alle esportazioni né gli aiuti «de minimis» che favoriscono i prodotti nazionali rispetto ai prodotti importati. Non dovrebbe in particolare applicarsi agli aiuti che finanziano la costituzione e la gestione di una rete di distribuzione in altri paesi. Non costituiscono di norma aiuti all’esportazione gli aiuti inerenti ai costi di partecipazione a fiere commerciali né quelli relativi a studi o servizi di consulenza necessari per il lancio di nuovi prodotti ovvero per il lancio di prodotti già esistenti su un nuovo mercato.
(7)
Il presente regolamento non dovrebbe applicarsi alle imprese in difficoltà ai sensi degli orientamenti comunitari sugli aiuti di Stato per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà (7), dati i problemi legati alla determinazione dell'equivalente sovvenzione lordo degli aiuti concessi a questo tipo di imprese.
(8)
In base all’esperienza della Commissione, è possibile affermare che gli aiuti che non superino, nell’arco di tre anni, la soglia di 200 000 EUR non incidono sugli scambi tra Stati membri e/o non falsano né minacciano di falsare la concorrenza, non rientrando pertanto nel campo di applicazione dell’articolo 87, paragrafo 1 del trattato. Per quanto riguarda le imprese attive nel settore del trasporto su strada, tale soglia dovrebbe essere fissata a 100 000 EUR.
(9)
Gli anni da prendere in considerazione a questo fine sono gli esercizi finanziari utilizzati per scopi fiscali dall'impresa nello Stato membro interessato. Il periodo di riferimento di tre anni dovrebbe essere valutato su una base mobile, nel senso che, in caso di nuova concessione di un aiuto «de minimis», deve essere ricalcolato l’importo complessivo degli aiuti «de minimis» concessi nell’esercizio finanziario in questione nonché nei due esercizi finanziari precedenti. Gli aiuti concessi da uno Stato membro dovrebbero essere presi in considerazione a tale fine anche se finanziati interamente o parzialmente con risorse di origine comunitaria. Le misure d'aiuto superiori alla soglia «de minimis» non dovrebbero poter essere suddivise in varie parti più piccole allo scopo di farle rientrare nel campo d’applicazione del presente regolamento.
(10)
Conformemente ai principi alla base degli aiuti che rientrano nel campo di applicazione dell’articolo 87, paragrafo 1 del trattato, gli aiuti «de minimis» dovrebbero essere considerati concessi nel momento in cui all'impresa è accordato, a norma del regime giuridico nazionale applicabile, il diritto giuridico di ricevere gli aiuti.
(11)
Per evitare che le intensità massime d’aiuto previste nei vari strumenti comunitari siano aggirate, gli aiuti «de minimis» non dovrebbero essere cumulati con aiuti statali relativamente agli stessi costi ammissibili se tale cumulo porta a un'intensità d'aiuto superiore a quella fissata, per le specifiche circostanze di ogni caso, da un regolamento d'esenzione per categoria o da una decisione della Commissione.
(12)
A fini di trasparenza, di parità di trattamento e di corretta applicazione del massimale «de minimis», tutti gli Stati membri dovrebbero applicare uno stesso metodo di calcolo. Al fine di agevolare tale calcolo ed in conformità con l’attuale prassi di applicazione della norma «de minimis», gli aiuti non costituiti da sovvenzioni dirette in denaro dovrebbero essere convertiti in equivalente sovvenzione lordo. Il calcolo dell’equivalente sovvenzione di tipi di aiuto trasparenti diversi dalle sovvenzioni o di aiuti erogabili in più quote richiede l’applicazione dei tassi di interesse praticati sul mercato al momento della concessione di tali aiuti. Per un’applicazione uniforme, trasparente e semplificata delle norme in materia di aiuti di Stato, è opportuno considerare che i tassi di mercato applicabili ai fini del presente regolamento sono i tassi di riferimento fissati periodicamente dalla Commissione in base a criteri oggettivi e pubblicati sulla Gazzetta ufficiale dell’Unione europea o su Internet. Potrebbe tuttavia essere necessario aggiungere punti di base supplementari al tasso minimo, tenuto conto delle garanzie fornite o del rischio associato al beneficiario.
(13)
A fini di trasparenza, di parità di trattamento e di controllo efficace, è opportuno che il presente regolamento si applichi solo agli aiuti «de minimis» che sono trasparenti. Gli aiuti trasparenti sono quelli per i quali è possibile calcolare con precisione l’equivalente sovvenzione lordo ex ante senza che sia necessario effettuare un’analisi del rischio. Questo calcolo preciso può essere realizzato, ad esempio, per quanto riguarda le sovvenzioni, i contributi in conto interessi e le esenzioni fiscali limitate. Gli aiuti concessi sotto forma di conferimenti di capitale non dovrebbero essere considerati come aiuti «de minimis» trasparenti, a meno che l’importo totale dell’apporto pubblico sia inferiore alla soglia «de minimis». Gli aiuti concessi sotto forma di misure a favore del capitale di rischio di cui agli orientamenti comunitari sugli aiuti di Stato destinati a promuovere gli investimenti in capitale di rischio nelle piccole e medie imprese (8) non dovrebbero essere considerati aiuti «de minimis» trasparenti, a meno che il regime relativo al capitale di rischio interessato preveda apporti di capitali per un importo non superiore alla soglia «de minimis» per ogni impresa destinataria. Gli aiuti concessi sotto forma di prestiti dovrebbero essere trattati come aiuti «de minimis» trasparenti se l’equivalente sovvenzione lordo è stato calcolato sulla base dei tassi di interesse praticati sul mercato al momento della concessione.
(14)
Il presente regolamento non esclude la possibilità che una misura adottata da uno Stato membro non possa essere considerata come aiuto di Stato ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 1 del trattato sulla base di motivi diversi da quelli qui indicati, ad esempio, nel caso di conferimenti di capitale, perché tali misure sono state decise in conformità col principio dell'investitore in un'economia di mercato.
(15)
È necessario offrire certezza del diritto per i regimi di garanzia che non hanno il potenziale per incidere sugli scambi e falsare la concorrenza, e riguardo ai quali sono disponibili dati sufficienti per valutare in modo attendibile qualsiasi effetto potenziale. Il presente regolamento dovrebbe pertanto trasporre la soglia generale «de minimis» di 200 000 EUR in una specifica soglia di garanzia basata sull’importo garantito del prestito individuale che sottende tale garanzia. È opportuno calcolare tale soglia specifica utilizzando una metodologia per valutare l’importo dell’aiuto di Stato compreso nei regimi di garanzia che coprono i prestiti a favore delle imprese efficienti. La metodologia e i dati utilizzati per calcolare la specifica soglia di garanzia dovrebbero escludere le imprese in difficoltà ai sensi degli orientamenti comunitari sugli aiuti di Stato per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà. Tale soglia specifica non dovrebbe pertanto applicarsi agli aiuti individuali ad hoc accordati al di fuori dell’ambito di un regime di garanzia, agli aiuti ad imprese in difficoltà, o a garanzie su operazioni sottese che non costituiscono prestito, come le garanzie sulle operazioni in equity. La soglia specifica dovrebbe essere determinata sulla base del fatto che, prendendo in considerazione un tasso massimo (tasso di insolvenza netto) del 13 % corrispondente allo scenario peggiore per i regimi di garanzia nella Comunità, una garanzia pari a 1 500 000 EUR può essere considerata come avente un equivalente sovvenzione lordo identico alla soglia generale «de minimis». Tale importo dovrebbe essere ridotto a 750 000 EUR per quanto riguarda le imprese attive nel settore del trasporto su strada. Solo le garanzie fino all'80 % del prestito sotteso dovrebbero essere coperte da queste soglie specifiche. Per valutare l'equivalente sovvenzione lordo contenuto in una garanzia gli Stati membri possono anche utilizzare una metodologia accettata dalla Commissione dopo la notifica della stessa sulla base di un regolamento della Commissione in materia di aiuti di Stato, come il regolamento (CE) n. 1628/2006 della Commissione del 24 ottobre 2006 relativo all’applicazione degli articoli 87 e 88 del trattato agli aiuti di Stato per investimenti a finalità regionale (9), se la metodologia approvata si riferisce esplicitamente al tipo di garanzie e al tipo di operazioni sottese in questione nel contesto dell'applicazione del presente regolamento.
(16)
Previa notifica da parte di uno Stato membro, la Commissione può esaminare se una misura d'aiuto che non consiste in una sovvenzione, un prestito, una garanzia, un conferimento di capitale o in una misura a favore del capitale di rischio porta a un equivalente sovvenzione lordo non superiore alla soglia «de minimis», e può pertanto rientrare nell'ambito di applicazione delle disposizioni del presente regolamento.
(17)
La Commissione ha il dovere di provvedere affinché siano osservate le disposizioni in materia di aiuti di Stato e in particolare affinché gli aiuti concessi secondo la norma «de minimis» siano conformi alle condizioni prestabilite. In forza del dovere di collaborazione di cui all’articolo 10 del trattato, gli Stati membri sono tenuti ad agevolare l’adempimento di tale compito, istituendo modalità di controllo tali da garantire che l’importo complessivo degli aiuti «de minimis» concessi secondo la norma «de minimis» alla medesima impresa non ecceda, su un periodo di tre esercizi finanziari, il massimale di 200 000 EUR. A tal fine, quando concedono un aiuto rispondente a tale norma, gli Stati membri dovrebbero informare l’impresa interessata dell’importo dell’aiuto e della sua natura «de minimis», facendo riferimento a questo regolamento. Inoltre, prima di concedere l’aiuto, lo Stato membro interessato deve ottenere dall'l'impresa una dichiarazione sugli eventuali altri aiuti «de minimis» da essa ricevuti nell’esercizio finanziario interessato e nei due esercizi finanziari precedenti, e deve controllare accuratamente che il nuovo aiuto «de minimis» non comporti il superamento del massimale. In via alternativa, dovrebbe essere possibile garantire che il massimale sia rispettato per mezzo di un registro centrale, o, nel caso di regimi di garanzia istituiti dal Fondo europeo per gli investimenti, quest'ultimo può esso stesso stabilire un elenco dei beneficiari e chiedere che gli Stati membri li informino degli aiuti «de minimis» ricevuti.
(18)
Il periodo di validità del regolamento (CE) n. 69/2001 termina il 31 dicembre 2006. Il presente regolamento è pertanto applicabile a decorrere dal 1o gennaio 2007. Dato che il regolamento (CE) n. 69/2001 non si applicava al settore dei trasporti, che finora non era soggetto alla norma «de minimis», data anche la grande esiguità dell'importo «de minimis» applicabile al settore della trasformazione e commercializzazione di prodotti agricoli, e a condizione che siano soddisfatte certe condizioni, il presente regolamento dovrebbe applicarsi agli aiuti accordati prima della sua entrata in vigore alle imprese attive nel settore dei trasporti e nel settore della trasformazione e commercializzazione di prodotti agricoli. Il presente regolamento non dovrebbe inoltre incidere su alcun aiuto individuale concesso conformemente al regolamento (CE) n. 69/2001 durante il relativo periodo d’applicazione.
(19)
Alla luce dell’esperienza della Commissione, ed in particolare della frequenza con la quale è in genere necessario rivedere la politica in materia di aiuti di Stato, è opportuno limitare il periodo di applicazione del presente regolamento. Nel caso in cui il presente regolamento giunga a scadenza senza essere prorogato, gli Stati membri devono disporre di un periodo di adeguamento di sei mesi per i regimi di aiuti «de minimis» da esso contemplati.
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Campo di applicazione
1. Il presente regolamento si applica agli aiuti concessi alle imprese di qualsiasi settore, ad eccezione dei seguenti aiuti:
a)
aiuti concessi a imprese attive nel settore della pesca e dell’acquacoltura che rientrano nel campo di applicazione del regolamento (CE) n. 104/2000 del Consiglio (10);
b)
aiuti concessi a imprese attive nel settore della produzione primaria dei prodotti agricoli di cui all’allegato I del trattato;
c)
aiuti concessi a imprese attive nella trasformazione e commercializzazione di prodotti agricoli elencati nell’allegato I del trattato, nei casi seguenti:
i)
quando l’importo dell’aiuto è fissato in base al prezzo o al quantitativo di tali prodotti acquistati da produttori primari o immessi sul mercato dalle imprese interessate,
ii)
quando l’aiuto è subordinato al fatto di venire parzialmente o interamente trasferito a produttori primari;
d)
aiuti ad attività connesse all’esportazione verso paesi terzi o Stati membri, ossia aiuti direttamente collegati ai quantitativi esportati, alla costituzione e gestione di una rete di distribuzione o ad altre spese correnti connesse con l’attività d’esportazione;
e)
aiuti condizionati all'impiego preferenziale di prodotti interni rispetto ai prodotti d'importazione;
f)
aiuti ad imprese attive nel settore carboniero ai sensi del regolamento (CE) n. 1407/2002;
g)
aiuti destinati all'acquisto di veicoli per il trasporto di merci su strada da parte di imprese che effettuano trasporto di merci su strada per conto terzi;
h)
aiuti concessi a imprese in difficoltà.
2. Ai fini del presente regolamento si applicano le seguenti definizioni:
a)
per «prodotti agricoli» si intendono i prodotti elencati nell’allegato I del trattato CE, esclusi i prodotti della pesca;
b)
per «trasformazione di un prodotto agricolo» si intende qualsiasi trattamento di un prodotto agricolo in cui il prodotto ottenuto resta pur sempre un prodotto agricolo, eccezion fatta per le attività agricole necessarie per preparare un prodotto animale o vegetale alla prima vendita;
c)
per «commercializzazione di un prodotto agricolo» si intende la detenzione o l’esposizione di un prodotto agricolo allo scopo di vendere, consegnare o immettere sul mercato in qualsiasi altro modo detto prodotto, ad eccezione della prima vendita da parte di un produttore primario a rivenditori o a imprese di trasformazione, e qualsiasi attività che prepara il prodotto per tale prima vendita; la vendita da parte di un produttore primario a dei consumatori finali è considerata commercializzazione se ha luogo in locali separati riservati a tale scopo.
Articolo 2
Aiuti d’importanza minore («de minimis»)
1. Gli aiuti che soddisfano le condizioni stabilite nei paragrafi da 2 a 5 del presente articolo devono considerarsi come aiuti che non corrispondono a tutti i criteri dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato e non sono pertanto soggetti all’obbligo di notifica di cui all’articolo 88, paragrafo 3.
2. L’importo complessivo degli aiuti «de minimis» concessi ad una medesima impresa non deve superare i 200 000 EUR nell’arco di tre esercizi finanziari. L’importo complessivo degli aiuti «de minimis» concessi ad un'impresa attiva nel settore del trasporto su strada non deve superare i 100 000 EUR nell’arco di tre esercizi finanziari. Tali massimali si applicano a prescindere dalla forma dell’aiuto «de minimis» o dall’obiettivo perseguito ed a prescindere dal fatto che l’aiuto concesso dallo Stato membro sia finanziato interamente o parzialmente con risorse di origine comunitaria. Il periodo viene determinato facendo riferimento agli esercizi finanziari utilizzati dall'impresa nello Stato membro interessato.
Qualora l’importo complessivo dell’aiuto concesso nel quadro di una misura d'aiuto superi il suddetto massimale, tale importo d’aiuto non può beneficiare dell’esenzione prevista dal presente regolamento, neppure per una parte che non superi detto massimale. In tal caso, il beneficio del presente regolamento non può essere invocato per questa misura d'aiuto né al momento della concessione dell’aiuto né in un momento successivo.
3. I massimali stabiliti al paragrafo 2 sono espressi in termini di sovvenzione diretta in denaro. Tutti i valori utilizzati sono al lordo di qualsiasi imposta o altro onere. Quando un aiuto è concesso in forma diversa da una sovvenzione diretta in denaro, l’importo dell’aiuto è l’equivalente sovvenzione lordo.
Gli aiuti erogabili in più quote sono attualizzati al loro valore al momento della concessione. Il tasso di interesse da utilizzare ai fini dell’attualizzazione e del calcolo dell’equivalente sovvenzione lordo è costituito dal tasso di riferimento vigente al momento della concessione.
4. Il presente regolamento si applica solo agli aiuti riguardo ai quali è possibile calcolare con precisione l’equivalente sovvenzione lordo ex ante senza che sia necessario effettuare un’analisi del rischio («aiuti trasparenti»). In particolare:
a)
gli aiuti concessi sotto forma di prestiti sono trattati come aiuti «de minimis» trasparenti se l’equivalente sovvenzione lordo è stato calcolato sulla base dei tassi di interesse praticati sul mercato al momento della concessione;
b)
gli aiuti concessi sotto forma di conferimenti di capitale non sono considerati come aiuti «de minimis» trasparenti, a meno che l’importo totale dell’apporto pubblico sia inferiore alla soglia «de minimis»;
c)
gli aiuti concessi sotto forma di misure a favore del capitale di rischio non sono considerati aiuti «de minimis» trasparenti, a meno che il regime relativo al capitale di rischio interessato preveda apporti di capitali per un importo non superiore alla soglia «de minimis» per ogni impresa destinataria.
d)
gli aiuti individuali nel quadro di un regime di garanzia a imprese che non sono imprese in difficoltà sono trattati come aiuti «de minimis» trasparenti se la parte garantita del prestito sotteso concesso nell’ambito di tale regime non supera 1 500 000 EUR per impresa. Gli aiuti individuali nel quadro di un regime di garanzia a imprese attive nel settore del trasporto su strada che non sono imprese in difficoltà sono trattati come aiuti «de minimis» trasparenti se la parte garantita del prestito sotteso concesso nell’ambito di tale regime non supera 750 000 EUR per impresa. Se la parte garantita del prestito sotteso rappresenta solo una data percentuale di questa soglia, si riterrà che l'equivalente sovvenzione lordo di tale garanzia corrisponda alla stessa proporzione della soglia applicabile stabilita all'articolo 2, paragrafo 2. La garanzia non deve superare l’80 % del prestito sotteso. I regimi di garanzia sono considerati trasparenti anche quando: i) prima dell'attuazione del regime, la metodologia per calcolare l'equivalente sovvenzione lordo delle garanzie è stata approvata dopo essere stata notificata alla Commissione ai sensi di un altro regolamento adottato dalla Commissione nel settore degli aiuti di Stato, e ii) la metodologia approvata si riferisce esplicitamente al tipo di garanzie e al tipo di operazioni sottese in questione nel contesto dell'applicazione del presente regolamento.
5. Gli aiuti «de minimis» non sono cumulabili con aiuti statali relativamente agli stessi costi ammissibili se un tale cumulo dà luogo a un'intensità d'aiuto superiore a quella fissata, per le specifiche circostanze di ogni caso, in un regolamento d'esenzione per categoria o in una decisione della Commissione.
Articolo 3
Controllo
1. Qualora intenda concedere un aiuto «de minimis» ad un’impresa, lo Stato membro informa detta impresa per iscritto circa l’importo potenziale dell’aiuto (espresso come equivalente sovvenzione lordo) e circa il suo carattere «de minimis», facendo esplicito riferimento al presente regolamento e citandone il titolo ed il riferimento di pubblicazione sulla Gazzetta ufficiale dell’Unione europea. Se l’aiuto «de minimis» è concesso a più imprese nell’ambito di un regime e importi diversi di aiuti individuali sono concessi a tali imprese nel quadro del regime, lo Stato membro interessato può scegliere di adempiere a quest’obbligo informando le imprese di una somma fissa che corrisponde all’importo massimo di aiuto che è possibile concedere nel quadro del regime. In tal caso, la somma fissa è usata per determinare se è rispettata la soglia stabilita all’articolo 2, paragrafo 2. Prima di concedere l’aiuto, lo Stato membro richiede inoltre una dichiarazione all’impresa interessata, in forma scritta od elettronica, relativa a qualsiasi altro aiuto «de minimis» ricevuto durante i due esercizi finanziari precedenti e nell’esercizio finanziario in corso.
Lo Stato membro può erogare il nuovo aiuto «de minimis» soltanto dopo aver accertato che esso non faccia salire l’importo complessivo degli aiuti «de minimis» ricevuti dall'impresa in tale Stato membro, durante il periodo che copre l’esercizio finanziario interessato e i due esercizi finanziari precedenti, ad un livello eccedente il massimale di cui all’articolo 2, paragrafo 2.
2. Se uno Stato membro ha istituito un registro centrale degli aiuti «de minimis», contenente informazioni complete su tutti gli aiuti «de minimis» rientranti nell’ambito d’applicazione del presente regolamento e concessi da qualsiasi autorità dello Stato membro stesso, le disposizioni di cui al paragrafo 1, primo comma, cessano di applicarsi dal momento in cui il registro copre un periodo di tre anni.
Qualora uno Stato membro conceda un aiuto sulla base di un regime di garanzia che fornisce una garanzia finanziata dal bilancio dell'UE con mandato dal Fondo europeo per gli investimenti, il paragrafo 1, primo comma del presente articolo può cessare di applicarsi.
In tali casi si applica il seguente sistema di controllo:
a)
il Fondo europeo per gli investimenti stabilisce annualmente, sulla base di informazioni ad esso fornite da intermediari finanziari, un elenco dei beneficiari degli aiuti con l'indicazione dell'equivalente sovvenzione lordo ricevuto da ognuno di essi. Il Fondo europeo per gli investimenti invia tali informazioni allo Stato membro interessato e alla Commissione;
b)
lo Stato membro interessato comunica tali informazioni ai beneficiari finali entro 3 mesi dal ricevimento delle informazioni dal Fondo europeo per gli investimenti;
c)
lo Stato membro interessato richiede a ciascun beneficiario una dichiarazione che attesti che gli aiuti «de minimis» complessivi ricevuti non eccedono la soglia stabilita all'articolo 2, paragrafo 2. Nel caso in cui la soglia sia oltrepassata relativamente a uno o più beneficiari, lo Stato membro interessato garantisce che la misura d'aiuto che dà luogo a tale superamento sia notificata alla Commissione oppure che l'aiuto sia recuperato dal beneficiario.
3. Gli Stati membri registrano e riuniscono tutte le informazioni riguardanti l’applicazione del presente regolamento: si tratta di tutte le informazioni necessarie ad accertare che le condizioni del presente regolamento siano state soddisfatte. I dati riguardanti gli aiuti «de minimis» individuali vengono conservati per dieci anni dalla data della concessione. I dati relativi a un regime di aiuti «de minimis» vengono conservati per dieci esercizi finanziari dalla data in cui è stato concesso l’ultimo aiuto a norma del regime di cui trattasi. Su richiesta scritta, lo Stato membro interessato trasmette alla Commissione, entro 20 giorni lavorativi ovvero entro un termine più lungo fissato nella richiesta, tutte le informazioni che la Commissione ritiene necessarie per accertare se siano state rispettate le condizioni del presente regolamento, con particolare riferimento all’importo complessivo degli aiuti «de minimis» ricevuti dalle singole imprese.
Articolo 4
Modifiche
L'articolo 2 del regolamento (CE) n. 1860/2004 è modificato come segue:
a)
al paragrafo 1, le parole «trasformazione e commercializzazione» sono cancellate;
b)
il paragrafo 3 è cancellato.
Articolo 5
Misure transitorie
1. Il presente regolamento si applica agli aiuti concessi anteriormente alla sua entrata in vigore alle imprese attive nel settore dei trasporti e alle imprese attive nella trasformazione e commercializzazione di prodotti agricoli, se gli aiuti soddisfano tutte le condizioni di cui agli articoli 1 e 2. Gli aiuti che non soddisfano tali condizioni saranno esaminati dalla Commissione in base alle discipline, agli orientamenti, alle comunicazioni ed agli avvisi pertinenti.
2. Si ritiene che per gli aiuti «de minimis» individuali concessi tra il 2 febbraio 2001 ed il 30 giugno 2007, che soddisfino le condizioni del regolamento (CE) n. 69/2001, non ricorrano tutti i criteri dell’articolo 87, paragrafo 1 del trattato e che essi siano pertanto esentati dall’obbligo di notifica di cui all’articolo 88, paragrafo 3 del trattato.
3. Alla fine del periodo di validità del presente regolamento, è possibile dare esecuzione per un ulteriore periodo di sei mesi a tutti gli aiuti «de minimis» che soddisfano le condizioni del regolamento stesso.
Articolo 6
Entrata in vigore e periodo di validità
Il presente regolamento entra in vigore il giorno successivo alla sua pubblicazione sulla Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Esso si applica dal 1o gennaio 2007 al 31 dicembre 2013.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, 15 dicembre 2006.