31977L0249
L 078/17
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 22 март 1977 година
относно улесняване на ефективното упражняване от адвокатите на свободата на предоставяне на услуги
(77/249/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално членове 57 и 66 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Асамблеята (1),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
като има предвид, че съгласно Договора всяко ограничаване на предоставянето на услуги, основано на националност или на условията за пребиваване, е забранено след края на преходния период;
като има предвид, че настоящата директива предвижда само мерки за улесняване на ефективното упражняване на адвокатската професия под формата на предоставяне на услуги; като има предвид, че ще са необходими по-конкретни мерки за ефективното упражняване на правото на установяване;
като има предвид, че за да могат адвокатите да упражняват ефективно свободата на предоставяне на услуги, приемащите държави-членки трябва да признават като адвокати лицата, които упражняват тази професия в отделните държави-членки;
като има предвид, че тъй като настоящата директива се отнася единствено до предоставянето на услуги и не съдържа разпоредби относно взаимното признаване на дипломите, лицето, спрямо което се прилага настоящата директива, използва професионалното звание в държавата-членка, в която се е установило, наричана по-долу „държава-членка, от която идва чуждестранното лице“,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. Настоящата директива се прилага в рамките на предвидените от нея граници и условия за адвокатската дейност, упражнявана под формата на предоставяне на услуги.
Независимо от всичко, уредено в настоящата директива, държавите-членки могат да запазят за определени категории адвокати изготвянето на официални документи за придобиване на правото да управляват имуществото на починали лица или за учредяване или прехвърляне на права върху земя.
2. „Адвокат“ е всяко лице, което има професионална квалификация да упражнява професията си под някое от следните звания:
Белгия:
Avocat - Аdvocaat
Дания:
Advokat
Федерална република Германия:
Rechtsanwalt
Франция:
Avocat
Ирландия:
Barrister
Solicitor
Италия:
Avvocato
Люксембург:
Avocat-avoué
Нидерландия:
Advocaat
Обединено кралство:
Advocate
Barrister
Solicitor
Член 2
С оглед упражняването на дейността по член 1, параграф 1 всяка държава-членка признава за адвокат всяко лице, посочено в параграф 2 от споменатия член.
Член 3
Всяко лице, посочено в член 1, приема професионалното звание, което се използва в държавата-членка, от която идва, изразено на езика или на един от езиците на тази държава, с указание за професионалната организация, която му е признала правото да упражнява професията, или съда, пред който има право да се явява съобразно законите на тази държава.
Член 4
1. Дейностите, свързани с представителство на клиент в съдебно производство или пред публични органи, се упражняват във всяка приемаща държава-членка при условията, определени за адвокатите, установени в тази държава, с изключение на условията, които изискват пребиваване или вписване в професионална организация в тази държава.
2. При упражняването на тези дейности адвокатът зачита правилата на професионално поведение на приемащата държава-членка, доколкото не противоречат на задълженията му в държавата-членка, от която идва.
3. Когато тези дейности се упражняват в Обединеното кралство, „правила на професионално поведение на приемащата държава-членка“ са правилата на професионално поведение на „solicitors“, когато не се отнасят за „barristers“ или за „advocates“. В противен случай се прилагат правилата на професионално поведение за споменатите две групи адвокати. Въпреки това „barristers“ от Ирландия винаги се подчиняват на правилата на професионално поведение във Великобритания за „barristers“ и „advocates“.
Когато тези дейности се упражняват в Ирландия, „правила на професионално поведение на приемащата държава-членка“ са правилата на професионално поведение, които се отнасят до „barristers“, доколкото става дума за правила, които уреждат устните пледоарии в съда. Във всички останали случаи се прилагат правилата на професионално поведение за „solicitors“. Въпреки това „barristers“ и „advocates“, които идват от Великобритания, винаги спазват правилата на професионално поведение за „barristers“ в Ирландия.
4. За упражняването на дейности извън посочените в параграф 1 адвокатът отговаря на условията и правилата на професионално поведение на държавата-членка, от която идва лицето, без да се засягат правилата, независимо от техния източник, които уреждат професията в приемащата държава-членка, в частност несъвместимост на упражняването на адвокатска дейност с други дейности в съответната държава, професионална тайна, отношения с други адвокати, забрана адвокатът да представлява по едно и също дело страни с противоречиви интереси и реклама. Тези правила се прилагат само ако могат да се спазват от адвокат, който не е установен в приемаща държава-членка и до степента, до която спазването им е обективно оправдано от осигуряването на правилното упражняване на адвокатската дейност, достойнството на професията и зачитането на правилата за несъвместимост в тази държава.
Член 5
С оглед упражняването на дейностите, свързани с представителство на клиент в съдебно производство, всяка държава-членка може да изисква от посочените в член 1 адвокати:
-
да бъдат представени пред председателя на съда и при необходимост пред председателя на съответната адвокатура в приемащата държава-членка в съответствие с местните правила или обичаи;
-
да работят съвместно с адвокат, който упражнява професията пред съответния съд и при необходимост ще носи отговорност пред този орган, или с „avoué“ или „procuratore“, които упражняват професията пред този орган.
Член 6
Всяка държава-членка може да изключи адвокатите, които работят по трудов договор в държавно или частно предприятие от упражняването на дейностите по представителство и защита на съответното предприятие пред съдебни органи, доколкото установените в съответната държава адвокати не могат да упражняват тези дейности.
Член 7
1. Компетентният орган на приемащата държава-членка може да поиска от лицето, което предоставя услуги, да докаже качеството си на адвокат.
2. При неизпълнение на действащите в приемащата държава-членка задължения, предвидени в член 4, компетентният орган на последната определя произтичащите от това последици в съответствие със своите правила и процедури, като за целта може да получи всякаква необходима професионална информация относно лицето, което предоставя услугите. Той уведомява компетентния орган на държавата-членка, от която идва лицето, за всяко взето решение. Тези уведомления по никакъв начин не променят поверителния характер на предоставените данни.
Член 8
1. Държавите-членки въвеждат в сила необходимите мерки, за да се съобразят с настоящата директива в срок от две години от нейното нотифициране и незабавно информират Комисията за това.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби от националното законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 9
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 22 март 1977 година.
DIRETTIVA DEL CONSIGLIO del 22 marzo 1977 intesa a facilitare l'esercizio effettivo della libera prestazione di servizi da parte degli avvocati
(77/249/CEE)
IL CONSIGLIO DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità economica europea, in particolare gli articoli 57 e 66,
vista la proposta della Commissione,
visto il parere del Parlamento europeo (1),
visto il parere del Comitato economico e sociale (2),
considerando che, in applicazione del trattato, dopo la fine del periodo transitorio è proibita ogni restrizione in materia di prestazione di servizi basata sulle condizioni di cittadinanza o di residenza;
considerando che la presente direttiva riguarda soltanto le misure destinate a facilitare l'esercizio effettivo dell'attività di avvocato a titolo di prestazione di servizi e che, per facilitare l'esercizio effettivo del diritto di stabilimento, sarà necessaria l'elaborazione di misure maggiormente perfezionate;
considerando che l'esercizio effettivo dell'attività di avvocato a titolo di prestazione di servizi presuppone che lo stato membro ospitante riconosca come avvocati le persone che esercitano questa professione nei vari Stati membri;
considerando che, riguardando la presente direttiva la sola prestazione di servizi e non essendo accompagnata da disposizioni relative al riconoscimento reciproco dei diplomi, il beneficiario della direttiva farà uso del titolo professionale dello Stato membro nel quale egli è stabilito, qui di seguito indicato come « Stato membro di provenienza »,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
Articolo 1
1. La presente direttiva si applica, nei limiti e alle condizioni da essa previste, all'attività di avvocato esercitata a titolo di prestazione di servizi.
Nonostante le disposizioni della presente direttiva, gli Stati membri possono riservare a determinate categorie di avvocati la compilazione di atti autentici che abilitano all'amministrazione dei beni di persone defunte o che riguardano la costituzione o il trasferimento di diritti reali immobiliari.
2. Si intende per « avvocato » ogni persona abilitata ad esercitare le proprie attività professionali sotto le seguenti denominazioni:
Belgio: Avocat / Advocaat Danimarca: Advokat Germania (R.f.): Rechtsanwalt Francia: Avocat Irlanda: Barrister
Solicitor Italia: Avvocato Lussemburgo: Avocat-avoué Paesi Bassi: Advocaat Regno Unito: Advocate
Barrister
Solicitor
Articolo 2
Ogni Stato membro riconosce come avvocato, per l'esercizio delle attività di cui all'articolo 1, paragrafo 1, le persone indicate al paragrafo 2 di tale articolo.
Articolo 3
Ogni persona menzionata all'articolo 1 fa uso del proprio titolo professionale espresso nella lingua o in una delle lingue dello Stato membro di provenienza, con indicazione dell'organizzazione professionale cui appartiene o della giurisdizione presso la quale è ammessa in applicazione della legislazione di tale Stato.
Articolo 4
1. Le attività relative alla rappresentanza e alla difesa di un cliente in giudizio o dinanzi alle autorità pubbliche sono esercitate in ogni Stato membro ospitante alle condizioni previste per gli avvocati stabiliti in questo Stato, ad esclusione di ogni condizione di residenza o d'iscrizione ad un'organizzazione professionale nello stesso Stato.
2. Nell'esercizio delle predette attività l'avvocato rispetta le regole professionali dello Stato membro ospitante, fatti salvi gli obblighi cui è soggetto nello Stato membro di provenienza.
3. Quando tali attività sono esercitate nel Regno Unito, si intende per « regole professionali dello Stato membro ospitante » le regole professionali dei « solicitors » nel caso in cui dette attività non siano riservate ai « barristers » o agli « advocates ». In caso contrario si applicano le regole professionali di questi ultimi. Tuttavia, i « barristers » provenienti dall'Irlanda sono sempre soggetti alle regole professionali dei « barristers » o « advocates » del Regno Unito.
Quando tali attività sono esercitate in Irlanda si intende per « regole professionali dello Stato membro ospitante » le regole professionali dei « barristers » quando esse disciplinano la presentazione orale della causa innanzi alla corte. In tutti gli altri casi sono applicabili le regole professionali dei « solicitors ». Tuttavia i « barristers » e gli « advocates » provenienti dal Regno Unito sono sempre soggetti alle regole professionali dei « barristers » d'Irlanda.
4. Per l'esercizio delle attività diverse da quelle di cui al paragrafo 1, l'avvocato resta sottoposto alle condizioni e alle regole professionali dello Stato membro di provenienza fatto salvo il rispetto delle norme, qualunque sia la loro fonte, che disciplinano la professione nello Stato membro ospitante, in particolare di quelle riguardanti l'incompatibilità fra l'esercizio delle attività di avvocato e quello di altre attività in detto Stato, il segreto professionale, il carattere riservato dei rapporti tra colleghi, il divieto per uno stesso avvocato di assistere parti che abbiano interessi contrapposti e la pubblicità. Tali norme possono essere applicate soltanto se esse possono essere osservate da un avvocato non stabilito nello Stato membro ospitante e nella misura in cui la loro osservanza sia giustificata oggettivamente per garantire in tale Stato il corretto esercizio delle attività di avvocato, la dignità della professione e il rispetto delle incompatibilità.
Articolo 5
Per l'esercizio delle attività relative alla rappresentanza e alla difesa in giudizio di un cliente, ogni Stato membro può imporre agli avvocati di cui all'articolo 1:
- di essere introdotti, secondo le regole o consuetudini locali, presso il presidente della giurisdizione e, eventualmente, presso il presidente dell'ordine degli avvocati competente nello Stato membro ospitante;
- di agire di concerto con un avvocato che eserciti dinanzi alla giurisdizione adita e che sarebbe in caso di necessità responsabile nei confronti di tale giurisdizione, o con un « procuratore » o con un « avoué » che eserciti presso di essa.
Articolo 6
Ogni Stato membro può escludere gli avvocati dipendenti, legati da un contratto di lavoro ad un ente pubblico o privato, dall'esercizio delle attività di rappresentanza e di difesa in giudizio di questo ente nella misura in cui gli avvocati stabiliti in detto Stato non siano autorizzati ad esercitare tali attività.
Articolo 7
1. L'autorità competente dello Stato membro ospitante può chiedere al prestatore di servizi di documentare la propria qualità di avvocato.
2. In caso di inadempienza agli obblighi vigenti nello Stato membro ospitante previsti dall'articolo 4, l'autorità competente di quest'ultimo ne determina, secondo le proprie norme di diritto e di procedura, le conseguenze e, a tal fine, può farsi comunicare informazioni professionali utili sul prestatore. Essa informa l'autorità competente dello Stato membro di provenienza di ogni decisione presa. Le comunicazioni non pregiudicano il carattere riservato delle informazioni fornite.
Articolo 8
1. Gli Stati membri prendono le misure necessarie per conformarsi alla presente direttiva entro un termine di due anni a decorrere dalla sua notifica e ne informano immediatamente la Commissione.
2. Gli Stati membri comunicano alla Commissione il testo delle disposizioni essenziali di diritto interno che essi adottano nel settore disciplinato dalla presente direttiva.
Articolo 9
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Bruxelles, addì 22 marzo 1977.