32005D0434
L 151/21
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 9 юни 2005 година
за изменение на Решение 2005/393/ЕО относно дерогирането от забраната за излизане при вътрешните движения на животни, напускащи регламентираните зони с ограничен достъп
(нотифицирано под номер С (2005) 1689)
(текст от значение за ЕИП)
(2005/434/ЕО)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Директива 2000/75/ЕО на Съвета от 20 ноември 2000 г. относно определяне на условията за борба и ликвидиране на болестта син език (1), и по-специално член 9, параграф 1, буква в) и третия параграф на член 19 от нея,
като има предвид, че:
(1)
Директива 2000/75/ЕО на Съвета определя специфичните разпоредби относно мерките за борба и ликвидиране на синия език в Общността и по-специално въвеждането на защитни зони и зони под наблюдение, както и забрана животните да напускат тези зони.
(2)
Решение 2005/393/ЕО на Комисията (2) предвижда очертаването на глобални географски зони, в които държавите-членки трябва да създадат защитни зони и зони под наблюдение („зони с ограничен достъп“) по отношение на болестта син език. То определя също и условията за дерогиране от забраната за излизане, предвидена от Директива 2000/75/ЕО („забраната за излизане“), които се прилагат за някои придвижвания на животни, на спермата, яйцеклетките и ембрионите им.
(3)
Когато в дадено стадо е проведена програма за ваксинация, разпространението на вируса се свежда до такова ниво, че придвижването на младите животни от зоната с ограничен достъп към стопанства, разположени извън зоната, в която движението е контролирано, следва да се счита за приемлив риск.
(4)
На 14 март 2005 г. работната група на Комисията за ветеринарномедицинския кодекс на сухоземните животни на Международното бюро по епизоотии (МБЕ) публикува доклад относно различните аспекти на правилата, които следва да се прилагат при придвижването на животните във връзка с болестта син език.
(5)
Тази работна група стигна до заключението, че виремия, която надвишава 60 дни, не следва да се счита за представляваща голям риск за придвижването на живите животни и че оттук нататък животните, защитени от атаките на векторите в продължение на повече от 60 дни следва да се смятат за безопасни.
(6)
Освен това работната група прецени, че тъй като 28-дневният период е максимален период за сероконверсия след инфекция, дадено животно е безопасно, когато е било защитено от вектори в продължение на период, надвишаващ 28 дни, и когато единственият серологичен тест, направен след този 28-дневен период, е дал отрицателен резултат.
(7)
Работната група стигна и до заключението, че тъй като един вирусологичен тест винаги е положителен седем дни след инфекцията, дадено животно е безопасно, когато е било защитено от векторите през период надвишаващ седем дни и когато единственият вирусологичен тест, направен след този 7-дневен период е дал отрицателен резултат.
(8)
Следователно Решение 2005/393/ЕО следва да бъде съответно изменено.
(9)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Изменения на Решение 2005/393/ЕО
Решение 2005/393/ЕО се изменя, както следва:
1.
В член 3 параграф 2 се заменя със следния текст:
„2. Дерогирането от забраната за излизане при вътрешните придвижвания, предвидени в параграф 1, се разрешава от компетентния орган, при условие че:
а)
животните произхождат от стадо, което е ваксинирано съгласно програма за ваксинация, приета от компетентния орган и
б)
животните:
i)
са били ваксинирани преди повече от 30 дни и по-малко от дванайсет месеца преди датата на придвижването срещу наличните или потенциалните серотипи в зона на произход, която е важна от епидемиологична гледна точка или
ii)
са на възраст под два месеца на датата на придвижването и са предназначени за стопанство за угояване, като това стопанство трябва да бъде защитено от вектори и регистрирано от компетентния орган за целите на угояването.“
2.
В приложение II част А се заменя със следния текст:
„А.
Живите животни трябва да са били защитени от атаките на куликоидите:
1.
най-малко през шейсетдневния период, предшестващ датата на придвижването или
2.
най-малко през 28-дневния период, предшестващ датата на придвижването и да са били подложени през този период на серологичен тест, с отрицателен резултат, за откриване на антитела, специфични за вируса на синия език по овцете, като имуноензимния сравнителен метод Елайза или теста AGID, проведен с проби, взети най-малко 28 дни след датата на започване на периода на защита от разпространението на векторите, или
3.
най-малко през периода от 7 дни, предшестващ датата на придвижването, да са били подложени, с отрицателен резултата, на изследване за изолиране на вируса или за верижна амплификация чрез полимераза, на кръвни проби минимум седем дни след началната дата на защита срещу разпространението на векторите и
4.
по време на транспорта до мястото на товарене.“
Член 2
Прилагане
Настоящото решение се прилага от 4 юли 2005 г.
Член 3
Адресати
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 9 юни 2005 година.
DECISIONE DELLA COMMISSIONE
del 9 giugno 2005
che modifica la decisione 2005/393/CE per quanto riguarda le deroghe al divieto di uscita per movimenti interni di animali a partire dalle zone soggette a restrizioni
[notificata con il numero C(2005) 1689]
(Testo rilevante ai fini del SEE)
(2005/434/CE)
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
vista la direttiva 2000/75/CE del Consiglio, del 20 novembre 2000, che stabilisce disposizioni specifiche relative alle misure di lotta e di eradicazione della febbre catarrale degli ovini (1), in particolare l'articolo 9, paragrafo 1, lettera c), e l'articolo 19, terzo comma,
considerando quanto segue:
(1)
La direttiva 2000/75/CE fissa le norme di controllo e le misure di lotta contro la febbre catarrale degli ovini nella Comunità, compresa l’istituzione di zone di protezione e di sorveglianza e il divieto di uscita degli animali da tali zone.
(2)
La decisione 2005/393/CE (2) della Commissione stabilisce la delimitazione delle aree geografiche globali entro le quali gli Stati membri istituiscono zone di protezione e di sorveglianza («zone soggette a restrizioni») in relazione alla febbre catarrale degli ovini. Tale decisione fissa inoltre le condizioni alle quali possono essere concesse deroghe al divieto di uscita di cui alla direttiva 2000/75/CE per alcuni movimenti di animali, del loro sperma, dei loro ovuli e dei loro embrioni («divieto di uscita»).
(3)
Quando un gregge è sottoposto a un programma di vaccinazione la circolazione del virus è ridotta a un livello tale che gli spostamenti di animali giovani dalla zona soggetta a restrizioni verso aziende situate all’esterno, in cui i vettori sono sotto controllo, andrebbero considerati un rischio accettabile.
(4)
Il 14 marzo 2005 un gruppo di lavoro della Commissione sul codice sanitario dell’Ufficio internazionale delle epizoozie (OIE) relativo agli animali terrestri ha pubblicato una relazione su diversi aspetti delle norme che andrebbero applicate ai movimenti di animali nel caso di febbre catarrale degli ovini.
(5)
In base alle conclusioni del gruppo di lavoro, una viremia superiore a 60 giorni non andrebbe considerata un rischio significativo per i movimenti di animali vivi, pertanto gli animali che per più di 60 giorni non sono stati esposti all’attacco di vettori andrebbero ritenuti sicuri.
(6)
Il gruppo di lavoro ha inoltre concluso che il periodo massimo di sieroconversione dopo l’infezione è di 28 giorni, pertanto un animale risulta sicuro se non è stato esposto all’attacco di vettori per un periodo superiore a 28 giorni e se dopo tale periodo è stato sottoposto a una prova sierologica con esito negativo.
(7)
Il gruppo di lavoro ha infine concluso che, poiché la prova virologica è sempre positiva sette giorni dopo l’infezione, un animale risulta sicuro se non è stato esposto all’attacco dei vettori per più di sette giorni e se dopo tale periodo è stato sottoposto a una prova virologica con esito negativo.
(8)
È pertanto opportuno modificare di conseguenza la direttiva 2005/393/CE.
(9)
I provvedimenti di cui alla presente decisione sono conformi al parere del comitato permanente per la catena alimentare e la salute degli animali,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
Modifiche apportate alla direttiva 2005/393/CE
La decisione 2005/393/CE è modificata come segue:
1)
All’articolo 3, il paragrafo 2 è sostituito dal testo seguente:
«2. L’autorità competente concede una deroga al divieto di uscita per i movimenti interni di cui al paragrafo 1 se:
a)
gli animali provengono da un gregge vaccinato conformemente a un programma adottato dall’autorità competente; nonché
b)
gli animali:
i)
alla data dello spostamento sono vaccinati da oltre 30 giorni e da meno di un anno contro i sierotipi che sono o possono essere presenti in una zona d’origine epidemiologicamente rilevante, oppure
ii)
alla data dello spostamento hanno un’età inferiore a due mesi e sono destinati all’ingrasso in un’azienda che deve garantire la protezione dall’attacco di vettori ed essere registrata dall’autorità competente ai fini dell’ingrasso.»
2)
Nell’allegato II la sezione A è sostituita dalla seguente:
«A.
Gli animali vivi sono stati protetti dagli attacchi di Culicoïdes:
1)
per un periodo minimo di sessanta giorni prima della data dello spostamento, oppure
2)
per un periodo minimo di ventotto giorni prima della data dello spostamento e in tale periodo sono stati sottoposti con esito negativo a prove sierologiche per la ricerca di anticorpi specifici del gruppo di virus della febbre catarrale degli ovini, quali il metodo di immunoassorbimento enzimatico (ELISA) o la prova di immunodiffusione su gel di agar (AGID), effettuate su campioni prelevati almeno ventotto giorni prima della data d’inizio del periodo di protezione dall’attacco dei vettori, oppure
3)
per un periodo minimo di sette giorni prima della data dello spostamento e in tale periodo sono stati sottoposti con esito negativo a una prova di isolamento del virus della febbre catarrale degli ovini o a una prova di reazione a catena della polimerasi, effettuate su campioni di sangue prelevati almeno sette giorni dopo la data d’inizio del periodo di protezione dagli attacchi dei vettori,
nonché
4)
durante il trasporto verso il luogo di carico.»
Articolo 2
Applicabilità
La presente decisione si applica a decorrere dal 4 luglio 2005.
Articolo 3
Destinatari
Gli Stati membri sono destinatari della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 9 giugno 2005.