РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 710/2009 НА КОМИСИЯТА
от 5 август 2009 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 889/2008 за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета във връзка с определянето на подробни правила относно биологичното производство на аквакултурни животни и морски водорасли
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета от 28 юни 2007 г. относно биологичното производство и етикетирането на биологични продукти и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 2092/91 (1), и по-специално член 11, член 13, параграф 3, член 15, параграф 2, член 16, параграф 1, член 16, параграф 3, букви а) и в), член 17, параграф 2, член 18, параграф 5, член 19, параграф 3, втора алинея, член 22, параграф 1, член 28, параграф 6, член 38, букви a), б) и в) и член 40 от него,
като има предвид, че:
(1)
С Регламент (ЕО) № 834/2007, и по-специално с дял III от него, се определят основните изисквания по отношение на производството на аквакултурни животни и морски водорасли. Следва да се определят подробни правила за прилагането на тези изисквания чрез изменение на Регламент (ЕО) № 889/2008 на Комисията (2), с който се определят подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 834/2007.
(2)
В Съобщението на Комисията до Съвета и до Европейския парламент относно стратегията за устойчиво развитие на европейската аквакултура (3) е представено виждане за развитието на този сектор за десетгодишен период с цел създаването на стабилен отрасъл в селските и крайбрежните райони, осигуряващ алтернативни на риболовната промишленост възможности по отношение на продукти и работни места. В съобщението се изтъква потенциалът за биологично производство на аквакултури и изискването да бъдат разработени норми и критерии.
(3)
За да се гарантира еднакво разбиране, установените в член 2 от Регламент (ЕО) № 889/2008 определения следва да бъдат допълнени и коригирани, за да се избегнат неясноти и да се гарантира единното прилагане на правилата за биологично производство на аквакултурни животни и морски водорасли.
(4)
Водният район на отглеждане на биологичните морски водорасли и аквакултурни животни е от първостепенно значение за отглеждане на продукти, които са едновременно безопасни и висококачествени, при минимално въздействие върху водната околна среда. В законодателството на Общността относно качеството на водите и замърсителите в храните, включващо Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 г. за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите (4), Директива 2008/56/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 г. за създаване на рамка за действие на Общността в областта на политиката за морска среда (Рамкова директива за морска стратегия) (5), Регламент (ЕО) № 1881/2006 на Комисията от 19 декември 2006 г. за определяне на максимално допустимите количества на някои замърсители в храните (6), както и регламенти (ЕО) № 852/2004 (7), (ЕО) № 853/2004 (8) и (ЕО) № 854/2004 на Европейския парламент и на Съвета (9), се определят екологични цели по отношение на водите и се гарантира високо качество на храните. Следователно за производството на морски водорасли и аквакултури е целесъобразно да се изготви план за устойчиво управление, включващ конкретни мерки като намаляване на отпадъците.
(5)
Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 г. относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (10), Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 г. за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (11) и Директива 79/409/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 г. относно опазването на дивите птици (12) следва да гарантират подходящо взаимодействие с околната среда, като се отчита въздействието на тези дейности върху екологичните цели по отношение на водите, формулирани съгласно директиви 2000/60/ЕО и 2008/56/ЕО. Следва да се предвидят разпоредби за изготвянето на оценка на въздействието върху околната среда, включваща най-добрия начин на приспособяване към заобикалящата среда и намаляване на възможните отрицателни последствия. Следва да се обърне внимание на факта, че тези оценки следва да гарантират, че биологичното производство на морски водорасли и аквакултурни животни, което е относително нова дейност в сравнение с биологичното земеделие, е не само екологично приемливо, но и в сравнение с другите възможности, е в най-голямо съответствие с широките обществени интереси и е едновременно устойчиво и съобразено с околната среда.
(6)
Специфичната характеристика на водата като разтваряща среда изисква производствените единици за биологични и небиологични аквакултури да бъдат подходящо отделени; следва да бъдат определени подходящи мерки за отделяне. Предвид променливото положение по отношение на сладководната и морската околна среда на цялата територия на Общността, за предпочитане е подходящите отстояния на отделяне да бъдат определени на равнището на държавите-членки, тъй като държавите-членки най-добре могат да се справят с въпроса за отделянето, като се има предвид разнородния характер на такива водни околни среди.
(7)
Отглеждането на морски водорасли може да има благоприятно въздействие в някои отношения, например отстраняване на излишните хранителни вещества, и може да улесни поликултурното отглеждане. Необходимо е да се вземат мерки срещу прекалено интензивното събиране на диворастящи морски водорасли, за да могат последните да се възстановят и за да се гарантира, че производството не оказва значително въздействие върху състоянието на околната водна среда.
(8)
Държавите-членки са изправени пред нарастващ дефицит при доставката на биологично произведени протеинови култури. В същото време вносът на биологично произведен протеинов фураж е недостатъчен, за да отговори на нуждите. Общата площ, на която се отглеждат биологично произведени протеинови култури, не е достатъчно голяма, за да задоволи потребностите от биологично произведени протеини. Следователно при определени условия следва да се разреши да се използва за храна протеинов фураж от парцели, които са в първата година от своя преходен период.
(9)
Като се има предвид ранният етап на развитие на биологичното производство на аквакултурни животни, няма достатъчни количества биологично отгледани животни за разплод. Следва да се предвидят разпоредби за въвеждане на небиологично отгледани животни за разплод и ювенилни екземпляри при някои условия.
(10)
При биологичното производство на аквакултурни животни следва да се гарантира задоволяване на видово специфичните потребности. В това отношение животновъдните практики, системите за управление и садковите системи следва да удовлетворяват изискванията за хуманно отношение към животните. Следва да се предвидят разпоредби за подходящото изграждане на клетки и мрежови заграждения в морето, както и за системи за отглеждане на сушата. С цел намаляване до минимум на вредителите и паразитите, както и за поддържане на високи стандарти за опазване на здравето на животните и хуманно отношение към тях, следва да се определи максимална посадка. Като се има предвид голямото разнообразие от видове със специфични потребности, следва да се определят специфични разпоредби.
(11)
Последните технически достижения доведоха до все по-широко използване на затворен тип рециркулационни системи за производство на аквакултури, като тези системи са зависими от външни ресурси и са енергоемки, но дават възможност за намаляване на изхвърляните отпадъци и предотвратяване на изпускането на животни. Поради принципа, че биологичното производство трябва да е възможно най-близо до природата, използването на такива системи в биологичното производство не следва да се разрешава преди да бъдат придобити повече знания. Използването в изключителни случаи следва да е възможно само за специфичните производствени условия в люпилни и разсадни и/или отрасни басейни.
(12)
Общите принципи за биологично производство в съответствие с разпоредбите на членове 4 и 5 от Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета се основават на адекватно разработване и управление на биологични процеси, основани на екологичните системи и използващи вътрешни за тези системи природни ресурси чрез методи, при които по-специално се прилагат аквакултурни практики, които съответстват на принципа за устойчива експлоатация на рибните ресурси. Те съдържат също така принципа за запазване на биоразнообразието на естествените водни екосистеми при производството на аквакултури. Иначе посочените принципи се основават на оценка на риска, както и на използване на предпазни и превантивни мерки, когато е целесъобразно. За тази цел следва да се уточни, че изкуственото индуциране на възпроизводството на аквакултурни животни чрез хормони и техните производни е несъвместимо с концепцията за биологично производство и с възприемането от страна на потребителите на произведените по биологичен път аквакултурни продукти, и че следователно такива вещества следва да не бъдат използвани при биологичното производство на аквакултури.
(13)
Фуражът за аквакултурни животни следва да отговаря на хранителните потребности, както и на здравното изискване фуражът с произход от даден вид да не бъде даван за храна на животни от същия вид, както е постановено в Регламент (ЕО) № 999/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 г. относно определяне на правила за превенция, контрол и ликвидиране на някои трансмисивни спонгиформни енцефалопатии (13). Следователно е целесъобразно да бъдат определени специфични разпоредби за месоядни и немесоядни аквакултурни животни.
(14)
Суровините, използвани за фураж на биологично отглежданите хищни риби и ракообразни, следва да произхождат за предпочитане от устойчивата експлоатация на рибни ресурси, както е посочено в член 5, буква о) от Регламент (ЕО) № 834/2007 и съгласно определението в член 3, буква д) от Регламент (ЕО) № 2371/2002 на Съвета от 20 декември 2002 г. относно опазването и устойчивата експлоатация на рибните ресурси в рамките на общата политика в областта на рибарството (14), или биологичен фураж, получен от източници на биологични аквакултури. Като се има предвид, че поради ранния етап на биологичното производство на аквакултури и на устойчивата експлоатация на рибни ресурси може да възникне недостиг на биологичен фураж или на фураж, получен от устойчиво експлоатирани рибни ресурси, следва да се предвидят разпоредби за използването на небиологичен фураж въз основа на Регламент (ЕО) № 1774/2002 на Европейския парламент и на Съвета (15), с който се установяват здравните правила относно материали от рибен произход, които могат да се използват при производството на аквакултури, и се предвижда забрана определени материали, получени от риби, отглеждани в стопанства, да бъдат давани за храна на отглеждани в стопанства риби от същия вид.
(15)
За целите на биологичното производство на аквакултурни животни и морски водорасли се разрешава при точно определени условия употребата на някои небиологични фуражни суровини, фуражни добавки и технологични спомагателни вещества. Въпросните нови продукти и вещества следва да бъдат разрешени в съответствие с член 16, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 834/2007. Въз основа на препоръката на специално сформираната експертна група (16) по въпросите на „Рибните фуражи и материалите за почистване в биологичното производство на аквакултури“, която заключи, че веществата, които вече са включени в приложение V и приложение VI към Регламент (ЕО) № 889/2008 и са разрешени за биологично животновъдство, следва да бъдат разрешени и за биологичното производство на аквакултури, и че някои вещества са абсолютно необходими за определени видове риби, тези вещества следва да бъдат добавени в приложение VI към посочения регламент.
(16)
Отглеждането на филтриращи двучерупчести мекотели може да има благоприятно въздействие върху качеството на крайбрежните води поради отстраняването на хранителни вещества от водите и може да улесни поликултурното отглеждане. Следва да бъдат определени специфични правила за мекотелите като се отчита фактът, че не се изисква допълнително хранене и следователно въздействието върху околната среда в това отношение би могло да е по-ниско, отколкото при другите клонове на производството на аквакултури.
(17)
Здравният мениджмънт на животните следва да се основава предимно върху превантивни методи. Предвидените в настоящия регламент мерки не следва да засягат Директива 2006/88/ЕО на Съвета от 24 октомври 2006 г. относно ветеринарномедицинските изисквания за аквакултури и продукти от тях и за предотвратяване и борба с някои болести по водните животни (17) в случай на ветеринарно лечение. При определени условия следва да бъдат разрешени някои вещества за почистване, обработка срещу обрастване и дезинфекциране на производственото оборудване и съоръжения. Употребата на вещества за дезинфекциране в присъствието на живи животни изисква особено внимание и мерки за безвредното прилагане на веществата. Такива вещества следва да бъдат разрешени в съответствие с член 16, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 834/2007. Въз основа на препоръката на специално сформираната експертна група тези вещества следва да бъдат включени в приложението.
(18)
Следва да бъдат определени специфични правила за ветеринарно лечение, които категоризират различните видове лечение и ограничават честотата на прилагане в случаите на алопатично лечение.
(19)
По време на манипулации и транспортиране на жива риба следва да се вземат предпазни мерки за удовлетворяване на физиологичните потребности на рибите.
(20)
Преходът към метода на биологично производство изисква адаптация на всички средства към биологичния метод в рамките на определен период. В зависимост от предишните производствени системи следва да бъдат определени конкретни периоди на преход.
(21)
Оказа се, че някои от приложенията към Регламент (ЕО) № 889/2007 съдържат грешки. Следва да бъдат предвидени разпоредби за поправка на грешките.
(22)
Следва да бъдат предвидени разпоредби за специфични изисквания за контрол, при които се отчитат особеностите на аквакултурите.
(23)
За да бъде улеснено преминаването към новите правила на Общността от страна на стопанствата, които вече произвеждат по биологичен начин съгласно национални или частни стандарти, следва да бъдат определени някои преходни мерки.
(24)
Биологичното производство на аквакултури е сравнително нова област на биологичното производство в сравнение с биологичното земеделие, където има дългогодишен опит на равнището на стопанствата. Като се има предвид растящият интерес на потребителите към биологично произведените продукти от аквакултури, преходът на единиците за производство на аквакултури към биологично производство вероятно ще продължи да нараства. Това скоро ще доведе до по-голям опит и технически познания. Освен това се очаква планираните научни изследвания да доведат до нови познания, по-специално относно садковите системи, необходимостта от небиологични фуражни съставки или посадката при някои биологични видове. Новите познания и техническия напредък, които се очаква да доведат до усъвършенстване на биологичното производство на аквакултури, следва да бъдат отразени в правилата за производство. Затова следва да се предвиди преразглеждане на сегашното законодателство с оглед на неговото изменение, където е целесъобразно.
(25)
Регламент (ЕО) № 889/2008 следва да бъде съответно изменен.
(26)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на регулаторния Комитет по биологично производство,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 889/2008 се изменя, както следва:
1.
В член 1, параграф 2 се заменя със следния текст:
„2. Настоящият регламент не се прилага за:
а)
животински видове, различни от посочените в член 7, и
б)
аквакултурни животни, различни от посочените в член 25а.
Дял II, дял III и дял IV се прилагат mutatis mutandis към такива продукти до приемането на подробни разпоредби за производството на тези продукти въз основа на Регламент (ЕО) № 834/2007.“
2.
Член 2 се изменя, както следва:
а)
буква е) се заменя със следното:
„е)
„производствена единица“ означава всички активи, използвани за производствения сектор, като например производствените помещения, парцелите земя, пасищата, площите за дейности на открито, сградите за животните, рибовъдните басейни, садковите системи за морски водорасли или аквакултурни животни, концесии на бреговата ивица или на морското дъно, помещенията за складиране на културите, растителните продукти, продуктите от морски водорасли, животинските продукти, суровините и всякакви други входни суровини, свързани с този конкретен производствен сектор;“
б)
след буква и) се добавят следните букви:
„й)
„затворен тип рециркулационно съоръжение за производство на аквакултури“ означава съоръжение, в което производството на аквакултури се осъществява в затворена среда на сушата или върху плавателен съд, включващо рециркулация на водата и зависещо от постоянното подаване на енергия от външен източник за стабилизиране на околната среда за аквакултурните животни;
к)
„енергия от възобновяеми източници“ означава енергия от възобновяеми неизкопаеми енергийни източници: вятърна, слънчева, геотермална енергия, енергия на вълните, енергия от приливи и отливи, водноелектрическа енергия, сметищен газ, газ от пречиствателни инсталации за отпадни води и биогазове;
л)
„люпилен басейн“ означава място за развъждане, излюпване и отглеждане през ранните жизнени стадии на аквакултурни животни, по-специално на риби и черупчести;
м)
„отрасен и/или разсаден басейн“ означава място, където се прилага система за междинно отглеждане между етапа на излюпване и етапа на угояване. Етапът на отглеждане в развъден басейн приключва в рамките на първата третина от производствения цикъл, с изключение на видовете, които са в процес на трансформация;
н)
„замърсяване“ в рамките на производството на аквакултури и морски водорасли означава пряко или непряко въвеждане в околната водна среда на вещества или енергия, съгласно определението в Директива 2008/56/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (18) и в Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (19), във водите, за които се отнася всяка съответна директива;
о)
„поликултурно отглеждане“ в рамките на производството на аквакултурни животни и морски водорасли означава отглеждането в една и съща производствена единица на два или повече видове, обикновено от различни трофични нива;
п)
„производствен цикъл“ в рамките на производството на аквакултури и морски водорасли означава жизнения цикъл на аквакултурно животно или морско водорасло от най-ранния жизнен стадий до добива;
р)
„местни видове“ в рамките на производството на аквакултурни животни и морски водорасли означава видовете, които не са чуждоземни или неприсъстващи в района съгласно Регламент (ЕО) № 708/2007 (20) на Съвета; видовете, включени в приложение IV към Регламент (ЕО) № 708/2007, могат да се смятат за местни видове.
с)
„посадка“ в рамките на производството на аквакултурни животни означава живото тегло на животните на кубичен метър вода във всеки момент по време на етапа на угояване, а при отглеждане на писиеви риби и скариди - теглото на квадратен метър от повърхността.
3.
В дял II се създава следната глава 1а:
„ГЛАВА 1а
Производство на морски водорасли
Член 6a
Обхват
В настоящата глава се определят подробни правила за производство по отношение на събирането и отглеждането на морски водорасли. Тя се прилага mutatis mutandis за производството на всички многоклетъчни морски водорасли или на фитопланктон и микроводорасли, предназначени за по-нататъшна употреба като фураж за аквакултурни животни.
Член 6б
Пригодност на водната среда и план за устойчиво управление
1. Дейностите се разполагат на места, които не се замърсяват от неразрешени за биологичното производство продукти или вещества или от замърсители, които биха изложили на риск биологичния характер на продуктите.
2. Производствените единици за биологично и небиологично производство се отделят по подходящ начин. Мерките за отделяне се основават на естественото местоположение, отделните водоразпределителни системи, отстоянията, приливните и отливните течения и разполагането на производствената единица за биологично производство по течението или срещу течението. Властите на държавите-членки могат да определят райони, които те смятат за неподходящи за биологично отглеждане на аквакултури или добив на морски водорасли, и могат също да определят минимални отстояния на отделяне между единиците за биологично и небиологично производство.
Когато са определени минимални отстояния на отделяне, държавите-членки предоставят тази информация на операторите, на другите държави-членки и на Комисията.
3. За всички нови дейности, кандидатстващи да бъдат признати за биологично производство и произвеждащи повече от 20 тона продукти от аквакултури годишно, се изисква съответстваща на производствената единица оценка на въздействието върху околната среда с цел установяване на условията на производствената единица и на нейната непосредствена околна среда, както и на вероятните последици от нейната експлоатация. Операторът представя оценката на въздействието върху околната среда пред надзорния или контролния орган. Съдържанието на оценката на въздействието върху околната среда се основава на приложение IV към Директива 85/337/ЕИО на Съвета (21). Ако производствената единица вече е била обект на еквивалентна оценка, разрешава се използването на последната за тази цел.
4. Операторът представя съответстващ на производствената единица план за устойчиво управление на производството на аквакултурни животни и на добива на морски водорасли.
Планът се актуализира ежегодно и включва подробно описание на екологичните последствия от дейността, необходимия мониторинг на околната среда и списък на мерките, които трябва да се предприемат с цел свеждане до минимум на отрицателните въздействия върху заобикалящата водна и сухоземна околна среда, включително, където е приложимо, количеството хранителни вещества, изпускани в околната среда за един производствен цикъл или за една година. В плана се отбелязват прегледите и ремонта на техническото оборудване.
5. Операторите на стопанска дейност за производство на аквакултурни животни и морски водорасли използват за предпочитане възобновяеми енергийни източници и рециклират материалите, а като част от плана за устойчиво управление те изготвят програма за намаляване на отпадъците, която да бъде въведена от началото на дейността. Където е възможно, използването на остатъчна топлина се ограничава до енергията от възобновяеми източници.
6. За добив на морски водорасли се прави еднократна оценка на биомасата в самото начало.
Член 6в
Устойчив добив на диворастящи морски водорасли
1. В производствената единица или в стопанството се води документална отчетност, която дава възможност на оператора да установи, а на надзорния или контролния орган - да провери и да се увери, че събиращите водорасли лица са доставили само диворастящи морски водорасли, добити в съответствие с Регламент (ЕО) № 834/2007.
2. Събирането на реколтата се извършва по такъв начин, че добитите количества да не оказват значително въздействие върху състоянието на околната водна среда. Предприемат се мерки за осигуряване на възстановяването на морските водорасли, като например техника на събиране на реколтата, минимални размери, възрастови групи, репродуктивни цикли или размери на оставащите водорасли.
3. Ако морските водорасли се добиват от съвместно използван или общ район на добив, се изисква наличието на документация, доказваща, че цялата реколта е в съответствие с изискванията на настоящия регламент.
4. По отношение на член 73б, параграф 2, букви б) и в) тази документация трябва да включва доказателства за устойчиво управление и за отсъствието на дългосрочно въздействие върху районите на добив.
Член 6г
Отглеждане на морски водорасли
1. При отглеждането на морски водорасли в морето се използват само хранителни вещества, естествено срещащи се в околната среда или произхождащи от биологичното производство на аквакултурни животни, за предпочитане разположено наблизо като част от система за поликултурно отглеждане.
2. При разположените на сушата съоръжения, където се използват външни източници на хранителни вещества, равнището на хранителни вещества в отпадните води е проверимо същото или по-ниско от това в постъпващата вода. Могат да се използват само хранителните вещества от растителен или минерален произход, които са включени в приложение I.
3. Посадката или интензивността на експлоатация се записват и чрез тях се поддържа екологичната цялост на околната водна среда, като се гарантира, че не се надвишава максималното количество морски водорасли, което околната среда може да поеме без отрицателни последствия.
4. Използваните за отглеждане на морски водорасли въжета и друго оборудване се използват повторно или се рециклират, когато е възможно.
Член 6д
Мерки срещу обрастването и почистване на производственото оборудване и съоръжения
1. Причиняващите биологично обрастване организми се отстраняват само с физически средства или ръчно и, където е уместно, се връщат в морето на разстояние от стопанството.
2. Почистването на оборудването и съоръженията се извършва с физически или механични средства. Когато това е незадоволително, могат да се използват само веществата, включени в раздел 2 от приложение VII.
4.
В член 21, параграф 2 се заменя със следното:
„2. До 20 % от общото средно количество на фуража, използван за храна на селскостопанските животни, може да произхожда от паша или коситба на постоянни пасища, парцели с многогодишни фуражни култури или протеинови култури, отглеждани съгласно принципите на биологичното управление върху земи, намиращи се в първата година от своя преход, при условие че те представляват част от самото земеделско стопанство и не са били част от единица за биологично производство на това стопанство през последните пет години. В случай, че се използват едновременно както фураж, произведен при преход към биологично производство, така също и фураж от парцели в първа година на преход, общият комбиниран процентен дял на тези два вида фураж не следва да надвишава максимално допустимите процентни дялове, определени в параграф 1.“
5.
В дял II се създава следната глава 2а:
„ГЛАВА 2а
Производство на аквакултурни животни
Раздел 1
Общи разпоредби
Член 25a
Обхват
В настоящата глава се определят подробни правила за производство по отношение на видовете риби, ракообразни, бодлокожи и мекотели, обхванати от приложение XIIIa.
Тя се прилага mutatis mutandis за зоопланктон, микроскопични ракообразни, ротатории, червеи и други водни животни, използвани като фураж.
Член 25б
Пригодност на водната среда и план за устойчиво управление
1. По отношение на настоящата глава се прилагат разпоредбите на член 6б, параграфи 1-5.
2. Мерките за борба и предпазване от хищниците, предприети съгласно Директива 92/43/ЕИО на Съвета (22) и националните разпоредби, се записват в плана за устойчиво управление.
3. Където е приложимо, при изготвяне на плановете за управление, се осъществява координация със съседните оператори по начин, който може да бъде проверен.
4. При производството на аквакултурни животни в рибовъдни басейни, резервоари или канали стопанствата се оборудват с филтриращи слоеве от естествени материали, с утаителни басейни, с биологични или с механични филтри за събиране на отпадните хранителни вещества, или използват морски водорасли и/или животни (двучерупчести и водорасли), които допринасят за подобряване на качеството на отпадната вода. Където е целесъобразно се извършва редовен мониторинг на отпадните води.
Член 25в
Едновременно производство на аквакултурни животни по биологичен и небиологичен начин
1. Компетентният орган може да разреши на люпилните басейни и отрасните и/или разсадните басейни да отглеждат едновременно в едно и също стопанство ювенилни екземпляри по биологичен и по небиологичен начин, при условие че има ясно физическо отделяне между производствените единици, както и отделна водоразпределителна система.
2. В случай на производство за угояване, компетентният орган може да разреши наличието на производствени единици за биологично и небиологично производство на аквакултурни животни в едно и също стопанство, при условие, че са спазени разпоредбите на член 6б, параграф 2 от настоящия регламент, и когато става въпрос за различни производствени фази и различни периоди за манипулация на аквакултурните животни.
3. Операторите поддържат писмени доказателства за прилагането на посочените в настоящия член разпоредби.
Раздел 2
Произход на аквакултурните животни
Член 25г
Произход на отглежданите по биологичен начин аквакултурни животни
1. Използват се местни видове и при развъждането се цели да се получат линии, които са по-приспособени към условията на отглеждане, с по-добро здравно състояние и по-добре усвояващи хранителните ресурси. На надзорния или контролния орган се предоставят писмени доказателства за техния произход и лечение.
2. Избират се видове, които могат да се отглеждат без да се причиняват значителни вреди на дивите популации.
Член 25д
Произход и управление на отглежданите по небиологичен начин аквакултурни животни
1. За развъдни цели или за подобряване на генетичния материал, когато липсват отгледани по биологичен начин аквакултурни животни, в стопанството могат да бъдат въведени уловени диви животни или аквакултурни животни, отгледани по небиологичен начин. Такива животни се отглеждат съгласно принципите на биологичното производство в продължение на най-малко три месеца преди да бъдат използвани за развъдни цели.
2. С цел угояване и когато липсват отгледани по биологичен начин ювенилни екземпляри от аквакултурни животни, в стопанството могат да бъдат въведени аквакултурни ювенилни екземпляри, отгледани по небиологичен начин. Най-малко последните две третини от продължителността на производствения цикъл се управляват съгласно принципите на биологичното производство.
3. Максималният процент на въведените в стопанството аквакултурни ювенилни екземпляри, отгледани по небиологичен начин, е: 80 % до 31 декември 2011 г., 50 % до 31 декември 2013 г. и 0 % до 31 декември 2015 г.
4. Събирането на ювенилни екземпляри диви аквакултурни животни с цел угояване се ограничава до следните специални случаи:
а)
естествено навлизане на личинки и ювенилни екземпляри от риба или ракообразни при пълненето на басейни, садкови системи и заграждения;
б)
млади екземпляри от европейска змиорка, при условие че в стопанството е въведен одобрен план за управление на змиорката и че изкуственото възпроизводство на змиорката продължава да бъде невъзможно.
Раздел 3
Животновъдни практики за аквакултурни животни
Член 25е
Общи правила за аквакултурни животни
1. Околната среда при отглеждане на аквакултурните животни се проектира по такъв начин, че аквакултурните животни, в съответствие със специфичните за вида им нужди:
а)
да разполагат с достатъчно пространство за осигуряване на доброто им състояние;
б)
да се отглеждат във вода с добро качество с достатъчно съдържание на кислород, и
в)
да се отглеждат при температурен и светлинен режим в съответствие с изискванията на вида и с оглед на географското местоположение;
г)
при сладководните риби видът на дъното да бъде възможно най-близък до естествените условия;
д)
при шарана дъното да бъде естествена почва.
2. Посадката е определена в приложение XIIIa по вид или група видове. При отчитане на влиянието на посадката върху доброто състояние на отглежданата риба, се наблюдава състоянието на рибата (като повреди по перките, други наранявания, темп на растеж, изразено поведение и общо здравно състояние) и качеството на водата.
3. Видът и конструкцията на водните садкови системи осигуряват скорост на потока и физикохимични показатели, които позволяват да се запази здравето и доброто състояние на животните и задоволяват поведенческите им нужди.
4. Садковите системи се проектират, разполагат и експлоатират по такъв начин, че да се сведе до минимум рискът от инциденти, свързани с изпускане на животни.
5. В случай на изпускане на риба или ракообразни трябва да се вземат подходящи мерки за намаляване на въздействието върху местната екосистема, включително повторно улавяне, където е уместно. Води се доказателствена документация.
Член 25ж
Специфични правила за водни садкови системи
1. Затвореният тип рециркулационни съоръжения за производство на аквакултурни животни са забранени, освен в люпилни, разсадни и/или отрасни басейни или за производството на видове, предназначени за фураж на отглеждани по биологичен начин животни.
2. Разположените на сушата единици за отглеждане на животни отговарят на следните условия:
а)
при проточните системи да има възможност за следене и регулиране на дебита и качеството на входящата и изходящата вода;
б)
върху най-малко пет процента от периметърната („границата суша-вода“) площ да има естествена растителност.
3. Разположените в морето садкови системи:
а)
се разполагат на места, където водният поток, дълбочината и скоростта на обмен на водните маси са достатъчни за намаляване до минимум на въздействието върху морското дъно и върху околните водни маси;
б)
имат клетки, чийто вид, конструкция и поддържане са подходящи за експлоатационните условия.
4. Изкуственото загряване или охлаждане на водата е разрешено само в люпилни, разсадни и/или отрасни басейни. На всички етапи от производството може да се използва природна вода от сондажи за загряване или охлаждане на водата.
Член 25з
Управление на аквакултурните животни
1. Манипулациите с аквакултурните животни се свеждат до минимум, извършват се най-внимателно и се използва подходящо оборудване и протоколи, за да се избегнат свързаните с манипулациите стрес и нараняване. С животните за разплод се извършват манипулации по такъв начин, че да се намалят до минимум нараняването и стресът, при необходимост с прилагане на упойващи средства. Операциите по сортиране се свеждат до минимално необходимите, така че да се гарантира хуманно отношение към рибата.
2. По отношение на използването на изкуствено осветление се прилагат следните ограничения:
а)
при използването на изкуствено осветление с цел удължаване на светлата част на денонощието не може да се надвишава максималната продължителност, която отговаря на етологичните нужди, географските условия и общото здравно състояние на отглежданите животни, като тази максимална продължителност не може да надвишава 16 часа дневно, освен за целите на размножаването;
б)
при смяната на светлината се избягват резки промени в светлинния интензитет, като се използват лампи с регулиране на светлинния поток или фоново осветление.
3. Разрешава се аерация с цел да се гарантира опазване на здравето на животните и хуманно отношение към тях при условие, че механичните аератори се захранват за предпочитане от възобновяеми енергийни източници.
Всяко такова използване се записва в производствената документация на производството на аквакултури.
4. Използването на кислород се разрешава само за приложения, свързани с ветеринарномедицински изисквания и критични периоди в производството или транспорта в следните случаи:
а)
изключителни случаи на повишение на температурата, понижение на атмосферното налягане или случайно замърсяване,
б)
случайни процедури по управление на стадото, като вземане на проби и сортиране,
в)
с цел да се осигури оцеляването на отглежданото стадо.
Води се доказателствена документация.
5. Техниките за умъртвяване трябва да привеждат рибата незабавно в безсъзнание и да я правят нечувствителна към болка. При избор на оптимални методи за умъртвяване трябва да се вземат предвид разликите в големината на уловената риба, вида на рибата и характеристиките на производствените обекти.
Раздел 4
Развъждане
Член 25и
Забрана на употребата на хормони
Забранява се употребата на хормони и производни на хормоните.
Раздел 5
Фуражи за риби, ракообразни и бодлокожи
Член 25й
Общи правила относно фуражите
Режимите на хранене се съставят при спазване на следните приоритети:
а)
здравето на животните;
б)
високо качество на продуктите, включително от гледна точка на хранителния състав, който трябва да осигурява високо качество на крайния продукт за консумация;
в)
слабо въздействие върху околната среда.
Член 25к
Специфични правила относно фуражите за хищни аквакултурни животни
1. При храненето на хищните аквакултурни животни се спазват следните приоритети относно източниците на фураж:
а)
биологични фуражни продукти с аквакултурен произход;
б)
рибено брашно и рибено масло от остатъци от биологични аквакултури;
в)
рибено брашно и рибено масло и съставки с рибен произход, получени от остатъци от рибa за консумация от човека, уловенa от устойчиво експлоатирани рибни ресурси;
г)
биологични фуражни суровини от растителен произход и от животински произход, изброени в приложение V, при спазване на посоченото в приложението ограничение.
2. При липса на посочения в параграф 1 фураж в рамките на преходен период до 31 декември 2014 г. могат да се използват рибено брашно и рибено масло от остатъци от небиологични аквакултури или остатъци от рибa, уловенa за консумация от човека. Този вид фуражна суровина не може да надвишава 30 % от дневната дажба.
3. Фуражната дажба може да включва максимално 60 % биологично произведени растителни продукти.
4. Във фуражната дажба за сьомга и пъстърва може да се използва астаксантин, получен предимно от биологични източници като отгледани по биологичен начин черупчести ракообразни, в границите на физиологичните потребности на рибите. При липса на биологични източници могат да се използват естествени източници на астаксантин (като дрожди Phaffia).
Член 25л
Специфични правила относно фуражите за някои аквакултурни животни
1. Аквакултурните животни, посочени в приложение XIIIa, раздел 6, раздел 7 и раздел 9, се хранят с естествена храна, намираща се във водоеми и езера.
2. При липса на достатъчни количества естествени фуражни ресурси в съответствие с параграф 1, може да се използва биологичен фураж от растителен произход, за предпочитане отгледан в самото стопанство, или морски водорасли. Операторите поддържат документални доказателства за необходимостта от използване на допълнителен фураж.
3. Когато естественият фураж се допълва с допълнителен фураж съгласно параграф 2, фуражната дажба на посочените в раздел 7 видове и на посочения в раздел 9 сиамски пангасий (Pangasius spp.) може да включва максимално 10 % рибено брашно или рибено масло, получено от устойчиво експлоатирани рибни ресурси.
Член 25м
Продукти и вещества, посочени в член 15, параграф 1, буква г), подточка iii) от Регламент (ЕО) № 834/2007
1. При биологичното производство на аквакултури могат да се използват фуражни суровини от животински и минерален произход само ако са изброени в приложение V.
2. Хранителни добавки, някои продукти, използвани при храненето на животните, и технологични спомагателни вещества могат да се използват, ако са изброени в приложение VI и ограниченията, определени там, са спазени.
Раздел 6
Специфични правила за мекотели
Член 25н
Район на отглеждане
1. Отглеждането на двучерупчести мекотели може да се извършва в същата водна зона като биологичното отглеждане на костни риби и на морски водорасли, в рамките на система за поликултурно отглеждане, която трябва да се документира в плана за устойчиво управление. Отглеждането на двучерупчести мекотели може да се извършва и в поликултура с коремоноги мекотели, например морски охлюви.
2. Биологичното производство на двучерупчести мекотели се извършва в райони, чиито граници се обозначават с пилони, поплавъци или други ясни означения, и при необходимост се задържат на едно място с помощта на мрежени торби, клетки или други изкуствени средства.
3. Стопанствата за биологично отглеждане на черупчести свеждат до минимум рисковете по отношение на видовете, чието опазване представлява интерес. Ако се използват мрежи срещу хищници, конструкцията на мрежите трябва да е такава, че да не позволява увреждане на водоплаващите птици.
Член 25о
Добив на индивиди за разплод
1. При условие че не се нанасят значителни щети на околната среда и ако е разрешено от местното законодателство, за двучерупчестите може да се използват индивиди за разплод от естествената среда извън границите на производствената единица, при условие че произхождат от:
а)
колонии, за които е малко вероятно да презимуват успешно или са в количества, надхвърлящи необходимото, или
б)
естествени колонии от черупчести индивиди за разплод, намиращи се върху колектори.
Води се документация за начина, мястото и времето на събиране на индивидите за разплод от естествената среда, за да се гарантира възможността за проследяването им до района на събиране.
Индивиди за разплод от неорганични люпилни басейни за двучерупчести може да се въвежда в единиците за биологично производство при спазването на следните максимални проценти: 80 % до 31 декември 2011 г., 50 % до 31 декември 2013 г. и 0 % до 31 декември 2015 г.
2. При тихоокеанската стрида, Crassostrea gigas, се отдава предпочитание на материал, който е резултат на селективно развъждане, за да се намали хвърлянето на хайвер в природата.
Член 25п
Управление
1. При производството се прилага посадка, която не надвишава посадката, прилагана при небиологично отглежданите черупчести в района. В зависимост от биомасата и с цел гарантиране на хуманно отношение към животните и високо качество на продукта се извършва сортиране, разреждане и коригиране на посадката.
2. Причиняващите биологично обрастване организми се отстраняват механично или ръчно и в зависимост от случая се връщат в морето далеч от стопанствата за отглеждане на черупчести. Черупчестите могат да се третират с варов разтвор еднократно по време на производствения цикъл с цел ограничаване на конкурентните обрастващи организми.
Член 25р
Правила за отглеждане
1. Отглеждането върху въжета за миди и другите методи, изброени в раздел 8 от приложение XIIIa, могат да се считат за отговарящи на условията за биологично производство.
2. Дънното отглеждане на мекотели е разрешено единствено когато не води до значително въздействие върху околната среда на местата за събиране и отглеждане. Доказателството за минимално въздействие върху околната среда се подкрепя от проучване и от доклад относно експлоатирания район, който операторът представя на надзорния или контролния орган. Докладът се добавя като отделна глава към плана за устойчиво управление.
Член 25с
Специфични правила за отглеждане на стриди
Разрешава се отглеждането в торби върху опорни конструкции. Тези или други конструкции, в които се намират стридите, се разполагат така, че да не образуват непрекъсната преграда по протежение на бреговата линия. Материалът се поставя внимателно върху леглата с оглед на приливните и отливните течения, за да се постигне оптимално производство. Производството трябва да отговаря на критериите, изброени в раздел 8 от приложение XIIIa.
Раздел 7
Профилактика на заболяванията и ветеринарно лечение
Член 25т
Общи правила относно профилактиката на заболяванията
1. В плана за здравния мениджмънт на животните съгласно член 9 от Директива 2006/88/ЕО се описват подробно практиките за биосигурност и профилактика на заболяванията, включително писмено споразумение за ветеринарномедицински консултации, съответстващи на производствената единица, с квалифицирани служби по опазване на здравето на аквакултурните животни, като тези служби посещават стопанството не по-малко от веднъж годишно и не по-малко от веднъж на две години при двучерупчестите.
2. Контейнерите, оборудването и съдовете щателно се почистват и дезинфекцират. Могат да се използват само продукти, изброени в раздели 2.1 и 2.2 от приложение VII.
3. По отношение на некултивирането:
а)
Компетентният орган определя необходимостта и подходящата продължителност на периода на некултивиране, който се прилага и се документира след всеки производствен цикъл в садковите системи в открити води в морето. Некултивирането се препоръчва и за други методи на производство, при които се използват резервоари, рибовъдни басейни и клетки;
б)
то не е задължително при отглеждането на двучерупчести мекотели;
в)
през периода на некултивиране клетката или другата конструкция, използвана за производство на аквакултурни животни, се изпразва, дезинфекцира и оставя празна преди повторното ѝ използване.
4. Където е приложимо, недоизяденият рибен фураж, изпражненията и мъртвите животни се отстраняват незабавно, за да се избегне рискът от значителни екологични щети по отношение на качеството на водата, да се намали рискът от заболявания и да се предотврати появата на насекоми или гризачи.
5. Ултравиолетова светлина и озон могат да се използват само в люпилни, разсадни и/или отрасни басейни.
6. За биологична борба с ектопаразитите се предпочита използването на риби чистачи.
Член 25у
Ветеринарно лечение
1. Когато, въпреки профилактичните мерки за осигуряване на доброто здравно състояние на животните в съответствие с член 15, параграф 1, буква е), подточка i) от Регламент (ЕО) № 834/2007, възникне здравен проблем, могат да се прилагат ветеринарни лечения в следния ред на предпочитание:
а)
вещества от растения, животни или минерали в хомеопатичен разтвор;
б)
растения и екстракти от тях без упойващ ефект, и
в)
вещества като: микроелементи, метали, естествени имуностимуланти или разрешени пробиотици.
2. Прилагането на алопатично лечение се ограничава до два курса на лечение годишно, с изключение на ваксинациите и задължителните схеми за ликвидиране. При производствен цикъл, по-кратък от една година, се прилага ограничение на алопатичното лечение до един курс. При надвишаване на посочените ограничения на алопатичното лечение съответните аквакултурни животни не могат да бъдат продавани като биологично произведени продукти.
3. Прилагането на обработки срещу паразити, с изключение на задължителните контролни схеми, прилагани от държавите-членки, се ограничава до два пъти годишно или до един път годишно, когато производственият цикъл е по-кратък от 18 месеца.
4. Карентният срок при алопатичното ветеринарно лечение и обработките срещу паразити съгласно параграф 3, включително обработките в рамките на задължителните схеми за контрол и ликвидиране, е двойно по-дълъг от законоустановения карентен срок, посочен в член 11 от Директива 2001/82/ЕО, или, в случай че такъв срок не е уточнен, е 48 часа.
5. Когато се използват ветеринарни лекарствени продукти, употребата им трябва да се декларира пред надзорния или контролния орган преди животните да се пуснат на пазара като биологично произведени. Третираните животни трябва да могат да бъдат точно идентифицирани.
6.
В глава 3 на дял II след член 29 се създава следният член 29а:
„Член 29a
Специфични разпоредби за морски водорасли
1. Ако крайният продукт са пресни морски водорасли, при измиването на прясно събраните водорасли се използва морска вода.
Ако крайният продукт са дехидратирани морски водорасли, при измиването може да се използва и питейна вода. За отстраняване на влагата може да се използва сол.
2. При сушенето се забранява използването на открит пламък, който влиза в пряк допир с морските водорасли. Ако в процеса на сушене се използват въжета или друго оборудване, те не могат да се обработват срещу обрастване и не могат да се третират с вещества за почистване или дезинфекциране, освен в случаите, когато даден продукт е включен в приложение VII за такава употреба.“
7.
В глава 4 на дял II се създава следният член 32a:
„Член 32a
Транспорт на жива риба
1. Живата риба се транспортира в подходящи резервоари с чиста вода, която удовлетворява физиологичните нужди на рибата по отношение на температурата и разтворения кислород.
2. Преди транспортиране на биологично произведена риба и рибни продукти, резервоарите цялостно се почистват, дезинфекцират и изплакват.
3. Вземат се предпазни мерки за намаляване на стреса. Посадката по време на транспорта се поддържа под равнището, при което може да се навреди на дадения вид.
4. За параграфи 1-3 се води доказателствена документация.“
8.
В член 35 параграфи 2 и 3 се заменят със следния текст:
„2. При единиците за биологично производство на растения, морски водорасли, животни и аквакултурни животни се забранява съхранението в производствената единица на входящи продукти, различни от разрешените в настоящия регламент.
3. Разрешава се съхранението на алопатични ветеринарни лекарствени продукти и антибиотици в стопанствата, при условие че продуктите са предписани от ветеринарен лекар във връзка с лечение, посочено в член 14, параграф 1, буква д), подточка ii) или член 15, параграф 1, буква е), подточка ii) от Регламент (ЕО) № 834/2007, съхраняват се в място, което е под наблюдение, и са вписани в регистъра на животните, посочен в член 76 от настоящия регламент, или, според случая, в производствената документацията за производство на аквакултури, посочена в член 79б от настоящия регламент.“
9.
В глава 5 на дял II се създава следният член 36a:
„Член 36a
Морски водорасли
1. Периодът на преход към биологично производство за обект за събиране на морски водорасли е шест месеца.
2. Периодът на преход към биологично производство за единица за отглеждане на морски водорасли е шест месеца или един пълен производствен цикъл, като се спазва по-дългият от двата периода.“
10.
В глава 5 на дял II след член 38 се създава следният член 38а:
„Член 38a
Производство на аквакултурни животни
1. Следните преходни периоди за производствени единици за производство на аквакултури се прилагат за следните видове съоръжения за производство на аквакултури, включително съществуващите аквакултурни животни:
a)
за съоръжения, които не могат да бъдат източвани, почиствани и дезинфекцирани - преходен период от 24 месеца;
б)
за съоръжения, които са източени или са преминали период на некултивиране - преходен период от 12 месеца;
в)
за съоръжения, които са източени, почистени и дезинфекцирани - преходен период от шест месеца;
г)
за съоръжения в открити води, включително съоръженията за отглеждане на двучерупчести мекотели - преходен период от три месеца.
2. Компетентният орган може да реши да признае със задна дата за част от преходния период всеки документиран преди това период, през който съоръженията не са били третирани или изложени на въздействието на неразрешени за биологичното производство продукти.“
11.
Заглавието на член 43 се заменя със следното:
„Употреба на небиологичен фураж от растителен и животински произход за животни“;
12.
В член 59, параграф 1 се заменя със следното.
„Настоящата глава не се прилага за храните за домашни любимци и за храните за животни с ценна кожа“
13.
В член 60, параграф 1, буква а) се заменя със следното:
„а)
преработеният фураж съответства на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 834/2007 и по-специално на член 14, параграф 1, буква г), подточки iv) и v) за животновъдството или на член 15, параграф 1, буква г) за производството на аквакултурни животни и на член 18 от него,“
14.
В дял IV се създава следната глава 2а:
„ГЛАВА 2а
Специфични изисквания за контрол за морски водорасли
Член 73a
Мерки за контрол за морски водорасли
Когато системата за контрол, която се отнася конкретно за морски водорасли, се прилага за първи път, пълното описание на обекта, посочено в член 63, параграф 1, буква а), включва:
a)
пълно описание на инсталациите на сушата и в морето,
б)
където е приложимо - оценката на въздействието върху околната среда, посочена в член 6б, параграф 3;
в)
където е приложимо - планът за устойчиво управление, посочен в член 6б, параграф 4;
г)
за диворастящите морски водорасли се изготвя пълно описание и карта на районите за събиране на водорасли по крайбрежието и в морето, както и карта на районите на сушата, където се извършват дейности след събирането.
Член 73б
Производствена документация за морски водорасли
1. Операторът води производствена документация за производството на морски водорасли под формата на регистър, който се съхранява в стопанството и е на разположение на надзорните или контролните органи по всяко време. Регистърът съдържа най-малко следните данни:
a)
списък на видовете, дата и количество на добива;
б)
дата на употреба, вид и количество на използвания тор.
2. За събиране на диворастящи морски водорасли регистърът съдържа също:
a)
хронологичен списък на дейностите по събиране за всеки отделен вид от поименно посочени пластове;
б)
прогнозен добив (обеми) за един сезон;
в)
източници на възможно замърсяване на пластовете за добив на водорасли;
г)
устойчив годишен добив за всеки пласт.“
15.
В дял IV се създава следната глава 3а:
„ГЛАВА 3а
Специфични изисквания за контрол при производството на аквакултурни животни
Член 79a
Мерки за контрол при производството на аквакултурни животни
Когато системата за контрол, която се отнася конкретно за производството на аквакултурни животни, се прилага за първи път, пълното описание на единицата, посочено в член 63, параграф 1, буква а), включва:
a)
пълно описание на инсталациите на сушата и в морето;
б)
където е приложимо - оценката на въздействието върху околната среда, посочена в член 6б, параграф 3;
в)
където е приложимо - планът за устойчиво управление, посочен в член 6б, параграф 4;
г)
за мекотели - резюме на специалната глава, която се изисква съгласно член 25р, параграф 2, в плана за устойчиво управление.
Член 79б
Производствена документация за аквакултурни животни
Операторът предоставя следната информация под формата на регистър, който се актуализира редовно, съхранява се в стопанството и е на разположение на надзорните или контролните органи по всяко време:
a)
произход, дата на пристигане и период на преход към биологично производство на животните, които се въвеждат в стопанството;
б)
брой на партидите, възраст, тегло и местоназначение на животните, които напускат стопанството;
в)
документация относно изпускането на риби;
г)
за риби - вид и количество на фуража, а за шаран и подобните на шарана видове - документален запис за използването на допълнителен фураж;
д)
приложени ветеринарни лечения с подробни данни за целта, датата и начина на прилагане, вида на продукта и карентния срок;
е)
мерки за профилактика на заболяванията с подробни данни относно некултивирането, почистването и пречистването на водата.
Член 79в
Специфични контролни посещения за двучерупчести мекотели
При производството на двучерупчести мекотели посещенията за проверка се извършват преди и по време на максималното производство на биомаса.
Член 79г
Няколко производствени единици, управлявани от един оператор
Когато оператор управлява няколко производствени единици, както е предвидено в член 25в, единиците за небиологично производство на аквакултурни животни също стават обект на системата за контрол, определена в глава 1 и в настоящата глава.“
16.
Заглавието на глава 4 на дял IV се заменя със следното:
17.
Заглавието на глава 5 на дял IV се заменя със следното:
18.
В член 93, параграф 2 се добавят следните букви:
„д)
броят на единиците за биологично производство на аквакултурни животни,
е)
обемът на биологичното производство на аквакултурни животни,
ж)
незадължително, броят на единиците за биологично производство на морски водорасли и обемът на биологичното производство на морски водорасли.“
19.
В член 95, параграф 6 се заменя със следното:
„6. За целите на член 12, параграф 1, буква й) от Регламент (ЕО) № 834/2007 и до включването на специфични вещества по силата на член 16, параграф 1, буква е) от посочения регламент, могат да се използват само продукти, разрешени от компетентния орган.“
20.
В член 95 се добавят следните параграфи:
„11. Компетентният орган може да разреши за период, изтичащ на 1 юли 2013 г., единиците за производство на аквакултурни животни и морски водорасли, които са установени и осъществяват производствената си дейност въз основа на национално приети правила за биологично производство преди влизането в сила на настоящия регламент, да запазят своя статут на производители на биологични продукти, докато се адаптират към предвидените в настоящия регламент правила, при условие че няма неправомерно замърсяване на водите с неразрешени за биологичното производство вещества. Операторите, които се възползват от тази мярка, съобщават на компетентния орган съответните съоръжения, рибовъдни басейни, клетки или участъци за производство на морски водорасли.“
21.
Приложенията се изменят в съответствие с приложението към настоящия регламент.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 юли 2010 г. със следните изключения:
а)
точка 4 от член 1 се прилага от деня на влизане в сила на настоящия регламент.
б)
коригиращите мерки по силата на точка 19 от член 1 и точка 1, букви б) и в) от приложението се прилагат от началото на прилагане на Регламент (ЕО) № 889/2008.
Настоящият регламент може да бъде преразгледан въз основа на представени от държавите-членки подходящи предложения, придружени от надлежно обосновани мотиви, с оглед на изменението на настоящия регламент от 1 юли 2013 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 5 август 2009 година.
REGOLAMENTO (CE) N. 710/2009 DELLA COMMISSIONE
del 5 agosto 2009
che modifica il regolamento (CE) n. 889/2008 recante modalità di applicazione del regolamento (CE) n. 834/2007 del Consiglio per quanto riguarda l'introduzione di modalità di applicazione relative alla produzione di animali e di alghe marine dell'acquacoltura biologica
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
visto il regolamento (CE) n. 834/2007 del Consiglio, del 28 giugno 2007, relativo alla produzione biologica e all'etichettatura dei prodotti biologici e che abroga il regolamento (CEE) n. 2092/91 (1), in particolare l'articolo 11, l'articolo 13, paragrafo 3, l'articolo 15, paragrafo 2, l'articolo 16, paragrafo 1 e paragrafo 3, lettere a) e c), l'articolo 17, paragrafo 2, l'articolo 18, paragrafo 5, l'articolo 19, paragrafo 3, secondo comma, l'articolo 22, paragrafo 1, l'articolo 28, paragrafo 6, l'articolo 38, lettere a), b) e c), e l'articolo 40,
considerando quanto segue:
(1)
Il regolamento (CE) n. 834/2007, in particolare il titolo III, stabilisce le prescrizioni fondamentali relative alla produzione di animali e di alghe marine dell'acquacoltura biologica. Occorre definire le modalità di applicazione di tali prescrizioni modificando il regolamento (CE) n. 889/2008 (2) della Commissione recante modalità di applicazione del regolamento (CE) n. 834/2007.
(2)
La comunicazione della Commissione al Consiglio e al Parlamento europeo su una strategia per lo sviluppo sostenibile dell'acquacoltura europea (3) illustra le prospettive di sviluppo di questo settore per i prossimi dieci anni, al fine di promuovere l'insediamento stabile di questa attività nelle zone rurali e costiere, come alternativa alla pesca in termini di prodotti e di occupazione. La comunicazione sottolinea le potenzialità dell'acquacoltura biologica e l'esigenza di stabilire norme e criteri in materia.
(3)
Ai fini di una comune comprensione, occorre completare e correggere le definizioni di cui all'articolo 2 del regolamento (CE) n. 889/2008, onde evitare ambiguità e garantire l'applicazione uniforme delle norme alla produzione di animali e di alghe marine dell'acquacoltura biologica.
(4)
La zona di crescita delle alghe marine e degli animali d'acquacoltura di produzione biologica è della massima importanza per la coltura di prodotti sicuri e di alta qualità con un impatto minimo sull'ambiente acquatico. La normativa comunitaria sulla qualità delle acque e sui contaminanti alimentari - tra cui la direttiva 2000/60/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 23 ottobre 2000, che istituisce un quadro per l'azione comunitaria in materia di acque (4), la direttiva 2008/56/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 17 giugno 2008, che istituisce un quadro per l'azione comunitaria nel campo della politica per l'ambiente marino (direttiva quadro sulla strategia per l'ambiente marino) (5), il regolamento (CE) n. 1881/2006 della Commissione, del 19 dicembre 2006, che definisce i tenori massimi di alcuni contaminanti nei prodotti alimentari (6) del Parlamento europeo e del Consiglio e i regolamenti (CE) n. 852/2004 (7), n. 853/2004 (8) e n. 854/2004 (9) - stabilisce obiettivi ambientali per l'acqua e garantisce una qualità elevata degli alimenti. È pertanto opportuno elaborare un piano di gestione sostenibile per la produzione di alghe marine e di prodotti dell'acquacoltura, corredato di misure specifiche quali la riduzione dei rifiuti.
(5)
La direttiva 85/337/CEE del Consiglio, del 27 giugno 1985, concernente la valutazione dell'impatto ambientale di determinati progetti pubblici e privati (10), la direttiva 92/43/CEE del Consiglio, del 21 maggio 1992, relativa alla conservazione degli habitat naturali e seminaturali e della flora e della fauna selvatiche (11) e la direttiva 79/409/CEE del Consiglio, del 2 aprile 1979, concernente la conservazione degli uccelli selvatici (12) sono intese a garantire una corretta interazione con l'ambiente, tenendo in considerazione le conseguenze di tali attività sugli obiettivi ambientali per l'acqua fissati in applicazione delle direttive 2000/60/CE e 2008/56/CE. È opportuno disporre la stesura di una valutazione ambientale concernente l'adattamento ottimale all'ambiente circostante e l'attenuazione di eventuali effetti negativi. Poiché la produzione biologica di alghe marine e di animali d'acquacoltura è un'attività relativamente nuova in confronto all'agricoltura biologica, tali valutazioni devono assicurare che essa sia non solo accettabile dal punto di vista ambientale, ma, rispetto ad altre opzioni, più in accordo con l'interesse pubblico generale, più sostenibile e più adatto in termini ambientali.
(6)
Lo specifico mezzo acquatico solubile richiede una netta separazione tra unità di acquacoltura biologiche e non biologiche; occorre pertanto definire le opportune distanze di separazione. Vista la variabilità delle situazioni degli ambienti di acqua dolce e marini nell'intero territorio comunitario, è preferibile che le distanze di separazione adeguate siano fissate e livello di Stati membri, in quanto questi ultimi sono più preparati ad affrontare la questione della separazione considerando l'eterogeneità di questi ambienti acquatici.
(7)
La coltivazione di alghe marine può avere effetti benefici sotto certi aspetti, come la rimozione dei nutrienti, e può favorire la policoltura. Si dovrà avere cura di non sfruttare eccessivamente le praterie di alghe marine selvatiche per consentirne la ricostituzione ed evitare che la produzione abbia un impatto rilevante sullo stato dell'ambiente acquatico.
(8)
Negli Stati membri si registra una crescente penuria di colture proteiche biologiche. Nel contempo, le importazioni di mangimi proteici biologici sono insufficienti a coprire il fabbisogno. La superficie totale coltivata a colture proteiche biologiche non è sufficientemente estesa per soddisfare la domanda di proteine biologiche; occorre pertanto autorizzare, a determinate condizioni, la somministrazione di mangimi proteici provenienti da appezzamenti nel primo anno di conversione.
(9)
Poiché la produzione di animali di acquacoltura biologica è appena agli esordi, non si dispone ancora di riproduttori biologici in quantità sufficiente. Si deve consentire, a determinate condizioni, l'introduzione di riproduttori e di novellame non biologici.
(10)
La produzione di animali di acquacoltura biologica deve garantire il rispetto delle esigenze proprie di ciascuna specie animale. A questo proposito, le pratiche di allevamento, i sistemi di gestione e gli impianti di contenimento devono rispondere alle esigenze di benessere degli animali. Occorre disciplinare la costruzione e la posa di idonee gabbie e recinti di rete in mare, nonché l'apprestamento di impianti di allevamento a terra. Per ridurre al minimo gli organismi nocivi e i parassiti e garantire uno stato ottimale di salute e di benessere degli animali, occorre fissare coefficienti di densità massimi. Occorrono disposizioni specifiche che tengano conto dell'ampia varietà di specie con particolari esigenze.
(11)
Grazie ai recenti progressi della tecnica, si diffondono sempre più in acquacoltura i sistemi a ricircolo, i quali dipendono da un apporto esterno e sono caratterizzati da un elevato consumo energetico, ma consentono di limitare gli scarichi di rifiuti e di evitare le fughe. In base al principio che la produzione biologica deve essere il più naturale possibile, l'uso di tali sistemi non dovrebbe essere autorizzato nell'acquacoltura biologica finché non si disponga di ulteriori conoscenze. Il loro uso potrebbe essere eccezionalmente consentito solo negli incubatoi e nei vivai.
(12)
I principi generali della produzione biologica, enunciati agli articoli 4 e 5 del regolamento (CE) n. 834/2007, presuppongono una concezione e una gestione appropriate dei processi biologici, basate su sistemi ecologici che si avvalgono di risorse naturali interne al sistema, secondo metodi che, in particolare nella pratica dell'acquacoltura, rispettano il principio dello sfruttamento sostenibile delle risorse alieutiche. Essi comprendono anche il principio secondo cui, nella produzione acquicola, deve essere conservata la biodiversità degli ecosistemi acquatici naturali. Tali principi si basano sull'analisi del rischio e sul ricorso, se necessario, a misure precauzionali e preventive. A questo scopo occorre chiarire che l'uso di ormoni e di derivati ormonali per stimolare artificialmente la riproduzione degli animali d'acquacoltura è incompatibile con il concetto di produzione biologica e con la percezione che ne hanno i consumatori e che pertanto tali sostanze non devono essere utilizzate nell'acquacoltura biologica.
(13)
Il mangime per gli animali d'acquacoltura deve rispondere alle esigenze nutrizionali e rispettare la norma sanitaria vieta la somministrazione ad una specie di materiale proveniente dalla stessa specie, come prescritto dal regolamento (CE) n. 999/2001 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 22 maggio 2001, recante disposizioni per la prevenzione, il controllo e l'eradicazione di alcune encefalopatie spongiformi trasmissibili (13). È pertanto opportuno adottare disposizioni specifiche per l'alimentazione degli animali d'acquacoltura carnivori e non carnivori.
(14)
I pesci e i crostacei carnivori di produzione biologica devono essere nutriti con materie prime provenienti di preferenza dallo sfruttamento sostenibile della pesca, come disposto all'articolo 5, lettera o), del regolamento 834/2007 e secondo la definizione di cui all'articolo 3, lettera e), del regolamento (CE) n. 2371/2002 del Consiglio, del 20 dicembre 2002, relativo alla conservazione e allo sfruttamento sostenibile delle risorse della pesca nell'ambito della politica comune della pesca (14), oppure con mangimi biologici provenienti dall'acquacoltura biologica. Poiché l'acquacoltura biologica e la pesca sostenibile sono ancora agli esordi, potrebbe verificarsi una penuria di mangime biologico o di mangime proveniente dalla pesca sostenibile; in tal caso occorre autorizzare l'uso di mangimi non biologici, in conformità al regolamento (CE) n. 1774/2002 (15) del Parlamento europeo e del Consiglio, che stabilisce le norme sanitarie per le materie prime ottenute da pesci che possono essere utilizzate nell'acquacoltura e vieta la somministrazione di taluni materiali derivati da pesci di allevamento ai pesci di allevamento della stessa specie.
(15)
L'uso di talune materie prime per mangimi, di additivi e di coadiuvanti tecnologici di origine non biologica è autorizzato, a condizioni ben precise, ai fini della produzione di animali e di alghe marine dell'acquacoltura biologica. I nuovi prodotti devono essere autorizzati a norma dell'articolo 16, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 834/2007. Sulla base della raccomandazione di un gruppo di esperti ad hoc (16) in materia di «Mangimi per pesci e prodotti per la pulizia utilizzati nell'acquacoltura biologica», secondo cui tali prodotti, già elencati negli allegati V e VI del regolamento (CE) n. 889/2008 e autorizzati nella produzione biologica animale, dovrebbero essere autorizzati anche nell'acquacoltura biologica e che concludeva affermando che alcuni di questi prodotti sono essenziali per determinate specie ittiche, i prodotti in questione devono essere inseriti nell'allegato VI del predetto regolamento.
(16)
L'allevamento di molluschi bivalvi filtratori può avere effetti benefici sulla qualità delle acque costiere grazie alla rimozione dei nutrienti e può favorire la policoltura. Occorre definire norme specifiche per i molluschi, tenendo presente che non è richiesta alcuna integrazione alimentare e che, da questo punto di vista, l'impatto ambientale potrebbe essere quindi inferiore rispetto ad altri comparti dell'acquacoltura.
(17)
La gestione della salute degli animali deve mirare soprattutto alla prevenzione delle malattie. In caso di trattamenti veterinari, le misure di cui al presente regolamento devono essere compatibili con la direttiva 2006/88/CE del Consiglio, del 24 ottobre 2006, relativa alle condizioni di polizia sanitaria applicabili alle specie animali d'acquacoltura e ai relativi prodotti, nonché alla prevenzione di talune malattie degli animali acquatici e alle misure di lotta contro tali malattie (17). Devono essere autorizzati, a determinate condizioni, taluni prodotti per la pulizia, la disinfezione e il trattamento antivegetativo degli impianti e dell'attrezzatura di produzione. In presenza di animali vivi, l'uso di disinfettanti richiede particolare cautela e precauzioni per evitare effetti nocivi. I prodotti in questione devono essere autorizzati a norma dell'articolo 16, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 834/2007. Sulla base della raccomandazione di un gruppo di esperti ad hoc, tali prodotti devono essere inseriti nell'allegato.
(18)
Occorre definire norme specifiche per i trattamenti veterinari, che classifichino i vari tipi di trattamenti e, in caso di trattamenti allopatici, ne limitino la frequenza di somministrazione.
(19)
I pesci vivi devono essere manipolati e trasportati con cautela, nel rispetto delle esigenze fisiologiche.
(20)
La conversione al metodo di produzione biologico richiede un periodo di adattamento di tutti i mezzi di produzione. Occorre determinare il periodo di conversione in funzione del precedente sistema di produzione.
(21)
Si è constatato che gli allegati del regolamento (CE) n. 889/2007 contengono lievi errori, che è necessario correggere.
(22)
Occorre definire specifici requisiti di controllo che tengano conto delle peculiarità dell'acquacoltura.
(23)
Al fine di agevolare la conversione alla nuova normativa comunitaria di aziende che già praticano la produzione biologica secondo norme nazionali o private, occorre adottare misure transitorie.
(24)
L'acquacoltura biologica costituisce un settore relativamente nuovo di produzione biologica rispetto all'agricoltura biologica per la quale a livello delle aziende esiste già una lunga esperienza. Visto il crescente interesse dei consumatori per i prodotti biologici dell'acquacoltura è probabile che sempre più unità di acquacoltura passeranno alla produzione biologica. Ciò consentirà rapidamente di maturare esperienza ed acquisire conoscenze tecniche. Inoltre la ricerca programmata dovrebbe permettere di acquisire nuove conoscenze soprattutto sugli impianti di contenimento, l'esigenza di ingredienti alimentari non biologici, la densità di bestiame per alcune specie. Le nuove conoscenze e gli sviluppi tecnici, che contribuiranno al perfezionamento delle tecniche dell'acquacoltura biologica, dovrebbero rispecchiarsi anche nelle nuove regole di produzione. Pertanto occorre prevedere un riesame della legislazione vigente al fine di modificarla laddove opportuno.
(25)
Occorre pertanto modificare il regolamento (CE) n. 889/2008.
(26)
Le misure di cui al presente regolamento sono conformi al parere del comitato di regolamentazione per la produzione biologica,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Il regolamento (CE) n. 889/2008 è così modificato:
1)
all'articolo 1, il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
«2. Il presente regolamento non si applica:
a)
agli animali da allevamento di specie diverse da quelle di cui all'articolo 7; né
b)
agli animali d'acquacoltura diversi da quelli di cui all'articolo 25 bis.
Tuttavia, il titolo II, il titolo III e il titolo IV si applicano mutatis mutandis ai suddetti prodotti fino a quando per tali prodotti non vengano adottate norme di produzione specifiche ai sensi del regolamento (CE) n. 834/2007.»;
2)
l'articolo 2 è modificato come segue:
a)
la lettera f) è sostituita dalla seguente:
«f) «unità di produzione»: l'insieme delle risorse utilizzate per un determinato tipo di produzione, inclusi i locali di produzione, gli appezzamenti agricoli, i pascoli, gli spazi all'aperto, i locali di stabulazione, gli stagni piscicoli, gli impianti di contenimento per le alghe marine o gli animali di acquacoltura, le concessioni litoranee o sui fondali marini, i locali adibiti al magazzinaggio dei vegetali, i prodotti vegetali, i prodotti delle alghe, i prodotti animali, le materie prime e ogni altro fattore di produzione rilevante per questo specifico settore di produzione;»
b)
dopo la lettera i) sono aggiunte le lettere seguenti:
«j) «impianto di acquacoltura a ricircolo chiuso»: un impianto in cui l'acquacoltura è praticata in un ambiente chiuso, sulla terraferma o a bordo di un'imbarcazione, mediante ricircolo dell'acqua e con apporto permanente di energia da fonti esterne per stabilizzare l'ambiente in cui vivono gli animali d'acquacoltura;
k) «energia da fonti rinnovabili»: fonti energetiche rinnovabili non fossili, ossia energia eolica, solare, geotermica, del moto ondoso, maremotrice, idraulica, da gas di discarica, gas residuati dai processi di depurazione e biogas;
l) «incubatoio»: sito destinato alla riproduzione, all'incubazione e all'allevamento durante le prime fasi di vita di animali d'acquacoltura, in particolare di pesci, molluschi e crostacei;
m) «vivaio»: sito adibito ad un sistema di allevamento intermedio tra l'incubatoio e la fase di ingrasso; la fase di permanenza in vivaio si conclude entro il primo terzo del ciclo di produzione, eccetto per le specie che subiscono un processo di smoltificazione;
n) «inquinamento»: nel contesto dell'acquacoltura e della produzione di alghe marine, l'introduzione diretta o indiretta nell'ambiente acquatico di sostanze o di energia ai sensi della direttiva 2008/56/CE (18) del Parlamento europeo e del Consiglio o della direttiva 2000/60/CE (19) del Parlamento europeo e del Consiglio, secondo le acque di cui trattasi;
o) «policoltura»: nel contesto dell'acquacoltura e della produzione di alghe marine, l'allevamento di due o più specie appartenenti di solito a diversi livelli trofici nella stessa unità di coltura;
p) «ciclo di produzione»: nel contesto dell'acquacoltura e della produzione di alghe marine, la durata di vita di un animale d'acquacoltura o di un'alga, dalla primissima fase di vita fino alla raccolta;
q) «specie allevate localmente»: nel contesto dell'acquacoltura e della produzione di alghe marine, le specie che non sono né esotiche né localmente assenti ai sensi del regolamento (CE) n. 708/2007 (20) del Consiglio; le specie elencate nell'allegato IV del regolamento (CE) n. 708/2007 possono essere considerate specie allevate localmente;
r) «coefficiente di densità»: nel contesto dell'acquacoltura, il peso vivo degli animali per metro cubo di acqua in qualsiasi momento della fase di ingrasso e, per il pesce piatto e i gamberi, il peso per metro quadro di superficie.
3)
al titolo II è aggiunto il seguente capo 1 bis:
«CAPO 1 bis
Produzione di alghe marine
Articolo 6 bis
Campo di applicazione
Il presente capo definisce norme di produzione dettagliate per la raccolta e la coltivazione di alghe marine. Esso si applica mutatis mutandis alla produzione di tutte le alghe marine pluricellulari nonché di fitoplancton e di microalghe da utilizzare come mangime per gli animali di acquacoltura.
Articolo 6 ter
Idoneità del mezzo acquatico e piano di gestione sostenibile
1. Le attività si svolgono in luoghi non esposti alla contaminazione da sostanze o prodotti non autorizzati per la produzione biologica o da inquinanti che comprometterebbero il carattere biologico dei prodotti.
2. Le unità di produzione biologica e non biologica sono adeguatamente separate. La separazione è determinata dalla situazione naturale, da impianti di distribuzione dell'acqua distinti, da opportune distanze, dall'andamento delle maree e dall'ubicazione a monte o a valle dell'unità di produzione biologica. Le autorità degli Stati membri possono designare i luoghi o le zone che ritengono inadatti all'acquacoltura biologica o alla raccolta di alghe marine e possono altresì fissare distanze di separazione minime tra le unità di produzione biologica e non biologica.
Se fissano distanze di separazione minime, gli Stati membri ne informano gli operatori, gli altri Stati membri e la Commissione.
3. Per ogni nuova attività di cui si chieda il riconoscimento come produzione biologica e che produca più di 20 tonnellate di prodotti di acquacoltura all'anno è richiesta una valutazione ambientale, proporzionata all'unità di produzione, intesa ad accertare le condizioni dell'unità di produzione e dell'ambiente circostante e i probabili effetti del suo esercizio. L'operatore presenta la valutazione ambientale all'organismo o all'autorità di controllo. Il contenuto della valutazione ambientale si basa sull'allegato IV della direttiva 85/337/CEE del Consiglio (21). Se l'unità è già stata oggetto di una valutazione equivalente, ne è consentito l'uso per il presente scopo.
4. L'operatore presenta un piano di gestione sostenibile per l'acquacoltura e la raccolta di alghe marine, proporzionato all'unità di produzione.
Il piano, che viene aggiornato annualmente, descrive in dettaglio gli effetti ambientali delle attività svolte, il monitoraggio ambientale che verrà condotto e le misure che saranno prese per limitare gli effetti negativi sull'ambiente acquatico e terrestre circostante, indicando, se del caso, il rilascio di nutrienti nell'ambiente per ciclo di produzione o all'anno. Nel piano vengono registrate la manutenzione e la riparazione dell'attrezzatura tecnica.
5. Le aziende acquicole e le aziende specializzate nell'alghicoltura usano di preferenza fonti di energia rinnovabili e riciclano il materiale utilizzato, includendo nel piano di gestione sostenibile un calendario di riduzione dei rifiuti da porre in essere all'inizio delle attività. Se possibile, l'impiego di calore residuo è limitato all'energia da fonti rinnovabili.
6. Per la raccolta delle alghe viene effettuata una stima iniziale, una tantum, della biomassa.
Articolo 6 quater
Raccolta sostenibile di alghe marine selvatiche
1. Presso l'unità o nei locali dell'azienda devono essere tenuti documenti contabili che consentano all'operatore di accertare e all'autorità o all'organismo di controllo di verificare che i raccoglitori hanno fornito esclusivamente alghe selvatiche prodotte in conformità al regolamento (CE) n. 834/2007.
2. La raccolta viene effettuata in modo tale che le quantità raccolte non incidano in misura rilevante sullo stato dell'ambiente acquatico. Si adottano misure idonee a consentire la rigenerazione delle alghe marine, riguardanti in particolare la tecnica di raccolta, le dimensioni minime, l'età, i cicli riproduttivi e le dimensioni delle alghe restanti.
3. Se le alghe sono prelevate da una zona di raccolta comune o condivisa, si dovrà dimostrare con adeguati documenti giustificativi che l'insieme del raccolto è conforme al presente regolamento.
4. In riferimento all'articolo 73 ter, paragrafo 2, lettere b) e c), nel registro dell'operatore devono essere documentate la gestione sostenibile e l'assenza di impatto a lungo termine sulle aree di raccolta.
Articolo 6 quinquies
Coltivazione di alghe marine
1. L'alghicoltura in mare utilizza esclusivamente elementi nutritivi naturalmente presenti nell'ambiente o provenienti dalla produzione di animali dell'acquacoltura biologica, in tal caso preferibilmente prodotti nelle immediate vicinanze, nell'ambito di un sistema di policoltura.
2. Negli impianti a terra che si avvalgono di fonti esterne di nutrienti, i livelli di nutrienti negli effluenti devono essere provatamente uguali o inferiori a quelli dell'acqua in entrata. Possono essere utilizzati soltanto i nutrienti di origine vegetale o minerale elencati nell'allegato I.
3. La densità di coltura o l'intensità operativa viene debitamente registrata e deve essere tale da salvaguardare l'integrità dell'ambiente acquatico assicurando che non venga superata la quantità di alghe che può essere tollerata senza effetti negativi per l'ambiente.
4. Le corde e altri attrezzi usati per la coltura delle alghe saranno riutilizzati o riciclati nella misura del possibile.
Articolo 6 sexies
Interventi antivegetativi e pulizia degli impianti e dell'attrezzatura di produzione
1. Gli organismi incrostanti sono rimossi unicamente a mano o con mezzi fisici e, se del caso, restituiti al mare a debita distanza dal sito di coltura.
2. La pulizia degli impianti e dell'attrezzatura di produzione è effettuata con mezzi fisici o meccanici. Se questi non danno risultati soddisfacenti, possono essere utilizzati soltanto i prodotti elencati nell'allegato VII, sezione 2.
4)
all'articolo 21, il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
«2 Fino al 20 % della quantità media complessiva di alimenti somministrati agli animali può provenire dal pascolo o dal raccolto ottenuto da pascoli o prati permanenti, superfici foraggere perenni o colture proteiche seminate in regime biologico su terreni nel primo anno di conversione all'agricoltura biologica, purché essi facciano parte della stessa azienda e non abbiano fatto parte di un'unità di produzione biologica della stessa azienda nel corso degli ultimi cinque anni. In caso di utilizzazione contemporanea di alimenti in conversione e di alimenti ottenuti da appezzamenti agricoli nel corso del loro primo anno di conversione, la percentuale cumulativa totale di tali alimenti non supera le percentuali massime fissate al paragrafo 1.»;
5)
nel titolo II è inserito il seguente capo 2 bis:
«CAPO 2 bis
Produzione di animali d'acquacoltura
Sezione 1
Norme generali
Articolo 25 bis
Campo di applicazione
Il presente capo definisce norme di produzione dettagliate per le specie di pesci, crostacei, echinodermi e molluschi di cui all'allegato XIII bis.
Esso si applica mutatis mutandis allo zooplancton, ai microcrostacei, ai rotiferi, ai vermi e ad altri animali acquatici usati come mangime.
Articolo 25 ter
Idoneità del mezzo acquatico e piano di gestione sostenibile
1. Al presente capo si applicano le disposizioni dell'articolo 6 ter, paragrafi da 1 a 5.
2. Nel piano di gestione sostenibile vengono descritte le misure difensive e preventive prese contro i predatori ai sensi della direttiva 92/43/CEE del Consiglio (22) e della normativa nazionale.
3. Se del caso, gli operatori situati in aree adiacenti si coordinano in maniera verificabile per la stesura dei rispettivi piani di gestione.
4. Per la produzione di animali d'acquacoltura in stagni, vasche o vasche rettangolari «raceway», le aziende sono dotate di letti filtranti naturali, di vasche di decantazione, di filtri biologici o di filtri meccanici per la raccolta dei nutrienti residui oppure utilizzano alghe marine e/o animali (molluschi bivalvi e alghe) che contribuiscono a migliorare la qualità dei reflui. Se del caso, il monitoraggio degli effluenti ha luogo ad intervalli regolari.
Articolo 25 quater
Produzione simultanea, biologica e non biologica, di animali d'acquacoltura
1. L'autorità competente può autorizzare l'allevamento di novellame biologico e non biologico nella stessa azienda, a condizione che sia garantita un'adeguata separazione fisica tra le unità e che vengano predisposte uscite distinte del sistema di distribuzione dell'acqua.
2. Nella fase di ingrasso, l'autorità competente può autorizzare la presenza di unità di acquacoltura biologica e non biologica nella stessa azienda, purché sia rispettato il disposto dell'articolo 6 ter, paragrafo 2, del presente regolamento, qualora le fasi di produzione o i periodi di manipolazione degli animali d'acquacoltura siano differenziati.
3. Gli operatori conservano i documenti giustificativi che attestano il ricorso alle disposizioni del presente articolo.
Sezione 2
Origine degli animali di acquacoltura
Articolo 25 quinquies
Origine degli animali di acquacoltura biologici
1. Sono utilizzate specie allevate localmente e la riproduzione mira ad ottenere ceppi più adatti alle condizioni di allevamento, più sani ed efficienti in termini di utilizzo delle risorse alimentari. Documenti giustificativi dell'origine e del trattamento degli animali sono tenuti a disposizione dell'autorità o dell'organismo di controllo.
2. Sono scelte specie che possano essere allevate senza arrecare danni rilevanti agli stock selvatici.
Articolo 25 sexies
Origine e gestione degli animali di acquacoltura non biologici
1. A fini riproduttivi o per migliorare il patrimonio genetico e in mancanza di animali di acquacoltura biologici, possono essere introdotti in un'azienda animali selvatici catturati o animali di acquacoltura non biologici. Questi animali sono allevati in regime di produzione biologica per almeno tre mesi prima di essere utilizzati per la riproduzione.
2. A fini di ingrasso e in mancanza di novellame biologico, può essere introdotto in un'azienda del novellame non biologico. Almeno gli ultimi due terzi del ciclo di produzione si svolgono in regime di produzione biologica.
3. La percentuale massima di novellame non biologico introdotto nell'allevamento è pari all'80 % entro il 31 dicembre 2011, al 50 % entro il 31 dicembre 2013 e allo 0 % entro il 31 dicembre 2015.
4. La raccolta di novellame selvatico a fini di ingrasso è tassativamente limitata ai seguenti casi:
a)
immissione spontanea di larve e di avannotti di pesci o di crostacei al momento del riempimento degli stagni, degli impianti di contenimento e dei recinti;
b)
anguilla cieca europea, a condizione che sia stato approvato un piano di gestione dell'anguilla per il sito interessato e che la riproduzione artificiale dell'anguilla rimanga impraticabile.
Sezione 3
Pratiche di allevamento degli animali di acquacoltura
Articolo 25 septies
Norme generali in materia di allevamento degli animali di acquacoltura
1. L'ambiente in cui vengono allevati gli animali d'acquacoltura è concepito in modo tale che, in funzione delle esigenze proprie di ciascuna specie, gli animali d'acquacoltura:
a)
dispongano di spazio sufficiente per il loro benessere;
b)
siano tenuti in acque di buona qualità e sufficientemente ossigenate;
c)
siano tenuti in condizioni di temperatura e di luce confacenti alle esigenze della specie e in accordo con l'ubicazione geografica;
d)
nel caso di pesci di acqua dolce, il fondo sia quanto più possibile simile a quello naturale;
e)
nel caso della carpa, il fondo sia costituito da terra naturale.
2. I coefficienti di densità sono indicati nell'allegato XIII bis, per specie o gruppo di specie. Per determinare gli effetti della densità sul benessere dei pesci d'allevamento, si procede al monitoraggio delle condizioni dei pesci (quali pinne danneggiate, altre lesioni, indice di crescita, comportamento manifestato e stato di salute generale) e della qualità dell'acqua.
3. Gli impianti di contenimento acquatici sono progettati e costruiti in modo che la portata e i parametri fisico-chimici tutelino la salute e il benessere degli animali e rispondano alle loro esigenze comportamentali.
4. Gli impianti di contenimento sono progettati, localizzati e gestiti in modo da minimizzare il rischio di fughe.
5. In caso di fuga di pesci o di crostacei, si prenderanno opportune disposizioni per limitare l'impatto sull'ecosistema locale, procedendo eventualmente alla loro ricattura. Gli operatori conservano i relativi documenti giustificativi.
Articolo 25 octies
Norme specifiche sugli impianti di contenimento acquatici
1. Sono vietati gli impianti di acquacoltura a ricircolo chiuso per la produzione animale, eccetto negli incubatoi e nei vivai o per la produzione di specie utilizzate come mangime biologico.
2. Le unità di allevamento a terra devono soddisfare le seguenti condizioni:
a)
nei sistemi a flusso continuo deve essere possibile monitorare e controllare la portata e la qualità dell'acqua sia in entrata che in uscita;
b)
almeno il 5 % della superficie perimetrale («interfaccia terra-acqua») deve essere coperto da vegetazione naturale.
3. Gli impianti di contenimento in mare devono soddisfare le seguenti condizioni:
a)
essere situati in luoghi in cui il flusso idrico, la profondità e le velocità di scambio dell'acqua nel corpo idrico sono atti a minimizzare l'impatto sul fondo marino e sul corpo idrico circostante;
b)
le gabbie devono essere progettate, costruite e mantenute in modo adeguato in funzione dell'esposizione all'ambiente operativo.
4. Il riscaldamento o il raffreddamento dell'acqua con mezzi artificiali è autorizzato unicamente negli incubatoi e nei vivai. L'acqua sorgiva o di pozzo può essere utilizzata per riscaldare o raffreddare l'acqua in tutte le fasi della produzione.
Articolo 25 nonies
Gestione degli animali di acquacoltura
1. Gli animali d'acquacoltura sono manipolati il meno possibile, con la massima cura e con l'ausilio di attrezzi e protocolli adatti, per evitare stress e lesioni fisiche che possono verificarsi in occasione delle manipolazioni. I riproduttori sono manipolati in modo da evitare il più possibile stress e lesioni fisiche, eventualmente sotto anestesia. Le operazioni di calibrazione sono limitate al minimo indispensabile a garantire il benessere dei pesci.
2. L'illuminazione artificiale è soggetta alle seguenti limitazioni:
a)
la durata della luce diurna può essere prolungata con luce artificiale non oltre un tempo massimo confacente alle esigenze etologiche, alle condizioni geografiche e allo stato di salute generale degli animali allevati, in modo da mantenere la luminosità per un massimo di 16 ore giornaliere, eccetto a fini riproduttivi;
b)
si eviteranno bruschi cambiamenti di intensità luminosa al momento dell'oscuramento, usando lampade a spegnimento progressivo o mantenendo accese luci di ambiente.
3. La ventilazione è consentita al fine di assicurare il benessere e la salute degli animali a condizione che i ventilatori meccanici siano azionati di preferenza da fonti energetiche rinnovabili.
Ogni impiego della ventilazione è documentato nel registro di produzione.
4. L'impiego di ossigeno è consentito solo per esigenze di salute degli animali e in periodi critici della produzione o del trasporto, limitatamente alle seguenti circostanze:
a)
innalzamento di temperatura, abbassamento della pressione atmosferica o inquinamento accidentale, di carattere eccezionale;
b)
operazioni sporadiche di gestione dello stock, come campionamento e cernita;
c)
necessità impellente di garantire la sopravvivenza dello stock.
I relativi documenti giustificativi devono essere conservati.
5. Le tecniche di macellazione usate per i pesci comportano lo stordimento dell'animale, sì da farlo cadere immediatamente in stato di incoscienza e renderlo insensibile al dolore. La scelta del metodo di macellazione ottimale dipende dalla dimensione dell'animale, dalla specie e dalle caratteristiche del sito di produzione.
Sezione 4
Riproduzione
Articolo 25 decies
Divieto di utilizzazione di ormoni
È vietato l'uso di ormoni e di derivati ormonali.
Sezione 5
Alimentazione dei pesci, dei crostacei e degli echinodermi
Articolo 25 undecies
Norme generali sull'alimentazione
I regimi di alimentazione perseguono le seguenti priorità:
a)
salute degli animali;
b)
buona qualità del prodotto, anche dal punto di vista della composizione nutrizionale che deve conferire un'ottima qualità al prodotto finale commestibile;
c)
scarso impatto ambientale.
Articolo 25 duodecies
Norme specifiche sull'alimentazione degli animali d'acquacoltura carnivori
1. Gli animali d'acquacoltura carnivori sono nutriti in via prioritaria con:
a)
mangimi biologici di origine acquicola;
b)
farina di pesce e olio di pesce ricavati da sottoprodotti dell'acquacoltura biologica;
c)
farina di pesce e olio di pesce nonché ingredienti di origine ittica ricavati da scarti di pesci catturati per il consumo umano nell'ambito della pesca sostenibile;
d)
mangimi biologici di origine vegetale e animale elencati nell'allegato V, fatta salva la limitazione ivi indicata.
2. Ove non siano disponibili i mangimi di cui al paragrafo 1, possono essere utilizzati, per un periodo transitorio che termina il 31 dicembre 2014, farina di pesce e olio di pesce ricavati da sottoprodotti dell'acquacoltura non biologica o scarti di pesci catturati per il consumo umano. La proporzione di questi mangimi non può superare il 30 % della razione giornaliera.
3. La razione alimentare può comprendere al massimo il 60 % di prodotti vegetali di produzione biologica.
4. L'astaxantina derivata principalmente da fonti biologiche, come il carapace dei crostacei, può essere utilizzata nella razione alimentare di salmoni e trote nei limiti delle loro esigenze fisiologiche. In mancanza di fonti biologiche si possono utilizzare fonti naturali di astaxantina (come il lievito Phaffia).
Articolo 25 terdecies
Norme specifiche sull'alimentazione di taluni animali d'acquacoltura
1. Gli animali d'acquacoltura di cui all'allegato XIII bis, sezioni 6, 7 e 9, si nutrono di alimenti naturalmente presenti negli stagni e nei laghi.
2. In mancanza delle risorse alimentari naturali di cui al paragrafo 1 in quantità sufficiente, possono essere somministrati mangimi biologici di origine vegetale, di preferenza coltivati nell'azienda, o alghe marine. Gli operatori conservano i documenti giustificativi della necessità di utilizzare integratori alimentari.
3. Quando le risorse alimentari naturali sono integrate conformemente al paragrafo 2 la razione delle specie di cui alla sezione 7 e del pangasio (Pangasius sp.) menzionato alla sezione 9 possono contenere al massimo 10 % di farina di pesce e di olio di pesce derivanti dalla pesca sostenibile.
Articolo 25 quaterdecies
Prodotti e sostanze di cui all'articolo 15, paragrafo 1, lettera d), punto iii), del regolamento (CE) n. 834/2007
1. Le materie prime per mangimi di origine animale e minerale possono essere utilizzate nell'acquacoltura biologica solo se figurano nell'allegato V.
2. Gli additivi per mangimi, taluni prodotti impiegati nell'alimentazione animale e gli ausiliari di fabbricazione possono essere utilizzati solo se figurano nell'allegato VI e con le limitazioni ivi specificate.
Sezione 6
Norme specifiche per i molluschi
Articolo 25 quindecies
Area di coltura
1. La molluschicoltura può essere praticata nello stesso specchio d'acqua in cui sono praticate l'itticoltura e l'alghicoltura biologiche in un sistema di policoltura documentato nel piano di gestione sostenibile. I molluschi bivalvi possono essere allevati anche in associazione con molluschi gasteropodi quali la littorina, in policoltura.
2. La produzione biologica di molluschi bivalvi è praticata in aree delimitate da paletti, galleggianti o altri segni visibili ed è eventualmente racchiusa in sacche di rete, gabbie o altri manufatti.
3. Gli allevamenti biologici di molluschi provvedono a limitare il più possibile i rischi per le specie protette. Se vengono usate reti antipredatori, queste devono essere innocue per gli uccelli tuffatori.
Articolo 25 sexdecies
Fonti di approvvigionamento del seme
1. Se consentito dalla legislazione locale e sempre che non vengano arrecati danni rilevanti all'ambiente, può essere utilizzato seme selvatico di molluschi bivalvi raccolto al di fuori dell'unità di produzione e proveniente da:
a)
colonie a rischio di sopravvivenza nelle condizioni climatiche invernali o in soprannumero rispetto al fabbisogno, oppure
b)
insediamenti naturali di novellame su collettori.
Gli operatori conservano, a fini di tracciabilità, i documenti giustificativi attestanti la data, il luogo e le modalità di raccolta del seme selvatico.
Tuttavia, nelle unità di produzione biologica può essere introdotto seme di molluschi bivalvi proveniente da incubatoi non biologici nelle seguenti percentuali massime: 80 % entro il 31 dicembre 2011, 50 % entro il 31 dicembre 2013 e 0 % entro il 31 dicembre 2015.
2. Per l'ostrica concava (Crassostrea gigas) sarà data la preferenza allo stock riprodotto selettivamente per limitare la deposizione delle uova in natura.
Articolo 25 septdecies
Gestione
1. Nell'allevamento è applicato un coefficiente di densità non superiore a quello usuale negli allevamenti locali di molluschi non biologici. In funzione della biomassa e al fine di assicurare il benessere degli animali e un'elevata qualità dei prodotti, si procederà ad operazioni di cernita, diradamento e adeguamento del coefficiente di densità.
2. Gli organismi incrostanti sono rimossi a mano o con mezzi fisici ed eventualmente restituiti al mare a debita distanza dal sito di coltura. Una sola volta durante il ciclo di produzione, i molluschi bivalvi possono essere trattati con una soluzione di calce per combattere gli organismi incrostanti competitivi.
Articolo 25 octodecies
Norme sulla coltura
1. L'allevamento di mitili su corde e con altri metodi elencati nell'allegato XIII bis, sezione 8, può essere praticato in regime di produzione biologica.
2. La molluschicoltura di fondo è autorizzata a condizione che non vengano arrecati danni rilevanti all'ambiente nei siti di coltura e di raccolta. L'operatore è tenuto a dimostrare l'impatto ambientale minimo fornendo all'autorità o all'organismo di controllo uno studio e una relazione sull'area interessata. La relazione è aggiunta, in quanto capitolo distinto, al piano di gestione sostenibile.
Articolo 25 novodecies
Norme specifiche sull'ostricoltura
È consentita la coltura in sacche su cavalletti. Queste o altre strutture per l'allevamento delle ostriche devono essere posizionate in modo da non formare una barriera continua lungo il litorale. Le ostriche saranno collocate con cura nei parchi in funzione dell'andamento delle maree al fine di ottimizzare la produzione. La produzione risponde ai criteri di cui all'allegato XIII bis, sezione 8.
Sezione 7
Profilassi e trattamenti veterinari
Articolo 25 vicies
Norme generali in materia di profilassi
1. Il piano di gestione della salute degli animali elaborato in conformità all'articolo 9 della direttiva 2006/88/CE descrive le prassi in materia di biosicurezza e di profilassi e comprende una convenzione scritta di consulenza sanitaria, proporzionata all'unità di produzione, stipulata con servizi veterinari specializzati negli animali d'acquacoltura, i quali visitano l'azienda almeno una volta all'anno e almeno una volta ogni due anni nel caso di molluschi bivalvi.
2. Gli impianti, l'attrezzatura e gli utensili appartenenti all'azienda sono debitamente puliti e disinfettati. Possono essere utilizzati soltanto i prodotti elencati nell'allegato VII, punti 2.1 e 2.2.
3. Per quanto riguarda il fermo degli impianti:
a)
l'autorità competente stabilisce se occorre un periodo di fermo e la sua durata adeguata che sarà osservata e documentata dopo ogni ciclo di produzione negli impianti di contenimento marittimi in acque aperte. Il fermo è raccomandato anche per altri metodi di produzione in vasche, stagni e gabbie;
b)
il fermo non è obbligatorio per gli allevamenti di molluschi bivalvi;
c)
durante il fermo, le gabbie o altre strutture utilizzate per la produzione di animali d'acquacoltura vengono svuotate, disinfettate e lasciate vuote per un certo tempo prima di essere riutilizzate.
4. Se del caso, il mangime non consumato, le feci e gli animali morti devono essere rimossi rapidamente per evitare ogni rischio di degrado ambientale con riguardo alla qualità dell'acqua, per scongiurare il pericolo di malattie e per non attirare insetti e roditori.
5. L'uso di raggi ultravioletti e di ozono è consentito solo negli incubatoi e nei vivai.
6. Per la lotta biologica contro gli ectoparassiti è privilegiato l'uso di pesci pulitori.
Articolo 25 unvicies
Trattamenti veterinari
1. Qualora, nonostante le misure profilattiche poste in essere per tutelare la salute degli animali a norma dell'articolo 15, paragrafo 1, lettera f), punto i), del regolamento (CE) n. 834/2007, dovesse insorgere un problema sanitario, si può ricorrere a trattamenti veterinari nel seguente ordine di preferenza:
a)
sostanze di origine vegetale, animale o minerale in diluizione omeopatica;
b)
piante ed estratti vegetali non aventi effetti anestetici;
c)
sostanze quali oligoelementi, metalli, immunostimolanti naturali o probiotici autorizzati.
2. Ad eccezione delle vaccinazioni e dei piani obbligatori di eradicazione, la somministrazione di medicinali allopatici è limitata a due cicli di trattamento annuali. Tuttavia, quando il ciclo di produzione è inferiore a un anno, i trattamenti allopatici sono limitati ad un solo ciclo. Qualora vengano superati questi limiti dei trattamenti allopatici, gli animali di acquacoltura in questione non possono essere venduti come prodotti biologici.
3. Le cure antiparassitarie - esclusi i piani di lotta obbligatori gestiti dagli Stati membri - sono limitate a due trattamenti all'anno o ad un trattamento se il ciclo di produzione è inferiore a 18 mesi.
4. Il tempo di attesa per la somministrazione di medicinali allopatici e di antiparassitari ai sensi del paragrafo 3 - inclusi i piani di lotta obbligatori gestiti dagli Stati membri - è doppio rispetto al tempo di attesa legale di cui all'articolo 11 della direttiva 2001/82/CE o, qualora quest'ultimo non sia specificato, è pari a 48 ore.
5. L'uso di qualsiasi medicinale veterinario deve essere dichiarato all'autorità o all'organismo di controllo prima che gli animali siano commercializzati come prodotto biologico. Lo stock trattato deve essere chiaramente identificabile.
6)
al titolo II, capo 3, dopo l'articolo 29 è inserito il seguente articolo 29 bis:
«Articolo 29 bis
Disposizioni specifiche per le alghe marine
1. Se il prodotto finale è costituito da alghe marine fresche, le alghe appena raccolte sono risciacquate con acqua di mare.
Se il prodotto finale è costituito da alghe marine disidratate, il risciacquo può essere effettuato anche con acqua potabile. Per eliminare l'umidità si può utilizzare il sale.
2. È vietato essiccare le alghe mettendole a diretto contatto con una fiamma. Se il processo di essiccazione avviene con l'impiego di corde o altri attrezzi, questi devono essere esenti da trattamenti antivegetativi nonché da detergenti e disinfettanti, salvo se si tratta di uno dei prodotti previsti per tale uso nell'allegato VII.»;
7)
al titolo II, capo 4, è inserito il seguente articolo 32 bis:
«Articolo 32 bis
Trasporto di pesci vivi
1. I pesci vivi sono trasportati in vasche adatte, contenenti acqua pulita la cui temperatura e concentrazione di ossigeno disciolto soddisfi le esigenze fisiologiche degli animali stessi.
2. Prima del trasporto di pesci e di prodotti ittici biologici, le vasche vengono pulite, disinfettate e sciacquate meticolosamente.
3. Sono prese le necessarie precauzioni per attenuare lo stress. La densità durante il trasporto non deve raggiungere un livello che risulti pregiudizievole per la specie.
4. Gli operatori conservano i documenti giustificativi dell'applicazione dei paragrafi da 1 a 3.»;
8)
all'articolo 35, i paragrafi 2 e 3 sono sostituiti dai seguenti:
«2. Nelle unità di produzione di vegetali, di alghe marine, di animali d'allevamento e di animali d'acquacoltura biologici è vietato il magazzinaggio di fattori di produzione diversi da quelli autorizzati a norma del presente regolamento.
3. I medicinali veterinari allopatici e antibiotici possono essere immagazzinati nelle aziende, purché siano stati prescritti da un veterinario nell'ambito di trattamenti previsti all'articolo 14, paragrafo 1, lettera e), punto ii), o all'articolo 15, paragrafo 1, lettera f), punto ii), del regolamento (CE) n. 834/2007, siano immagazzinati in un luogo sorvegliato e siano iscritti, a seconda dei casi, nel registro degli animali di cui all'articolo 76 del presente regolamento o nel registro di produzione acquicola di cui all'articolo 79 ter del presente regolamento.»;
9)
al titolo II, capo 5, è inserito il seguente articolo 36 bis:
«Articolo 36 bis
Alghe marine
1. Il periodo di conversione per un sito di raccolta di alghe marine è di sei mesi.
2. Il periodo di conversione per un'unità di coltivazione di alghe marine è di sei mesi o di un intero ciclo di produzione, se questo è superiore a sei mesi.»;
10)
al titolo II, capo 5, dopo l'articolo 38 è inserito il seguente articolo 38 bis:
«Articolo 38 bis
Produzione di animali di acquacoltura
1. Le unità di produzione acquicola dotate dei seguenti tipi di impianti contenenti gli animali d'acquacoltura presenti sono soggette ai seguenti periodi di conversione:
a)
24 mesi per gli impianti che non possono essere prosciugati, puliti e disinfettati;
b)
12 mesi per gli impianti che sono stati prosciugati o sottoposti a fermo;
c)
6 mesi per gli impianti che sono stati prosciugati, puliti e disinfettati;
d)
3 mesi per gli impianti in acque aperte, compresi quelli adibiti alla molluschicoltura.
2. L'autorità competente può riconoscere retroattivamente come parte del periodo di conversione qualsiasi periodo precedentemente documentato, durante il quale gli impianti non sono stati trattati né sono entrati in contatto con prodotti non autorizzati per la produzione biologica.»;
11)
il titolo dell'articolo 43 è sostituito dal seguente:
«Uso di mangimi non biologici di origine vegetale e animale»;
12)
all'articolo 59, il primo comma è sostituito dal seguente:
«Il presente capo non si applica ai mangimi destinati agli animali da compagnia e agli animali da pelliccia.»;
13)
all'articolo 60, paragrafo 1, la lettera a) è sostituita dalla seguente:
«a)
i mangimi trasformati sono conformi alle disposizioni del regolamento (CE) n. 834/2007, in particolare dell'articolo 14, paragrafo 1, lettera d), punti iv) e v), per il bestiame, o dell'articolo 15, paragrafo 1, lettera d), per gli animali d'acquacoltura, nonché dell'articolo 18;»;
14)
al titolo IV è aggiunto il seguente capo 2 bis:
«CAPO 2 bis
Requisiti di controllo specifici per le alghe marine
Articolo 73 bis
Regime di controllo per le alghe marine
Alla prima applicazione del regime di controllo specifico per le alghe marine, la descrizione completa dell'unità di cui all'articolo 63, paragrafo 1, lettera a), comprende:
a)
una descrizione completa degli impianti in mare e sulla terraferma;
b)
se del caso, la valutazione ambientale di cui all'articolo 6 ter, paragrafo 3;
c)
se del caso, il piano di gestione sostenibile di cui all'articolo 6 ter, paragrafo 4;
d)
per le alghe marine selvatiche, una descrizione completa e una rappresentazione cartografica delle aree di raccolta marine e litoranee e dei siti a terra in cui hanno luogo le attività post-raccolta.
Articolo 73 ter
Registro della produzione di alghe marine
1. I dati relativi alla produzione di alghe marine sono annotati in un registro dall'operatore e tenuti permanentemente a disposizione dell'autorità o dell'organismo di controllo presso la sede dell'azienda. Il registro contiene almeno le seguenti informazioni:
a)
elenco delle specie, data e quantità raccolta;
b)
data di applicazione, tipo e quantità di fertilizzante utilizzato.
2. Per la raccolta di alghe marine selvatiche, il registro contiene inoltre:
a)
storia dell'attività di raccolta per ciascuna specie nelle praterie designate;
b)
stima del raccolto (in volume) per stagione;
c)
potenziali fonti di inquinamento delle praterie di raccolta;
d)
resa annua sostenibile per ciascuna prateria.»;
15)
nel titolo IV è inserito il seguente capo 3 bis:
«CAPO 3 bis
Requisiti di controllo specifici per la produzione di animali di acquacoltura
Articolo 79 bis
Regime di controllo per la produzione di animali di acquacoltura
Alla prima applicazione del regime di controllo specifico per la produzione di animali di acquacoltura, la descrizione completa dell'unità di cui all'articolo 63, paragrafo 1, lettera a), comprende:
a)
una descrizione completa degli impianti in mare e sulla terraferma;
b)
se del caso, la valutazione ambientale di cui all'articolo 6 ter, paragrafo 3;
c)
se del caso, il piano di gestione sostenibile di cui all'articolo 6 ter, paragrafo 4;
d)
per i molluschi, una sintesi dell'apposito capitolo del piano di gestione sostenibile da compilare a norma dell'articolo 25 octodecies, paragrafo 2.
Articolo 79 ter
Registro della produzione di animali di acquacoltura
L'operatore annota in un registro, aggiorna e tiene permanentemente a disposizione dell'autorità o dell'organismo di controllo presso la sede dell'azienda i seguenti dati:
a)
origine, data di arrivo e periodo di conversione degli animali in entrata;
b)
numero di lotti, età, peso e destinazione degli animali in uscita;
c)
fughe di pesci;
d)
per i pesci, tipo e quantità di mangime e, se si tratta di carpe e specie affini, documenti giustificativi dell'uso di integratori alimentari;
e)
trattamenti veterinari, con indicazione della finalità, della data e del metodo di somministrazione, del tipo di prodotto e del tempo di attesa;
f)
misure profilattiche, con indicazione dell'eventuale fermo degli impianti, della pulizia e del trattamento dell'acqua.
Articolo 79 quater
Visite di controllo specifiche per i molluschi bivalvi
Nel caso dell'allevamento di molluschi bivalvi, vengono condotte ispezioni prima e durante la massima produzione di biomassa.
Articolo 79 quinquies
Operatori che gestiscono più unità di produzione
Se un operatore gestisce più unità di produzione ai sensi dell'articolo 25 quater, le unità che producono animali d'acquacoltura non biologici sono soggette allo stesso regime di controllo di cui al capo 1 e al presente capo.»;
16)
nel titolo IV, il titolo del capo 4 è sostituito dal seguente:
17)
nel titolo IV, il titolo del capo 5 è sostituito dal seguente:
18)
all'articolo 93, paragrafo 2, sono aggiunte le seguenti lettere:
«e)
numero di unità di produzione di animali dell'acquacoltura biologica;
f)
volume di produzione di animali dell'acquacoltura biologica;
g)
in via facoltativa, numero di unità di alghicoltura biologica e volume di produzione di alghe biologiche.»;
19)
all'articolo 95, il paragrafo 6 è sostituito dal seguente:
«6. Ai fini dell'articolo 12, paragrafo 1, lettera j), del regolamento (CE) n. 834/2007 e in attesa dell'inclusione di sostanze specifiche ai sensi dell'articolo 16, paragrafo 1, lettera f), dello stesso regolamento, possono essere utilizzati unicamente prodotti autorizzati dall'autorità competente.»;
20)
all'articolo 95 sono aggiunti i paragrafi seguenti:
«11. L'autorità competente può autorizzare, per un periodo che termina il 1o luglio 2013, le unità di produzione di animali d'acquacoltura e di alghe marine che sono state istituite e producono, prima dell'entrata in vigore del presente regolamento, nel rispetto di norme sulla produzione biologica riconosciute a livello nazionale, a mantenere la qualifica di unità di produzione biologica durante il periodo di adattamento alla normativa introdotta dal presente regolamento, a condizione che tali unità non provochino un indebito inquinamento delle acque con sostanze non autorizzate per la produzione biologica. Gli operatori che beneficiano di questa autorizzazione notificano all'autorità competente gli impianti, gli stagni piscicoli, le gabbie o i lotti di alghe marine interessati.»
21)
Gli allegati sono modificati in conformità all'allegato del presente regolamento.
Articolo 2
Il presente regolamento entra in vigore il terzo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Esso si applica a decorrere dal 1o luglio 2010, con le seguenti eccezioni:
a)
il punto 4 dell'articolo 1 si applica il giorno dell'entrata in vigore del presente regolamento;
b)
le misure correttive di cui al punto 19 dell'articolo 1 e al punto 1, lettere b) e c), dell'allegato si applicano a decorrere dall'entrata in applicazione del regolamento (CE) n. 889/2008.
Il presente regolamento può essere riesaminato sulla base di proposte pertinenti da parte degli Stati membri accompagnate da una motivazione adeguatamente giustificata in vista della modifica del presente regolamento a partire dal 1o luglio 2013.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 5 agosto 2009.