31994R2978
L 319/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 2978/94 НА СЪВЕТА
от 21 ноември 1994 година
относно изпълнение на Резолюция А.747(18) на Международната морска организация (ММО) относно прилагането на тонажното измерване на танкове за изолиран баласт в петролни танкери
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 84, параграф 2 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 189в от Договора (3),
като има предвид, че продължава замърсяването при експлоатация или вследствие от произшествие с петролни танкери и че транспортът на нефт с танкери с конвенционален дизайн на танковете представлява постоянна заплаха за морската среда;
като има предвид, че международните правила, отнасящи се до дизайна и експлоатацията на петролни танкери, които не застрашават околната среда, бяха създадени под егидата на Международната морска организация (ММО);
като има предвид, че експлоатацията на петролни танкери, които не застрашават околната среда, е от полза едновременно за крайбрежните държави и промишлеността;
като има предвид, че международните конвенции съдържат изисквания за издаването на свидетелства на петролните танкери; като има предвид, че ММО разработва методи за измерването на тонажа на петролни танкери с танкове за изолиран баласт;
като има предвид, че всички държави-членки с изключение на една ратифицираха и приложиха Международната конвенция за предотвратяване на замърсяването от кораби от 1973 г., и Протокола към нея от 1978 г. (MARPOL 73/78); като има предвид, че всички държави-членки ратифицираха и приложиха Международната конвенция за измерване тонажа на кораби от 1969 г.;
като има предвид, че Резолюция А.722(17), изработена от Асамблеята на ММО на 6 ноември 1991 г., и следващата я Резолюция А.747(18) относно прилагането на измерване на тонажа на петролни танкери с танкове за изолиран баласт, изработена от Асамблеята на ММО на 4 ноември 1993 г., изразяват общото желание да насърчат строежа на петролни танкери, които не застрашават околната среда, и използването на танкове за изолиран баласт;
като има предвид, че в Резолюция А.747(18) Асамблеята на ММО: i) прикани правителствата да посъветват пристанищните власти да прилагат препоръката за приспадане тонажа на танковете за изолиран баласт, когато изчисляват таксите на базата на брутния тонаж за всички танкери с танкове за изолиран баласт съобразно правило 13 на приложение I към MARPOL 73/78; и ii) прикани също правителствата да посъветват пилотските власти да вземат мерки съобразно въпросната препоръка;
като има предвид, че Съветът призна необходимостта от засилено действие на общностно равнище или на национално равнище, според случая, за да се приемат адекватно изискванията за безопасността на море и предотвратяване на замърсяването; като има предвид, че е желателно да се разшири използването на двукорпусни танкери или петролни танкери с алтернативен дизайн, които отговарят на правило 13F от приложение I към MARPOL 73/78, изменена на 6 март 1992 г., както и петролни танкери с танкове за изолиран баласт;
като има предвид, че двукорпусните петролни танкери и петролните танкери с алтернативен дизайн би следвало да бъдат третирани по смисъла на настоящия регламент все едно, че техните танкове за изолиран баласт отговарят на правило 13 на приложение I към MARPOL 73/78;
като има предвид, по-специално, че изчисляването на таксите на базата на тонажа на танковете за изолиран баласт на борда на танкерите,
като има предвид, по-специално, че изчисляването на таксите на базата на тонажа на танковете за изолиран баласт на борда на танкерите, когато танковете не се използват за превоз на товар, е във финансов ущърб за тези, които са извършили важната стъпка по пътя към по-чиста околна среда;
като има предвид, че по икономически съображения отделните пристанищни администрации показват въздържание от прилагане на резолюцията на ММО заради риска да бъдат необлагодетелствани, ако са единствените, които я прилагат;
като има предвид, че резолюции А.722(17) и А.747(18) бяха договорени, но все още не са приложени от всички държави-членки;
като има предвид, че за защита на морската среда от замърсяване от танкери с конвенционален дизайн е уместно да се осигури уеднаквено прилагане в практиката на Общността на международни правила, отнасящи се до събирането на такси за петролни танкери от пристанищните и пилотските администрации;
като има предвид, че за да се избегне нарушаването на конкуренцията в Общността и за постигане на резултатни и разходно-ефективни решения, най-добрият начин за хармонично действие е изработването на регламент, за да се уеднакви въвеждането на международни правила, като се спазва принципът на субсидиарност;
като има предвид, че държавата на флага или други органи, които издават международното свидетелство за предотвратяване на замърсяване с нефт и международното свидетелство за тонаж (1969), както и че корабособствениците и лицата, които събират такси от петролните танкери, трябва да работят заедно за въвеждането в действие на резолюция А.747(18) на ММО, за да се подобри защитата на морската среда;
като има предвид, че в някои държави-членки вече са въведени системи за смекчаване на таксите за кораби, които не застрашават околната среда, които са на друга основа от резолюция А.747(18) на ММО; като имат предвид, че в духа на посочената резолюция е целесъобразно да се предвиди друга система за таксуване в зависимост от тонажа, съставляващ отклонението спрямо нормалната тарифа в проценти така, че средната разлика би следвало да бъде най-малкото равна на тази, която предвижда посочената резолюция; като има предвид, че освен това би следвало да се даде уверението, че обработването на танкерите за изолиран баласт не може да е при никакви обстоятелства по-малко благоприятно, дори и ако таксите не са начислени в зависимост от тонажа,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Съобразно разпоредбите на настоящия регламент пристанищните администрации и пилотските администрации в рамките на Общността:
а)
прилагат в Общността резолюция А.747(18) за прилагане измерването на тонажа на петролни танкери с танкове за изолиран баласт, изработена на 4 ноември 1993 г. от Асамблеята на Международната морска организация (ММО) и чието приложение фигурира в приложение I на настоящия регламент, за да се разшири използването на танкери, снабдени с танкове за изолиран баласт, включително използването на двукорпусни танкери и танкери с алтернативен дизайн; или
б)
позволяват в Общността да се прилага система на намаляване на таксите, искани за танкери с танкове за изолиран баласт, която е на базата на система, различна от, но в духа на предвидената в резолюция А.747(18).
Член 2
Настоящият регламент се прилага за петролни танкери, които:
-
превозват изолиран баласт в специално определени танкове,
-
са създадени, конструирани, адаптирани, оборудвани и използвани като петролни танкери за изолиран баласт, включително двукорпусните танкери и танкерите с алтернативен дизайн,
-
които отговарят на изискванията на Международната конвенция от 1969 г. за измерване тонажа на корабите, и
-
притежават международното свидетелство за тонаж (1969).
Член 3
1. По смисъла на настоящия регламент:
а)
„танкер“ означава кораб, който отговаря на определението за „танкер“, посочено в правило 1 (4) от приложение I на MARPOL 73/78;
б)
„изолиран баласт“ означава баласт, който отговаря на определението за „изолиран баласт“, посочено в правило 1 (17) от приложение I към MARPOL 73/78;
в)
„танк за изолиран баласт“ означава танк, предназначен изключително за превоз на изолиран баласт;
г)
„петролен танкер с танкове за изолиран баласт“ означава танкер, оборудван с танкове за изолиран баласт и сертифициран от властите на държавата на флага или от други органи, упълномощени от нея, както и петролни танкери, оборудвани с танкове за изолиран баласт. Тази съгласуваност трябва да бъде ясно оповестена от такива администрации в съответния параграф от допълнението на международното свидетелство за предотвратяване замърсяването с нефт;
д)
„двукорпусен петролен танкер“ означава танкер за изолиран баласт, построен съобразно предписанията на правило 13 F(3), от приложение I към MARPOL 73/78;
е)
„петролен танкер с алтернативен дизайн“ означава петролен танкер с изолиран баласт, построен съобразно предписанията на правило 13 F(4) и (5) от приложение I към MARPOL 73/78;
ж)
„MARPOL 73/78“ означава Международната конвенция за предотвратяване на замърсяването от кораби от 1973 г. така, както е променена от Протокола към нея от 1978 г., както и промените в сила на датата на изработването на настоящия регламент;
з)
„пристанищни администрации“ означава лице, публично или частно, което събира таксите за корабите при предоставяне на услуги в областта на морския транспорт;
и)
„пилотски администрации“ означава лице, публично или частно, упълномощено да предоставя услуги по пилотиране на морски транспортни средства;
й)
„брутен тонаж“ означава мярката в тонове на пълната вместимост (големината) на кораб, определени съобразно разпоредбите на Международната конвенция за измерване тонажа на корабите от 1969 г.;
к)
„намален брутен тонаж“ означава брутният тонаж на петролен танкер, намален с тонажа на танка за изолиран баласт, изчислен съобразно формулата, фигурираща в приложение I на настоящия регламент.
2. Приложение II съдържа определения, дадени в MARPOL 73/78 в смисъла, визиран в параграф 1, букви а), б), д) и е).
Член 4
По смисъла на настоящия регламент компетентният орган, когато издава международно свидетелство за тонаж (1969) на танкер с танкове за изолиран баласт, който е измерен съобразно правилата, установени от Международната конвенция за измерване тонажа на кораби от 1969 г., публикува в рубриката „Забележки“ декларация, по смисъла на приложение I, параграф 3 към настоящия регламент, като уточнява:
i)
тонажа на танковете с изолиран баласт на кораба, този тонаж се изчислява съобразно метода и процедурата, установени в приложение I, параграф 4 към настоящия регламент; и
ii)
намаления бруто тонаж на кораба.
Член 5
1. Когато определят таксите за петролни танкери цялостно или частично на базата на брутния тонаж (БТ), пристанищните администрации и пилотските администрации приспадат брутния тонаж на танковете с изолиран баласт на танкера така, че тяхното изчисление да се основава на редуцирания брутен тонаж така, както е обозначено в рубриката „Забележки“ на международното свидетелство за тонаж (1969) на кораба.
2. От друга страна, пристанищните администрации и пилотските администрации гарантират таксата за петролни танкери, които попадат в обхвата на настоящия регламент съобразно член 2, да бъде най-малкото със 17 % по-ниска от тези за танкери без танкове за изолиран баласт, които имат същия брутен тонаж.
Пристанищните власти и пилотските власти, които на 13 юни 1994 г. вече прилагат уеднаквена система за таксуване такава, каквато е визирана в първа алинея, но основаваща се на по-ниско процентно съотношение, прилагат числото 17 % като минимум най-късно на 1-и януари 1997 г.
3. Когато задълженията са определени на база, различна от брутния тонаж, пристанищните власти и пилотските власти се грижат танкерите за изолиран баласт да бъдат третирани по начин, който не е по-малко благоприятен от този, който би се прилагал спрямо тях, ако задълженията бяха изчислявани съобразно параграфи 1 или 2.
4. По отношение на всички петролни танкери с танкове за изолиран баласт, пристанищните власти и пилотските власти прилагат само една от трите формули, описани в параграфи 1, 2 и 3.
Член 6
Приложение I към настоящия регламент може да бъде променено според процедурата, предвидена в член 7, за да може да се държи сметка за измененията, които биха могли да бъдат внесени в резолюция А.747(18) на ММО и на основните международни конвенции, които са в сила.
Член 7
1. Комисията се подпомага от комитет, съставен от представители на държавите-членки и председателстван от представител на Комисията. Комитетът се събира по инициатива на Комисията всеки път, когато това се окаже необходимо за прилагането на настоящия регламент.
2. Комитетът изработва свой процедурен правилник.
3. Прилага се следната процедура за въпросите, обхванати от член 6:
а)
представителят на Комисията предлага на комитета проект на мерките, които да се вземат. Комитетът излиза със свое становище по този проект в срок, който председателят може да установи в зависимост от спешността на разглеждания въпрос. Становището се изработва с мнозинство, предвидено в член 148, параграф 2 от Договора, отнасящи се до изработване на решенията, които Съветът следва да взема по предложение на Комисията. Когато се гласува в комитета, гласовете на представителите на държавите-членки се претеглят според определението в цитирания по-горе член. Председателят не участва в гласуването;
б)
Комисията приема предвидените мерки, ако те са в съответствие със становището на комитета;
в)
когато предвидените мерки не са в съответствие със становището на комитета или при липсата на становище, Комисията предлага незабавно на Съвета предложение, отнасящо се до мерките, които трябва да се вземат. Съветът се произнася с квалифицирано мнозинство. Ако при изтичането на срок от три месеца, считани от сезирането на Съвета, последният не се е произнесъл, предложените мерки се приемат от Комисията.
Член 8
1. Държавите-членки приемат законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящия регламент, най-късно на 31 декември 1995 г.
Тези мерки се отнасят, inter alia, и до организацията, процедурите и средствата за контрол.
2. Държавите-членки съобщават всяка година на Комисията всички налични информации, отнасящи се до прилагането на настоящия регламент, включително допуснатите нарушения от техните пристанищни власти и пилотски власти.
3. Когато държавите-членки изработят мерките, визирани в параграф 1, в тях се съдържа позоваване на настоящия регламент или то се извършва при тяхното публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
4. Държавите-членки съобщават незабавно на Комисията всички разпоредби на националното си право, които изработват в областта, уредена от настоящия регламент. Комисията информира за това другите държави-членки.
Член 9
1. Комисията прави всяка година преглед на прилагането на настоящия регламент на базата на докладите, които са ѝ предоставяни от държавите-членки съобразно разпоредбите на член 8.
2. Комисията представя доклад с оценка за прилагането на системата, предвидена в член 5, параграф 2, на Европейския парламент и на Съвета преди 31 декември 1998 г.
Член 10
Настоящият регламент влиза в сила на 1 януари 1996 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 21 ноември 1994 година.
REGOLAMENTO (CE) N. 2978/94 DEL CONSIGLIO del 21 novembre 1994 sull'applicazione della risoluzione IMO A.747(18) concernente la misurazione del tonnellaggio degli spazi per la zavorra nelle petroliere a zavorra segregata
IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l'articolo 84, paragrafo 2,
vista la proposta della Commissione (1),
visto il parere del Comitato economico e sociale (2),
operando in conformità della procedura di cui all'articolo 189 C del trattato (3),
considerando che continuano a verificarsi casi di inquinamento marino, sia per cause tecniche che per cause accidentali, ad opera di petroliere, e che il trasporto di oli minerali con petroliere di tipo convenzionale costituisce una minaccia permanente per l'ambiente marino;
considerando che, sotto gli auspici dell'Organizzazione marittima internazionale (IMO), sono state definite norme approvate a livello internazionale per la progettazione e l'impiego di petroliere rispettose dell'ambiente;
considerando che l'impiego di petroliere rispettose dell'ambiente giova sia agli Stati costieri che all'industria;
considerando che talune convenzioni internazionali contengono i requisiti per la certificazione delle petroliere; che il metodo di misurazione del tonnellaggio delle cisterne per la zavorra segregata delle petroliere è stato perfezionato dall'IMO;
considerando che tutti gli Stati membri tranne uno hanno ratificato ed applicano la convenzione internazionale del 1973 per la prevenzione dell'inquinamento da navi ed il suo protocollo del 1978 (MARPOL 73/78); che tutti gli Stati membri hanno ratificato ed applicato la convenzione internazionale del 1969 sulla stazzatura delle navi mercantili;
considerando che la risoluzione A.722(17) adottata dall'assemblea dell'IMO del 6 novembre 1991 e la successiva risoluzione A.747(18) concernente la misurazione del tonnellaggio delle cisterne di zavorra segregata nelle petroliere adottata dall'assemblea dell'IMO del 4 novembre 1993 esprimono la volontà generale di promuovere la progettazione di petroliere rispettose dell'ambiente e l'impiego di cisterne di zavorra segregata nelle petroliere;
considerando che nella risoluzione A.747(18) l'assemblea dell'IMO ha invitato i governi: i) a dare istruzioni alle autorità portuali affinché applichino la raccomandazione di dedurre il tonnellaggio delle cisterne di zavorra segregata allorché accertano i diritti in base al tonnellaggio lordo per tutte le petroliere dotate di spazi per zavorra segregata in conformità della regola 13 dell'allegato I di MARPOL 73/78 e ii) a dare istruzioni alle autorità di pilotaggio perché agiscano in conformità della raccomandazione;
considerando che il Consiglio ha riconosciuto la necessità di un'azione intensificata, se del caso a livello comunitario o nazionale, al fine di garantire una risposta adeguata alle esigenze di sicurezza marittima e di prevenzione dell'inquinamento del mare; che è auspicabile promuovere l'impiego di navi cisterna a doppio scafo o di petroliere di concezione diversa che soddisfano i requisiti della regola 13F dell'allegato I della convenzione MARPOL 73/78, modificata il 6 marzo 1992, come pure di petroliere a zavorra segregata;
considerando che, ai fini del presente regolamento, le navi cisterna a doppio scafo e le petroliere di concezione diversa dovrebbero essere trattate come se le loro cisterne di zavorra segregata si conformassero alla regola 13 dell'allegato I della convenzione MARPOL 73/78;
considerando che è inopportuno penalizzare gli armatori e gli operatori di petroliere che, per concezione e per modalità operative, rispettano l'ambiente;
considerando che, in particolare, quando tali cisterne non sono utilizzate per il trasporto di carichi, l'imposizione di diritti sul tonnellaggio delle cisterne di zavorra segregata delle petroliere costituisce uno svantaggio finanziario per coloro che hanno compiuto un passo importante in direzione di un ambiente più pulito;
considerando che, per motivi economici, le singole autorità portuali sono restie a subire lo svantaggio che deriverebbe loro se fossero le uniche ad applicare la risoluzione IMO;
considerando che le risoluzioni IMO A.722(17) e A.747(18) sono state adottate, ma non applicate, da tutti gli Stati membri;
considerando che, ai fini della protezione dell'ambiente marino dall'inquinamento causato da petroliere di concezione convenzionale, dovrebbe esservi un'applicazione omogenea nella Comunità di norme approvate a livello internazionale in materia di imposizione di diritti sulle petroliere da parte delle autorità portuali e delle autorità di pilotaggio della Comunità;
considerando che, per evitare qualsiasi distorsione della concorrenza nella Comunità e pervenire a soluzioni efficaci e commisurate ai costi, l'adozione di un regolamento si dimostra il mezzo più efficace per un'applicazione omogenea delle norme approvate sul piano internazionale, in conformità al principio della sussidiarietà;
considerando che lo Stato di bandiera o qualsiasi altro organismo abilitato al rilascio del certificato internazionale per la prevenzione dell'inquinamento da olio minerale e del certificato internazionale di stazza (1969), come pure gli armatori e gli organismi preposti all'imposizione dei diritti, devono agire di concerto nell'applicazione della risoluzione IMO A.747(18), al fine di aumentare la protezione dell'ambiente marino;
considerando che in alcuni Stati membri sono già stati istituiti sistemi per ridurre i diritti per le navi rispettose dell'ambiente su base diversa dalla risoluzione IMO A.747(18); che, negli intenti di detta risoluzione, dovrebbe essere possibile optare per un sistema alternativo di diritti basati sul tonnellaggio che preveda una differenza percentuale rispetto alle tariffe normali, cosicché la differenza media sarà almeno pari a quella prevista dalla risoluzione; che occorre inoltre garantire che alle petroliere a zavorra segregata sia sempre riservato un trattamento non meno favorevole, anche se i diritti non sono calcolati in base al tonnellaggio,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Le autorità portuali e le autorità di pilotaggio della Comunità, in conformità alle disposizioni del presente regolamento:
a) faranno applicare nella Comunità la risoluzione A.747(18), concernente la misurazione delle cisterne di zavorra segregata nelle petroliere, adottata dall'assemblea dell'Organizzazione marittima internazionale (IMO) il 4 novembre 1993, il cui allegato è contenuto nell'allegato I al presente regolamento, al fine di promuovere l'impiego di petroliere dotate di cisterne di zavorra segregata, incluse le navi cisterna a doppio scafo e le petroliere di concezione diversa; ovvero
b) introdurranno nella Comunità un sistema di riduzione dei diritti imposti sulle petroliere, fondato su un sistema di riduzione diverso benché coerente con la risoluzione IMO A.747(18).
Articolo 2
Il presente regolamento si applica alle petroliere:
- atte a trasportare zavorra segregata in apposite cisterne;
- progettate, costruite, adattate, attrezzate ed utilizzate in quanto petroliere a zavorra segregata, incluse le navi cisterna a doppio scafo e le petroliere di concezione diversa;
- che rispondono ai requisiti della convenzione internazionale del 1969 sulla stazzatura delle navi mercantili e che detengono il certificato internazionale di stazza (1969).
Articolo 3
Ai fini del presente regolamento si intende per:
a) «petroliera»: una nave che corrisponde alla definizione di petroliera di cui alla regola 1, paragrafo 4 dell'allegato I della convenzione MARPOL 73/78;
b) «zavorra segregata»: la zavorra che corrisponde alla definizione di zavorra segregata di cui alla regola 1, paragrafo 17 dell'allegato I della convenzione MARPOL 73/78;
c) «cisterna di zavorra segregata»: una cisterna utilizzata esclusivamente per il trasporto di zavorra segregata;
d) «petroliera a zavorra segregata»: una petroliera dotata di cisterne di zavorra segregata e per tale certificata dalle autorità dello Stato di bandiera o da altri organismi a tal fine abilitati come petroliera dotata di cisterne di zavorra segregata. Tale conformità deve essere chiaramente menzionata dall'autorità succitata nel paragrafo appropriato del supplemento al certificato internazionale di prevenzione dell'inquinamento da olio minerale;
e) «nave cisterna a doppio scafo»: una petroliera a zavorra segregata costruita secondo i requisiti stabiliti alla regola 13F, paragrafo 3 dell'allegato I della convenzione MARPOL 73/78;
f) «petroliera di concezione diversa»: una petroliera a zavorra segregata costruita secondo i requisiti stabiliti alla regola 13F, paragrafi 4 e 5 dell'allegato I di MARPOL 73/78;
g) «MARPOL 73/78»: la convenzione internazionale del 1973 per la prevenzione dell'inquinamento del mare da navi e il suo protocollo del 1978, modificata dalla risoluzione MEPC.51, paragrafo 32 adottata dal comitato per la protezione dell'ambiente marino dell'IMO il 6 marzo 1992;
h) «autorità portuale»: un ente pubblico o privato che impone diritti alle navi per fornire loro attrezzature e servizi;
i) «autorità di pilotaggio»: un ente pubblico o privato autorizzato ad offrire servizi di pilotaggio alle navi;
j) «tonnellaggio lordo»: la misura delle dimensioni totali di una nave determinata conformemente alle disposizioni della convenzione internazionale del 1969 sulla stazzatura delle navi mercantili;
k) «tonnellaggio lordo ridotto»: il tonnellaggio lordo di una petroliera ottenuto sottraendo dal tonnellaggio lordo dell'intera nave il tonnellaggio lordo delle cisterne di zavorra segregata, in base alla formula data nel punto 4 dell'allegato I del presente regolamento.
2. Nell'allegato II sono riportate le definizioni dei termini di cui al paragrafo 1, lettere a), b), e) e f) date da MARPOL 73/78.
Articolo 4
Nel rilasciare il certificato internazionale di stazza (1969) ad una petroliera a zavorra segregata, misurata conformemente alle norme della convenzione internazionale del 1969 sulla stazzatura della navi mercantili, l'organismo competente inserisce alla voce «Osservazioni», ai fini del presente regolamento, una dichiarazione che sia conforme al punto 3 dell'allegato I del presente regolamento e che precisi:
i) il tonnellaggio delle cisterne di zavorra segregata della nave; tale tonnellaggio deve essere calcolato in conformità del metodo e della procedura stabiliti nel punto 4 dell'allegato I del presente regolamento e
ii) il tonnellaggio lordo ridotto della nave.
Articolo 5
1. In sede di accertamento dei diritti per le petroliere, accertamento basato del tutto o in parte sul tonnellaggio lordo (GT) della nave, le autorità portuali e le autorità di pilotaggio escludono dal calcolo il tonnellaggio delle cisterne di zavorra segregata delle petroliere in modo da basare i loro calcoli sul tonnellaggio lordo ridotto quale precisato alla voce «Osservazioni» del certificato internazionale di stazza (1969) della nave.
2. In alternativa, le autorità portuali e le autorità di pilotaggio assicurano che i diritti per le petroliere che rientrano nel campo d'applicazione del presente regolamento conformemente all'articolo 2 siano inferiori almeno del 17 % ai diritti per le petroliere senza cisterna di zavorra segregata aventi il medesimo tonnellaggio lordo.
Le autorità portuali e le autorità di pilotaggio che, al 13 giugno 1994, applicano il sistema di cui al precedente comma, applicheranno la percentuale del 17 % al più tardi con decorrenza 1° gennaio 1997.
3. Allorché i diritti sono valutati altrimenti che sulla base del tonnellaggio lordo, le autorità portuali nonché le autorità di pilotaggio assicurano che il trattamento applicato alle petroliere a zavorra segregata non sia meno favorevole di quello basato sul calcolo dei diritti di cui ai paragrafi 1 o 2.
4. Le autorità portuali e le autorità di pilotaggio applicano alle petroliere a zavorra segregata uno solo dei metodi menzionati ai paragrafi 1, 2 e 3.
Articolo 6
L'allegato I può, conformemente alla procedura stabilita nell'articolo 7 del presente regolamento, essere modificato al fine di tener conto di eventuali modifiche della risoluzione IMO A.747(18) e delle pertinenti convenzioni internazionali che sono entrate in vigore.
Articolo 7
1. La Commissione è assistita da un comitato composto di rappresentanti degli Stati membri e presieduto dal rappresentante della Commissione. Tale comitato si riunisce, su invito della Commissione, ogniqualvolta sia necessario ai fini dell'applicazione del presente regolamento.
2. Il comitato stabilisce il proprio regolamento interno.
3. Alla materia contemplata dall'articolo 6 si applica la procedura seguente:
a) Il rappresentante della Commissione presenta al comitato un progetto delle misure da adottare. Il comitato formula il proprio parere sul progetto entro un termine che il presidente può fissare in funzione dell'urgenza del problema. Il parere è formulato alla maggioranza di cui all'articolo 148, paragrafo 2 del trattato nel caso di decisioni che il Consiglio deve adottare su proposta della Commissione. Ai voti dei rappresentanti degli Stati membri in seno al comitato è attribuita la ponderazione prevista nel suddetto articolo. Il presidente non partecipa al voto.
b) La Commissione adotta le misure progettate quando esse sono conformi al parere del comitato.
c) Quando le misure progettate non sono conformi al parere del comitato, o in mancanza di parere, la Commissione sottopone immediatamente al Consiglio una proposta relativa alle misure da prendere. Il Consiglio delibera a maggioranza qualificata. Se, alla scadenza del termine di tre mesi dalla data in cui è stato adito, il Consiglio non ha deliberato, la Commissione adotta le misure proposte.
Articolo 8
1. Gli Stati membri adottano al più presto, e comunque entro il 31 dicembre 1995, le disposizioni legislative, regolamentari e amministrative necessarie all'applicazione del presente regolamento.
Tali misure devono comprendere le modalità di organizzazione, le procedure ed i mezzi di controllo.
2. Gli Stati membri si scambiano annualmente, e comunicano alla Commissione, tutte le informazioni disponibili concernenti l'applicazione del presente regolamento comprese le eventuali infrazioni commesse dalle autorità portuali e dalle autorità di pilotaggio.
3. Quando gli Stati membri adottano le disposizioni di cui al paragrafo 1, queste contengono un riferimento al presente regolamento o sono corredate di un siffatto riferimento all'atto della pubblicazione ufficiale. Le modalità di tale riferimento sono decise dagli Stati membri.
4. Gli Stati membri comunicano immediatamente alla Commissione il testo di tutte le disposizioni di diritto interno che essi adottano nel settore disciplinato dal presente regolamento. La Commissione ne informa gli altri Stati membri.
Articolo 9
1. La Commissione esamina a scadenze annuali l'applicazione del presente regolamento, in base alle comunicazioni che gli Stati membri le trasmettono in conformità delle disposizioni dell'articolo 8.
2. La Commissione presenta una relazione sul funzionamento del sistema di cui all'articolo 5, paragrafo 2 al Parlamento europeo e al Consiglio entro il 31 dicembre 1998.
Articolo 10
Il presente regolamento entra in vigore il 1° gennaio 1996.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, addì 21 novembre 1994.