31978L0687
L 233/10
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 25 юли 1978 година
относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно дейностите на практикуващите стоматолози
78/687/ЕИО
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално членове 49, 57, 66 и 235 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Асамблеята (1),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
като има предвид, че за осъществяване на взаимното признаване на дипломите, удостоверенията и другите официални документи за практикуващи стоматолози, както постановява Директива 78/686/ЕИО на Съвета от 25 юли 1978 г. относно взаимното признаване на дипломи, удостоверения и други официални документи за практикуващи стоматолози, включваща и мерки за улесняване на действителното упражняване на правото за установяване и на свободното предоставяне на услуги (3), сходствата в обучението в държавите-членки позволяват да се ограничи координирането в тази област до изискването за спазване на минимални норми, като за всичко останало предоставя на държавите-членки по отношение на свободата да организират преподаването им;
като има предвид, че с оглед взаимното признаване на дипломите, удостоверенията и другите официални документи за практикуващи стоматолози специалисти и за осигуряване на определена равнопоставеност в границите на Общността на всички професионалисти - граждани на държавите-членки, се появи необходимост от определено координиране на обучението на практикуващи стоматолози специалисти; като има предвид, че за тази цел следва да се предвидят някои минимални критерии, както за достъпа до специализирано стоматологично обучение, така и за минималната продължителност, формата и мястото на провеждането му, както и контрола, на който подлежи; като има предвид, че тези критерии се отнасят само до общите за множество държави-членки специалности;
като има предвид, че по причини, свързани с общественото здравеопазване, в рамките на Общността, следва да се постигне общо определение за полето на дейността на посочените специалисти; като има предвид, че настоящата директива не позволява на този етап да се постигне пълна координация по отношение на полето на дейността на практикуващи стоматолози, общи за различните държави-членки;
като има предвид, че от момента на прилагане на настоящата директива, държавите-членки осигуряват такова обучение за практикуващите стоматолози, което да им позволи да придобият необходимите умения по отношение на всички превантивни, диагностични и лечебни дейности, свързани с дефектите и заболяванията на зъбите, устната кухина, челюстите и свързаните с тях тъкани;
като има предвид, че предвиденото в настоящата директива координиране на условията за упражняване не изключва координиране на един по-късен етап;
като има предвид, че предвиденото в настоящата директива координиране се отнася до професионалното обучение на практикуващите стоматолози; че по отношение на обучението, повечето държави-членки в момента не правят разграничение между практикуващите стоматолози, които упражняват професията си като наети лица и тези на свободна практика; като има предвид, че поради този факт, за да се улесни напълно свободното движение на представителите на тази професия в Общността, се оказва необходимо прилагането на настоящата директива да обхване и практикуващите стоматолози, работещи като заети лица;
като има предвид, че в момента на уведомяването за настоящата директива, дейността на стоматолог в Италия се упражнява единствено от лекари, независимо дали са специализирали одонтология и стоматология; като има предвид че действието на настоящата директива ще задължи Италия да създаде нова категория професионалисти, които са правоспособни да упражняват дейността на стоматолог, различна от тази на лекар; като има предвид, че създаването на нова професия в Италия налага не само въвеждане на специално обучение, в съответствие с критериите на настоящата директива, но и въвеждане на структури за новата професия, като например професионално сдружение; като има предвид, че поради тези причини и с оглед обхвата на мерките, които следва да бъдат предприети, се налага да се предостави допълнителен срок, който да позволи на Италия да приведе законодателството си в съответствие с настоящата директива,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
УСЛОВИЯ ЗА ОБУЧЕНИЕ
Член 1
1. Държавите-членки изискват за достъпа до дейностите на практикуващите стоматолози, упражнявани под званията, посочени в член 1 от Директива 78/686/ЕИО и упражняването на тези дейности, диплома, удостоверение или друг официален документ за професионална квалификация, посочено в член 3 от същата директива, което гарантира, че заинтересованото лице е придобило по време на пълния курс на обучението си:
a)
необходимите знания в областта на науките, на които се основава стоматологията, както и добро познаване на научните методи и по-специално на принципите за измерване на биологичните функции, за оценяване на научно установените факти и за анализ на данните;
б)
необходимите знания за устройството на човешкото тяло, за физиологията и поведението на здравия и болния индивид, както и за въздействието на природната и обществената среда върху здравословното състояние на човека, доколкото тези елементи имат отношение към стоматологията;
в)
необходимите знания за структурата и функцията на здравите и болни зъби, устна кухина, челюсти и свързаните с тях тъкани, както и за връзката им с общото здравословно състояние и физическия и социален комфорт на пациента;
г)
необходимите знания за клиничните дисциплини и методи, които дават ясна картина за дефектите и заболяванията на зъбите, устната кухина, челюстите и свързаните с тях тъкани, както и за стоматологията в нейните превантивни, диагностични и терапевтични аспекти;
д)
подходяща клинична учебна практика, проведена под подходящо наблюдение.
Това обучение трябва да осигури на лицето необходимите умения за извършване на всички превантивни, диагностични и терапевтични дейности, свързани с дефектите и заболяванията на зъбите, устата, челюстите и свързаните с тях тъкани.
2. Това обучение по стоматология е с обща продължителност от най-малко пет години теоретична и практическа подготовка по изброените в приложението учебни предмети и се провежда при редовно обучение в университет или във висш институт с признато равностойно ниво или под надзора на университет.
3. Приемът за това обучение предполага притежаване на диплома или удостоверение, даващи достъп, по отношение на това обучение, до университетите или висшите институти с признато равностойно ниво в държава-членка.
4. Настоящата директива по никакъв начин не нарушава възможността на държавите-членки да разрешават на тяхна територия, съгласно тяхната правна уредба, достъпа до дейността на практикуващ стоматолог и упражняването им от лица, притежаващи дипломи, удостоверения или други официални документи за професионална квалификация, които не са придобити в държава-членка.
Член 2
1. Държавите-членки се грижат за това обучението за придобиване на диплома, удостоверение или друг официален документ за практикуващ стоматолог специалист да отговаря най-малко на следните минимални условия:
а)
да предполага успешно завършен петгодишен курс на теоретично и практическо редовно обучение в рамките на цикъла на обучение, посочен в член 1 или притежаване на документите, посочени в член 7, параграф 1 от Директива 78/686/ЕИО;
б)
да включва теоретично и практическо обучение;
в)
да се извършва при редовна форма на обучение, за срок от най-малко три години и под контрола на компетентните власти или органи;
г)
да се извършва в университетски център, в образователно-изследователски здравен център или, при необходимост, в здравно заведение, акредитирано за тази цел от компетентните власти или органи;
д)
да включва личното участие на кандидат-практикуващия стоматолог специалист в дейността и отговорностите на съответните звена.
2. Държавите-членки изискват за издаването на диплома, удостоверение или друг официален документ за практикуващ стоматолог специалист да се притежава една от дипломите, удостоверенията и другите официални документи за практикуващ стоматологспециалист, посочени в член 1 или от документите, посочени в член 7, параграф 1 от Директива 78/686/ЕИО.
3. Държавите-членки в срока, предвиден в член 8, определят властите или органите, компетентни за издаването на посочените в параграф 1 дипломи, удостоверения и други официални документи.
4. Държавите-членки могат да изключат приложението на параграф 1, буква а). Ползващите това изключение не могат да се позовават на член 4 от Директива 78/686/ЕИО.
Член 3
1. Без да се засяга принципа на редовната форма на обучение, посочен в член 2, параграф 1, буква в) и докато Съветът приеме решенията в съответствие с параграф 3, държавите-членки могат да разрешат специалното обучение да се извърши под формата на задочно обучение, при посочени от компетентните национални власти условия, ако по основателни причини то не може да се проведе под редовна форма.
2. Общата продължителност на специалното обучение не може да се съкрати при прилагане на параграф 1. Равнището на подготовката не може да се занижава нито поради формата на задочно обучение, нито поради упражняване на платена професионална дейност от частен характер.
3. В срок от четири години след уведомяването за настоящата директива, при преразглеждане на положението и по предложение на Комисията, с оглед на това, че възможността за задочна форма на обучение би трябвало да съществува при определени обстоятелства, които следва да се разглеждат за всяка специалност поотделно, Съветът решава дали е уместно разпоредбите на параграфи 1 и 2 да се запазят или изменят.
Член 4
На преходно основание и чрез дерогация от разпоредбите на член 2, параграф 1, буква в) и на член 3, държавите-членки, чиито законови, подзаконови и административни разпоредби предвиждат алтернативна задочна форма на специално обучение към датата на уведомяването за настоящата директива, могат да запазят прилагането на тези разпоредби по отношение на кандидатите, които са започнали обучението си за придобиване на специалност не по-късно от четири години след уведомяването за настоящата директива. Този период може да се удължи, ако Съветът не е взел решение в съответствие с член 3, параграф 3.
ГЛАВА II
ПРИЛОЖНО ПОЛЕ
Член 5
Държавите-членки гарантират, че практикуващите стоматолози имат обща правоспособност, осигуряваща им достъп до превантивните, диагностичните и терапевтични дейности, свързани с дефектите и заболяванията на зъбите, устата, челюстите и свързаните с тях тъкани, както и за упражняването на тези дейности, при съблюдаване на нормативните разпоредби и действащите правила за професионална етика, уреждащи професията към момента на уведомяването за настоящата директива.
Държавите-членки, в които не са в сила такива разпоредби и правила, могат да въведат уточнения или ограничения за упражняването на някои от дейностите, посочени в първия параграф, в степен, сравнима с тази, която съществува в другите държави-членки.
ГЛАВА III
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 6
За отговарящи на условията, предвидени в член 2, параграф 1, буква а), се считат лицата, обхванати от действието на член 19 от Директива 78/686/ЕИО.
За прилагането на член 2, параграф 2, лицата, обхванати от действието на член 19 от Директива 78/686/ЕИО се приравняват на лицата, притежаващи диплома, удостоверение или друг официален документ за практикуващ стоматолог, посочени в член 1.
Член 7
Настоящата директива се прилага също така и за гражданите на държавите-членки, които в съответствие с Регламент (ЕИО) № 1612/68 на Съвета от 15 октомври 1968 г. за свободното движение на работници в Общността (4), упражняват или ще упражняват по трудово правоотношение една от дейностите, посочени в член 1 от Директива 78/686/ЕИО.
Член 8
1. Държавите-членки предприемат мерките, необходими, за да се съобразят с настоящата директива в срок от осемнадесет месеца от уведомяването и незабавно информират за това Комисията. Въпреки това Италия въвежда тези мерки в максимален срок от шест години.
2. Държавите-членки предоставят на Комисията текста на основните разпоредби от националното право, които приемат в областта на материята, обхваната от настоящата директива.
Член 9
В случай, че при прилагането на настоящата директива възникнат значителни затруднения в някои области за някоя държава-членка, Комисията разглежда тези затруднения в сътрудничество с тази държава и взема предвид становището на Комитета на висшите чиновници по обществено здравеопазване, създаден с Решение 75/365/ЕИО (5), последно изменено с Решение 78/689/ЕИО (6).
При необходимост Комисията внася в Съвета подходящи предложения.
Член 10
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 25 юли 1978 година.
DIRETTIVA DEL CONSIGLIO del 25 luglio 1978 concernente il coordinamento delle disposizioni legislative, regolamentari e amministrative per le attività di dentista (78/687/CEE)
IL CONSIGLIO DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità economica europea, in particolare gli articoli 49, 57, 66 e 235,
vista la proposta della Commissione,
visto il parere del Parlamento europeo (1),
visto il parere del Comitato economico e sociale (2),
considerando che per attuare il reciproco riconoscimento dei diplomi, certificati ed altri titoli di dentista, come prescritto dalla direttiva 78/686/CEE del Consiglio, del 25 luglio 1978, concernente il reciproco riconoscimento dei diplomi, certificati ed altri titoli di dentista e comportante misure destinate ad agevolare l'esercizio effettivo del diritto di stabilimento e di libera prestazione dei servizi (3), l'analogia delle formazioni negli Stati membri consente di limitare il coordinamento in questo campo all'esigenza dell'osservanza di norme minime, lasciando per il resto agli Stati membri la libertà di organizzare il proprio insegnamento;
considerando che per il reciproco riconoscimento dei diplomi, certificati ed altri titoli di dentista specialista e per mettere tutti i professionisti cittadini degli Stati membri su una certa base di parità all'interno della Comunità, è apparso necessario un certo coordinamento delle condizioni di formazione del dentista specialista ; che occorre prevedere a tal fine taluni criteri minimi concernenti l'accesso alla formazione specializzata, la sua durata minima, il modo e il luogo in cui quest'ultima deve essere effettuata, nonché il controllo di cui deve formare oggetto ; che tali criteri riguardano soltanto le specializzazioni comuni a più Stati membri;
considerando che, per motivi di sanità pubblica, occorre ricercare, nell'ambito della Comunità, una definizione comune del campo di attività dei professionisti in questione ; che la presente direttiva non permette in questa fase di giungere ad un completo coordinamento del campo di attività dei dentisti nei vari Stati membri;
considerando che gli Stati membri assicurano che, dall'entrata in vigore della presente direttiva, la formazione dei dentisti conferisca loro le conoscenze necessarie per esercitare tutte le attività inerenti alla prevenzione, alla diagnosi e alla cura delle anomalie e delle malattie dei denti, della bocca, delle mascelle e dei relativi tessuti;
considerando che il coordinamento delle condizioni di esercizio previsto dalla presente direttiva non esclude tuttavia un ulteriore coordinamento;
considerando che il coordinamento previsto dalla presente direttiva riguarda la formazione professionale dei dentisti ; che, per quanto riguarda la formazione, la maggior parte degli Stati membri non fa attualmente distinzioni tra i dentisti che esercitano la loro attività come salariati e quelli che la esercitano come indipendenti ; che pertanto, per favorire pienamente la libera circolazione dei professionisti nella Comunità, appare necessario estendere al dentista salariato l'applicazione della presente direttiva;
considerando che al momento della notifica della presente direttiva le attività di dentista sono esercitate in Italia soltanto da medici che siano o meno specializzati in odontostomatologia ; che la presente direttiva ha per effetto di obbligare l'Italia a creare una nuova categoria di professionisti abilitati ad esercitare l'attività di dentista ad un titolo diverso da quello di medico ; che la creazione di una nuova professione richiede in Italia non soltanto l'instaurazione di una formazione specifica che risponda ai criteri della presente direttiva, ma anche l'instaurazione di strutture della nuova professione quali, ad esempio, l'Ordine professionale ; che, tenuto conto dell'ampiezza delle misure da adottare, occorre quindi concedere un termine supplementare per consentire all'Italia di conformarsi alla presente direttiva, (1)GU n. C 101 del 4.8.1970, pag. 19 (2)GU n. C 36 del 28.3.1970, pag. 19. (3)Vedi pag. 1 della presente Gazzetta ufficiale.
HA ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
CAPITOLO I REQUISITI DI FORMAZIONE
Articolo 1
1. Gli Stati membri subordinano l'accesso alle attività di dentista esercitate con i titoli di cui all'articolo 1 della direttiva 78/686/CEE e l'esercizio di dette attività al possesso di un diploma, certificato o altro titolo di cui all'articolo 3 della stessa direttiva, comprovante che l'interessato ha acquisito nel corso dell'intero ciclo di formazione: a) adeguate conoscenze delle scienze sulle quali si fonda l'odontoiatria, nonché una buona comprensione dei metodi scientifici e in particolare dei principi relativi alla misura delle funzioni biologiche, alla valutazione di fatti stabiliti scientificamente e all'analisi dei dati;
b) adeguate conoscenze della costituzione, della fisiologia e del comportamento di persone sane e malate, nonché del modo in cui l'ambiente naturale e sociale influisce sullo stato di salute dell'uomo, nella misura in cui ciò abbia rapporti con l'odontoiatria;
c) adeguate conoscenze della struttura e della funzione di denti, bocca, mascelle e dei relativi tessuti, sani e malati, nonché dei loro rapporti con lo stato generale di salute ed il benessere fisico e sociale del paziente;
d) adeguata conoscenza delle discipline e dei metodi clinici che forniscano un quadro coerente delle anomalie, lesioni e malattie dei denti, della bocca, delle mascelle e dei relativi tessuti, nonché dell'odontologia sotta l'aspetto preventivo, diagnostico e terapeutico;
e) adeguata esperienza clinica acquisita sotto opportuno controllo.
Tale formazione deve conferire le conoscenze necessarie per esercitare tutte le attività inerenti alla prevenzione, alla diagnosi e alla cura delle anomalie e delle malattie dei denti, della bocca, delle mascelle e dei relativi tessuti.
2. Questo tipo di formazione odontoiatrica comprende nel suo intero ciclo almeno cinque anni di studi teorici e pratici a tempo pieno, dedicati alle materie riportate nell'allegato, effettuati in un'università, in un istituto superiore riconosciuto di livello equivalente, o sotto il controllo di un'università.
3. L'ammissione a detta formazione presuppone il possesso di un diploma o certificato che, per gli studi in questione, dia accesso agli istituti universitari o istituti superiori di livello riconosciuto equivalente di uno Stato membro.
4. La presente direttiva non pregiudica affatto la possibilità, da parte degli Stati membri, di consentire, nel proprio territorio e secondo le proprie disposizioni, l'accesso alle attività di dentista e il relativo esercizio ai titolari di diplomi, certificati o altri titoli non conseguiti in uno Stato membro.
Articolo 2
1. Gli Stati membri vigilano affinché la formazione che permette il conseguimento di un diploma, certificato o altro titolo di dentista specialista risponda almeno alle seguenti condizioni: a) essa presuppone il compimento con successo di cinque anni di studi teorici e pratici a tempo pieno nell'ambito del ciclo di formazione di cui all'articolo 1, oppure il possesso dei documenti di cui all'articolo 7, paragrafo 1, della direttiva 78/686/CEE;
b) essa comprende un insegnamento teorico e pratico;
c) essa si svolge a tempo pieno, per un periodo non inferiore a tre anni, sotto controllo delle autorità o degli enti competenti;
d) essa si compie in un centro universitario, in un centro di cura, di insegnamento e di ricerca o, eventualmente, in un istituto di cura abilitato a tal fine dalle autorità o dagli enti competenti;
e) essa richiede una partecipazione personale del dentista candidato alla specializzazione all'attivitá e alle responsabilità dei servizi di cui trattasi.
2. Gli Stati membri subordinano il rilascio di un diploma, certificato o altro titolo di dentista specialista al possesso di uno dei diplomi, certificati o altri titoli di dentista di cui all'articolo 1 o dei documenti contemplati al paragrafo 1 dell'articolo 7 della direttiva 78/686/CEE.
3. Gli Stati membri designano, entro il termine previsto dall'articolo 8, le autorità o gli enti competenti per il rilascio dei diplomi, certificati e altri titoli di cui al paragrafo 1.
4. Gli Stati membri possono derogare al paragrafo 1, lettera a). I beneficiari di tale deroga non possono avvalersi dell'articolo 4 della direttiva 78/686/CEE.
Articolo 3
1. Fermo restando il principio della formazione a tempo pieno enunciato nell'articolo 2, paragrafo 1, lettera c), e in attesa delle decisioni che il Consiglio deve prendere in conformità del paragrafo 3, gli Stati membri possono autorizzare una formazione specializzata a tempo ridotto alle condizioni ammesse dalle autorità nazionali competenti quando, per giustificati motivi, non sia realizzabile una formazione a tempo pieno.
2. La durata complessiva della formazione specializzata non può risultare abbreviata per effetto dell'applicazione del paragrafo 1. Il livello della formazione non può essere compromesso né dal fatto che si tratta di una formazione a tempo ridotto, né dall'esercizio di un'attività professionale lucrativa svolta a titolo privato.
3. Al più tardi quattro anni dopo la notifica della presente direttiva, il Consiglio, sulla base di un riesame della situazione e su proposta della Commissione, tenuto conto del fatto che la possibilità di una formazione a tempo ridotto dovrebbe continuare a sussistere in determinate circostanze da esaminarsi specializzazione per specializzazione, decide se le disposizioni dei paragrafi 1 e 2 debbano essere mantenute o modificate.
Articolo 4
A titolo transitorio e in deroga all'articolo 2, paragrafo 1, lettera c), e all'articolo 3, gli Stati membri le cui disposizioni legislative, regolamentari e amministrative prevedono un metodo di formazione specializzata a tempo ridotto al momento della notifica della presente direttiva, possono mantenere l'applicazione di tali disposizioni a coloro che abbiano iniziato il ciclo di formazione di specialista al più tardi quattro anni dopo la notifica della presente direttiva. Questo periodo può essere prolungato qualora il Consiglio non abbia preso decisioni ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 3.
CAPITOLO II CAMPO DI ATTIVITÀ
Articolo 5
Gli Stati membri assicurano che i dentisti siano abilitati in generale ad accedere alle attività inerenti alla prevenzione, alla diagnosi e alla cura delle anomalie e delle malattie dei denti, della bocca, delle mascelle e dei relativi tessuti, nonché all'esercizio di tali attività, nel rispetto delle disposizioni regolamentari e delle regole deontologiche che disciplinano la professione al momento della notifica della presente direttiva.
Gli Stati membri nei quali tali disposizioni e regole non esistono possono precisare o limitare l'esercizio di alcune attività di cui al primo comma analogamente a quanto fanno gli altri Stati membri.
CAPITOLO III DISPOSIZIONI FINALI
Articolo 6
Si presume che soddisfino le condizioni previste all'articolo 2, paragrafo 1, lettera a), i beneficiari dell'articolo 19 della direttiva 78/686/CEE.
Ai fini dell'applicazione dell'articolo 2, paragrafo 2, i beneficiari dell'articolo 19 della direttiva 78/686/CEE sono assimilati ai titolari di uno dei diplomi, certificati o altri titoli di dentista di cui all'articolo 1.
Articolo 7
La presente direttiva si applica anche ai cittadini degli Stati membri che, a norma del regolamento (CEE) n. 1612/68 del Consiglio, del 15 ottobre 1968, relativo alla libera circolazione dei lavoratori all'interno della Comunità (1), esercitano o eserciteranno, in qualità di salariati, una delle attività di cui all'articolo 1 della direttiva 78/686/CEE.
Articolo 8
1. Gli Stati membri prendono le misure necessarie per conformarsi alla presente direttiva entro il termine di diciotto mesi a decorrere dalla sua notifica e ne informano immediatamente la Commissione. Tuttavia, l'Italia adotta tali misure entro un termine massimo di sei anni.
2. Gli Stati membri comunicano alla Commissione il testo delle disposizioni essenziali di diritto interno che essi adottano nel settore disciplinato dalla presente direttiva.
Articolo 9
Qualora nell'applicazione della presente direttiva uno Stato membro incontrasse notevoli difficoltà in determinati settori, la Commissione esamina tali difficoltà in collaborazione con detto Stato e richiede il parere del comitato di alti funzionari della sanità pubblica, istituito (1)GU n. L 257 del 19.10.1968, pag. 2.
con decisione 75/365/CEE (1), modificata da ultimo dalla decisione 78/689/CEE (2).
Se del caso, la Commissione presenta al Consiglio proposte adeguate.
Articolo 10
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Bruxelles, addì 25 luglio 1978.