РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 79/2009 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 14 януари 2009 година
относно одобрение на типа на моторни превозни средства, задвижвани с водород, и за изменение на Директива 2007/46/ЕО
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаването на Европейската общност, и по-специално член 95 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (2),
като имат предвид, че:
(1)
Вътрешният пазар включва зона без вътрешни граници, в която е гарантирано свободното движение на стоки, лица, услуги и капитали. За тази цел в Общността се прилага широкообхватна система за одобрение на типа на моторните превозни средства. Техническите изисквания за одобрение на типа на моторните превозни средства по отношение на използването на задвижване с водород следва да бъдат хармонизирани, за да се избегне приемането на изисквания, които са различни в отделните държави-членки, и за да се осигури правилното функциониране на вътрешния пазар, като в същото време се гарантира високо ниво на защита на околната среда и обществена безопасност.
(2)
Настоящият регламент е отделен регламент на Общността за целите на процедурата за типово одобрение, предвидена в Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 г. за създаване на рамка за одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета, както и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства (Рамкова директива) (3). Следователно приложения IV, VI и XI към посочената директива следва да бъдат съответно изменени.
(3)
По искане на Европейския парламент спрямо законодателството на ЕС за превозните средства беше приложен нов регулаторен подход. Следователно настоящият регламент следва да определи само основните разпоредби относно изискванията за одобрение на типа на водородните системи и на компонентите на водородното оборудване, докато техническите спецификации се посочват в мерки за прилагане, приети в съответствие с разпоредбите на Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (4).
(4)
По-специално на Комисията следва да бъде предоставено правомощието да установи изисквания и процедури за изпитване по отношение на новите форми на съхранение или употреба на водорода, допълнителните компоненти на водородната система и системата за задвижване. На Комисията следва също така да бъде предоставено правомощието да установи конкретни процедури, изпитвания и изисквания по отношение на защитата при удар на превозните средства, задвижвани с водород, и изисквания за безопасност на интегрираните системи. Тъй като тези мерки са от общ характер и са предназначени да изменят несъществени елементи от настоящия регламент, включително чрез допълването му с нови несъществени елементи, те трябва да бъдат приети в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, предвидена в член 5а от Решение 1999/468/ЕО.
(5)
В транспортния сектор целта следва да е увеличаване на дела на по-екологичните превозни средства. Следва да се положат допълнителни усилия за пускането на по-голям брой от тях на пазара. Въвеждането на превозни средства, задвижвани с алтернативни горива, може значително да подобри качеството на въздуха в градовете, а следователно и състоянието на общественото здраве.
(6)
Водородът се счита за незамърсяващо гориво за задвижване на превозните средства на бъдещето по пътя към икономика, свободна от замърсяване и основана на повторната употреба на суровините и възобновяемите ресурси, като автомобилите с водородно задвижване не емитират нито въглеродосъдържащи замърсители, нито парникови газове. Тъй като водородът е енергоносител, а не енергиен източник, предимствата на задвижването с водород по отношение на климата зависят от източника, използван за добива на водород. Ето защо следва да се положат усилия за произвеждане на водородното гориво по енергийноустойчив начин, доколкото е възможно от възобновяеми ресурси, така че общият екологичен баланс от въвеждането на водорода като гориво при моторните превозни средства да е положителен.
(7)
В окончателния си доклад групата на високо равнище на CARS 21 посочва, че „усилията, насочени към нарастващо международно хармонизиране на разпоредбите за моторните превозни средства следва да се поддържат, където това е целесъобразно, с оглед включването на ключовите пазари на превозни средства и разширяването на хармонизацията върху области, които още не са включени, по-специално в рамките на споразуменията на Икономическата комисия за Европа на Организацията на обединените нации (ООН/ИКЕ) от 1958, както и от 1998 г.“. Съобразно тази препоръка Комисията следва да продължи да поддържа развитието на международно хармонизирани изисквания за моторните превозни средства, установени под егидата на ООН/ИКЕ. По-специално ако се приеме Глобална техническа разпоредба (ГТР) за превозни средства с водород и горивни клетки, Комисията следва да разгледа възможността за адаптиране на изискванията на настоящия регламент към тези, установени в ГТР.
(8)
Водородни смеси могат да се използват като преходно гориво по пътя към използването на чист водород с цел да се улесни въвеждането на превозни средства, задвижвани с водород, в държави-членки, където съществува добра инфраструктура по отношение на природния газ. Ето защо Комисията следва да разработи изисквания за използването на водородни смеси и природен газ/биометан, и по-специално за сумарната концентрация на водород и газ, която да вземат предвид техническите възможности и ползите за околната среда.
(9)
Определянето на рамката на одобрението на типа на превозните средства, задвижвани с водород, би спомогнало за появата на доверие в новата технология от страна на потенциалните потребители и обществото като цяло.
(10)
Ето защо е необходимо създаването на подходяща нормативна рамка с цел да се ускори въвеждането на пазара на превозни средства, оборудвани с новаторски задвижващи технологии, и на превозни средства, които използват алтернативни горива със слабо въздействие върху околната среда.
(11)
По-голямата част от производителите правят значителни инвестиции в разработването на водородната технология и вече започнаха да пускат такива превозни средства на пазара. В бъдеще може да се очаква да се увеличи делът на задвижваните с водород превозни средства в общия автомобилен парк. Следователно е необходимо установяване на общи изисквания относно безопасността на тези превозни средства. Тъй като производителите използват различни подходи при разработката на превозни средства, задвижвани с водород, е необходимо изискванията относно безопасността да бъдат неутрални по отношение на технологията.
(12)
Необходимо е да бъдат установени изисквания за безопасност по отношение на водородните системи и техните компоненти, които са необходими за получаване на одобрение на типа.
(13)
За одобрението на типа на задвижваните с водород превозни средства е необходимо да се установят изисквания за монтажа на водородните системи и техните компоненти в превозното средство.
(14)
Предвид характеристиките на използваното гориво задвижваните с водород превозни средства могат да наложат прилагане на специални процедури от страна на спасителните служби. Ето защо е необходимо определянето на изисквания за ясно и бързо идентифициране на такива превозни средства с цел информиране на спасителните служби за намиращото се в превозните средства гориво. При все че средствата за идентифициране следва да бъдат съобразени за тази цел, в рамките на възможното те не трябва да бъдат от такова естество, че да смущават широката общественост.
(15)
Важно е също така да се определят задължения за производителите във връзка с приемането на подходящи мерки за предотвратяване на зареждането на неподходящо гориво в превозните средства, задвижвани с водород.
(16)
Превозни средства, задвижвани с водород, могат да имат успех на пазара само ако в Европа е налице необходимата инфраструктура от станции за зареждане с гориво. Комисията следва да обмисли въвеждането на подходящи мерки за подпомагане на изграждането на европейска мрежа от станции за зареждане с гориво на превозни средства, задвижвани с водород.
(17)
Малки иновативни превозни средства, които съгласно законодателството на ЕО за одобрение на типа се определят като превозни средства от категория L, се считат за първите, които използват водород като гориво. Въвеждането на водорода за тези превозни средства е свързано с по-малко усилия, тъй като техническите предизвикателства и размерът на необходимите инвестиции не са толкова големи, както при превозните средства от категории M и N, както са определени в приложение II към Директива 2007/46/ЕО. Комисията следва, не по-късно от 1 януари 2010 г., да направи оценка на възможността за регламентиране на одобрението на типа на превозните средства, задвижвани с водород, от категория L.
(18)
Тъй като целта на настоящия регламент, а именно осъществяването на вътрешния пазар чрез въвеждане на общи технически изисквания относно моторните превозни средства, задвижвани с водород, не може в достатъчна степен да бъдат постигната от държавите-членки, а поради мащаба на необходимите действия може по-добре да бъде постигната на общностно равнище, Общността може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, установен в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, посочен в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тази цел,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
Настоящият регламент установява изисквания за одобрение на типа на моторни превозни средства по отношение на задвижването им с водород и за одобрение на типа на компонентите на водородното оборудване и водородните системи. Настоящият регламент също така установява изискванията за монтирането на тези компоненти и системи.
Член 2
Приложно поле
Настоящият регламент се прилага по отношение на:
1.
превозните средства от категории M и N, задвижвани с водород, както са определени в част А от приложение II към директива 2007/46/ЕО, включително защитата от удар и електрическата безопасност на тези превозни средства;
2.
компонентите на водородното оборудване, предназначено за моторни превозни средства от категории M и N, изброени в приложение I;
3.
водородните системи, предназначени за моторни превозни средства от категории M и N, включително новите начини на съхранение или използване на водорода.
Член 3
Определения
1. За целите на настоящия регламент се използват следните определения:
а)
„превозно средство, задвижвано с водород“ означава всяко моторно превозно средство, което използва водород като гориво за задвижване на превозното средство;
б)
„система за задвижване“ означава двигателя с вътрешно горене или системата от горивни елементи, използвани за задвижване на превозното средство;
в)
„компоненти на водородното оборудване“ означава резервоара за водород и всички други части на превозното средство, задвижвано с водород, които са в пряк контакт с водорода или които представляват част от водородна система;
г)
„водородна система“ означава съвкупност от компонентите на водородното оборудване и скрепителните части, монтирани на превозни средства, задвижвани с водород, с изключение на задвижващите системи или спомагателните енергийни агрегати;
д)
„максимално допустимо работно налягане“ (МДРН/MAWP) означава максималното налягане, което е предвидено да бъде понасяно от определен компонент на водородното оборудване и което служи като основа за определяне на здравината на този компонент;
е)
„номинално работно налягане“ (НРН/NWP) при резервоарите означава стабилизираното налягане при постоянна температура от 288 K (15 °C) за пълен резервоар, а при останалите компоненти на водородното оборудване - налягането, при което тези компоненти обичайно функционират;
ж)
„вътрешен резервоар“ означава частта от резервоара за водород, предназначена за използване на течен водород, която съдържа водорода в нискотемпературно състояние.
2. За целите на параграф 1, буква г) терминът „водородни системи“ включва, inter alia, следното:
а)
системи за наблюдение на функционирането и системи за управление;
б)
системи за връзка с външните устройства за зареждане с гориво на превозното средство;
в)
системи за отвеждане на излишния поток;
г)
системи за защита от свръхналягане;
д)
системи за откриване на неизправност на топлообменника.
Член 4
Задължения на производителите
1. Производителите доказват, че всички нови превозни средства, задвижвани с водород, които се продават, регистрират или пускат в експлоатация в Общността, както и всички компоненти на водородното оборудване или водородни системи, които се продават или пускат в експлоатация в Общността, са получили одобрение на типа в съответствие с настоящия регламент и мерките за неговото прилагане.
2. За целите на одобрението на тип на превозно средство производителите оборудват превозните средства, задвижвани с водород, с компоненти на водородно оборудване и водородни системи, които отговарят на изискванията на настоящия регламент и на мерките за неговото прилагане и са монтирани в съответствие с настоящия регламент и мерките за неговото прилагане.
3. За целите на одобрението на типа на компоненти и системи производителите гарантират, че компонентите на водородното оборудване и водородните системи отговарят на изискванията на настоящия регламент и на мерките за неговото прилагане.
4. Производителите предоставят на одобряващите органи подходяща информация за спецификациите и условията на изпитване на превозното средство.
5. Производителите предоставят информация за целите на проверката на водородните системи и на компонентите на водородното оборудване по време на експлоатационния период на превозното средство.
Член 5
Общи изисквания за компонентите на водородното оборудване и водородните системи
Производителите гарантират, че:
а)
компонентите на водородното оборудване и водородните системи функционират по правилен и безопасен начин и надеждно издържат на работните условия от електрическа, механична, топлинна и химична гледна точка, без утечки или видимо деформиране;
б)
водородните системи са предпазени от свръхналягане;
в)
материалите на тези части от водородното оборудване и водородните системи, които влизат в пряк контакт с водорода, са съвместими с водород;
г)
водородните системи и оборудване издържат надеждно на очакваните температури и налягания по време на очаквания им експлоатационен срок;
д)
компонентите на водородното оборудване и водородните системи издържат надеждно на диапазона от работни температури, предвидени в мерките по прилагането;
е)
компонентите на водородното оборудване са маркирани в съответствие с мерките по прилагането;
ж)
върху компонентите на водородното оборудване с насочен поток е отбелязана ясно посоката на потока;
з)
компонентите на водородното оборудване и водородните системи се проектират така, че да могат да бъдат монтирани в съответствие с изискванията от приложение VI.
Член 6
Изисквания за резервоари за водород, предназначени за използване на течен водород
Резервоарите за водород, предназначени за използване на течен водород, се изпитват в съответствие с процедурите за изпитване, предвидени в приложение II.
Член 7
Изисквания за компоненти на водородното оборудване, различни от резервоари, предназначени за използване на течен водород
1. Компонентите на водородното оборудване, различни от резервоарите, предназначени за използване на течен водород, се изпитват в съответствие с процедурите за изпитване, предвидени в приложение III, като се взема предвид техният тип.
2. Устройствата за понижаване на налягането се проектират така, че да гарантират, че налягането във вътрешния резервоар или в другите компоненти на водородното оборудване не превишава допустимите стойности. Тези стойности трябва да бъдат определени в съответствие с максималното допустимо работно налягане (МДРН/MAWP) на водородната система. Необходимо е да се предвиди система за безопасност на топлообменниците, която да открива евентуални неизправности в тях.
Член 8
Изисквания за резервоарите, предназначени за използване на сгъстен водород (в газообразно състояние)
1. Резервоарите, предназначени за използване на сгъстен водород (в газообразно състояние), се класифицират в съответствие с точка 1 от приложение IV.
2. Резервоарите, посочени в параграф 1, се изпитват в съответствие с процедурите за изпитване, предвидени в приложение IV, като се взема предвид техният тип.
3. Необходимо е да се предостави подробно описание на всички основни свойства на материала и характеристики на издръжливост, използвани при дизайна на резервоара, включително резултатите от изпитванията, на които материалът е бил подложен.
Член 9
Изисквания за компонентите на водородното оборудване, различни от резервоарите, предназначени за използване на сгъстен водород (в газообразно състояние)
Компонентите на водородното оборудване, различни от резервоарите, предназначени за използване на сгъстен водород (в газообразно състояние), се изпитват в съответствие с процедурите за изпитване, предвидени в приложение V, като се взема предвид техният тип.
Член 10
Общи изисквания за монтирането на компонентите на водородното оборудване и водородните системи
Компонентите на водородното оборудване и водородните системи се монтират в съответствие с изискванията от приложение VI.
Член 11
График за прилагане
1. Считано от 24 февруари 2011 г. националните органи отказват издаване на:
а)
ЕО одобрение на типа или на национално одобрение на типа за новите типове превозни средства, когато това превозно средства не отговаря на изискванията на настоящия регламент или на мерките за неговото прилагане; и
б)
ЕО одобрение на типа за новите типове компоненти на водородното оборудване или водородни системи, когато този компонент или система не отговаря на изискванията на настоящия регламент или на мерките за неговото прилагане.
2. Считано от 24 февруари 2012 г. националните органи:
а)
на основания, свързани с водородното задвижване, считат сертификатите за съответствие на нови типове превозни средства за невалидни за целите на член 26 от Директива 2007/46/ЕО и забраняват регистрацията, продажбата и пускането в движение на такива превозни средства, когато тези превозни средства не отговарят на изискванията на настоящия регламент или на мерките за неговото прилагане; и
б)
забраняват продажбата и пускането в експлоатация на нови типове компоненти на водородното оборудване или водородни системи, когато тези компоненти или системи не отговарят на изискванията на настоящия регламент или на мерките за неговото прилагане.
3. Без да се засягат параграфи 1 и 2 и при условията на влизането в сила на мерките за прилагане, приети съгласно член 12, параграф 1, ако производител подаде заявление, националните органи не могат:
а)
на основания, свързани с водородното задвижване, да откажат издаването на ЕО одобрение на типа или на национално одобрение на типа за нов тип превозно средство, или на ЕО одобрение на типа за нови типове компоненти на водородното оборудване или водородни системи, когато това превозно средство, компонент или система отговаря на изискванията, определени в настоящия регламент, и на мерките за неговото прилагане, или
б)
да забранят регистрацията, продажбата или пускането в експлоатация на нови превозни средства или продажбата и пускането в експлоатация на нови компоненти на водородното оборудване или водородни системи, когато тези превозни средства, компоненти или системи отговарят на изискванията, определени в настоящия регламент, и на мерките за неговото прилагане.
Член 12
Мерки за прилагане
1. Комисията приема следните мерки за прилагане:
а)
административни разпоредби за ЕО одобрение на типа на превозни средства по отношение на тяхното водородно задвижване, както и на компонентите на водородното оборудване и водородните системи;
б)
правила относно информацията, която трябва да бъде предоставена от производителите за целите на одобрението на типа и проверките, предвидени в член 4, параграфи 4 и 5;
в)
подробни правила относно процедурите за изпитване, посочени в приложения от II до V;
г)
подробни правила относно компонентите на водородното оборудване и водородните системи, посочени в приложение VI;
д)
правила относно безопасното и надеждното функциониране на компонентите на водородното оборудване и водородните системи, посочени в член 5;
е)
подробни правила за етикетиране или други средства за ясно и бързо идентифициране на превозни средства, задвижвани с водород, посочени в точка 16 от приложение VI.
Мерките, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящия регламент, включително чрез допълването му с нови несъществени елементи, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 13, параграф 2.
2. Комисията може да приеме следните мерки за прилагане:
а)
спецификация на изискванията относно:
-
използване на чист водород или смес от водород и природен газ/биометан,
-
нови начини на съхранение или използване на водорода,
-
защита при удар на превозното средство от гледна точка на целостта на компонентите на водородното оборудване и водородните системи,
-
изисквания за безопасност на интегрираните системи, като се осигурява най-малкото откриването на утечки и изискванията относно продухването с газ,
-
електрическата изолация и електрическата безопасност;
б)
други мерки, необходими за прилагането на настоящия регламент.
Мерките, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящия регламент, включително чрез допълването му с нови несъществени елементи, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 13, параграф 2.
Член 13
Процедура на комитета
1. Комисията се подпомага от Техническия комитет по моторните превозни средства (TCMV) съгласно член 40, параграф 1 от Директива 2007/46/ЕО.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилагат член 5а, параграфи 1-4 и член 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
Член 14
Изменения на Директива 2007/46/ЕО
Приложения IV, VI и ХI към Директива 2007/46/ЕО се изменят в съответствие с приложение VII към настоящия регламент.
Член 15
Санкции при неизпълнение
1. Държавите-членки установяват наказателни разпоредби, приложими при нарушаване на разпоредбите на настоящия регламент и мерките за неговото прилагане от производителите, и вземат всички необходими мерки, за да гарантират прилагането им. Предвидените санкции следва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи. Държавите-членки информират Комисията за тези разпоредби до 24 август 2010 г. и незабавно ѝ съобщават за всяко последващо изменение, което ги засяга.
2. Видовете нарушения, подлежащи на санкция, включват най-малко следното:
а)
подаване на декларации с невярно съдържание в процедура за одобрение на типа или в процедура, която би довела до изтегляне;
б)
фалшифициране на резултатите от изпитванията за типово одобрение или за съответствие при употреба;
в)
непредставяне на данни или технически спецификации, които биха могли да доведат до изтегляне или отнемане на одобрението на типа;
г)
отказ за предоставяне на достъп до информация;
д)
използване на изключващи устройства.
Член 16
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 24 февруари 2011 г., с изключение на член 11, параграф 3 и член 12, които се прилагат от датата на влизането в сила на настоящия регламент, и член 11, параграф 2, който се прилага от определената в него дата.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 14 януари 2009 година.
REGOLAMENTO (CE) N. 79/2009 DEL PARLAMENTO EUROPEO E DEL CONSIGLIO
del 14 gennaio 2009
relativo all’omologazione di veicoli a motore alimentati a idrogeno e che modifica la direttiva 2007/46/CE
(Testo rilevante ai fini del SEE)
IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l’articolo 95,
vista la proposta della Commissione,
visto il parere del Comitato economico e sociale europeo (1),
deliberando secondo la procedura di cui all’articolo 251 del trattato (2),
considerando quanto segue:
(1)
Il mercato interno comprende uno spazio senza frontiere interne nel quale deve essere garantita la libera circolazione dei beni, delle persone, dei servizi e dei capitali. A tal fine, per i veicoli a motore vige un sistema generale comunitario di omologazione. È opportuno armonizzare le norme tecniche di omologazione dei veicoli a motore riguardo alla propulsione a idrogeno per evitare l’adozione di norme diverse da uno Stato membro all’altro e garantire il buon funzionamento del mercato interno nonché, al tempo stesso, alti livelli di sicurezza pubblica e di tutela dell’ambiente.
(2)
Il presente regolamento è un regolamento distinto, adottato ai fini della procedura comunitaria di omologazione di cui alla direttiva 2007/46/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 5 settembre 2007, che istituisce un quadro per l’omologazione dei veicoli a motore e dei loro rimorchi nonché dei sistemi, componenti ed entità tecniche destinati a tali veicoli («la direttiva quadro») (3). Gli allegati IV, VI e XI della direttiva suddetta dovrebbero, pertanto, essere modificati di conseguenza.
(3)
In seguito alla richiesta del Parlamento europeo in tal senso, alla legislazione comunitaria in materia di veicoli è stato applicato un nuovo metodo di regolamentazione. Il presente regolamento dovrebbe limitarsi pertanto a fissare solo le disposizioni fondamentali riguardanti i requisiti per l’omologazione di impianti e componenti a idrogeno, mentre i dettagli tecnici dovrebbero essere indicati in provvedimenti di attuazione adottati a norma della decisione 1999/468/CE del Consiglio, del 28 giugno 1999, recante modalità per l’esercizio delle competenze di esecuzione conferite alla Commissione (4).
(4)
In particolare, la Commissione dovrebbe avere il potere di stabilire requisiti e metodi di prova relativi a nuove forme di deposito o di uso dell’idrogeno, a componenti supplementari a idrogeno e al sistema di propulsione. La Commissione dovrebbe avere il potere anche di stabilire specifiche procedure, prove e prescrizioni riguardo alla protezione dagli urti dei veicoli alimentati a idrogeno nonché requisiti di sicurezza per i sistemi integrati. Tali misure di portata generale intese a modificare elementi non essenziali del presente regolamento, completandolo con nuovi elementi non essenziali, devono essere adottate secondo la procedura di regolamentazione con controllo di cui all’articolo 5 bis della decisione 1999/468/CE.
(5)
Nel campo dei trasporti, una delle finalità principali dovrebbe essere il raggiungimento di una quota maggiore di veicoli più rispettosi dell’ambiente. È opportuno compiere sforzi ulteriori affinché un numero maggiore di tali veicoli sia immesso sul mercato. L’introduzione di veicoli a combustibili alternativi può migliorare sensibilmente la qualità dell’aria nelle città e, di conseguenza, anche lo stato della salute pubblica.
(6)
Quello a idrogeno è considerato un modo di alimentazione pulito dei veicoli del futuro, in direzione di un’economia priva di inquinanti, basata sul riutilizzo delle materie prime e sulle risorse energetiche rinnovabili, in quanto i veicoli a idrogeno non emettono inquinanti a base di carbonio né gas a effetto serra. Dato che l’idrogeno è un vettore di energia e non una fonte energetica, l’utilità dell’alimentazione a idrogeno, dal punto di vista climatico, dipende dalla fonte di provenienza dell’idrogeno. È opportuno pertanto far sì che l’idrogeno combustibile sia prodotto in modo sostenibile per quanto possibile da risorse energetiche rinnovabili, di modo che l’uso dell’idrogeno come combustibile nei veicoli a motore abbia effetti positivi sull’equilibrio ambientale complessivo.
(7)
La relazione finale del gruppo di alto livello CARS 21 ha indicato che, ove opportuno, occorre proseguire gli sforzi intesi a incoraggiare una maggiore armonizzazione a livello internazionale dei regolamenti relativi ai veicoli a motore, al fine di coinvolgere i principali mercati dei veicoli e di estendere l’armonizzazione ai settori non ancora coperti, in particolare nel quadro degli accordi dell’UNECE del 1958 e del 1998. In linea con questa raccomandazione, la Commissione dovrebbe continuare a sostenere lo sviluppo di requisiti armonizzati a livello internazionale per i veicoli a motore sotto l’egida dell'UNECE. In particolare, qualora venga adottato un regolamento tecnico internazionale (GTR) sui veicoli a motore a idrogeno e a celle a combustibile, la Commissione dovrebbe valutare la possibilità di adattare i requisiti di cui al presente regolamento a quelli fissati nel GTR.
(8)
È possibile utilizzare miscele di idrogeno come combustibile di transizione verso l’uso dell’idrogeno puro per facilitare l’introduzione di veicoli a motore alimentati a idrogeno negli Stati membri che dispongono di una buona infrastruttura di gas naturale. La Commissione dovrebbe pertanto mettere a punto requisiti per l’uso di miscele di idrogeno e di gas naturale/biometano, in particolare di un rapporto di mescolamento di idrogeno e gas che tenga conto della fattibilità tecnica e dei vantaggi ambientali.
(9)
Definire una legislazione-quadro per l’omologazione dei veicoli alimentati a idrogeno contribuirà a creare un clima di fiducia nella nuova tecnologia presso i potenziali utenti e il pubblico in generale.
(10)
Occorre perciò istituire un quadro adeguato per accelerare la commercializzazione di veicoli tecnologicamente innovativi e funzionanti con combustibili alternativi a ridotto impatto ambientale.
(11)
La maggior parte dei costruttori sta investendo molto nello sviluppo della tecnologia dell’idrogeno e ha già iniziato a immettere tali veicoli sul mercato. Nel futuro, è probabile che aumenti la quota dei veicoli alimentati a idrogeno sul parco circolante totale. È perciò necessario specificare i requisiti comuni riguardo alla sicurezza dei veicoli alimentati a idrogeno. Poiché i costruttori potrebbero perseguire approcci diversi nello sviluppo dei veicoli a idrogeno, è necessario stabilire requisiti tecnologicamente neutrali in materia di sicurezza.
(12)
È necessario stabilire tali requisiti di sicurezza per gli impianti a idrogeno e i loro componenti, ai fini della loro omologazione.
(13)
Per l’omologazione dei veicoli alimentati a idrogeno è necessario stabilire requisiti per l’installazione sul veicolo di impianti a idrogeno e dei loro componenti.
(14)
A causa delle caratteristiche del combustibile, i veicoli alimentati a idrogeno possono richiedere un trattamento specifico da parte dei servizi di soccorso. È perciò necessario fissare modalità per un’identificazione chiara e rapida di questi veicoli, consentendo ai servizi di soccorso di essere informati del combustibile a bordo del veicolo. Pur essendo adeguata a tale funzione, gli strumenti di identificazione dovrebbero evitare, per quanto possibile, di essere di natura tale da far sorgere preoccupazione tra il pubblico.
(15)
È altresì importante fissare gli obblighi dei costruttori relativi all’adozione di misure adeguate per impedire errori di rifornimento dei veicoli alimentati a idrogeno.
(16)
I veicoli a idrogeno possono aver successo sul mercato solo se è resa disponibile in Europa un’infrastruttura sufficiente in termini di distributori. La Commissione dovrebbe quindi prevedere misure atte a sostenere la costruzione di una rete di distributori a livello europeo per i veicoli alimentati a idrogeno.
(17)
I veicoli innovativi di piccole dimensioni, che ai sensi della normativa comunitaria sull’omologazione CE sono designati come veicoli di categoria L, sono considerati come precursori nell’utilizzo dell’idrogeno come combustibile. L’introduzione dell’idrogeno per questo tipo di veicoli richiede uno sforzo più contenuto, in quanto la sfida tecnica e il livello di investimenti necessario non è elevato come nei veicoli delle categorie M e N di cui all’allegato II della direttiva 2007/46/CE. La Commissione dovrebbe, entro il 1o gennaio 2010, valutare la possibilità di regolamentare l’omologazione dei veicoli a idrogeno di categoria L.
(18)
Poiché lo scopo del presente regolamento, vale a dire la realizzazione del mercato interno grazie all’introduzione di norme tecniche comuni riguardanti i veicoli a motore che utilizzano l’idrogeno, non può essere realizzato in misura sufficiente dagli Stati membri e può dunque, a causa della sua portata, essere realizzato meglio a livello comunitario, la Comunità può intervenire in base al principio di sussidiarietà sancito dall’articolo 5 del trattato. La presente direttiva si limita a quanto è necessario per conseguire tale scopo, in ottemperanza al principio di proporzionalità enunciato nello stesso articolo,
HANNO ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Oggetto
Il presente regolamento fissa le norme per l’omologazione dei veicoli a motore la cui propulsione si fondi sull’idrogeno e per l’omologazione dei componenti a contatto con l’idrogeno e degli impianti a idrogeno. Il presente regolamento fissa inoltre le norme per l’installazione di tali componenti e impianti.
Articolo 2
Ambito d’applicazione
Il presente regolamento si applica:
1)
ai veicoli alimentati a idrogeno delle categorie M e N di cui alla sezione A dell’allegato II della direttiva 2007/46/CE, anche per ciò che riguarda la protezione contro gli urti e la sicurezza degli impianti elettrici di tali veicoli;
2)
ai componenti a contatto con l’idrogeno progettati per veicoli a motore delle categorie M e N, di cui all’allegato I;
3)
agli impianti a idrogeno progettati per veicoli a motore delle categorie M e N, anche per ciò che riguarda nuove forme di deposito o di uso dell’idrogeno.
Articolo 3
Definizioni
1. Ai fini del presente regolamento:
a)
«veicolo alimentato a idrogeno» indica qualsiasi veicolo a motore che usi idrogeno come combustibile per muovere il veicolo;
b)
«impianto di propulsione» indica il motore a combustione interna o la pila a combustibile usati per muovere il veicolo;
c)
«componente a contatto con l'idrogeno» indica il serbatoio dell’idrogeno e tutte le altre parti del veicolo alimentato a idrogeno che sono a contatto diretto con l’idrogeno o che fanno parte di un impianto a idrogeno;
d)
«impianto a idrogeno» indica un complesso di componenti a contatto con l’idrogeno e altre parti connesse, installato su veicoli alimentati a idrogeno, che non sia il propulsore o un motore ausiliario;
e)
«pressione di servizio massima autorizzata» (PSMA) indica la pressione massima per la quale è progettato un componente e sulla cui base viene stabilita la resistenza dello stesso;
f)
«pressione d’esercizio nominale» (PEN) indica, nei serbatoi, la pressione rilevata alla temperatura uniforme di 288 K (15 °C) per un serbatoio pieno o, per altri componenti, il livello di pressione al quale il componente in genere funziona;
g)
«serbatoio interno» indica la parte del serbatoio dell’idrogeno destinato a utilizzare idrogeno liquido contenente l’idrogeno criogenico.
2. Ai fini della lettera d) del paragrafo 1, gli «impianti a idrogeno» includono, tra gli altri, i seguenti sistemi:
a)
sistemi di sorveglianza e controllo sul funzionamento;
b)
sistemi di interfaccia con il veicolo;
c)
sistemi di limitazione del flusso;
d)
sistemi di protezione contro la sovrappressione;
e)
sistemi d’individuazione di guasti dello scambiatore di calore.
Articolo 4
Obblighi dei costruttori
1. Spetta ai costruttori dimostrare che tutti i veicoli a idrogeno nuovi venduti, immatricolati o messi in servizio nella Comunità e tutti i componenti a contatto con l’idrogeno o gli impianti a idrogeno venduti o messi in servizio nella Comunità sono muniti di omologazione conforme al presente regolamento e alle relative misure di esecuzione.
2. Ai fini dell’omologazione del veicolo, i costruttori muniranno i veicoli alimentati a idrogeno di componenti e impianti a idrogeno conformi ai requisiti di cui al presente regolamento e alle relative misure di esecuzione e installati in conformità del presente regolamento e delle relative misure di esecuzione.
3. Ai fini dell’omologazione dei componenti e degli impianti, i costruttori garantiranno che i componenti e gli impianti a idrogeno siano conformi ai requisiti di cui al presente regolamento e alle relative misure di esecuzione.
4. I costruttori comunicano alle autorità di omologazione ogni dato utile relativo alle specifiche dei veicoli e alle condizioni di prova.
5. I costruttori forniscono informazioni per l’ispezione degli impianti a idrogeno e dei componenti a contatto con l’idrogeno durante il ciclo di vita del veicolo.
Articolo 5
Requisiti generali per l’uso dei componenti a contatto con l’idrogeno e degli impianti a idrogeno
I costruttori devono garantire:
a)
che i componenti a contatto con l’idrogeno e gli impianti a idrogeno funzionino in modo corretto e sicuro e siano affidabili dal punto di vista della resistenza alle sollecitazioni elettriche, meccaniche, termiche e chimiche senza perdite o deformazioni visibili;
b)
che gli impianti a idrogeno siano protetti contro la sovrappressione;
c)
che i materiali utilizzati per le parti dei componenti e degli impianti a idrogeno che devono essere a contatto diretto con l’idrogeno siano compatibili con l’idrogeno;
d)
che, durante il loro ciclo di vita previsto, componenti e impianti a idrogeno affidabili resistano alle temperature e alle pressioni previste;
e)
che i componenti a contatto con l’idrogeno e gli impianti a idrogeno tollerino in tutta sicurezza la gamma di temperature di funzionamento elencate nelle misure di attuazione;
f)
che i componenti a contatto con l’idrogeno siano contrassegnati in conformità delle misure di attuazione;
g)
che sia chiaramente indicata la direzione del flusso nei componenti a contatto con l’idrogeno caratterizzati da un flusso direzionale;
h)
che i componenti a contatto con l’idrogeno e gli impianti a idrogeno siano progettati in modo da poter essere installati in conformità dei requisiti di cui all’allegato VI.
Articolo 6
Requisiti dei serbatoi d’idrogeno destinati a contenere idrogeno liquido
I serbatoi d’idrogeno destinati a contenere idrogeno liquido saranno testati secondo le procedure di prova di cui all’allegato II.
Articolo 7
Requisiti dei componenti a contatto con l’idrogeno, diversi dai serbatoi, destinati a contenere idrogeno liquido
1. I componenti a contatto con l’idrogeno, diversi dai serbatoi destinati a contenere idrogeno liquido saranno testati, con riguardo al loro tipo, in base alle procedure di prova di cui all’allegato III.
2. I dispositivi di sicurezza contro la sovrappressione sono progettati in modo da garantire che nel serbatoio interno o in ogni altro componente a contatto con l’idrogeno la pressione non superi un valore ammesso. I valori vanno fissati in proporzione alla pressione di servizio massima autorizzata (PSMA) dell’impianto a idrogeno. Gli scambiatori di calore sono muniti di un sistema di sicurezza che ne individui gli eventuali difetti di funzionamento.
Articolo 8
Requisiti dei serbatoi d’idrogeno destinati a contenere idrogeno compresso (gassoso)
1. I serbatoi d’idrogeno destinati a contenere idrogeno compresso (gassoso) sono classificati ai sensi del punto 1 dell’allegato IV.
2. I serbatoi di cui al paragrafo 1 saranno provati, con riguardo al loro tipo, secondo le procedure di prova di cui all’allegato IV.
3. Andrà fornita una descrizione dettagliata di tutte le proprietà principali dei materiali e delle tolleranze usati nella progettazione del serbatoio, comprendente i risultati di prove alle quali il materiale è stato sottoposto.
Articolo 9
Requisiti dei componenti a contatto con l’idrogeno, diversi dai serbatoi, destinati a contenere idrogeno compresso (gassoso)
I componenti a contatto con l’idrogeno, diversi dai serbatoi, destinati a contenere idrogeno compresso (gassoso) saranno testati, con riguardo al loro tipo, secondo le procedure di prova di cui all’allegato V.
Articolo 10
Requisiti generali per l’installazione di impianti a idrogeno e di componenti a contatto con l’idrogeno
Gli impianti a idrogeno e i componenti a contatto con l’idrogeno vanno installati conformemente alle prescrizioni di cui all’allegato VI.
Articolo 11
Calendario di applicazione
1. A decorrere dal 24 febbraio 2011, le autorità nazionali non rilasceranno:
a)
l’omologazione CE o l’omologazione nazionale a nuovi tipi di veicoli, per motivi connessi alla propulsione a idrogeno, se il veicolo interessato non soddisfa i requisiti del presente regolamento o delle relative misure di attuazione; e
b)
l’omologazione CE a nuovi tipi di componenti a contatto con l’idrogeno o di impianti a idrogeno, se il componente o l’impianto interessati non soddisfano i requisiti del presente regolamento o delle relative misure di attuazione.
2. A decorrere dal 24 febbraio 2012, le autorità nazionali:
a)
per motivi connessi alla propulsione a idrogeno, cessano di ritenere validi i certificati di idoneità dei nuovi veicoli ai fini dell’articolo 26 della direttiva 2007/46/CE e vietano l’immatricolazione, la vendita e l’entrata in servizio di tali veicoli, se i veicoli interessati non soddisfano i requisiti del presente regolamento o delle relative misure di attuazione; e
b)
vietano la vendita e l’entrata in servizio di nuovi componenti a contatto con l’idrogeno o di nuovi impianti a idrogeno, se i componenti o gli impianti interessati non soddisfano i requisiti del presente regolamento o delle relative misure di attuazione.
3. Fatti salvi i paragrafi 1 e 2, e purché entrino in vigore le misure di attuazione di cui all’articolo 12, paragrafo 1, se un costruttore lo chiede, l’autorità nazionale non:
a)
rifiuta l’omologazione CE o l’omologazione nazionale, per motivi connessi alla propulsione a idrogeno, a un nuovo tipo di veicolo o l’omologazione CE per un nuovo tipo di componente a contatto con l’idrogeno o d’impianto a idrogeno, se i veicoli, i componenti o gli impianti interessati soddisfano i requisiti del presente regolamento e delle relative misure di attuazione; e
b)
vieta l’immatricolazione, la vendita e l’entrata in servizio di nuovi veicoli o la vendita e l’entrata in servizio di nuovi componenti a contatto con l’idrogeno e di nuovi impianti a idrogeno, se i veicoli, i componenti o gli impianti interessati soddisfano i requisiti del presente regolamento e delle relative misure di attuazione.
Articolo 12
Misure di attuazione
1. La Commissione adotta le seguenti misure di attuazione:
a)
norme amministrative per l’omologazione CE di veicoli, per quanto riguarda la propulsione a idrogeno, e di componenti a contatto con l’idrogeno e di impianti a idrogeno;
b)
disposizioni circa le informazioni che i costruttori devono fornire ai fini dell’omologazione e dell’ispezione di cui all’articolo 4, paragrafi 4 e 5;
c)
norme dettagliate per le procedure di prova di cui agli allegati da II a V;
d)
norme dettagliate concernenti i requisiti d’installazione di componenti a contatto con l’idrogeno e di impianti a idrogeno, di cui all’allegato VI;
e)
norme dettagliate concernenti i requisiti per un funzionamento sicuro e affidabile dei componenti a contatto con l’idrogeno e degli impianti a idrogeno di cui all’articolo 5;
f)
norme dettagliate per l’etichettatura o altri strumenti di identificazione chiara e rapida dei veicoli alimentati a idrogeno di cui al punto 16 dell’allegato VI.
Tali misure, intese a modificare elementi non essenziali del presente regolamento completandolo, sono adottate secondo la procedura di regolamentazione con controllo di cui all’articolo 13, paragrafo 2.
2. La Commissione può adottare le seguenti misure di attuazione:
a)
specificazioni dei requisiti relativi ai seguenti elementi:
-
l’uso di idrogeno puro o di una miscela di idrogeno e di gas naturale/biometano,
-
nuove forme di stoccaggio o di uso dell’idrogeno,
-
la protezione contro gli urti dei veicoli per quanto riguarda l’integrità di componenti a contatto con l’idrogeno e di impianti a idrogeno,
-
i requisiti di sicurezza per i sistemi integrati che comprendano almeno il rilevamento di fughe e i requisiti relativi allo spurgo del gas,
-
l’isolamento elettrico e la sicurezza elettrica;
b)
altre misure necessarie all’applicazione del presente regolamento.
Tali misure, intese a modificare elementi non essenziali del presente regolamento completandolo, sono adottate secondo la procedura di regolamentazione con controllo di cui all’articolo 13, paragrafo 2.
Articolo 13
Procedura di comitato
1. La Commissione è assistita dal Comitato tecnico - Veicoli a motore (CTVM) istituito dall’articolo 40, paragrafo 1, della direttiva 2007/46/CE.
2. Nei casi in cui è fatto riferimento al presente paragrafo, si applicano l’articolo 5 bis, paragrafi da 1 a 4, e l’articolo 7 della decisione 1999/468/CE.
Articolo 14
Modifiche della direttiva 2007/46/CE
Gli allegati IV, VI e XI della direttiva 2007/46/CE sono modificati conformemente all’allegato VII del presente regolamento.
Articolo 15
Sanzioni per inadempienza
1. Gli Stati membri stabiliscono le sanzioni da irrogare in caso di violazione, da parte dei costruttori, delle disposizioni del presente regolamento e delle sue misure di esecuzione e adottano i provvedimenti necessari per assicurare che tali disposizioni siano applicate. Le sanzioni previste sono effettive, proporzionate e dissuasive. Entro il 24 agosto 2010, gli Stati membri comunicano tali disposizioni alla Commissione e provvedono a notificare al più presto qualsiasi modifica successiva.
2. I tipi di infrazione soggetti a una sanzione comprendono almeno i seguenti:
a)
il rilascio di dichiarazioni false durante una procedura di omologazione o una procedura che conduce a un richiamo;
b)
la falsificazione dei risultati di prova per l’omologazione o per la conformità dei veicoli in uso;
c)
la dissimulazione di dati o di caratteristiche tecniche che potrebbero condurre a un richiamo o al ritiro dell’omologazione;
d)
il rifiuto di consentire l’accesso alle informazioni;
e)
l’uso di dispositivi di manipolazione.
Articolo 16
Entrata in vigore
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Esso si applica a decorrere dal 24 febbraio 2011, a eccezione dell’articolo 11, paragrafo 3, e dell’articolo 12, che si applicano a decorrere dalla data di entrata in vigore del presente regolamento, e dell’articolo 11, paragrafo 2, che si applica a decorrere dalla data di cui sopra.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Strasburgo, addì 14 gennaio 2009.