32002L0047
L 168/43
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2002/47/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 6 юни 2002 година
относно финансовите обезпечения
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 95 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията (1),
като взеха предвид становището на Европейската централна банка (2),
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (4),
като имат предвид, че:
(1)
Директива 98/26/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 май 1998 г. относно окончателността на сетълмента в платежните системи и в системите за сетълмент на ценни книжа (5) представлява ключово събитие в установяването на стабилна правна рамка в платежните системи и в системите за сетълмент на ценни книжа. Прилагането на тази директива показа колко е важно да се ограничи системният риск, присъщ на такива системи и произтичащ от различното влияние на няколко юрисдикции, както и ползата от общи правила по отношение на обезпеченията, предвидени в рамките на тези системи.
(2)
В Съобщението си от 11 май 1999 г. до Европейския парламент и до Съвета относно финансовите услуги: „Прилагане на рамката за финансовите пазари: план за действие“ Комисията предприе, след консултиране с пазарните експерти и с националните власти, да изготви допълнителни предложения за законодателни действия относно обезпеченията, които да ускорят по-нататъшния напредък в областта на обезпеченията, доразвивайки постигнатото от Директива 98/26/ЕО.
(3)
Следва да бъде създаден общностен режим за предоставяне на ценни книжа и парични средства като обезпечения било чрез лихва по обезпечението, или чрез прехвърляне на собственост, включително и сделка с уговорка за обратно изкупуване (репо операции). Това ще допринесе за интеграцията и за ефективността на разходите на финансовия пазар, както и за стабилността на финансовата система в Общността, и по този начин ще подпомогне свободното предоставяне на услуги и свободното движение на капитали в единния пазар на финансови услуги. Настоящата директива е съсредоточена върху двустранните споразумения за финансови обезпечения.
(4)
Настоящата директива е приета в европейския правен контекст, който се състои, по-специално, от посочената Директива 98/26/ЕО, както и от Директива 2001/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 април 2001 г. относно реорганизацията и ликвидацията на кредитните институции (6), Директива 2001/17/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 март 2001 г. относно реорганизацията и ликвидацията на застрахователните дружества (7) и Регламент (ЕО) № 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 г. относно процедурите по несъстоятелност (8). Настоящата директива съответства на общия модел на тези предшестващи я нормативни актове и не им противоречи. В действителност настоящата директива допълва тези съществуващи нормативни актове, като разглежда допълнителни въпроси и отива по-далеч от тях по отношение на определени материи, които вече са били разгледани от тези нормативни актове.
(5)
С цел да се засили правната сигурност на споразуменията за финансови обезпечения, държавите-членки следва да гарантират, че по отношение на такива споразумения не се прилагат определени разпоредби от законодателството относно несъстоятелността, по-специално онези, които биха попречили на ефективното реализиране на финансовите обезпечения или биха поставили под съмнение действителността на съвременните техники, като двустранно приключващо нетиране, или учредяването на допълнителни обезпечения във формата на допълване или замяна на обезпеченията.
(6)
Настоящата директива не се отнася до правата, които някое лице може да притежава по отношение на активите, предоставени като финансово обезпечение, и които са възникнали при условия, различни от тези на споразумението за финансово обезпечение, и на основание, различно от която и да е правна разпоредба или законово правило, възникнало поради започването или продължаването на процедури по ликвидация или на мерки за реорганизация, като например реституция вследствие на грешка или липса на правоспособност.
(7)
Принципът, заложен в Директива 98/26/ЕО, съгласно който законът, приложим към всички безналични ценни книжа, предоставени като обезпечение, е законът на юрисдикцията, под която се намира съответният регистър, сметка или централна депозитна система, трябва да бъде разширен, с цел да се създаде правна сигурност при използването на такива ценни книжа в трансграничен контекст и като финансови обезпечения съгласно приложното поле на настоящата директива.
(8)
Правилото lex rei sitae, според което приложимият закон при определяне дали споразумението за финансово обезпечение е действително и следователно противопоставимо на трети страни, е законът на държавата, където се намира финансовото обезпечение, понастоящем е признато от всички държави-членки. Без да се засяга прилагането на настоящата директива към ценните книжа на приносител, следва да бъде определено местоположението на безналичните ценни книжа, предоставени като финансово обезпечение и държани чрез един или повече посредници. Когато обезпеченият притежава действително и приложимо споразумение за обезпечение съгласно правото на държавата, в която се поддържа релевантната сметка, тогава противопоставимостта на което и да е конкуриращо право на собственост или интерес и приложимостта на обезпечението трябва да бъдат регулирани единствено от законодателството на тази държава, като така се избягва правната несигурност, произтичаща от прилагането на друго непредвидено законодателство.
(9)
С цел да се ограничат административните тежести за страните, използващи финансово обезпечение, попадащо в приложното поле на настоящата директива, единственото условие за действителност, което националното законодателство може да постави по отношение на финансовото обезпечение е то да бъде предоставено, прехвърлено, държано, регистрирано или оформено по друг начин, така че да бъде във владение или под контрола на обезпечения или на лице, действащо от негово име, без по този начин да се изключват обезпечителните техники, при които на обезпечителят е позволено да замени обезпечението или да оттегли дадено в повече обезпечение.
(10)
По същите причини съставянето, действителността, сключването, противопоставимостта или допустимостта като доказателство на споразумение за финансово обезпечение или предоставянето на финансово обезпечение по силата на споразумение за финансово обезпечение не трябва да се поставя в зависимост от изпълнението на някакво формално действие, като съставянето на документ в определена форма или по определен начин или предоставянето на документи на официален или държавен орган, или вписването в публичен регистър, рекламата във вестник или списание, в официален регистър или публикация, или под каквато и да е друга форма, уведомяването на длъжностно лице или предоставянето на доказателство в определена форма относно датата на съставяне на документ или инструмент, размера на релевантните финансови задължения или други обстоятелства. Независимо от това настоящата директива трябва да осигури равновесие между ефикасността на пазара и сигурността на страните по споразумението и на трети страни, като с това предотвратява, inter alia, риска от измама. Това равновесие следва да се постигне, като в приложното поле на настоящата директива се включат само онези споразумения за финансово обезпечение, които предвиждат каквато и да е форма на отказ от владение, т.е предоставянето на финансовото обезпечение, и когато учредяването на финансовото обезпечение може да бъде направено в писмена форма за доказване или на траен носител, като така се гарантира проследяването на това обезпечение. За целите на настоящата директива действията, изисквани от правото на държава-членка като условия за прехвърляне или учредяване на обезпечения върху финансовите инструменти, различни от безналичните ценни книжа, като джиро, в случая на ценните книжа на заповед, или вписване в регистъра на издателя, в случая на регистрираните ценни книжа, не следва да бъдат считани за формални действия.
(11)
Освен това настоящата директива следва да защитава единствено споразуменията за финансово обезпечение, които могат да бъдат доказани. Такова доказване може да бъде направено в писмена форма или по друг законно установен начин, приложим към споразумението за финансово обезпечение.
(12)
Опростяването на ползването на финансово обезпечение чрез ограничаване на административните формалности засилва ефикасността на трансграничните операции на Европейската централна банка и на националните централни банки на държавите-членки, участващи в Икономическия и паричен съюз, необходими за прилагането на Общата парична политика. Наред с това, предвиждането на частична защита на споразуменията за финансово обезпечение срещу някои разпоредби от законодателството относно несъстоятелността допълнително подпомага по-широкия аспект на Общата парична политика, в рамките на която участниците в паричния пазар постигат баланс в общата ликвидност помежду си чрез трансгранични обезпечени сделки.
(13)
Настоящата директива се стреми да защити действителността на споразуменията за финансово обезпечение, които се основават на прехвърлянето на пълната собственост върху финансовото обезпечение, например чрез премахване на т.нар. „преквалифициране“ на тези споразумения за финансово обезпечение (включително сделките с уговорка за обратно изкупуване) като обезпечителни.
(14)
Прилагането на двустранно приключващо нетиране трябва да бъде запазено не само като изпълнителен механизъм за споразуменията за финансово обезпечение с прехвърлително действие, включително сделките с уговорка за обратно изкупуване, но и в по-широк план, когато формите на приключващо нетиране представляват част от споразумение за финансово обезпечение. Общоприетите практики за стабилно управление на риска на финансовите пазари трябва да бъдат защитени, като се позволи на участниците да управляват и намаляват нетната основа на кредитните си експозиции, произтичащи от всички видове финансови сделки, когато кредитната експозиция се изчислява като сума от оценените текущи експозиции по всички неприключили сделки с насрещна страна, като се прихващат насрещните позиции за получаване на обща сума, която да бъде съпоставена с настоящата стойност на финансовото обезпечение.
(15)
Настоящата директива не трябва да засяга ограниченията и изискванията на националното законодателство за предявяване на искове по сметки, за задължения за прихващане или нетиране, свързани например с тяхната реципрочност или с факта, че те са били сключени, преди обезпеченият да е знаел или да е трябвало да знае за започването (или друго задължително юридическо действие, което води до започването) на производство по ликвидация или мерки за реорганизация по отношение на обезпечителя.
(16)
Стабилната пазарна практика, насърчавана от регулаторните органи, при която участниците на финансовия пазар използват споразуменията за допълващото финансово обезпечение, за да управляват и намаляват техните кредитни рискове един спрямо друг чрез пазарно ориентирани изчисления на настоящата стойност на кредитните експозиции и стойността на финансовите обезпечения, и съответно искат допълнително финансово обезпечение или връщане на даденото в повече по финансово обезпечение, трябва да бъде защитена срещу някои правила, които автоматично водят до недействителност. Същото се прилага и към възможността за заместване на активите, предоставени като финансово обезпечение с други активи на същата стойност. Целта е предоставянето на допълнителното или заместването на финансовото обезпечение да не може да бъде оспорвано единствено на основание на факта, че релевантните финансови задължения са съществували преди учредяването на това финансово обезпечение или че финансовото обезпечение е било предоставено през определен период от време. Това обаче не засяга възможността за оспорване по националното законодателство на споразумението за финансово обезпечение или на предоставянето на финансово обезпечение като част от първоначалното учредяване, даването на допълнително или заместващо обезпечение, например в случаите, когато това е било умишлено направено в ущърб на другите кредитори (което включва, inter alia, и измамни действия или подобно заобикаляне на правилата, които могат да се прилагат в определен период).
(17)
Настоящата директива предвижда бързи и неформални изпълнителни производства с цел гарантиране на финансовата стабилност и ограничаване на верижния ефект при неизпълнение на някоя от страните по споразумение за финансово обезпечение. Директивата обаче балансира тези цели със защитата на обезпечителя и на третите страни, като изрично потвърждава възможността за държавите-членки да запазят или да въведат в националното си законодателство последващ контрол, който съдилищата могат да упражняват по отношение на реализирането или оценяването на финансовото обезпечение и изчисляването на основните финансови задължения. Този контрол трябва да дава възможност на съдебните органи да се уверят, че реализирането или оценката са били извършени в съответствие с разумната търговска практика.
(18)
Трябва да бъде възможно предоставянето на парични средства като обезпечение както чрез прехвърляне на собствеността, така и чрез структури с използване на механизма на залога, съответно защитени от признаване на нетиране или от залога на парично обезпечение. Парични средства означава единствено сума, изразена като кредит по сметка или друго подобно вземане за изплащане на пари (като депозит на паричния пазар), с което изрично се изключват банкнотите.
(19)
Настоящата директива предвижда право на ползване в случай на споразумения за финансово обезпечение с предоставяне на залог, с което се повишава ликвидността на финансовите пазари, като се препятства повторната употреба на „заложените“ ценни книжа. Тази повторна употреба обаче не трябва да засяга националното законодателство относно разделността на активите и равното третиране на кредиторите.
(20)
Настоящата директива не засяга действието и ефекта на договорните условия на финансовите инструменти, дадени като финансово обезпечение, като правата и задълженията и другите условия, съдържащи се в условията за издаване, както и всички други права и задължения и други условия, които се прилагат между издателите и държателите на такива инструменти.
(21)
Този акт е в съответствие с основните права и следва принципите, залегнали в Хартата на основните права на Европейския съюз.
(22)
Тъй като целта на предложените действия, а именно, да се създаде минимален режим относно използването на финансови обезпечения, не може да бъде изпълнена в необходимата степен от държавите-членки и следователно може, поради мащаба и последиците от тези действия, да бъде по-добре постигната на общностно равнище, Общността може да приеме мерки в съответствие с принципа за субсидиарност, предвиден в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалността, предвиден в посочения член, настоящата директива не отива отвъд необходимото за постигането на тази цел,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Предмет и приложно поле
1. Тази директива определя общностен режим, приложим към споразуменията за финансово обезпечение, които отговарят на изискванията по параграфи 2 и 5 и към финансовите обезпечения, в съответствие с условията по параграфи 4 и 5.
2. Както обезпеченият, така и обезпечителят трябва да спадат към някоя от следните категории:
а)
публична власт (с изключение на публично гарантираните предприятия, освен ако не попадат под букви от б) до д) включително:
i)
органи от публичния сектор на държавите-членки, които са натоварени със или участват в управлението на публичния дълг, и
ii)
органи от публичния сектор на държавите-членки, които са оправомощени да поддържат клиентски сметки;
б)
централна банка, Европейската централна банка, Банката за международни разплащания, банката за многостранно развитие по смисъла на член 1, параграф 19 от Директива 2000/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 г. за предприемането и осъществяването на дейност на кредитни институции (9), Международния валутен фонд и Европейската инвестиционна банка;
в)
финансова институция, която е обект на разумен надзор, включително:
i)
кредитна институция, както е определена в член 1, параграф 1 от Директива 2000/12/ЕО, включително институциите, посочени в член 2, параграф 3 от посочената директива;
ii)
инвестиционен посредник, както е определен в член 1, параграф 2 от Директива 93/22/ЕИО на Съвета от 10 май 1993 г. относно инвестиционните услуги в областта на ценните книжа (10);
iii)
финансова институция, както е определена в член 1, параграф 5 от Директива 2000/12/ЕО;
iv)
застрахователно дружество по смисъла на член 1, буква а) от Директива 92/49/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прякото застраховане, различно от животозастраховане (11), и животозастрахователните дружества по смисъла на член 1, буква а) от Директива 92/96/ЕИО на Съвета от 10 ноември 1992 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прякото животозастраховане (12);
v)
предприятие за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК), както е определено в член 1, параграф 2 от Директива 85/611/ЕИО на Съвета от 20 декември 1985 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) (13);
vi)
управляващо дружество, както е определено в член 1а, параграф 2 от Директива 85/611/ЕИО;
г)
централен партньор, сетълмент агент или клирингова къща, определени съответно в член 2, букви в), г) и д) от Директива 98/26/ЕО, включително сходни институции, регламентирани от националното законодателство, опериращи на пазарите на фючърси, опции и деривативи, доколкото не са обхванати от посочената директива, както и лица, с изключение на физически лица, които действат в качеството си на довереник или представител от името на едно или повече лица - това включва всички притежатели на облигации или на друг вид обезпечен дълг, както и всяка от институциите по букви от а) до г);
д)
всяко лице, с изключение на физическо лице, включително дружества, които не са юридически лица, при условие че другата страна е някоя от институциите по букви от а) до г).
3. Държавите-членки могат да изключат от приложното поле на настоящата директива споразуменията за финансово обезпечение, по които едната от страните е лице по параграф 2, буква д).
Ако държавите-членки се възползват от тази опция, те са длъжни да информират Комисията, която от своя страна информира останалите държави-членки.
4.
а)
Предоставеното финансово обезпечение се състои от парични средства или финансови инструменти.
б)
Държавите-членки могат да изключат от приложното поле на настоящата директива финансовите обезпечения, които се състоят от собствени акции на обезпечителя, акции в свързани предприятия по смисъла на Седма директива 83/349/ЕИО на Съвета от 13 юни 1983 г. за консолидираните счетоводни отчети (14), както и акции в предприятия, чийто изключителен предмет на дейност е придобиването на средства за производство, които са от съществено значение за дейността на обезпечителя, или придобиването на недвижими имоти.
5. Настоящата директива се прилага към финансовото обезпечение, след като то е предоставено и ако това предоставяне е направено в писмена форма.
Доказването на предоставянето на финансовото обезпечение трябва да позволява идентифицирането на финансовото обезпечение, за което се отнася. За тази цел е достатъчно да се докаже, че обезпечението с безналични ценни книжа е било кредитирано на или представлява кредит по релевантната сметка и че паричното обезпечение е било кредитирано на или представлява кредит по посочена сметка.
Настоящата директива се прилага към споразумението за финансово обезпечение, ако това споразумение може да бъде доказано в писмена форма или по друг законно установен начин.
Член 2
Определения
1. По смисъла на настоящата директива:
а)
„споразумение за финансово обезпечение“ е споразумение за финансово обезпечение с прехвърлително действие или споразумение за финансово обезпечение с предоставяне на залог, независимо дали същите са част от основен договор или споразумение при общи условия;
б)
„споразумение за финансово обезпечение с прехвърлително действие“ означава споразумение, включително споразуменията с уговорка за обратно изкупуване, по силата на което обезпечителят прехвърля изцяло собствеността върху финансовото обезпечение на обезпечения, с цел обезпечаване или гарантиране по друг начин на изпълнението на основните финансови задължения;
в)
„споразумение за финансово обезпечение с предоставяне на залог“ е споразумение, по силата на което обезпечителят предоставя финансово обезпечение чрез предоставяне на залог на или в полза на обезпечения, като пълното право на собственост върху финансовото обезпечение остава изцяло за обезпечителя при възникване на правото на предоставяне на залог;
г)
„парични средства“ са пари, кредитирани по сметка независимо в каква валута, или друго подобно парично вземане, като депозити на паричния пазар;
д)
„финансови инструменти“ са акции в дружества или други ценни книжа, равностойни на акции, както и облигации или други дългови инструменти, търгувани на капиталовия пазар, както и всякакви други обичайно прехвърлими ценни книжа, които дават право на придобиване на такива акции, облигации или други ценни книжа чрез записване, покупко-продажба, или замяна, или такива, които пораждат разплащане в наличност (с изключение на платежните инструменти), включително обособени части от предприятия за колективно инвестиране, инструменти на паричния пазар и вземания или права върху или по отношение на някое от горепосочените;
е)
„релевантни финансови задължения“ са задължения, гарантирани със споразумение за финансово обезпечение, което дава право на разплащане в наличност и/или право на получаване на финансови инструменти.
Релевантните финансови задължения се състоят от или включват:
i)
настоящи или бъдещи задължения, поставени в зависимост от определен срок или сбъдване на условие (включително задължения, възникнали по силата на основен договор или сходно споразумение);
ii)
задължения към обезпечения на лице, различно от предоставящия го; или
iii)
задължения от определена категория или вид със случаен характер;
ж)
„обезпечение с безналични ценни книжа“ означава финансово обезпечение, предоставено въз основа на споразумение за финансово обезпечение, което се състои от финансови инструменти, правото на собственост върху които се удостоверява чрез вписване в регистър или по сметка, които се поддържат от посредник или от негово име;
з)
„релевантна сметка“ означава по отношение на обезпечение с безналични ценни книжа, което е предмет на споразумение за финансово обезпечение, регистърът или сметката, които могат да се държат и от обезпечения, в които се извършват вписванията, чрез които това обезпечение с безналични ценни книжа се предоставя на обезпечения;
и)
„равностойно обезпечение“:
i)
когато става дума за парични средства, означава плащане в същия размер и в същата валута;
ii)
когато става дума за финансови инструменти, означава финансови инструменти със същия издател или длъжник, съставляващи част от същата емисия или клас и със същия номинал, валута и предназначение; или когато споразумението за финансово обезпечение предвижда прехвърляне на други активи вследствие настъпването на някакво събитие, свързано със или засягащо финансовите инструменти, дадени като финансово обезпечение - тези други активи;
й)
„производство по прекратяване/ликвидация“ означава колективно производство за осребряване на активите и разпределяне на полученото между кредиторите, акционерите или съответно съдружниците, което се провежда с участието на административен или съдебен орган, включително случаите, когато производството се прекратява чрез споразумение или друга подобна мярка, независимо дали ликвидацията се основава на неплатежоспособност и дали е доброволна или задължителна;
к)
„мерки по реорганизация“ означава мерки с участието на административен или съдебен орган, насочени към запазване или възстановяване на финансовото състояние и които засягат съществуващи права на трети лица, включително, но не само, мерки като спиране на плащанията, спиране на мерки по изпълнението или намаляване на вземанията;
л)
„изпълнително събитие“ означава неизпълнение или друго подобно събитие, уговорено между страните, при настъпването на което по силата на споразумение за финансово обезпечение или по силата на закона обезпеченият има право да реализира или да усвои финансовото обезпечение или влиза в действие разпоредба за приключващо нетиране;
м)
„право на ползване“ е правото на обезпечения да ползва и да се разпорежда с финансовото обезпечение, предоставено му със споразумение за финансово обезпечение с предоставяне на залог, като негов собственик в съответствие с условията на споразумението за финансово обезпечение с предоставяне на залог;
н)
„разпоредба за приключващо нетиране“ е разпоредба от споразумение за финансово обезпечение или от споразумение, към което финансовото обезпечение е част, а при липса на такава клауза - законова норма, съгласно която при настъпването на изпълнителното събитие, независимо дали чрез нетиране, прихващане или по друг начин:
i)
задълженията на страните стават незабавно изискуеми и изразени като задължение за плащане на текущата им стойност, или се прекратяват и заместват от задължение за плащане на тази стойност; и/или
ii)
се отчита това, което страните взаимно си дължат с оглед на тези задължения, като остатъкът се дължи от страната, чието задължение е по-голямо, на другата страна.
2. Всяко позоваване в настоящата директива на „предоставено“ финансово обезпечение или на „предоставяне“ на финансово обезпечение има предвид неговото предаване, прехвърляне, държане, регистриране или преминаване по друг начин във владението или под контрола на обезпечения или на лице, действащо от негово име. Всяко право на заместване или оттегляне на дадено в повече финансово обезпечение в полза на обезпечения не засяга финансовото обезпечение, което е било предоставено на обезпечения по смисъла тази директива.
3. Позоваването на „писмена форма“ в настоящата директива включва документирането в електронна форма или на друг траен носител.
Член 3
Изисквания за форма
1. Държавите-членки не могат да определят изисквания за форма във връзка с конституирането, действителността, сключването, противопоставимостта или допустимостта като доказателство на споразумението за финансово обезпечение или на предоставянето на финансово обезпечение по споразумение за финансово обезпечение.
2. Параграф 1 не засяга приложимостта на настоящата директива към финансово обезпечение, което вече е предоставено и неговото предоставяне е било направено в писмена форма и когато споразумението за финансово обезпечение може да бъде направено в писмена форма за доказване или по друг приравнен от закона начин.
Член 4
Изпълнение на споразуменията за финансово обезпечение
1. Държавите-членки гарантират, че при настъпване на изпълнителното събитие обезпеченият може да реализира по описаните по-долу начини всяко финансово обезпечение, предоставено по споразумението за финансово обезпечение с предоставяне на залог и при определените в споразумението условия:
а)
финансови инструменти - чрез покупко-продажба и прихващане на тяхната стойност срещу освобождаване от основното финансово задължение;
б)
парични средства - чрез прихващане на сумата срещу освобождаване от основното финансово задължение.
2. Придобиването е възможно само ако:
а)
такава е била уговорката между страните по споразумението за финансово обезпечение с предоставяне на залог; и
б)
в споразумението за финансово обезпечение с предоставяне на залог страните са се споразумели за оценката на финансовите инструменти.
3. Държавите-членки, чието законодателство към 27 юни 2002 г. не разрешава придобиването, не са длъжни да го признават.
Ако се възползват от тази опция, държавите-членки трябва да информират Комисията за това, която на свой ред информира останалите държави-членки.
4. Начините за реализиране на финансовото обезпечение по параграф 1, при условията на споразумението за финансово обезпечение с предоставяне на залог, не могат да бъдат поставени в зависимост от изисквания като:
а)
даване на предизвестие относно намерението да се реализира обезпечението;
б)
одобряване на условията за реализиране на обезпечението от съд, от служител на публичната власт или от друго лице;
в)
реализиране на обезпечението чрез публичен търг или по друг предварително определен начин; или
г)
изтичането на някакъв допълнителен срок.
5. Държавите-членки гарантират, че споразумението за финансово обезпечение с предоставяне на залог може да започне да действа в съответствие с предвидените в него условия, независимо от започването или продължаването на производство по ликвидация или мерки по реорганизация по отношение на предоставящия или обезпечения.
6. Настоящият член, както и членове 5, 6 и 7, не засягат изискванията на националното законодателство за реализиране и оценяване на финансовото обезпечение, както и за изчисляване на релевантните финансови задължения по начин, съответстващ на разумната търговска практика.
Член 5
Право на ползване на финансово обезпечение, предоставено въз основа на споразумение за финансово обезпечение с предоставяне на залог
1. Ако и в степента, в която условията на споразумението за финансово обезпечение с предоставяне на залог предвиждат това, държавите-членки гарантират, че обезпеченият ще може да упражни правото си на ползване на финансовото обезпечение, предоставено по споразумението за финансово обезпечение с предоставяне на залог.
2. Когато обезпеченият упражнява право на ползване, за него възниква задължение за прехвърляне на равностойно обезпечение за заместване на първоначалното финансово обезпечение най-късно до датата на падежа на основните финансови задължения, обезпечени със споразумението за финансово обезпечение с предоставяне на залог.
Като алтернатива на датата на падежа на основните финансови задължения обезпеченият или прехвърля равностойно обезпечение, или - ако и доколкото това се предвижда в споразумението за финансово обезпечение с предоставяне на залог - прихваща стойността на равностойното обезпечение с основните финансови задължения.
3. Равностойното обезпечение, прехвърлено в изпълнение на задължението по параграф 2, първа алинея, е предмет на същото споразумение, с което е било предоставено първоначалното обезпечение, и се счита за предоставено по споразумението за финансово обезпечение с предоставяне на залог на датата, на която е било учредено първоначалното финансово обезпечение.
4. Държавите-членки гарантират, че ползването на финансовото обезпечение от получателя съгласно настоящия член няма да доведе до недействителност или неизпълняемост на правата на обезпечения по споразумението за финансово обезпечение с предоставяне на залог по отношение на финансовото обезпечение, прехвърлено му от обезпечения в изпълнение на задължението по параграф 2, първа алинея.
5. Ако изпълнителното събитие настъпи преди задължението по параграф 2, първа алинея да е станало изискуемо, задължението може да стане предмет на разпоредба за приключващо нетиране.
Член 6
Признаване на споразуменията за финансово обезпечение с прехвърлително действие
1. Държавите-членки гарантират, че споразумението за финансово обезпечение с прехвърлително действие може да породи действието си съгласно условията, които предвижда.
2. Ако изпълнителното събитие настъпи преди задължението на обезпечения да прехвърли равностойно обезпечение по споразумение за финансово обезпечение с прехвърлително действие да е станало изискуемо, то може да стане предмет на разпоредба за приключващо нетиране.
Член 7
Признаване на разпоредби за приключващо нетиране
1. Държавите-членки гарантират, че разпоредбата за приключващо нетиране ще породи предвиденото от нея действие:
а)
независимо от започването или продължаването на производство по ликвидация или мерки по реорганизация по отношение на предоставящия и/или обезпечения; и/или
б)
независимо от всяко претендирано прехвърляне, съдебно или друго отнемане или лишаване от собственост върху или по отношение на посочените права.
2. Държавите-членки гарантират, че операцията по приключващо нетиране може да не бъде подчинена на изискванията, посочени в член 4, параграф 4, освен ако между страните не е договорено друго.
Член 8
Неприложимост на определени разпоредби относно несъстоятелността
1. Държавите-членки гарантират, че споразумението за финансово обезпечение, както и предоставянето на финансово обезпечение по такова споразумение, могат да не бъдат обявени за унищожаеми или нищожни или да бъдат обезсилени единствено на основание, че споразумението за финансово обезпечение е възникнало или финансовото обезпечение е било предоставено:
а)
в деня на започване на производство по прекратяване/ликвидация или мерки по реорганизация, но преди постановяването на решението или заповедта за започването му; или
б)
в даден срок преди и определен по повод на започването на такова производство или мерки или по повод постановяването на решението или заповедта, или предприемането на друго действие, или настъпването на събитие в хода на това производство или мерки.
2. Държавите-членки гарантират, че когато споразумението за финансово обезпечение или основното финансово задължение са възникнали или финансовото обезпечение е било предоставено в деня, но след момента на започване на производството по ликвидация или на мерките по реорганизация, то е изпълняемо и противопоставимо на трети страни, ако обезпеченият може да докаже, че не е знаел или не е трябвало да знае за започването на това производство или мерки.
3. Когато споразумението за финансово обезпечение съдържа:
а)
задължение за учредяване на финансово обезпечение или на допълнително финансово обезпечение с цел отчитане на промени в размера на финансовото обезпечение или в размера на основните финансови задължения, или
б)
право да се оттегли финансово обезпечение чрез заместване или замяна с друго на същата стойност,
държавите-членки гарантират, че предоставянето на финансово обезпечение, допълнително финансово обезпечение, заместващо или заменяно финансово обезпечение по такова задължение или право няма да се счита за недействително или обезсилено единствено поради факта, че:
i)
това предоставяне е станало в деня на започване на производство по ликвидация или мерки по реорганизация, но преди да е постановено решението или заповедта за неговото започване, или в даден срок преди това, определен по повод на започването или на постановяването на решението или заповедта, или по повод на друго действие или настъпване на събитие в хода на това производство или мерки; и/или
ii)
основните финансови задължения са възникнали преди датата на предоставяне на финансовото обезпечение, допълнителното финансово обезпечение, заместващото или заменяното финансово обезпечение.
4. Без да се засягат параграфи 1, 2 и 3, настоящата директива не засяга общите правила на националното законодателство относно несъстоятелността по отношение на недействителността на сделките, сключени в сроковете, посочени в параграф 1, буква б) и параграф 3, i).
Член 9
Стълкновение на закони
1. Всеки въпрос относно някое от обстоятелствата по параграф 2, който възниква във връзка с обезпечения с безналични ценни книжа, се урежда от правото на държавата, в която се поддържа релевантната сметка. Позоваването на правото на държава е позоваване на нейното вътрешно право, независимо от всяка норма от правото на друга държава, на която се прави позоваване за решаване на конкретния въпрос.
2. Обстоятелствата, посочени в параграф 1, са:
а)
правна природа и действие по отношение на собствеността на обезпечения с безналични ценни книжа;
б)
изисквания за сключване на споразумение за финансово обезпечение с безналични ценни книжа и учредяване на обезпечения с безналични ценни книжа по силата на такова споразумение и в по-общ план - изпълнение на действията, необходими да направят това споразумение и учредяването действащи по отношение на трети страни;
в)
дали правото на собственост или друг интерес относно такова обезпечение с безналични ценни книжа е засегнато или е подчинено на конкурентно нему право или е налице добросъвестно придобиване;
г)
необходимите действия, изисквани за реализиране на обезпечение с безналични ценни книжа, след настъпване на изпълнителното събитие.
Член 10
Доклад на Комисията
Не по-късно от 27 декември 2006 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно прилагането на настоящата директива, по-специално относно прилагането на член 1, параграф 3, член 4, параграф 3 и член 5, придружен при необходимост с предложения за нейното преразглеждане.
Член 11
Изпълнение
Държавите-членки въвеждат в сила необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 27 декември 2003 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
Член 12
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.
Член 13
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 6 юни 2002 година.
Direttiva 2002/47/CE del Parlamento europeo e del Consiglio
del 6 giugno 2002
relativa ai contratti di garanzia finanziaria
IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l'articolo 95,
vista la proposta della Commissione(1),
visto il parere della Banca centrale europea(2),
visto il parere del Comitato economico e sociale(3),
deliberando secondo la procedura di cui all'articolo 251 del trattato(4),
considerando quanto segue:
(1) La direttiva 98/26/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 19 maggio 1998, concernente il carattere definitivo del regolamento nei sistemi di pagamento e di regolamento titoli(5) ha rappresentato una tappa fondamentale del processo di istituzione di un quadro giuridico efficace per i sistemi di pagamento ed i sistemi di regolamento titoli. La sua attuazione ha dimostrato l'importanza di limitare il rischio sistemico che tali sistemi comportano, essendo soggetti a regimi giuridici diversi, e ha indicato i vantaggi che potrebbero derivare dall'emanazione di una regolamentazione comune riguardante le garanzie costituite nell'ambito di tali sistemi.
(2) Nella sua comunicazione dell'11 maggio 1999 al Parlamento europeo e al Consiglio intitolata "Messa in atto del quadro di azione per i servizi finanziari: piano d'azione" la Commissione si è impegnata ad elaborare, in stretta consultazione con gli esperti del settore e le autorità nazionali, altre proposte di misure legislative in materia di garanzie, atte a realizzare in questo settore progressi che vadano oltre quelli compiuti dalla direttiva 98/26/CE.
(3) È necessario creare un regime comunitario per la fornitura in garanzia di titoli e contante, con costituzione del diritto reale di garanzia o tramite trasferimento del titolo di proprietà, compresi i contratti di pronti contro termine. Un siffatto regime favorirà l'integrazione e l'efficienza del mercato finanziario in termini di costi, nonché la stabilità del sistema finanziario dell'Unione europea e pertanto la libera prestazione dei servizi e la libera circolazione dei capitali nel mercato unico dei servizi finanziari. La presente direttiva ha per oggetto i contratti di garanzia finanziaria bilaterali.
(4) La presente direttiva è adottata in un contesto giuridico europeo consistente in particolare nella summenzionata direttiva 98/26/CE, nella direttiva 2001/24/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 4 aprile 2001, in materia di risanamento e liquidazione degli enti creditizi(6), nella direttiva 2001/17/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 19 marzo 2001, in materia di risanamento e liquidazione delle imprese di assicurazione(7) e nel regolamento (CE) n. 1346/2000 del Consiglio, del 29 maggio 2000, relativo alle procedure di insolvenza(8). La presente direttiva è in linea con lo schema generale dei precedenti atti normativi e non contiene disposizioni in contrasto con gli stessi. La direttiva di fatto completa gli atti normativi in vigore trattando altre questioni e approfondendoli per quanto concerne questioni particolari già affrontate dagli stessi.
(5) Per migliorare la certezza giuridica dei contratti di garanzia finanziaria, gli Stati membri devono garantire che talune disposizioni delle legislazioni nazionali sull'insolvenza non si applichino ai predetti contratti, in particolare quelle che ostacolerebbero il realizzo delle garanzie finanziarie o che porrebbero in dubbio la validità di tecniche attualmente in uso come la compensazione bilaterale per close-out, l'integrazione della garanzia e la sostituzione della garanzia.
(6) La presente direttiva non concerne i diritti che un soggetto può vantare sui beni costituiti in garanzia finanziaria in base ad un titolo diverso dal contratto di garanzia finanziaria o da una disposizione giuridica o da un principio giuridico insorgenti a motivo dell'apertura o del proseguimento di una procedura di insolvenza o di misure di risanamento, quali la restituzione derivante da errore o incapacità.
(7) Il principio stabilito dalla direttiva 98/26/CE, secondo il quale la legge applicabile in caso di garanzia su strumenti finanziari in forma scritturale è quella del paese dove è ubicato il registro, il conto o il sistema di deposito centralizzato di pertinenza, dovrebbe essere esteso per garantire la certezza giuridica per quanto concerne l'uso di tali strumenti detenuti in un contesto transfrontaliero e utilizzati come garanzie finanziarie nell'ambito di applicazione della presente direttiva.
(8) La regola della lex rei sitae, secondo la quale l'esecuzione corretta e pertanto l'opponibilità ai terzi di un contratto di garanzia finanziaria vengono valutate in base alla legge del paese nel quale è situata la garanzia finanziaria, viene riconosciuta attualmente da tutti gli Stati membri. Fatta salva l'applicazione della presente direttiva ai titoli direttamente detenuti, occorre pertanto determinare l'ubicazione degli strumenti finanziari costituiti in garanzia in forma scritturale prestati in qualità di garanzia finanziaria detenuta tramite uno o più intermediari. Se il beneficiario della garanzia dispone di un contratto di garanzia valido ed applicabile in virtù del diritto del paese nel quale è tenuto il conto di pertinenza, l'opponibilità nei confronti di qualunque titolo o diritto concorrente e il realizzo della garanzia sono disciplinate unicamente dalla legge di tale paese; si evita in questo modo l'incertezza giuridica derivante dalla possibile applicazione di qualunque altra legislazione non considerata.
(9) Per limitare le formalità amministrative gravanti sugli operatori che utilizzano la garanzia finanziaria, l'unica condizione di validità che può essere imposta dal diritto nazionale su tale garanzia dovrebbe essere che essa sia consegnata, trasferita, detenuta, iscritta o in altro modo designata cosicché risulti in possesso o sotto il controllo del beneficiario della garanzia o di una persona che agisce per conto di quest'ultimo, senza escludere tecniche di garanzia per cui al datore della garanzia sia consentito sostituire la garanzia o ritirare l'eccesso di garanzia.
(10) Per gli stessi motivi la costituzione, la validità, il perfezionamento, l'efficacia o l'ammissibilità come prova di un contratto di garanzia finanziaria o la fornitura di una garanzia finanziaria ai sensi di un contratto di garanzia finanziaria non dovrebbero essere subordinati all'osservanza di formalità quali la redazione di un documento in una forma particolare o in un modo particolare, l'effettuazione di un'iscrizione presso un organismo ufficiale o pubblico o la registrazione in un pubblico registro, la pubblicazione di un'inserzione su un giornale o periodico, in un registro o una pubblicazione ufficiale o in qualunque altro modo, la notifica a un pubblico funzionario o l'esibizione di prove in una determinata forma per quanto riguarda la data di stesura di un documento o di uno strumento, l'importo delle obbligazioni finanziarie assistite o qualunque altro aspetto. La presente direttiva dovrebbe tuttavia instaurare un equilibrio tra l'efficienza del mercato e la sicurezza delle parti e dei terzi, evitando tra l'altro il rischio di frode. L'equilibrio è raggiunto per il fatto che nel campo di applicazione della presente direttiva rientrano solo i contratti di garanzia finanziaria che richiedono una qualche forma di spossessamento, ossia la fornitura della garanzia finanziaria, e ove tale fornitura possa essere provata per iscritto o su un supporto durevole, assicurando così la tracciabilità della garanzia. Ai fini della presente direttiva le formalità ai sensi della legge di uno Stato membro come condizione per il trasferimento o la costituzione del diritto reale di garanzia su strumenti finanziari diversi dagli strumenti finanziari in forma scritturale, quali l'avallo in caso di titoli all'ordine, o la scrittura sul registro del datore in caso di strumenti registrati, non sono considerate formalità.
(11) Inoltre la presente direttiva dovrebbe tutelare soltanto contratti di garanzia finanziaria che possono essere provati. Siffatta prova è fornita per iscritto o in altro modo legalmente opponibile previsto dalla legge applicabile a tali contratti.
(12) La semplificazione dell'uso delle garanzie finanziarie consentita dalla riduzione degli oneri amministrativi promuoverà l'efficacia delle operazioni transfrontaliere che la Banca centrale europea e le Banche centrali nazionali degli Stati membri aderenti all'Unione economica e monetaria realizzano ai fini dell'attuazione della politica monetaria comune. Inoltre, anche l'esclusione dei contratti di garanzia finanziaria dal campo di applicazione di alcune norme delle legislazioni sull'insolvenza favorirà, in senso ampio, il funzionamento della politica monetaria comune, in quanto gli operatori del mercato monetario riequilibrano tra loro la liquidità globale del mercato tramite operazioni transfrontaliere assistite da garanzie.
(13) La presente direttiva intende tutelare la validità dei contratti di garanzia finanziaria fondati sul trasferimento della piena proprietà della garanzia finanziaria, ad esempio eliminando la cosiddetta "riqualificazione" di siffatti contratti di garanzia finanziaria (incluse le operazioni pronti contro termine) come diritti reali di garanzia.
(14) L'applicabilità della compensazione bilaterale per close-out dovrebbe essere protetta non soltanto come meccanismo di applicazione dei contratti di garanzia finanziaria con trasferimento del titolo di proprietà, compresi i contratti di pronti contro termine, ma anche, più in generale, ogniqualvolta la compensazione per close-out fa parte di un contratto di garanzia finanziaria. Dovrebbero essere tutelate le sane pratiche di gestione del rischio utilizzate comunemente nei mercati finanziari, consentendo agli operatori di gestire e limitare su base netta le esposizioni derivanti da tutti i tipi di transazioni finanziarie, esposizione calcolata tramite la somma di tutte le esposizioni correnti stimate derivanti dalle transazioni pendenti con una data controparte, seguita dalla compensazione delle posizioni reciproche, in modo tale da ottenere un importo totale unico che sarà raffrontato al valore corrente della garanzia.
(15) La presente direttiva non dovrebbe pregiudicare restrizioni o requisiti previsti dal diritto nazionale per tener conto di crediti e obbligazioni nella compensazione (netting o set-off), ad esempio per quanto concerne la loro reciprocità o il fatto che siano stati conclusi prima che il beneficiario di garanzia abbia saputo o fosse tenuto a sapere dell'apertura (o di altro atto giuridico vincolante che comportasse l'apertura) di una procedura d'insolvibilità o di misure di risanamento nei confronti del datore di garanzia.
(16) È necessario proteggere da determinate regole automatiche di annullamento la sana pratica dei mercati finanziari, favorita dalle autorità di regolamentazione, in base alla quale gli operatori gestiscono e limitano il reciproco rischio di credito con sistemi di garanzia finanziaria integrativa ("top-up"); in base a questi sistemi l'esposizione e la garanzia sono misurate al loro valore di mercato corrente (mark-to-market) e gli operatori possono esigere successivamente un'integrazione della garanzia finanziaria o restituire l'eventuale eccedenza della garanzia finanziaria. Lo stesso vale per la possibilità di sostituire ad attività previste come garanzia finanziaria altre attività dello stesso valore. L'intenzione è semplicemente far sì che la fornitura di garanzia finanziaria integrativa ("top-up") o di sostituzione non possa essere messa in discussione unicamente perché le obbligazioni finanziarie garantite esistevano prima che la garanzia finanziaria fosse fornita, o perché la garanzia finanziaria è stata fornita durante un periodo determinato. Tuttavia ciò non pregiudica la possibilità di porre in discussione ai sensi del diritto nazionale il contratto di garanzia finanziaria e la fornitura di siffatta garanzia come parte della fornitura iniziale della garanzia finanziaria, di quella integrativa ("top-up") o di quella in sostituzione, ad esempio quando ciò sia stato fatto intenzionalmente a detrimento di altri creditori (tra l'altro le azioni basate sulla frode o analoghe regole di annullamento che possono applicarsi in un periodo determinato).
(17) La presente direttiva istituisce procedure di esecuzione rapide e non formalistiche per salvaguardare la stabilità finanziaria e limitare gli effetti di contagio in caso di inadempimento di una delle parti del contratto di garanzia finanziaria. Tuttavia la direttiva concilia tali obiettivi con la protezione del datore di garanzia e dei terzi confermando espressamente la possibilità per gli Stati membri di conservare o introdurre nella loro legislazione nazionale un controllo a posteriori che i tribunali possono esercitare in relazione alla realizzazione o valutazione della garanzia finanziaria e al calcolo delle obbligazioni finanziarie assistite. Siffatto controllo dovrebbe consentire alle autorità giudiziarie di verificare che la realizzazione o la valutazione sia stata effettuata in condizioni commerciali ragionevoli.
(18) Dovrebbe essere possibile fornire garanzie in contante sia tramite il trasferimento del titolo di proprietà, sia tramite la costituzione di una garanzia reale, rispettivamente in forza del riconoscimento dei meccanismi di compensazione o grazie al pegno dell'importo in contante. Per contante si intende soltanto il denaro rappresentato da un credito su un conto o crediti analoghi sulla restituzione di denaro (come depositi sul mercato monetario), il che esclude esplicitamente le banconote.
(19) La presente direttiva introduce il diritto di utilizzazione in caso di contratti di garanzia finanziaria con costituzione di garanzia reale che migliorerà la liquidità dei mercati in virtù della riutilizzazione dei titoli in pegno. Tale riutilizzazione non dovrebbe pregiudicare tuttavia la legislazione nazionale sulla separazione delle attività e il trattamento sleale dei creditori.
(20) La presente direttiva non pregiudica l'operatività e gli effetti dei termini contrattuali degli strumenti finanziari forniti come garanzia finanziaria, quali i diritti e le obbligazioni e altre condizioni previsti nel regolamento di emissione ed ogni altro diritto, obbligazione e condizione che si applicano tra emittenti e detentori di tali strumenti.
(21) Il presente atto rispetta i diritti fondamentali e osserva i principi riconosciuti, segnatamente nella Carta dei diritti fondamentali dell'Unione europea.
(22) Poiché lo scopo dell'azione proposta, ossia creare un regime minimo riguardante l'uso delle garanzie finanziarie, non può essere realizzato in misura sufficiente dagli Stati membri e può dunque, a causa delle dimensioni e degli effetti dell'azione, essere realizzato meglio a livello comunitario la Comunità può intervenire in base al principio di sussidiarietà sancito dall'articolo 5 del trattato. La presente direttiva si limita a quanto è necessario per conseguire tale scopo in ottemperanza al principio di proporzionalità enunciato nello stesso articolo,
HANNO ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
Articolo 1
Oggetto e campo di applicazione
1. La presente direttiva stabilisce un regime comunitario applicabile ai contratti di garanzia finanziaria che soddisfano le condizioni di cui ai paragrafi 2 e 5, e alle garanzie finanziarie in conformità alle condizioni di cui ai paragrafi 4 e 5.
2. Il beneficiario e il datore di garanzia devono entrambi rientrare in una delle seguenti categorie:
a) autorità pubbliche [escluse le imprese assistite da garanzia pubblica, salvo che rientrino nelle lettere da b) a e)], inclusi:
i) gli organismi del settore pubblico degli Stati membri incaricati della gestione del debito pubblico o che intervengono in tale gestione; e
ii) gli organismi del settore pubblico degli Stati membri autorizzati a detenere conti dei clienti;
b) banche centrali, la Banca centrale europea, la Banca dei regolamenti internazionali, Banche multilaterali di sviluppo, come definite all'articolo 1, punto 19, della direttiva 2000/12/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 20 marzo 2000, relativa all'accesso all'attività degli enti creditizi ed al suo esercizio(9), il Fondo monetario internazionale e la Banca europea per gli investimenti;
c) enti finanziari sottoposti a vigilanza prudenziale, inclusi:
i) enti creditizi, come definiti dalla direttiva 2000/12/CE, articolo 1, punto 1, inclusi gli enti elencati all'articolo 2, paragrafo 3, di tale direttiva;
ii) imprese di investimento, come definite dalla direttiva 93/22/CEE del Consiglio, del 10 maggio 1993, relativa ai servizi di investimento nel settore dei valori mobiliari articolo 1, punto 2(10);
iii) enti finanziari, come definiti dalla direttiva 2000/12/CE, articolo 1, punto 5;
iv) imprese di assicurazione, come definite all'articolo 1, lettera a), della direttiva 92/49/CEE del Consiglio, del 18 giugno 1992, che coordina le disposizioni legislative, regolamentari ed amministrative riguardanti l'assicurazione diretta diversa dall'assicurazione sulla vita(11), e imprese di assicurazione "vita" come definite all'articolo 1, lettera a), della direttiva 92/96/CEE del Consiglio, del 10 novembre 1992, che coordina le disposizioni legislative, regolamentari ed amministrative riguardanti l'assicurazione diretta sulla vita(12);
v) organismi d'investimento collettivo in valori mobiliari (OICVM), quali definiti dalla direttiva 85/611/CEE del Consiglio, del 20 dicembre 1985, concernente il coordinamento delle disposizioni legislative, regolamentari ed amministrative in materia di taluni organismi d'investimento collettivo in valori mobiliari (OICVM), articolo 1, paragrafo 2(13);
vi) società di gestione, quali definite dalla direttiva 85/611/CEE, articolo 1 bis paragrafo 2;
d) controparti centrali, agenti di regolamento o stanze di compensazione, quali definiti dalla direttiva 98/26/CE, articolo 2, rispettivamente alle lettere c), d) ed e), inclusi enti analoghi disciplinati dalla legislazione nazionale che operano sui mercati dei futures, delle opzioni e dei prodotti finanziari derivati non coperti da tale direttiva, e una persona diversa dalla persona fisica che opera in qualità di fiduciario o rappresentante a nome di una o più persone inclusi i detentori di obbligazioni o altri titoli di credito o gli enti definiti alle lettere da a) a d);
e) persone diverse dalle persone fisiche, incluse imprese e associazioni prive di personalità giuridica, purché la controparte sia un ente definito alle lettere da a) a d).
3. Gli Stati membri possono escludere dal campo di applicazione della presente direttiva i contratti di garanzia finanziaria in cui una delle parti sia una persona menzionata nel paragrafo 2, lettera e).
Se si avvalgono di tale facoltà gli Stati membri ne informano la Commissione che a sua volta provvede a comunicarlo agli altri Stati membri.
4. a) La garanzia finanziaria da fornire deve consistere in contante o strumenti finanziari;
b) gli Stati membri possono escludere dal campo di applicazione della presente direttiva le garanzie consistenti in azioni proprie dei datori di garanzia, partecipazioni in imprese collegate ai sensi della settima direttiva 83/349/CEE del Consiglio, del 13 giugno 1983, relativa ai conti consolidati(14) e partecipazioni in imprese il cui unico scopo è la proprietà di mezzi di produzione essenziali per l'attività d'impresa del datore di garanzia o la proprietà di beni immobili.
5. La presente direttiva si applica alle garanzie finanziarie una volta che sono fornite e se tale fornitura può essere provata per iscritto.
La prova della fornitura di garanzia finanziaria deve permettere l'individuazione della garanzia alla quale si riferisce. A tal fine è sufficiente provare che la garanzia su strumenti finanziari in forma scritturale è stata accreditata o costituisce un credito nel conto di pertinenza e che la garanzia in contante è stata accreditata nel conto designato o vi costituisce un credito.
La presente direttiva si applica ai contratti di garanzia finanziaria qualora il contratto in questione possa essere provato per iscritto o in altre forme giuridicamente equivalenti.
Articolo 2
Definizioni
1. Ai fini della presente direttiva si intende per:
a) "contratto di garanzia finanziaria": un contratto di garanzia finanziaria con trasferimento del titolo di proprietà o un contratto di garanzia finanziaria con costituzione di garanzia reale, che siano o no coperti da un accordo quadro o da condizioni generali;
b) "contratto di garanzia finanziaria con trasferimento del titolo di proprietà": un contratto, inclusi i contratti di pronti contro termine, con il quale il datore della garanzia finanziaria trasferisce la piena proprietà della garanzia finanziaria al beneficiario di quest'ultima allo scopo di assicurare l'esecuzione delle obbligazioni finanziarie garantite o di assisterle in altro modo;
c) "contratto di garanzia finanziaria con costituzione di garanzia reale": un contratto in forza del quale il datore della garanzia fornisce una garanzia finanziaria a titolo di garanzia reale a favore del beneficiario della garanzia o gliela consegna conservando la piena proprietà di quest'ultima quando il diritto di garanzia è costituito;
d) "contante": il denaro, espresso in qualsiasi valuta, accreditato su un conto, o analoghi crediti alla restituzione di denaro, quali i depositi sul mercato monetario;
e) "strumenti finanziari": azioni ed altri titoli assimilabili ad azioni, obbligazioni ed altri strumenti di credito negoziabili sul mercato dei capitali, nonché qualsiasi altro titolo normalmente negoziato che permetta di acquisire tali azioni, obbligazioni o altri titoli mediante sottoscrizione, acquisto o scambio o che comporti un pagamento in contanti (esclusi gli strumenti di pagamento) incluse quote di organismi di investimento collettivo, strumenti del mercato monetario e crediti e diritti diretti o indiretti relativi ad uno degli elementi precedenti;
f) "obbligazioni finanziarie garantite": le obbligazioni che sono assistite da un contratto di garanzia finanziaria e che danno diritto a un pagamento in contanti e/o alla fornitura di strumenti finanziari.
Le obbligazioni finanziarie garantite possono consistere totalmente o parzialmente:
i) in obbligazioni presenti o future, effettive o condizionate o potenziali (comprese quelle derivanti da un accordo quadro o da un accordo analogo);
ii) in obbligazioni nei confronti del beneficiario della garanzia assunte da una persona diversa dal datore della garanzia; o
iii) in obbligazioni di categoria o tipo specificato, che possono sorgere di volta in volta.
g) "garanzia su strumenti finanziari in forma scritturale": garanzia finanziaria fornita in virtù di un contratto di garanzia finanziaria che consiste in strumenti finanziari, la cui proprietà risulta da un'iscrizione in un registro o in un conto, tenuto da un intermediario o a suo nome;
h) "conto di pertinenza": in caso di garanzia su strumenti finanziari in forma scritturale nel quadro di un contratto di garanzia finanziaria, il registro o il conto - che può essere tenuto dal beneficiario della garanzia - nel quale vengono iscritte le registrazioni con le quali la garanzia su strumenti finanziari in forma scritturale è fornita al beneficiario della garanzia;
i) "garanzia equivalente":
i) quando la garanzia è costituita da contante, un pagamento dello stesso importo e nella stessa valuta;
ii) quando la garanzia è costituita da strumenti finanziari, strumenti finanziari del medesimo emittente o debitore, appartenenti alla medesima emissione o classe e con stesso importo nominale, stessa valuta e stessa descrizione o, quando il contratto di garanzia finanziaria prevede il trasferimento di altre attività in caso di un evento che riguardi o influenzi strumenti finanziari forniti come garanzia finanziaria, queste altre attività;
j) "procedure di liquidazione": procedure che implicano il realizzo delle attività e la distribuzione dei relativi proventi tra i creditori, gli azionisti o i soci secondo modalità appropriate e che comportano l'intervento delle autorità amministrative o giudiziarie, compresi i casi in cui dette procedure si chiudano con un concordato o un provvedimento analogo di risanamento, siano esse basate o meno su un'insolvenza ed indipendentemente dal loro carattere facoltativo o obbligatorio;
k) "provvedimenti di risanamento": provvedimenti che implicano un intervento di autorità amministrative o giudiziarie e sono destinati a salvaguardare o risanare la situazione finanziaria e che incidono sui diritti preesistenti dei terzi, compresi i provvedimenti che comportano la possibilità di una sospensione dei pagamenti, di una sospensione delle procedure di esecuzione o di una riduzione dei crediti;
l) "evento determinante l'escussione della garanzia": inadempimento o altro evento analogo convenuto tra le parti il cui verificarsi dà diritto, in base al contratto di garanzia finanziaria o per effetto di legge, al beneficiario di una garanzia di realizzare o di far propria la garanzia finanziaria o di attivare una clausola di compensazione per close-out;
m) "diritto di utilizzazione": il diritto del beneficiario della garanzia di usare ed alienare la garanzia finanziaria fornita nell'ambito di un contratto di garanzia finanziaria con costituzione di garanzia reale come proprietario della stessa, conformemente a tale contratto;
n) "clausola di compensazione (netting) per close-out": clausola di un contratto di garanzia finanziaria o di un contratto comprendente un contratto di garanzia finanziaria, oppure, in mancanza di tale clausola, qualsiasi norma giuridica per la quale, in caso di un evento determinante l'escussione della garanzia, attraverso compensazione (netting o set-off) o altra modalità:
i) la scadenza delle obbligazioni delle parti viene anticipata, cosicché tali obbligazioni diventano immediatamente esigibili e vengono tradotte nell'obbligazione di versare un importo pari al loro valore corrente stimato, oppure esse sono estinte e sostituite dall'obbligazione di versare un importo identico; e/o
ii) si stabilisce in un conto quanto ciascuna parte deve all'altra con riferimento a dette obbligazioni, e la somma netta globale pari al saldo dovuto dalla parte il cui debito è più elevato.
2. Ogni riferimento della presente direttiva alla garanzia "fornita" o alla "fornitura" di garanzia finanziaria, si intende come relativo alla garanzia finanziaria consegnata, trasferita, detenuta, iscritta o in altro modo designata cosicché risulti in possesso o sotto il controllo del beneficiario della garanzia o di una persona che agisce per conto di quest'ultimo. Il diritto di sostituzione o di ritiro dell'eccesso di garanzia finanziaria a favore del datore di garanzia non pregiudica la fornitura della garanzia finanziaria al beneficiario di garanzia di cui alla presente direttiva.
3. Ogni riferimento della presente direttiva ai termini "per iscritto" si applica anche alla forma elettronica e a qualsiasi altro supporto durevole.
Articolo 3
Requisiti formali
1. Gli Stati membri non prescrivono che la costituzione, la validità, il perfezionamento, l'efficacia o l'ammissibilità come prova di un contratto di garanzia finanziaria o la fornitura di una garanzia finanziaria in virtù di un contratto di garanzia finanziaria siano subordinati all'osservanza di alcuna formalità.
2. Il paragrafo 1 lascia impregiudicata l'applicazione della presente direttiva alla garanzia finanziaria soltanto qualora quest'ultima sia stata fornita e la fornitura possa essere provata per iscritto e qualora il contratto di garanzia finanziaria possa essere provato per iscritto o in altre forme giuridicamente equivalenti.
Articolo 4
Escussione della garanzia finanziaria
1. Gli Stati membri assicurano che in caso di evento determinante l'escussione della garanzia finanziaria, il beneficiario della garanzia sia in grado di realizzare nei modi indicati di seguito le garanzie finanziarie fornite nel quadro e nei termini di un contratto di garanzia finanziaria con costituzione di garanzia reale:
a) strumenti finanziari, tramite vendita o appropriazione e tramite compensazione con le obbligazioni finanziarie garantite o estinzione delle stesse;
b) in contante, tramite compensazione con le obbligazioni finanziarie garantite o a loro estinzione.
2. L'appropriazione è possibile solamente se:
a) è stata convenuta dalle parti nel contratto di garanzia finanziaria con costituzione di garanzia reale; e
b) le parti si sono accordate sulla valutazione degli strumenti finanziari nel contratto di garanzia finanziaria con costituzione di garanzia reale.
3. Gli Stati membri che non consentono l'appropriazione il 27 giugno 2002 non sono obbligati a riconoscerla.
Se si avvalgono di tale facoltà gli Stati membri ne informano la Commissione, che a sua volta provvede a comunicarlo agli altri Stati membri.
4. Le modalità di realizzo della garanzia finanziaria di cui al paragrafo 1, fatti salvi i termini stabiliti nel contratto di garanzia finanziaria con costituzione di garanzia reale, non prescrivono l'obbligo:
a) che l'intenzione di procedere al realizzo sia stata preliminarmente comunicata;
b) che le condizioni del realizzo siano approvate da un tribunale, un pubblico ufficiale o altra persona;
c) che il realizzo avvenga per asta pubblica o in altra forma prescritta; o
d) che un periodo supplementare sia trascorso.
5. Gli Stati membri garantiscono che un contratto di garanzia finanziaria abbia effetto conformemente ai termini in esso previsti nonostante l'avvio o il proseguimento di una procedura di liquidazione o di provvedimenti di risanamento nei confronti del datore o del beneficiario della garanzia.
6. Il presente articolo e gli articoli 5, 6 e 7 non pregiudicano gli obblighi, stabiliti in virtù delle leggi nazionali, che il realizzo o la valutazione della garanzia finanziaria e il calcolo delle obbligazioni finanziarie garantite abbiano luogo in condizioni ragionevoli sotto il profilo commerciale.
Articolo 5
Diritto di utilizzazione della garanzia finanziaria nei contratti di garanzia finanziaria con costituzione di garanzia reale
1. Gli Stati membri assicurano che il beneficiario della garanzia finanziaria sia legittimato ad esercitare il diritto di utilizzazione sulla garanzia finanziaria fornita nell'ambito di un contratto di garanzia con costituzione di garanzia reale, se e nella misura in cui ciò è previsto dai termini di tale contratto.
2. Quando il beneficiario della garanzia finanziaria esercita il diritto di utilizzazione, egli assume l'obbligo di trasferire una garanzia equivalente per sostituire la garanzia finanziaria originaria, al più tardi alla data di scadenza per l'adempimento delle obbligazioni finanziarie garantite contemplate dal contratto di garanzia finanziaria con costituzione di garanzia reale.
Alternativamente il beneficiario della garanzia, alla data fissata per l'adempimento delle obbligazioni finanziarie garantite, trasferisce la garanzia equivalente o, se e nella misura in cui i termini del contratto di garanzia finanziaria con costituzione di garanzia reale lo prevedono, compensa la garanzia equivalente con l'obbligazione finanziaria garantita o la utilizza per estinguere l'obbligazione finanziaria garantita.
3. La garanzia equivalente trasferita per adempiere all'obbligazione di cui al paragrafo 2, primo comma, è soggetta al contratto di garanzia finanziaria con costituzione di garanzia reale cui era soggetta la garanzia finanziaria originaria e si considera come fornita in virtù del contratto di garanzia finanziaria con costituzione di garanzia reale nel momento in cui la garanzia finanziaria originale è stata fornita per la prima volta.
4. Gli Stati membri assicurano che l'uso della garanzia finanziaria da parte del beneficiario, a norma del presente articolo, non renda invalidi o non suscettibili di esecuzione forzata i diritti del beneficiario della garanzia in virtù del contratto di garanzia finanziaria con costituzione di garanzia reale per quanto concerne la garanzia finanziaria trasferita dal beneficiario della garanzia in applicazione del paragrafo 2, primo comma.
5. Se un evento determinante l'escussione della garanzia si verifica mentre l'obbligazione di cui al paragrafo 2, primo comma, deve ancora essere adempiuta, tale obbligazione può essere oggetto di una compensazione per close-out.
Articolo 6
Riconoscimento dei contratti di garanzia finanziaria con trasferimento del titolo di proprietà
1. Gli Stati membri assicurano che un contratto di garanzia finanziaria con trasferimento del titolo di proprietà possa avere effetto in conformità ai termini in esso stabiliti.
2. Se un evento determinante l'escussione della garanzia si verifica mentre resta ineseguito l'obbligo del beneficiario della garanzia di trasferire una garanzia equivalente in virtù di un contratto di garanzia finanziaria con trasferimento del titolo di proprietà, detto obbligo può fare oggetto di una clausola di compensazione per close-out.
Articolo 7
Riconoscimento delle clausole di compensazione per close-out
1. Gli Stati membri assicurano che una clausola di compensazione per close-out possa avere effetto in conformità ai termini in essa previsti:
a) nonostante l'avvio o il proseguimento di una procedura di liquidazione o di provvedimenti di risanamento nei confronti del datore della garanzia e/o del beneficiario della garanzia;
b) nonostante qualunque presunta cessione, sequestro conservativo giudiziario e/o di altro tipo o altra alienazione dei predetti diritti o concernente i predetti diritti.
2. Gli Stati membri assicurano che l'applicazione di una clausola di compensazione per close-out non possa essere soggetta agli obblighi di cui all'articolo 4, paragrafo 4, salvo disposizione contraria convenuta tra le parti.
Articolo 8
Disapplicazione di talune disposizioni in materia di insolvenza
1. Gli Stati membri garantiscono che un contratto di garanzia finanziaria, nonché la fornitura della garanzia finanziaria in virtù di tale contratto, non possano essere dichiarati nulli, annullabili o essere resi inefficaci soltanto in base al fatto che il contratto di garanzia finanziaria è stato perfezionato, ovvero la garanzia finanziaria è stata fornita:
a) il giorno dell'avvio delle procedure di liquidazione o dei provvedimenti di risanamento, ma anteriormente all'ordinanza o al decreto di avvio; o
b) nel corso di un determinato periodo antecedente all'avvio di tali procedure o provvedimenti e definito in rapporto a tale avvio o in rapporto all'emanazione di un'ordinanza o di un decreto o all'adozione di qualunque altro provvedimento o di qualunque altro evento concomitante con dette procedure o con detti provvedimenti.
2. Gli Stati membri assicurano che, qualora sia stato perfezionato un contratto di garanzia finanziaria o sia sorta un'obbligazione finanziaria garantita, o si sia fornita la garanzia finanziaria alla data delle procedure di liquidazione o dei provvedimenti di risanamento, ma dopo l'avvio di tali procedure, esso è legalmente opponibile ai terzi e vincolante nei confronti di questi ultimi se il beneficiario della garanzia può dimostrare di non essere stato, né di aver potuto essere, a conoscenza dell'avvio di tali procedure.
3. Ove un contratto di garanzia finanziaria preveda:
a) l'obbligo di fornire una garanzia finanziaria o una garanzia finanziaria integrativa per tenere conto delle variazioni del valore della garanzia finanziaria o dell'importo delle obbligazioni finanziarie assistite; o
b) il diritto di ritirare la garanzia finanziaria in cambio della fornitura, nel quadro di una sostituzione o di uno scambio, di una garanzia finanziaria che abbia sostanzialmente il medesimo valore,
gli Stati membri assicurano che la fornitura della garanzia finanziaria, della garanzia finanziaria integrativa o della garanzia finanziaria a titolo di sostituzione o di scambio in forza di detto obbligo o diritto non sia considerata nulla, annullabile o inefficace unicamente in base ai seguenti presupposti:
i) siffatta fornitura è stata effettuata alla data dell'avvio di procedure di liquidazione o di provvedimenti di risanamento ma anteriormente all'ordinanza o al decreto di avvio, o nel corso di un periodo determinato, definito in rapporto all'avvio di procedure di liquidazione o di provvedimenti di risanamento o in rapporto all'emanazione di un'ordinanza o di un decreto o all'adozione di qualunque altro provvedimento o a qualunque altro evento concomitante con dette procedure o detti provvedimenti; e/o
ii) le obbligazioni finanziarie garantite hanno preso effetto anteriormente alla data della fornitura della garanzia finanziaria, della garanzia finanziaria integrativa o della garanzia finanziaria a titolo di sostituzione o di scambio.
4. Fatti salvi i paragrafi da 1 a 3, la presente direttiva non pregiudica le norme generali della legislazione nazionale in materia di insolvenza in relazione all'invalidità delle operazioni concluse nel corso del periodo previsto di cui al paragrafo 1, lettera b), e al paragrafo 3, punto i).
Articolo 9
Conflitto di leggi
1. Qualunque questione riguardante uno dei punti di cui al paragrafo 2 derivante da una garanzia su strumenti finanziari in forma scritturale è disciplinata dalla legislazione del paese in cui è situato il conto di pertinenza. Con il riferimento alla legislazione di un paese si intende il diritto interno di detto paese, a prescindere da qualunque regola in virtù della quale la questione di cui trattasi debba essere disciplinata dalla legislazione di un altro paese.
2. Le questioni cui si fa riferimento al paragrafo 1 sono le seguenti:
a) la natura giuridica e gli effetti patrimoniali della garanzia su strumenti finanziari in forma scritturale;
b) i requisiti di perfezionamento di un contratto di garanzia finanziaria concernente la garanzia su strumenti finanziari in forma scritturale e la fornitura di tale garanzia in virtù di detto contratto, e più in generale il compimento delle formalità necessarie per l'opponibilità ai terzi di tali contratti e di tale fornitura;
c) se un diritto di proprietà o altro diritto concorrente di una persona a siffatta garanzia su strumenti finanziari in forma scritturale prevalga o sia subordinato a un diritto di proprietà o altro diritto concorrente o se abbia avuto luogo un acquisto in buona fede;
d) le modalità con le quali la garanzia su strumenti finanziari in forma scritturale deve essere realizzata dopo un evento determinante la sua escussione.
Articolo 10
Relazione della Commissione
Entro il 27 dicembre 2006, la Commissione presenta una relazione al Parlamento europeo e al Consiglio sull'applicazione di questa direttiva, in particolare sull'applicazione dell'articolo 1, paragrafo 3, dell'articolo 4, paragrafo 3 e dell'articolo 5, corredata se del caso da proposte di revisione.
Articolo 11
Attuazione
Gli Stati membri mettono in vigore le disposizioni legislative, regolamentari ed amministrative necessarie per conformarsi alla presente direttiva entro il 27 dicembre 2003. Essi ne informano immediatamente la Commissione.
Quando gli Stati membri adottano tali disposizioni, queste contengono un riferimento alla presente direttiva o sono corredate da un siffatto riferimento all'atto della pubblicazione ufficiale. Le modalità del riferimento sono decise dagli Stati membri.
Articolo 12
Entrata in vigore
La presente direttiva entra in vigore il giorno della pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee.
Articolo 13
Destinatari
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Bruxelles, addì 6 giugno 2002.