РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 24 април 2007 година
относно схемата за държавна помощ, прилагана от Словения в рамките на нейното законодателство, за квалифицирани производители на енергия, дело № C 7/2005
(нотифицирано под номер C(2007) 1181)
(само текстът на словенски език е автентичен)
(Текст от значение за ЕИП)
(2007/580/ЕО)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 88, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква a) от него,
като покани заинтересованите страни да представят своите мнения съгласно горепосочените разпоредби (1),
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо, получено от Комисията на 1 октомври 2003 г., Словения представи програма за събиране на трудно възстановими разходи в електроцентрали в Република Словения съгласно временната процедура, посочена в приложение IV, раздел 3, точка 1, буква в) от Договора за присъединяване на Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия към Европейския съюз. Това уведомление е заведено като дело за държавна помощ под номер SI 7/03.
(2)
В хода на последвалата размяна на писма се оказа, че двете електроцентрали, посочени в описанието на фактите относно декларираната мярка, са получавали помощ по друга схема за държавна подкрепа. Тази друга схема на държавна помощ (наричана по-долу „схемата“) е заведена от Комисията на 6 декември 2004 г. като дело за държавна помощ под номер 80/04.
(3)
Въз основа на предоставените ѝ данни Комисията изрази съмнения относно съвместимостта на някои части на схемата с общия пазар. По тези причини на 2 февруари 2005 г. тя прие решение за откриване на официална процедура за разследване съгласно член 88, параграф 2 от Договора за ЕО (наричано по-долу „решение за откриване на процедура“) и призова Словения да представи своите коментари. Решението за откриване на процедура беше публикувано на 15 март 2005 г. в Официален вестник на Европейския съюз (2). Всички заинтересовани страни бяха поканени да представят своите коментари в срок от един месец от датата на публикуване на решението.
(4)
В писмо от 11 март 2005 г., получено на 14 март 2005 г., Словения представи своите коментари относно съмненията, изразени в решението за откриване на процедура. На 25 април 2005 г., 11 юли 2005 г., 23 ноември 2005 г. и 22 юни 2006 г. Комисията изпрати на Словения допълнителни въпроси, на които Словения отговори с писма съответно от 14 юни 2005 г., 20 септември 2005 г., 31 януари 2006 г., регистрирани от Комисията в същия ден, и с писмо от 7 юли 2006 г., получено от Комисията на 14 юли 2006 г.
(5)
Комисията не е получила никакви коментари от други заинтересовани страни.
(6)
На 25 октомври 2006 г. се проведе техническо съвещание между Комисията и словенските органи, в резултат на което Словения предостави на Комисията допълнителни сведения с писмо от 23 ноември 2006 г., получено от Комисията на 24 ноември 2006 г.
2. ОПИСАНИЕ НА СХЕМАТА
(7)
Схемата е въведена през 2001 г. с цел подпомагане на производството на електроенергия от възобновяеми източници и комбинирано производство на топлинна и електроенергия в Словения и за осигуряване на надеждна доставка на енергия от местни източници.
(8)
За получаване на помощ по схемата Министерството на околната среда, териториалното устройство и енергетиката трябва да даде на производителя на електроенергия статута „квалифициран производител“ (3).
(9)
Статут на квалифициран производител може да бъде даден на три вида производители на електроенергия:
i)
на електроцентрали, които произвеждат електроенергия от възобновяеми източници с изключение на водни електроцентрали с мощност над 10 MW;
ii)
на производители на електроенергия с комбинирано производство на топлинна и електроенергия с ефективност над средната, с изключение на комуналните топлоцентрали с мощност над 10 MW и на промишлени топлоцентрали с мощност над 1 MW;
iii)
на топлоелектроцентрала Trbovlje (наричана по-долу „електроцентралата Trbovlje“), за онази част от нейното производство, което изразходва до 15 % собствена първична енергия, необходима за покриване на потреблението на електроенергия в Словения.
(10)
През 2003 г. квалифицираните производители са имали приблизително 11,2 % пазарен дял в производство на електроенергия в Словения. Без електроцентралата Trbovlje и електроцентралата с комбинирано производство на топлинна и електроенергия в Ljubljana, този дял спада приблизително на 2,7 %.
(11)
Квалифицираните производители имат право да продават на дистрибутора на мрежата, към която са включени, цялото производство по цена, която ежегодно се определя и актуализира от държавата. Тази цена е по-висока от пазарната цена. Квалифицираните производители могат също да решат да продават своята електроенергия пряко на пазара, като в този случай имат право на премия, която е равна на разликата между приходите, които биха получили, ако решат да продават своята електроенергия на дистрибутора на мрежата, и приходите, които са получили от пазара.
(12)
Дистрибуторите на мрежата покриват загубите си, които настъпват поради задължителното откупване, с плащания от фонд, учреден със закон. Със средства от фонда се изплащат също премии на квалифицирани производители, които решават да продават своята електроенергия на пазара. Фондът се финансира от постъпления от парафискални налози върху потреблението на електроенергия, наложени на всички потребители на електроенергия в Словения.
3. СЪМНЕНИЯ, ИЗРАЗЕНИ В РЕШЕНИЕТО ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРА
(13)
След анализа на предоставените данни Комисията стигна до предварителното заключение, че помощта представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, тъй като отговаря на всичките четири кумулативни критерия.
(14)
Комисията също е изразила съмнение, че схемата би била съвместима с общия пазар.
(15)
Първоначално Комисията анализира помощта от гледна точка на Насоките на Общността относно държавна помощ за защита на околната среда (4) (наричани по-долу „насоки за околната среда“). Направеният анализ предизвика съмнения относно съвместимостта на помощта с насоките за околната среда, по-конкретно що се касае до определянето на производители, използващи възобновяеми енергийни източници и ефективно комбиниране на топлинна и електроенергия, и относно нивото на помощта в сравнение с реалните разходи на производителите.
(16)
След това помощта бе анализирана с оглед на Съобщението на Комисията относно методология за анализиране на държавната помощ, свързана с трудно възстановими разходи (5) (наричана по-долу „методологията“). Този анализ предизвика съмнения относно съвместимостта на схемата с методологията. Комисията не успя да установи дали помощта е пресметната достатъчно прецизно, за да може да бъде осигурено изчисление по отделни електроцентрали, както е необходимо според посочената методология.
(17)
По-нататък тя анализира помощта като компенсация на разходите, свързани с услуги от общ икономически интерес. Този анализ предизвика съмнения относно съвместимостта на помощта, тъй като за повечето бенефициери Комисията не успя достатъчно прецизно да определи услугите от общ икономически интерес, които биха могли да им бъдат възложени, а за единствения бенефициер, за когото тази дейност би била прецизно определена, тя не успя да прецени пропорционалността на компенсацията.
(18)
Комисията също така изрази съмнение, че помощта, финансирана от парафискални налози, плащани от потребителите на електроенергия, е в съответствие с членове 25 и 90 от Договора за ЕО.
4. КОМЕНТАРИ НА ДРУГИ ЗАИНТЕРЕСОВАНИ СТРАНИ
(19)
След обявяване на решението за откриване на процедура Комисията не е получила никакви коментари от други заинтересовани страни.
5. НАЧАЛНИ КОМЕНТАРИ НА ДЪРЖАВАТА-ЧЛЕНКА
(20)
С писмо от 11 март 2005 г., регистрирано на 14 март 2005 г., Словения представи своите коментари относно съмненията, изразени в решението за откриване на процедура. Тези коментари се отнасят само до проблема за определението за държавна помощ и понятието за парафискални налози.
5.1. Наличие на държавна помощ
(21)
Словения подчертава, че словенските дистрибуторски дружества не са 100 % държавна собственост. Словения посочва, че собствеността на операторите на практика е разделена между държавата (приблизително 80 %), частни инвестиционни фондове и други (приблизително 20 %). Освен това, по схемата за задължително изкупуване словенското законодателство не прави разлика между държавни и частни оператори. Законът за енергетика (6) не поставя условие, според което операторът трябва да бъде държавна собственост, и дава възможност той да е частен или държавен.
(22)
По мнението на Словения фактът, че определен субект в схемата на задължително откупуване е държавна собственост, не означава, че само поради това става дума за държавна помощ. Тук тя се позовава на решението на Европейския съд по дело C-379/98 от 13 март 2001 г.
(23)
По-нататък Словения посочва, че системата за изкупуване на електроенергия от квалифицирани производители, както е уредено в словенското законодателство, е много подобна на други схеми, които Комисията вече е разгледала, например в дела NN 27/2000 и NN 68/2000 (7), за които Комисията констатира, че не представляват държавна помощ. Според Словения в решението за двата случая Комисията е констатирала, че задължението се отнася за многобройни частни и за някои обществени оператори на мрежи, поради което въпросните закони или примери не могат да бъдат разглеждани като такива, които включват държавни средства.
(24)
С оглед на изказаните съображения и предвид действащата система Словения счита, че сам по себе си въпросът за собствеността на въпросните субекти не може да промени естеството на средствата, ако те по своето естество не идват от държавни източници.
(25)
По-нататък Словения посочва, че средствата във вид на задължителни вноски, получени от общественото предприятие, не представляват държавна помощ, тъй като предприятието няма право да разполага свободно с тях. При задължителното изкупуване източник на финансиране на схемата е таксата за ползване на мрежите, която плащат всички потребители на електроенергия, част от която се събира от операторите на мрежите по отделни сметки за предварително планирани цели.
5.2. Парафискални налози
(26)
Словения подчертава, че схемата на задължително изкупуване се финансира от част от таксата за ползване на мрежите, която плащат всички потребители на електроенергия при еднакви и предварително известни условия. Компонентите на таксата за ползване на мрежите се определят от Агенцията по енергетика (регулатор на енергийния пазар) и правителството. Покриването на ценовата разлика става чрез механизъм, според който операторите на мрежи изкупуват електроенергията на фиксирана цена и я продават на пазарна цена. При наличие на загуба тя се покрива от част от таксата за ползване на мрежите. По този начин операторите, на които е наложено изкупуване, не получават средства от държавата, а част от таксата за ползване на мрежите.
(27)
Операторите са длъжни да разпределят тези средства по специална сметка. Средствата са източник също и на заплащане на допълнителна премия, ако квалифицираните производители продават част от своята електроенергия самостоятелно или чрез посредник.
(28)
Словения твърди също, че схемата не включва никакъв държавен или какъвто и да било друг капитал, чрез който да се вливат ресурси. Средствата за финансиране на схемата не могат да бъдат разглеждани като произтичащи от парафискални налози, тъй като не произтичат от държавния бюджет и не могат да бъдат приписвани на държавата.
6. ДОПЪЛНИТЕЛНИ ДАННИ, ПРЕДОСТАВЕНИ ОТ СЛОВЕНИЯ
(29)
В по-нататъшната си кореспонденция с Комисията Словения предостави допълнителни данни и ангажименти относно схемата.
(30)
Словения предостави нови подробни данни за целите на схемата, свързани с опазване на околната среда. На първо място, схемата е била създадена да допринесе за общите цели на политиката за околната среда:
i)
за по-ефективно използване на енергията;
ii)
за повишаване на дела на възобновяемите енергийни източници в първичния енергиен баланс на Общността от 8,8 % през 2001 г. до 12 % до 2010 г.
(31)
Посочените цели включват целите за комбинирано производство и за възобновяеми източници, и двете от които спадат към схемата за изкупуване на електроенергия. Тези цели съвпадат с целите, определени между другото за Словения с Директива 2001/77/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 септември 2001 г. относно насърчаване на производството и потреблението на електроенергия от възобновяеми енергийни източници на вътрешния електроенергиен пазар (8). Директива 2001/77/ЕО определя рамкови цели за отделните държави-членки. Целевият дял на Словения за използване на електроенергия от възобновяеми източници възлиза на 32,6 % до 2010 г.
(32)
Общият брой електроцентрали, от които електроенергията се изкупува по схемата, е 434, от които 430 са включени в дистрибуторските мрежи и 4 - в преносните мрежи. Над 90 % от електроцентралите, включени в дистрибуторски мрежи, са водни електроцентрали, а останалите са електроцентрали с използване на биомаса, слънчеви електроцентрали и електроцентрали за комбинирано производство на топлинна и електроенергия.
(33)
Схемата влиза в сила след като Наредбата относно правилата за определяне на цените и за изкупуване на електроенергия от квалифицирани производители на електроенергия (9) влезе в сила на 4 април 2002 г.
(34)
Договорите за изкупуване на електроенергия, действащи в момента за квалифицираните електроцентрали и операторите на мрежите или системите, са сключени за период от десет години.
(35)
Словения поясни, че съгласно член 4 от Закона за енергетиката от 1999 г. възобновяемите енергийни източници са определени в съответствие с Директива 2001/77/ЕО.
(36)
Главната цел на схемата е да осигури подходящи икономически условия за разработване и осъществяване на нови проекти за квалифицирани електроцентрали. За определянето на изкупните цени за различните видове квалифицирани електроцентрали, които биха осигурили поне минимална възвръщаемост, необходима за нови инвестиции, е използван анализ на разходите на отделните квалифицирани електроцентрали (с оглед на първичния източник на енергия и големината). Размерът на помощта или на премията се определя като разлика между единната годишна изкупна цена и средната пазарна цена на електроенергията. При повишаване на пазарната цена премиите съответно се понижават.
(37)
В таблица по-долу са показани производствените разходи на квалифицираните производители с оглед на технологията на електроцентралата и големината в сравнение с премията, която схемата предлага. Таблицата е основана на прогнозна средна пазарна цена от 8 SIT (словенски толари) за kWh. Тази сума е само ориентировъчна, тъй като премиите намаляват при нарастване на пазарните цени.
(38)
При всички случаи производствените разходи са по-високи от средните пазарни цени и от гарантираната единна изкупна цена според схемата за квалифицирани производители.
Таблица 1
Сравнение на производствените разходи на квалифицираните електроцентрали с изкупната цена според схемата
Вид квалифицирана електроцентрала (KE) според първичния източник на енергия
Мощност
Производствени разходи
Разлика
Премия
Големина
[kW]
[SIT/kWh]
[SIT/kWh]
[SIT/kWh]
Водни електроцентрали
до 1 MW
100
15,53
7,53
6,75
от 1 MW до 10 MW
3 000
14,33
6,33
6,23
Електроцентрали на биомаса
до 1 MW
600
24,80
16,80
8,69
над 1 MW
1 500
18,18
10,18
8,17
Вятърни електроцентрали
до 1 MW
100
23,28
15,28
6,55
над 1 MW
20 000
15,49
7,49
6,05
Геотермални електроцентрали
3 000
14,59
6,59
6,05
Слънчеви електроцентрали
до 36 kW
36
175,26
167,26
81,67
над 36 kW
100
122,58
114,58
7,46
Други KE (биогаз)
120
30,39
22,39
20,97
KE или топлоелектроцентрали, които употребяват комунални отпадъци
до 1 MW
100
13,97
5,97
4,74
от 1 MW до 10 MW
3 000
12,08
4,08
3,87
Топлоелектроцентрали с комбинирано производство на топлинна и електроенергия за регионално отопление
до 1 MW
700
16,54
8,54
5,9
от 1 MW до 10 MW
3 000
14,56
6,56
5,38
Промишлени топлоелектроцентрали с комбинирано производство на топлинна и електроенергия
до 1 MW
700
14,95
6,95
4,83
Забележка: При прогнозирана пазарна цена 8 SIT/kWh.
(39)
Както е показано в таблицата по-долу, от анализа на разходите и икономическите разчети по категории квалифицирани електроцентрали става ясно, че настоящата нетна стойност (ННС) на изкупните цени, прилагана според схемата, не надвишава ННС на всички инвестиционни разходи, в която и да е квалифицирана електроцентрала.
Таблица 2
Сравнение на ННС на изкупните цени с инвестиционните разходи на отделни квалифицирани електроцентрали
Вид квалифицирана електроцентрала (KE) според първичния източник на енергия
Капацитет
Прогнозирани годишни продажби
Отделни инвестиционни разходи
Инвестиция
Годишна премия
Премия - инвестиционни разходи (ННС)
Големина
[kW]
[MWh]
[SIT/kW]
[в милиони SIT]
[в милиони SIT годишно]
[в милиони SIT]
Водни електроцентрали
до 1 MW
100
456
480 000
48
2,9
-21,0
от 1 MW до 10 MW
3 000
10 656
380 000
1 140
63,1
- 549,1
Електроцентрали на биомаса
до 1 MW
600
2 725
990 000
594
22,5
- 369,3
над 1 MW
1 500
6 813
660 000
990
52,9
- 492,1
Вятърни електроцентрали
до 1 MW
100
187
341 000
34
1,2
-22,2
над 1 MW
20 000
40 800
253 000
5 060
234,5
-2 802,2
Геотермални електроцентрали
3 000
20 736
715 000
2 145
119,2
-1 029,1
Слънчеви електроцентрали
до 36 kW
36
34
1 430 000
52
2,7
-26,2
над 36 kW
100
116
1 210 000
121
0,8
- 105,4
Други KE (биогаз)
120
628
913 000
110
12,5
-1,0
KE или топлинни електроцентрали, които използват комунални отпадъци
до 1 MW
100
624
319 000
32
2,8
-7,0
от 1 MW до 10 MW
3 000
19 728
286 000
858
72,5
- 212,0
Топлоелектроцентрали с комбинирано производство на топлинна и електроенергия за регионално отопление
до 1 MW
700
2 496
198 000
139
16,1
-16,0
от 1 MW до 10 MW
3 000
10 698
165 000
495
63,0
-19,3
Промишлени топлоелектроцентрали с комбинирано производство на топлинна и електроенергия
до 1 MW
700
3 135
187 000
131
2,5
-5,0
Забележка: С използвана дисконтна лихва 8 %, за период от 15 години и понижаване на изкупната цена или премия с 5 % след пет години и с 10 % след десет години съгласно Наредбата за изкупуване.
(40)
Премиите за отделните квалифицирани електроцентрали включват също капиталова възвръщаемост, както е предвидено в словенското законодателство - тя възлиза най-малко на дисконтната лихва 8 % за инвестиции на обществените фондове. Поради факта, че изкупните цени и премиите не бяха съгласувани, сегашната възвръщаемост за всички квалифицирани електроцентрали, които използват възобновяеми източници, е по-ниска от 8 %, както е видно от таблицата по-долу. За слънчевите електроцентрали премията не позволява никаква капиталова възвръщаемост (отрицателна възвръщаемост), особено при малки и средноголеми електроцентрали.
Таблица 3
Капиталова възвръщаемост за отделни квалифицирани електроцентрали
Вид квалифицирана електроцентрала (KE) според първичния източник на енергия
Мощност
Премия
Капиталова възвръщаемост, включена в премия
Големина
[kW]
[SIT/kWh]
Водни електроцентрали
до 1 MW
100
6,75
6,95 %
от 1 MW до 10 MW
3 000
6,23
7,90 %
Електроцентрали на биомаса
до 1 MW
600
8,69
2,30 %
над 1 MW
1 500
8,17
6,00 %
Вятърни електроцентрали
до 1 MW
100
6,55
0,40 %
над 1 MW
20 000
6,05
6,35 %
Геотермални електроцентрали
3 000
6,05
7,30 %
Слънчеви електроцентрали
до 36 kW
36
81,67
-1,4 %
над 36 kW
100
7,46
-15,0 %
Други KE (биогаз)
120
20,97
6,80 %
KE или топлоелектроцентрали, използващи комунални отпадъци
до 1 MW
100
4,74
4,40 %
от 1 MW до 10 MW
3 000
3,87
7,30 %
Топлоелектроцентрали с комбинирано производство на топлинна и електроенергия за регионално отопление
до 1 MW
700
5,9
0,49 %
от 1 MW до 10 MW
3 000
5,38
4,20 %
Промишлени топлоелектроцентрали с комбинирано производство на топлинна и електроенергия
до 1 MW
700
4,83
-0,1 %
Забележка: Капиталова възвръщаемост, изчислена за инвестициите в KE (виж таблица 2), според сегашната стойност на премиите.
(41)
Словения пояснява, че новите централи за комбинирано производство на топлинна и електроенергия са оборудвани главно с газови турбини, които по време на работа достигат електрическа ефективност между 37 % и 40 %, както и обща ефективност над 80 %. Новите по-малки турбини достигат електрическа ефективност над 30 % и обща ефективност над 80 %. Поради факта, че средната електрическа ефективност на обикновените топлоелекроцентрали в Словения е приблизително 31 %, това означава големи икономии на първична енергия (между 15 % и 25 %), постигнати чрез производство на електроенергия в обектите за комбинирано производство и полезно използване на топлината.
(42)
Ефективността на работата на квалифицираните електроцентрали за комбинирано производство на топлинна и електроенергия е определена в съответствие с критериите за ефективност от Директива 2004/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 г. относно насърчаване на комбинираното производство на енергия, основаващо се на търсенето на полезна топлоенергия на вътрешния енергиен пазар и за изменение на Директива 92/42/ЕИО (10)
(43)
Словения доказа, че производствените разходи за електроенергия в квалифицираните електроцентрали за комбинирано производство на топлинна и електроенергия във всички случаи са по-високи от изкупната цена по схемата, че ННС на премиите е по-ниска от инвестиционните разходи и че възвръщаемостта на инвестициите е по-ниска от 4,20 % (виж последните три реда на всички таблици по-горе). В изчисленията са взети под внимание приходите от използване на топлинната енергия.
(44)
Словения е въвела услуга от общ икономически интерес в областта на сигурността при доставянето на електроенергия. Съгласно член 11, параграф 4 от Директива 2003/54/ЕО тази услуга от общ икономически интерес е базирана на производството на електроенергия с използване на местни източници на изкопаеми горива. За тази цел годишно за производството на електроенергия се изразходват 600 000 тона словенски кафеви въглища. Кафявите въглища са единственият източник на изкопаеми горива, с който разполага Словения. Тъй като кафевите въглища се използват най-ефективно в един от обектите на електроцентрала Trbovlje (TET 2, разположен близо до мина за кафяви въглища), изпълнението на тези дейности е възложено на тази електроцентрала. Решено бе, че това количество електроенергия може да се изкупи чрез системата на гарантирано изкупуване.
(45)
Необходимата електроенергия се изкупува на цена, която се определя ежегодно от органите и в съответствие с производствените разходи за електроенергия в електроцентрала Trbovlje. В изкупната цена не е включена печалбата.
(46)
Словения предостави следната таблица, в която е посочена предвидената сума за помощ за предприятието в предишни години:
Таблица 4
Предвидена сума за помощ
7-12.2001 г.
2002 г.
2003 г.
2004 г.
Количество (GWh)
254,3
562,2
563,4
563,0
Изкупна цена (SIT/kWh)
17,00
15,36
15,34
16,59
Стойност на покупката (в хиляди SIT)
4 323 943
8 636 245
8 644 855
9 339 836
Продажна цена (SIT/kWh)
7,13
5,97
7,60
7,71
Стойност на продадената енергия (в хиляди SIT)
1 813 111
3 357 073
4 281 840
4 340 040
Размер на помощта (в хиляди SIT)
2 510 832
5 279 172
4 363 015
4 999 795
Равнище на помощта (SIT/kWh)
9,87
9,39
7,74
8,88
(47)
Използването на местни кафеви въглища по принцип е възможно също и в електроцентралата Šoštanj, която има пет обекта, от които два са по-нови и са оборудвани с пречиствателни устройства за димни газове, а три са по-стари и нямат пречиствателни устройства. В тези обекти се изгарят въглища от близката мина, като при определени условия там биха могли да се изгарят кафеви въглища. По-новите са изцяло натоварени с изгарянето на лигнит от близката мина. Капацитетът на тази мина е приблизително достатъчен за тези два обекта. Изгарянето на кафеви въглища би било възможно само в трите по-стари обекта, които не са напълно натоварени и имат известни производствени резерви. Но, от друга страна, тази възможност е свързана със следните проблеми:
i)
Железопътният превоз на кафеви въглища от Trbovlje до Šoštanj би струвал около 5 EUR/т; от гледна точка на планираното производство на кафеви въглища от националния енергиен баланс (600 000 т/година) това би възлизало на 3 милиона EUR годишно;
ii)
С изгарянето на въглищата емисията на SO2 би се повишила с 30 000 тона годишно, тъй като обектите 1, 2 и 3 на електроцентрала Šoštanj не разполагат с пречиствателни устройства за димни газове, а словенските кафеви въглища съдържат от 2,2 % до 2,5 % сяра;
iii)
Поради това, че обекти 1, 2 и 3 на електроцентрала Šoštanj са със значително по-нисък термодинамичен показател в сравнение с електроцентрала Trbovlje, при изгарянето на еднакви количества кафеви въглища в трите обекта в Šoštanj вместо в електроцентралата в Trbovlje при производството на електрическа енергия емисиите на CO2 ще се повишат с около 15 %.
По тези причини е видно, че изгарянето на кафеви въглища в обектите в Šoštanj от икономическа гледна точка не е оправдано.
(48)
Единствената друга възможност за изгаряне на кафеви въглища е топлоцентралата с комбинирано производство в Ljubljana (TE-TOL), която до 2000 г. е използвала кафеви въглища като главен източник на енергия. Тъй като обектите в TE-TOL нямат вградени пречиствателни устройства за димни газове, в тях повече не могат да се изгарят словенски кафеви въглища, тъй като те съдържат от 2,2 % до 2,5 % сяра. Поради тази причина TE-TOL преустанови изгарянето на местни кафеви въглища и днес работи главно с вносни въглища от Индонезия, които съдържат значително по-нисък процент сяра (по-малко от 0,5 %) и електроцентралата не се нуждае от десулфуризиращи пречиствателни устройства за димни газове. Поставянето на пречиствателни устройства за димни газове в обектите на TE-TOL не би било икономически изгодно.
(49)
Словения се ангажира да гарантира, че държавна помощ за сигурност на доставките ще се предоставя най-много за 15 % от общата първична енергия, необходима за производството на енергия, изразходвана всяка календарна година в Словения.
(50)
Схемата на задължителното изкупуване осигурява само покриването на част от разходите за обезценяване на квалифицираните производители.
(51)
Правилникът за разпределяне на средства за стимулиране на използването на възобновяеми енергийни източници, на ефективното използване на енергия и комбинираното производство (11) позволи предоставянето на инвестиционна помощ за електроцентрали, които използват възобновяеми източници, и за електроцентрали за комбинирано производство на топлинна и електроенергия. Но инвестиционната помощ за тези електроцентрали бе преустановена с новия Правилник за разпределяне на средства за стимулиране на ефективното използване на енергия и използването на възобновяеми енергийни източници (12). Определени са изключения за електроцентрали, които не са включени към обществена мрежа и не получават помощ по схема, както и за електроцентрали с капацитет до 10 MW, които използват възобновяеми енергийни източници и нова или остаряла технология, при което, поради високата цена на разходите за производство на електроенергия, изкупната цена на електроенергията не е достатъчно висока за гарантиране на печалба от инвестициите. Видът на избраната технология за отпускане на субсидии се определя чрез периодични покани за търгове.
(52)
За предотвратяване на излишно припокриване на помощи член 14 от Наредбата за правилата за определяне на цените и за изкупуване на електроенергия от квалифицирани производители на електроенергия постановява, че за квалифицираните производители, които получават каквато и да е субсидия за изграждане на електрическа централа, гарантираната изкупна цена е намалена пропорционално.
(53)
Съгласно посочения член при подписване на договора за изкупуване на електроенергия с оператора на мрежата, към която е включен, квалифицираният производител на енергия трябва да обяви размера на субсидията, която е получил за изграждане на електроцентралата. Обявената сума се използва като база за изчисление на намалението на гарантираната изкупна цена. На базата на горните разпоредби за всеки 10 % от сумата на получената държавна помощ, според размера на инвестицията в електроцентралата, гарантираната изкупна цена за електроцентралата (в зависимост от нейния вид и мощност) се намалява с 5 %.
(54)
Разпоредбите на наредбата се базират на предположението, че цялостната гарантирана цена за електроенергия на квалифицирани производители обхваща постоянни разходи и променливи разходи. Прогнозирано е средно съотношение между постоянни и променливи разходи 50:50.
(55)
Словения е поела ангажимента да уточни правилото за намаляване и по този начин по-точно да го приспособи към съотношението между постоянните и променливите разходи в зависимост от технологията.
(56)
Словения се задължава да подготви измененията в наредбите за електроенергия от възобновяеми източници и комбинирано производство на топлинна и електроенергия, както и да промени действащата система за финансиране на схемата. За привеждане на схемата за помощ в съответствие с членове 25 и 90 от Договора за ЕО, ще бъдат направени следните промени:
i)
Начинът на събиране на средства за подкрепа ще се промени на сборни вноски след включването, независимо от количеството и произхода на потребяваната електроенергия. При определянето на размера на сборната вноска трябва да се имат предвид мощността на включването (мощност на предпазителите) и нивото на напрежение, към които са включени потребителят и групата потребители.
ii)
За периода от присъединяването на Словения към Европейския съюз до влизането в сила на новия начин на събиране на средства Словения ще гарантира, че вносителите на „зелена“ електроенергия могат да подадат молба за връщане на таксите за финансиране на помощ за възобновяеми източници по схемата, при условие че могат да докажат, че внесената от тях енергия наистина има „зелен“ произход. Условията на документацията, доказваща „зеления“ произход на вносната електроенергия, се базират главно на системата на Общността за гарантиране на произход. За избягване на неправомерно увеличаване на броя на молбите, срещу което системата на Общността за гарантиране на произход не осигурява задоволителна защита, при необходимост ще бъдат определени количествени ограничения на връщанията с оглед на дистрибутора. Подобна система ще бъде въведена за електроенергия от комбинирано производство на топлинна и електроенергия въз основа на системата на Общността за гарантиране на произход на комбинирано производство на топлинна и електроенергия.
7. ОЦЕНКА
7.1. Действащи директиви на Общността относно производството на електроенергия
(57)
За производството на електроенергия важат разпоредбите на няколко директиви на Общността, по-конкретно Директива 2003/54/ЕО, Директива 2001/77/ЕО и Директива 2004/8/ЕО.
(58)
Член 3, параграф 2 от Директива 2003/54/ЕО определя: „С оглед на съответните разпоредби на Договора, по-специално член 86 от него, държавите-членки може да налагат на предприятия, работещи в електроенергийния сектор, в общия икономически интерес, задължения, свързани с обществени услуги, които може да се отнасят до сигурността, включително сигурността на снабдяването, редовността, качеството и цената на доставките и опазването на околната среда, включително енергийната ефективност и опазването на климата.“
(59)
В член 11, параграф 4 от Директива 2003/54/ЕО е записано: „Държава-членка може, с оглед на сигурността на снабдяването, да укаже подобен приоритет да бъде даден на диспечирането на производствени съоръжения, използващи местни първични енергийни горивни източници, до степен, която не надвишава в една календарна година 15 % от цялата първична енергия, необходима за производство на електроенергията, консумирана в съответната държава-членка.“
(60)
Директива 2001/77/ЕО определя националните рамкови цели за използване на електроенергия от възобновяеми енергийни източници. Член 3 от нея определя:
„1. Държавите-членки предприемат необходимите стъпки, за да насърчават по-широкото потребление на електроенергия, произведена от възобновяеми енергийни източници в съответствие с националните индикативни цели, посочени в точка 2. Тези стъпки следва да бъдат съобразени с поставената цел.
2. Не по-късно от 27 октомври 2002 г. и на всеки пет години след това, държавите-членки следва да приемат и публикуват доклади, определящи националните им планове относно бъдещото потребление на електроенергия, произведена от възобновяеми енергийни източници като процент от общото потребление на електроенергия за следващите 10 години. Този доклад подчертава също предприетите или планирани мерки на национално ниво за постигане на тези национални индикативни цели. При изготвянето на тези цели в период до 2010 г., държавите-членки следва да:
-
вземат предвид референтните стойности, посочени в приложението,
-
се уверят, че целите съответстват на националните ангажименти, поети в контекста на ангажиментите, по отношение на промяната на климата, които Общността е поела в съответствие с Протокола от Киото към Рамковата конвенция на Организацията на обединените нации относно промяната на климата.“.
(61)
Приложението към Директива 2001/77/ЕО, изменено с Акта за присъединяване, определя национална рамкова цел за Словения от 33,6 %.
7.2. Оценка на подкрепата за „зелена“ електроенергия или за електроцентрали за комбинирано производство на топлинна и електроенергия
7.2.1. Наличие на помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО
(62)
За да може мярката да представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, тя трябва да предоставя специфично конкурентно предимство, да заплашва или нарушава конкуренцията и търговията между държавите-членки, както и да включва държавни средства.
(63)
Ясно е, че схемата е специфична, тъй като нейната цел са определени електроцентрали. Очевидно е също, че предоставя предимство само на тези електроцентрали, тъй като цялостното предназначение на системата е да позволи на тези електроцентрали да продават своята електроенергия на цена, по-висока от пазарната.
(64)
Електрическата енергия се търгува между държавите-членки. Директива 2003/54/ЕО завършва формирането на вътрешния пазар на електроенергия, започнато с Директива 96/92/ЕО. Словенската мрежа е свързана с австрийската и италианската. Словения търгува електроенергия със своите съседи. Например през 2004 г. Словения е внесла 6 314 GWh електроенергия и е изнесла 7 094 GWh (13). Следователно мярката оказва влияние върху търговията между държавите-членки.
(65)
Комисията също обръща внимание, че Словения не възразява относно изпълнението на нито един от горепосочените критерии.
(66)
Във връзка с четвъртия критерий относно наличието на държавни средства Комисията не е съгласна с аргументите на Словения, че системата е еднаква с онази, която Съдът е разглеждал в процеса по случая PreussenElektra.
(67)
Двете системи се различават помежду си по механизмите на финансиране. В случая с PreussenElektra тарифата за доставка е била финансирана пряко от отделни предприятия за доставка на електроенергия, които е трябвало да купуват от производители на електроенергия от възобновяеми източници на цена, по-висока от пазарната. В разглеждания случай разходите, които са последица от тарифата за доставка, се финансират от парафискални налози.
(68)
Във връзка с това Комисията взема предвид факта, че схемата се финансира с приходи от данъци, налагани от държавата. Приходите от данъци при това се прехвърлят по сметка, управлявана от обществени органи, което е различно от случая PreussenElektra. Обществените органи разпределят средствата по сметката според схемата за дистрибуция, определена от закона.
(69)
Установена практика на Комисията е да счита за държавни средства приходите от подобни данъци (14). Тази практика следва съдебната практика, при която приходите от данъци, които налага държавата и се събират във фондове, определени от държавата, и които са предназначени за даване на предимство на определени дружества, се считат за държавни средства. (Виж например решенията на Съда по дела C-173/73 (15) и C-78/79 (16).)
(70)
В решението по делото Pearle (17) Съдът определи, че приходите от парафискални налози, които сдружение под обществен контрол налага на своите членове, може да не се смятат за държавни средства. Налозите са определени от професионално сдружение в сектора по оптиката и се налагат на всички членове на този сектор. Налозите се използват за финансиране на рекламни кампании в полза на сектора, тоест на самите платци.
(71)
Съдът реши, че мярката не представлява държавна помощ, тъй като решението да се установи налогът не би могло да се припише на държавата и тъй като приходите от данъци не са били държавни средства.
(72)
Обратно на системата, разглеждана от Съда, отговорността на държавата в делото, което е предмет на настоящото решение, е много ясна, тъй като държавата сама е утвърдила налога със закон.
(73)
Във връзка с произхода на средствата Комисията отбелязва, че той се различава от произхода на средствата, свързани с горепосоченото решение, тъй като средствата не се събират от приходите на предприятията, които имат полза от мярката, а от всички купувачи, които изкупуват електроенергия, независимо дали са бенефициери на схемата или конкуренти. Сдружението на предприятията, което е било разглеждано в съдебното решение, не би могло да установи такъв механизъм. Това показва фискалната природа на схемата, която може да бъде реализирана само с правомощията на държавата.
(74)
Комисията счита, че тази разлика е достатъчна за обобщаващо становище за наличие на държавна помощ в това дело.
7.2.2. Законност на помощта
(75)
Схемата за помощ е била установена преди присъединяването на Словения към Европейския съюз. Главното правно основание за схемата е Енергийният закон от 1999 г. Определянето на квалифицираните производители, които са бенефициери на схемата, е било извършено през 2001 г. с Наредба за условията за придобиване на статут на квалифициран производител на електроенергия (18).
(76)
Финансовият риск за държавата във връзка със схемата по време на присъединяването ѝ към Европейския съюз не е бил определен. Схемата няма ограничен или предварително определен брой бенефициери. Всяка електроцентрала, която спазва техническите изисквания, определени в горепосочената наредба, може да получи помощ. Това се отнася всъщност за всяка една квалифицирана електроцентрала, включена в мрежата след присъединяването на Словения. Рискът за държавата за всяка отделна помощ, одобрена съгласно схемата, не може да бъде известен предварително, тъй като зависи от разликата между държавната фиксирана изкупна цена за електроцентрала и средната пазарна цена, която непредвидимо се повишава и понижава. Словения подчертава, че реалната тежест за държавата във връзка със схемата може да бъде известна допълнително в края на всяка година на използване на схемата.
(77)
С оглед на гореизложеното Комисията смята, че схемата продължава да се използва и след присъединяването на Словения към Европейския съюз.
(78)
Комисията обръща внимание на факта, че горната констатация е била изразена вече в решението за откриване на процедура и че Словения не я е оспорила в своите коментари.
(79)
Актът за присъединяване на Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия към Европейския съюз (наричан по-долу „Акта за присъединяване“) съдържа категориите помощи, които при присъединяването се считат за съществуваща помощ по смисъла на член 88, параграф 1 от Договора за ЕО:
-
Мерки за помощ, чието прилагане е започнало преди 10 декември 1994 г. Изпълнението на схемата е започнало през 2001 г. и затова тя не спада към тази категория.
-
Мерки за помощ, изброени в допълнението към приложение IV към Акта за присъединяване. Схемата не е част от този списък и затова не спада към тази категория.
-
Мерки за помощ, срещу които Комисията, след специалната процедура, известна като „временна процедура“, не е възразила.
Цялата помощ, която продължава да се използва след датата на присъединяване и която не отговаря на горепосочените изисквания, ще бъде считана за нова помощ при присъединяването за целите на прилагане на член 88, параграф 3 от Договора за ЕО.
(80)
Схемата не спада към нито една от горепосочените категории. Поради това тя трябва да бъде разглеждана като нова помощ при присъединяването за целите на прилагане на член 88, параграф 3 от Договора за ЕО. Комисията не е уведомена за тази помощ, което означава, че е незаконна помощ по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (19).
7.2.3. Съвместимост на помощта с Договора за ЕО
(81)
Комисията констатира, че схемата се състои от три части, тъй като осигурява помощ на три различни групи бенефициери. В случая на първите две групи, т.е. на производителите на „зелена“ електроенергия и на ефективни електроцентрали за комбинирано производство, целта на Словения е опазване на околната среда. Помощта, която се осигурява на третата група законни претенденти, т.е. на електроцентралата Trbovlje, е предназначена за запазване на определено ниво на сигурност на снабдяването с електроенергия.
(82)
При зачитане на различните цели на мерките всяка част от схемата ще бъде оценена поотделно.
(83)
Комисията е преценила съвместимостта на механизма за подкрепа на електроцентрали на производители на „зелена“ електроенергия от гледна точка на насоките за околната среда, по-специално на точка 58 и следващите точки от насоките, като констатира следното:
(84)
Комисията установява, че определянето на възобновяемите енергийни източници в схемата е в съответствие с определението в Директива 2001/77/ЕО. Следователно, схемата е съгласувана с осма алинея, точка 6 от насоките за околната среда и могат да се приложат точка 58 и следващите точки.
(85)
Както е посочено в първа алинея, точка 59 от насоките за околната среда, държавите-членки могат да компенсират разликата между производствените разходи за възобновяема енергия и пазарната цена. Такава компенсация може да се отнася само за допълнителни производствени разходи за щадящо околната среда производство на електроенергия в сравнение с производство на електроенергия на базата на традиционни енергийни източници. Всяка евентуална подкрепа може да обхваща само производствената амортизация и ако държавите-членки сметнат, че това е необходимо, определена капиталова възвръщаемост.
(86)
Словения е изчислила компенсацията във вид на фиксирани тарифи (тарифи за изкупуване) за подпомагана енергия, както е описано по-горе. Законът описва обективните методи за изчисление на нивата на помощ. С оглед на горепосочените данни подкрепата няма да превиши амортизацията заедно с примерния доход от капитала. Помощта ще бъде одобрена само за период от 10 години, тъй като това е срокът на действие на договорите, подписани между операторите на мрежи и производителите на „зелена“ електроенергия. Този период е по-кратък от обичайния петнадесетгодишен амортизационен срок за такива електроцентрали. Комисията потвърждава, че във всички случаи цената на производствените разходи на квалифицирана електроцентрала е по-висока от средната пазарна цена и от гарантираната изкупна цена. Разликата между пазарната цена и производствените разходи за „зелена“ електроенергия всъщност за всички електроцентрали е по-висока от премията.
(87)
Освен това, втора алинея, точка 59 от насоките за околната среда гласи, че при определяне на размера на помощта за текущата дейност трябва да се има предвид цялата евентуална инвестиционна помощ, одобрена за въпросното предприятие във връзка с нова електроцентрала. След решението за започване на процедура Словения извести Комисията, че само ограничен брой производители на възобновяема електроенергия, освен въпросната помощ за текуща дейност, са получили също и инвестиционна помощ. Словения е създала законодателство, което задължава бенефициерите на инвестиционна помощ да обявят размера на одобрената помощ преди да пуснат на фиксирани цени своята електроенергия в мрежите.
(88)
В случаите, когато е била отпусната инвестиционна помощ, цената за изкупуване се понижава. Намаляването е пропорционално на половината от одобрената инвестиционна помощ. Независимо от това, че този фиксиран пропорционален дял теоретично би могъл да предизвика превишена компенсация за технологии с ниски оперативни разходи, Словения е доказала, че на практика в извънредно редки случаи, при които в миналото инвестиционната помощ се е прибавила към схемата за помощ, не се е стигнало до никаква прекомерна компенсация. Причина е фактът, че Словения засега няма електроцентрали за възобновяеми източници с ниски оперативни разходи, каквито са вятърните електроцентрали.
(89)
За бъдещото използване на схемата Словения се задължава при необходимост да приспособи пропорционален дял на намаляване, така че съгласно втора алинея, точка 59 от насоките за околната среда в никакъв случай да не се стигне до прекомерна компенсация.
(90)
Комисията констатира, че Словения е доказала, че подкрепата, одобрена съгласно мярката, няма да превишава допълнителните производствени разходи за възобновяеми енергийни източници, които се подкрепят от мярката. Всъщност, мярката е в съответствие с точка 58 и със следващите точки от насоките за околната среда.
(91)
Комисията прецени съвместимостта на механизма за подкрепа за ефективни електроцентрали за комбинирано производство с насоките за околната среда, по-специално с точки 66 и 67 от насоките, като констатира следното:
(92)
На първо място, Комисията установява, че съгласно точка 66 от насоките за околната среда ефективността на работата на обектите за комбинирано производство на топлинна и електрическа енергия, които имат право на премии по схемата, надвишава референтните стойности, определени в Директива 2004/8/ЕО. Словения ще осъвремени референтните стойности в съответствие с директивата. Електроцентралите за комбинирано производство на топлинна и електроенергия, които са покрити от схемата, по този начин изпълняват условията за допустимост, определени в точка 31 от насоките за околната среда.
(93)
Както се вижда от данните, които Словения е предоставила, средните разходи за производство на електроенергия в електроцентрали за комбинирано производство на топлинна и електрическа енергия при всички случаи са по-високи от гарантираната изкупна цена (20). В изчисленията са включени също приходите от производство и продажба на топлинна енергия. Комисията посочва, че размерът на помощта е изчислен в съответствие с точка 66 от насоките за околната среда.
(94)
Словения информира Комисията, че помощта за електроцентрали за комбинирано производство на топлинна и електрическа енергия се отпуска съгласно същите разпоредби, които се отнасят и за производителите на „зелена“ електроенергия. Поради обстоятелството, че тези разпоредби са в съответствие с насоките за околната среда, Комисията констатира, че частта от схемата, която осигурява помощ за електроцентрали за комбинирано производство на топлинна и електрическа енергия, е в съответствие с точка 66 от насоките за околната среда.
(95)
Комисията посочва, че облагането с данък на произведена или внесена в страната „зелена“ електроенергия в полза на местната „зелена“ електроенергия в миналото вероятно е довело до дискриминация на внесената „зелена“ електроенергия. Но Словения е имала предвид факта, че ще даде възможност за възстановяване на налога за внесената „зелена“ електроенергия. Комисията констатира, че възстановяването ще се базира главно на системата на Общността за гарантиране на произход. Чрез допълнителни изисквания държавата-членка ще защити системата от неправомерно увеличаване на броя на молбите. При преценката на пропорционалността на критериите тя е отчела риска от неправомерни молби и малкия обем на словенския пазар, на който такива неправомерни молби могат да окажат голямо влияние върху системата за подпомагане. По този начин Комисията констатира, че Словения е поела задължението да въведе подходящ инструмент за предотвратяване на дискриминацията, до която в миналото евентуално се е стигнало.
(96)
Комисията констатира, че Словения е поела задължението да въведе нов механизъм на финансиране, който да се базира на такса за включване, която ще бъде независима от реалното потребление на местната произведена или вносна „зелена“ електроенергия. Този нов механизъм няма да дискриминира вносната „зелена“ електроенергия.
(97)
С оглед на гореизложеното помощта за производители на „зелена“ електроенергия и помощта за електроцентрали за комбинирано производство на топлинна и електроенергия е в съответствие с разпоредбите на насоките за околната среда. Тъй като това е достатъчно, за да бъде обявена помощта за съвместима с общия пазар, Комисията счита, че не е необходимо да се проучва дали помощта би могла да бъде обявена за съвместима и във връзка с други разпоредби, независимо от факта, че Комисията е взела предвид тези разпоредби в решението за откриване на процедура.
7.3. Оценка на подкрепата за електроцентрала Trbovlje
(98)
Словения счита, че подкрепата за електроцентрала Trbovlje е компенсация за разходи по услуга от общ икономически интерес в областта на сигурността на снабдяването с електроенергия.
(99)
Компенсациите за разходи по услуга от общ икономически интерес имат право на изключение от правилото за забрана на държавната помощ. В някои случаи такива компенсации дори не са държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО. В своето решение от 24 юли 2003 г. по дело C-280/00 (21) (наричано по-долу „решението Altmark“) Съдът е определил четири критерия, които трябва да бъдат изпълнени, съгласно които държавната подкрепа, разпределена като компенсация за разходи по услуга от общ икономически интерес, не е държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
(100)
Комисията анализира подкрепата за електроцентрала Trbovlje в съответствие с тези четири критерия.
(101)
Първи критерий:„предприятието-получател трябва действително да изпълнява задължения за обществена услуга и тези задължения трябва да бъдат ясно формулирани“.
(102)
Комисията установява, че според словенското законодателство на електроцентралата Trbovlje е поверена сигурността на снабдяване с електроенергия чрез пряко позоваване на Директива 2003/54/ЕО, по-специално на горепосочения член 3, параграф 2, и член 11, параграф 4 от нея.
(103)
Комисията вече в няколко решения е констатирала, че член 11, параграф 4 от Директива 2003/54/ЕО, във връзка с член 3, параграф 2 от същата директива, може да се разбира като основа за задълженията за обществените поръчки в областта на сигурността на снабдяването (22). В този член е посочена най-високата граница от 15 % от общата първична енергия, необходима за производство на електроенергия, която се използва в съответната държава-членка. Словения е поела задължението да ограничи обсега на подкрепата за електроцентрала Trbovlje до такава степен, че тази граница да бъде спазвана, като се спазва и цялата подкрепа, одобрена за същата цел извън схемата, разглеждана в това решение. Задължението е със срок до 2009 г.
(104)
Комисията счита, че първият критерий е изпълнен.
(105)
Втори критерий:„параметрите, въз основа на които е изчислена компенсацията, трябва да бъдат предварително определени по обективен и прозрачен начин“.
(106)
В разглеждания тук случай подкрепата е във вид на фиксирана изкупна цена. Правителството всяка година обявява решение, с което определя количеството електроенергия за задължително изкупуване и изкупната цена за нея. Цената е определена на базата на прозрачна методология със списък на законните разходи, които включват само производствени разходи на електроцентралата.
(107)
Комисията счита, че вторият критерий е изпълнен.
(108)
Трети критерий:„компенсацията не трябва да надвишава сумата, необходима за покриване на всички разходи или на производствените разходи за изпълнение на задължението за обществена услуга, с отчитане на необходимите приходи и съответната полза от изпълнението на тези задължения“.
(109)
Изкупната цена е определена така, че да не включва нищо друго освен производството на предвиденото количество електроенергия. Не съдържа никакъв елемент на печалба.
(110)
Комисията счита, че третият критерий е изпълнен.
(111)
Четвърти критерий:„когато предприятие, което трябва да изпълнява задължение за обществена услуга, в конкретен случай не е избрано в рамките на процедурата за обществени поръчки, което дава възможност за избор на изпълнител, способен да управлява тези дейности с най-ниските разходи за Общността, е необходимо при отчитане на съответните приходи и съответната печалба при изпълнение на тези задължения да се определи степента на необходимата компенсация на базата на анализа на разходите, които при изпълнение на тези задължения би направило обикновено предприятие, което е добре ръководено и има осигурени средства за изпълнение на необходимите изисквания за обществени поръчки“.
(112)
Електроцентрала Trbovlje не е била избрана в рамките на процедурата за обществени поръчки. Но, от друга страна, Комисията констатира, че Словения е доказала, че във въпросния случай изборът на електроцентрала Trbovlje е гарантирал осигуряване на услуга от общ икономически интерес с най-ниски разходи за Общността, според конкретните реални и правни препятствия, които преобладават в този случай. В разглеждания случай задължението за обществени поръчки включва гарантиране на националното снабдяване до 2009 г. с използване на местни източници на първична енергия, необходима за производството на електроенергия, използвана в Словения.
(113)
Във всички случаи, при сегашните обстоятелства и с оглед на тяхното сегашно състояние, само две електроцентрали могат да изпълнят задълженията за обществени поръчки. Това са електроцентралите Šoštanj и Trbovlje.
(114)
Що се отнася до останалите електроцентрали, те би трябвало да бъдат оборудвани с пречиствателни устройства за димни газове, поради което тази възможност не би била икономически ефективна. Обектите на електроцентрала Šoštanj, които могат да използват местно гориво, вече са напълно натоварени с използване на местен лигнит. Повишаването на техния върхов капацитет за изгаряне на местно гориво би било икономически неизгодно, тъй като това би изисквало разширяване на електроцентралите или модернизиране на някои техни обекти с пречиствателни устройства за димни газове. Словенските органи са имали предвид производството на тези два обекта при изчислението на 15-процентовата граница, посочена в съображение 112. Затова критериите за задължения за обществени поръчки в този случай е изпълнявала само електроцентрала Trbovlje. Подкрепата за електроцентрала Trbovlje включва само този дял от 15 %, който не може да поеме електроцентрала Šoštanj.
(115)
Така Словения по най-икономичен и ефективен начин е постигнала задължение за обществена услуга, което обхваща производството на електроенергия от местно гориво. Отчитайки факта, че компенсациите за задължение за обществена услуга не включват никаква печалба, Комисията заключава, че задължението за обществени услуги е изпълнено с най-ниски разходи за Общността. С явен конкурс не би могло да се постигне по-изгодно решение. При всички случаи краткосрочното (до 2009 г.) модернизиране на съществуващите електроцентрали или изграждането на нови, по-ефективни (при положение че това е възможно), ще изисква високи инвестиционни разходи и всеки изпълнител би искал компенсация, която да съдържа поне подходяща печалба с капиталова възвръщаемост. Това от своя страна по-късно ще повиши сумата на компенсацията, която би трябвало да бъде одобрена от оператора, на който е възложена дейност от общ икономически интерес.
(116)
По-нататък Комисията обръща внимание, че няма никакви признаци електроцентралата Trbovlje да не работи като добре ръководено обикновено предприятие или пък да работи особено неефективно. Комисията подчертава, че по време на икономическата транзакция в Словения предприятието вече е преструктурирало своята дейност чрез закриване на по-старите и нискоефективни обекти, които вече са били амортизирани, както и чрез намаляване на персонала. Комисията обръща внимание също и на факта, че възнаграждението за задължението за обществена услуга не включва никакви печалби.
(117)
Накрая Комисията посочва, че електроцентралата Trbovlje не би могла да използва новия кръг на системата за търговия с емисии за периода 2008-2012 г. за постигане на допълнителен приход или печалби, които биха могли да произтичат от нейното специално задължение за обществена услуга, съпоставими с такива, които всяко друго предприятие може да реализира. Във всички случаи държавата възлага на електроцентрала Trbovlje задължение за обществена услуга за производство на електроенергия. За разлика от електроцентрали, които свободно продават на пазара своята електроенергия, електроцентрала Trbovlje не би могла да преустанови производството на електроенергия и да продаде изискваните права на пазара на CO2, които е получила безплатно, без да може да закупи еднакъв брой права, за да изпълни своето задължение за преотстъпване. Това не влияе върху подобряването на ефективността на електроцентралата съгласно стимулиращата структура, реализирана чрез системата за търговия с емисии, и заради това да освобождава резервните права, които би могла да продаде, при което би отчитала нейното задължение за обществена услуга за производство на определено количество енергия.
(118)
Горното решение се основава на предположението, че в момента лигнитът е икономически най-изгодният източник на местно гориво за производство на електроенергия в Словения. Според Комисията това важи и за близкото бъдеще.
(119)
От друга страна, Комисията обръща внимание и на това, че още сега разходите за някои технологии за производство на електроенергия с използване на възобновяеми източници на местно гориво не са много по-високи от производствените разходи за лигнит. Това се отнася за големи електроцентрали с използване на биомаса, при които, по данни за Словения, производствените разходи възлизат средно на 18,18 SIT/MWh, което е малко повече от 10 % над разходите на електроцентрала Trbovlje.
(120)
Комисията подчертава, че заключението в това решение е формулирано в контекста на реалното състояние, и по-конкретно от гледна точка на факта, че задължението на електроцентрала Trbovlje приключва през 2009 г. В дългосрочен аспект, когато разходите за възобновяеми източници ще намаляват, а техният общ капацитет ще нараства, обстоятелствата вероятно ще са различни.
(121)
По-нататък Комисията се съобразява с факта, че точно това задължение за обществена услуга е възложено на базата на акт на Общността - Директива 2003/54/ЕО. Възможно е особеното естество на това задължение за обществена услуга за гарантиране на националната сигурност в снабдяването по дефиниция да ограничава обсега, така че изпълнителят, комуто е възложено това задължение, да се намира в страната.
(122)
Комисията счита, че методът, използван от Словения за определянето на компенсацията за електроцентрала Trbovlje, гарантира, че дейността от общ икономически интерес е осигурена с най-ниските разходи за Общността до 2009 г. При специални правни и фактически обстоятелства в този случай изглежда, че компенсацията не надвишава сумата, която би изисквало за нейното изпълнение обикновено добре управлявано предприятие. По тези причини Комисията смята, че четвъртият критерий е изпълнен, като се има предвид фактът, че задължението по държавните поръчки приключва в края на 2009 г. Този срок ще даде възможност на Словения да обмисли дали от 2010 г. нататък ще премине към „чиста технология за използване на въглища“ при използването на лигнита или ще се насочи към употреба на биомаса или на други по-малко замърсяващи горива в съответствие с енергийната политика на ЕС (23).
(123)
С оглед на гореизложеното Комисията заключи, че подкрепата за електроцентрала Trbovlje при посочените по-горе конкретни обстоятелства отговаря на четирите критерия на решението Altmark и не представлява помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Помощта, отпусната на квалифицирани производители на електроенергия, използващи възобновяеми енергийни източници, както е посочено в словенския Закон за енергетиката, е съвместима с член 87, параграф 3, буква в) от Договора за ЕО.
Член 2
Помощта, отпусната на квалифицирани производители на електроенергия, които прилагат комбинирано производство на топлинна и електроенергия, както е посочено в словенския Закон за енергетиката, е съвместима с член 87, параграф 3, буква в) от Договора за ЕО.
Член 3
Подкрепата, отпусната за електроцентрала Trbovlje, както е посочено в словенския Закон за енергетиката, не представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Република Словения.
Съставено в Брюксел на 24 април 2007 година.
DECISIONE DELLA COMMISSIONE
del 24 aprile 2007
relativa al regime di aiuti di Stato a cui la Slovenia ha dato esecuzione nel quadro della sua normativa relativa ai produttori d’energia qualificati - Aiuto di Stato C 7/2005
[notificata con il numero C(2007) 1181]
(Il testo in lingua slovena è il solo facente fede)
(Testo rilevante ai fini del SEE)
(2007/580/CE)
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l’articolo 88, paragrafo 2, primo comma,
visto l’accordo sullo Spazio economico europeo, in particolare l’articolo 62, paragrafo 1, lettera a),
dopo avere invitato gli interessati a presentare osservazioni conformemente a detti articoli (1),
considerando quanto segue:
1. PROCEDIMENTO
(1)
Con lettera protocollata dalla Commissione il 1o ottobre 2003, le autorità slovene hanno presentato il programma di copertura dei «costi incagliati» (stranded costs) degli impianti di generazione di energia elettrica nella Repubblica di Slovenia conformemente alla procedura transitoria di cui all’allegato IV, capitolo 3, punto 1, lettera c), del trattato di adesione della Repubblica ceca, dell’Estonia, di Cipro, della Lettonia, della Lituania, dell’Ungheria, di Malta, della Polonia, della Slovenia e della Slovacchia all’Unione europea. Tale notifica è stata registrata come fascicolo SI 7/03 sugli aiuti di Stato.
(2)
Dalla corrispondenza intercorsa in merito risulta che due impianti di produzione di energia, che erano stati menzionati nella descrizione del contesto della misura notificata, beneficiavano già di un altro regime di aiuti di Stato. Quest’ultimo (di seguito «il regime») è stato registrato dalla Commissione in data 6 dicembre 2004 come aiuto di Stato NN 80/04.
(3)
Sulla base delle informazioni di cui disponeva, la Commissione ha espresso dubbi in merito alla compatibilità con il mercato comune di alcuni aspetti del regime di aiuti in questione. Il 2 febbraio 2005, ha pertanto adottato una decisione di avvio del procedimento di indagine formale di cui all’articolo 88, paragrafo 2, del trattato CE (di seguito «la decisione di avvio del procedimento») ed ha invitato la Slovenia a presentare le sue osservazioni. La decisione di avvio del procedimento è stata pubblicata il 15 marzo 2005 nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea (2). Tutte le parti interessate sono state invitate a presentare le loro osservazioni entro un mese a decorrere dalla data della pubblicazione.
(4)
La Slovenia ha presentato le proprie osservazioni sui dubbi sollevati nella decisione di avvio del procedimento con lettera dell’11 marzo 2005, protocollata il 14 marzo 2005. Il 25 aprile 2005, l’11 luglio 2005, il 23 novembre 2005 ed il 22 giugno 2006, la Commissione ha chiesto informazioni supplementari alla Slovenia, che ha risposto con lettere del 14 giugno 2005 (protocollata lo stesso giorno dalla Commissione), del 20 settembre 2005 (protocollata lo stesso giorno dalla Commissione), del 31 gennaio 2006 (protocollata lo stesso giorno dalla Commissione) e del 7 luglio 2006 (protocollata dalla Commissione il 14 luglio 2006).
(5)
Alla Commissione non sono pervenute osservazioni da parte di altri terzi interessati.
(6)
Il 25 ottobre 2006, si è svolta una riunione tecnica tra la Commissione e le autorità slovene, a seguito della quale la Slovenia ha fornito informazioni supplementari alla Commissione con lettera del 23 novembre 2006, protocollata dalla Commissione il 24 novembre 2006.
2. DESCRIZIONE DEL REGIME DI AIUTI
(7)
Il regime di aiuti è stato instaurato nel 2001 al fine di sostenere la produzione dell’energia elettrica prodotta da fonti energetiche rinnovabili e la produzione combinata di calore e d’elettricità in Slovenia, ed allo scopo di garantire un approvvigionamento energetico affidabile a partire dalle fonti nazionali.
(8)
Per potere beneficiare del regime di aiuti, i produttori d’energia elettrica devono avere ottenuto lo status di «produttore qualificato» (3) dal Ministero dell’ambiente, del territorio e dell’energia.
(9)
Lo status di produttore qualificato può essere accordato a tre tipologie di produttori di elettricità:
i)
le centrali elettriche che producono elettricità a partire da fonti energetiche rinnovabili, ad eccezione delle centrali idroelettriche di una capacità superiore a 10 MW;
ii)
i produttori di energia elettrica con una cogenerazione di calore e d’elettricità la cui efficacia è superiore alla media, ad eccezione delle centrali di riscaldamento urbano con capacità superiore a 10 MW e delle centrali di riscaldamento industriali di una capacità superiore a 1 MW;
iii)
la centrale di energia termica di Trbovlje (di seguito «la centrale di Trbovlje»), in particolare per la parte della sua produzione che utilizza fino al 15 % dell’energia primaria nazionale necessaria per coprire il consumo d’elettricità in Slovenia.
(10)
Nel 2003, la percentuale dei produttori qualificati sul mercato sloveno della produzione di energia elettrica era pari a circa l’11,2 %. Se si esclude la centrale di Trbovlje e la centrale di cogenerazione di energia elettrica e termica di Lubiana, tale percentuale scende a circa il 2,7 %.
(11)
I produttori qualificati hanno il diritto di vendere la totalità della loro produzione agli operatori della rete alla quale sono collegati al prezzo fissato e adeguato annualmente dallo Stato, che è superiore a quello di mercato. I produttori qualificati possono anche decidere di vendere la propria energia elettrica direttamente sul mercato, nel qual caso possono percepire un premio di Stato che corrisponde alla differenza tra quanto avrebbero realizzato vendendo la propria energia elettrica al gestore di rete e quanto ottenuto sul mercato.
(12)
Le perdite sostenute dai gestori di rete a causa di questo obbligo di acquisto sono compensate da pagamenti che provengono da un fondo costituito per legge. Dal medesimo fondo provengono gli indennizzi destinati ai produttori qualificati che hanno optato per una vendita sul mercato. Il fondo è alimentato dalle entrate provenienti da un prelievo parafiscale sul consumo di elettricità che viene applicato a tutti i consumatori di elettricità in Slovenia.
3. DUBBI ESPRESSI NELLA DECISIONE DI AVVIO DEL PROCEDIMENTO
(13)
Dopo l’analisi delle informazioni disponibili, la Commissione è giunta alla conclusione preliminare che il sostegno concesso era da considerarsi un aiuto di Stato ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE, in quanto soddisfaceva tutti e quattro i criteri stabiliti nell’articolo stesso.
(14)
La Commissione ha espresso inoltre dubbi circa la compatibilità del regime con il mercato comune.
(15)
La Commissione ha innanzitutto analizzato l’aiuto alla luce della disciplina comunitaria degli aiuti di Stato per la tutela dell’ambiente (4) (di seguito «disciplina ambientale»), esprimendo alla fine dubbi sulla compatibilità dell’aiuto con tale disciplina, soprattutto per quanto concerne la definizione di produttori che utilizzano energia rinnovabile e di produttori che utilizzano un efficiente sistema di cogenerazione di energia elettrica e termica, come anche in relazione al livello di aiuto rispetto agli effettivi sovraccosti sostenuti dai produttori.
(16)
La Commissione ha successivamente analizzato l’aiuto alla luce della propria comunicazione sulla metodologia per l’analisi degli aiuti di Stato connessi ai cosiddetti «costi incagliati» (stranded costs) (5) (di seguito «la metodologia»). Tale esame ha fatto sorgere dubbi riguardo alla compatibilità del regime con tale metodologia. In particolare, la Commissione non ha potuto concludere che l’aiuto fosse stato calcolato in modo sufficientemente preciso da consentire il calcolo per ogni singolo impianto di produzione di energia come richiede la metodologia stessa.
(17)
Infine, la Commissione ha analizzato l’aiuto nell’ottica di una compensazione per gli oneri legati ai servizi di interesse economico generale. Anche in questo caso, sussistevano dubbi in merito alla compatibilità dell’aiuto, in quanto, per la maggior parte dei beneficiari, la Commissione non è stata in grado di definire con sufficiente precisione un servizio di interesse economico generale di cui essi sarebbero stati incaricati e, nel caso dell’unico beneficiario per il quale è stato possibile definire con precisione tale servizio, essa non è riuscita a valutare la proporzionalità della compensazione.
(18)
La Commissione ha altresì espresso dubbi quanto al fatto che un aiuto finanziato da un prelievo parafiscale che si applica ai consumatori di energia elettrica possa essere compatibile con gli articoli 25 e 90 del trattato CE.
4. OSSERVAZIONI DELLE ALTRE PARTI INTERESSATE
(19)
Dopo la pubblicazione della decisione di avvio del procedimento, alla Commissione non sono pervenute osservazioni da parte di altri terzi interessati.
5. OSSERVAZIONI INIZIALI DELLO STATO MEMBRO
(20)
La Slovenia ha presentato le proprie osservazioni sui dubbi espressi nella decisione di avvio del procedimento con lettera dell’11 marzo 2005, protocollata il 14 marzo 2005. Tali osservazioni riguardavano soltanto la qualifica di aiuto di Stato e la nozione di prelievo parafiscale.
5.1. Esistenza di un aiuto di Stato
(21)
La Slovenia ha sottolineato che le società di distribuzione slovene non sono imprese pubbliche al 100 %, precisando che esse appartengono in parte allo Stato (fino circa all’80 %) e in parte a fondi di investimento privati ed altri (fino circa al 20 %). Inoltre, ai fini del regime di obbligo d’acquisto, la legislazione slovena non distingue tra i gestori pubblici e quelli privati. La legge slovena sull’energia (6) non prevede che i gestori siano pubblici e consente che essi siano di proprietà del settore privato o dello Stato.
(22)
La Slovenia ritiene che il solo fatto che un’entità che dipende dal regime d’obbligo d’acquisto sia pubblica non permette di concludere che si è in presenza di un aiuto di Stato. A tale riguardo, fa riferimento alla sentenza della Corte di giustizia delle Comunità europee, del 13 marzo 2001, nella causa C-379/98.
(23)
La Slovenia ha inoltre affermato che il sistema d’acquisto d’elettricità dai produttori qualificati, come stabilito dalla legislazione slovena, è molto simile a regimi che erano già stati esaminati dalla Commissione [ad esempio aiuto NN 27/2000 e aiuto NN 68/2000 (7)] e per i quali la Commissione aveva concluso che non si trattava di aiuti di Stato. La Slovenia ha sottolineato che, nelle due decisioni, la Commissione aveva concluso che, poiché l’obbligo si applicava a numerosi gestori di rete privati e ad alcuni gestori di rete pubblici, non si poteva ritenere che le norme o misure in questione si basassero su risorse statali.
(24)
Viste le considerazioni che precedono e dato il sistema applicabile, la Slovenia ha ritenuto che, poiché i fondi in causa non provenivano, per loro natura, da risorse statali, la mera questione della proprietà dei soggetti interessati non poteva di per sé modificare detta natura.
(25)
La Slovenia ha inoltre sostenuto che i fondi sotto forma di contributi obbligatori destinati ad un’impresa pubblica non costituivano aiuto di Stato se detta impresa non aveva il diritto di disporne liberamente. Nel caso dell’obbligo d’acquisto in questione, il regime è finanziato mediante il canone d’uso della rete pagato da tutti i consumatori d’elettricità e di cui una parte viene raccolta dai gestori di rete su conti distinti previsti a tale scopo.
5.2. Prelievo parafiscale
(26)
La Slovenia ha fatto osservare che il regime d’obbligo d’acquisto è finanziato mediante una parte del canone d’uso della rete che tutti i consumatori d’elettricità devono versare alle stesse condizioni, note in anticipo. Le componenti del canone sono stabilite dall’Agenzia dell’energia (che regolamenta il mercato dell’energia) e dal governo. Le differenze di prezzo sono coperte da un meccanismo attraverso il quale i gestori di rete acquistano l’elettricità ad un prezzo fisso e la vendono al prezzo del mercato. Se subiscono perdite, queste sono coperte dalla parte del canone d’uso della rete che hanno raccolto. Gli esercenti della rete sottoposta all’obbligo d’acquisto non ricevono dunque fondi dello Stato, ma di una parte del canone d’uso della rete.
(27)
I gestori di rete sono tenuti a mettere tali fondi su un conto previsto a tale scopo. Questi fondi servono anche a finanziare i premi supplementari destinati ai produttori qualificati che vendono una parte della loro elettricità direttamente o tramite un intermediario.
(28)
La Slovenia ha inoltre sostenuto che il regime di aiuti non comprendeva fondi statali né alcun altro tipo di fondi attraverso il quale verrebbero trasmesse risorse. Le risorse che servono a finanziare il regime di aiuti non possono dunque essere considerate come provenienti da un prelievo parafiscale poiché non provengono dal bilancio dello Stato e non spettano allo Stato.
6. INFORMAZIONI COMPLEMENTARI FORNITE DALLA SLOVENIA
(29)
Nell’ulteriore corrispondenza con la Commissione, la Slovenia ha fornito informazioni complementari sul regime di aiuti ed ha proposto impegni.
(30)
La Slovenia ha comunicato nuove informazioni precisando gli obiettivi del regime in materia di tutela dell’ambiente. In primo luogo, il regime doveva contribuire al conseguimento degli obiettivi generali della politica ambientale:
i)
utilizzo più efficace dell’energia;
ii)
aumento della percentuale di energie rinnovabili nel bilancio energetico primario della Comunità, passando dall’8,8 % nel 2001 al 12 % nel 2010.
(31)
Tali obiettivi comprendono obiettivi in materia di cogenerazione e di utilizzo delle energie rinnovabili che rientrano entrambi nell’ambito del regime d’acquisto d’elettricità. Questi due obiettivi sono conformi a quelli che sono stati definiti per la Slovenia, tra l’altro, dalla direttiva 2001/77/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 27 settembre 2001, sulla promozione dell’energia elettrica prodotta da fonti energetiche rinnovabili nel mercato interno dell’elettricità (8). La direttiva 2001/77/CE fissa obiettivi indicativi per ciascuno Stato membro. Per la Slovenia, l’obiettivo è di portare la parte del consumo d’elettricità proveniente da fonti energetiche rinnovabili al 32,6 % entro il 2010.
(32)
Il numero totale di centrali elettriche dalle quali viene acquistata energia elettrica a norma del regime di aiuti è pari a 434, di cui 430 collegate alla rete di distribuzione e 4 alla rete di trasporto. Più del 90 % delle centrali elettriche che sono collegate alla rete di distribuzione sono centrali idroelettriche, mentre le altre sono centrali a biomassa, solari o di cogenerazione calore-elettricità.
(33)
Il regime di aiuti è applicabile dall’entrata in vigore, avvenuta il 4 aprile 2002, del decreto sulle norme in materia di fissazione dei prezzi e di acquisto d’elettricità dai produttori qualificati di energia elettrica (9).
(34)
I contratti d’acquisto d’elettricità attualmente applicabili tra le centrali elettriche qualificate e i gestori di rete o di sistema sono stati stipulati per una durata di dieci anni.
(35)
La Slovenia ha chiarito che, ai sensi dell’articolo 4 della legge sull’energia del 1999, le fonti energetiche rinnovabili sono definite come nella direttiva 2001/77/CE.
(36)
Il principale obiettivo del regime di aiuti è garantire le condizioni economiche adatte allo sviluppo e all’attuazione di nuovi progetti di centrali elettriche qualificate. È stata utilizzata un’analisi dei costi dei vari tipi di centrali qualificate (che tengono conto delle fonti d’energia primarie e delle dimensioni) per determinare i prezzi d’acquisto per tipo di centrale qualificata che garantirebbero loro almeno il rendimento minimo necessario per realizzare nuovi investimenti. L’importo dell’aiuto o del premio corrisponde alla differenza tra il prezzo d’acquisto annuale unico dell’elettricità ed il suo prezzo medio sul mercato. Se il prezzo del mercato aumenta, i premi diminuiscono di conseguenza.
(37)
La tabella seguente confronta i costi di produzione dei produttori qualificati, distinti in base al tipo di tecnologia e delle dimensioni, con i premi concessi a norma del regime di aiuti. I dati della tabella si basano sull’ipotesi di un prezzo medio di mercato di 8 SIT/kWh. Tale importo è dato soltanto a titolo indicativo poiché, se i prezzi del mercato aumentano, i premi diminuiscono di conseguenza.
(38)
In tutti i casi, i costi di produzione sono superiori al prezzo medio di mercato ed al prezzo d’acquisto unico garantito ai sensi del regime di aiuto ai produttori qualificati.
Tabella 1
Raffronto dei costi di produzione delle centrali elettriche qualificate con il prezzo d’acquisto previsto dal regime di aiuti
Tipo di centrale qualificata (CQ) per fonte di energia primaria
Potenza
Costi di produzione
Differenza
Premio
Dimensioni
[kW]
[SIT/kWh]
[SIT/kWh]
[SIT/kWh]
Centrali idroelettriche
fino a 1 MW
100
15,53
7,53
6,75
da 1 MW a 10 MW
3 000
14,33
6,33
6,23
Centrali a biomassa
fino a 1 MW
600
24,80
16,80
8,69
superiore a 1 MW
1 500
18,18
10,18
8,17
Centrali eoliche
fino a 1 MW
100
23,28
15,28
6,55
superiore a 1 MW
20 000
15,49
7,49
6,05
Centrali geotermiche
3 000
14,59
6,59
6,05
Centrali solari
fino a 36 MW
36
175,26
167,26
81,67
superiore a 36 MW
100
122,58
114,58
7,46
Altre CQ (biogas)
120
30,39
22,39
20,97
CQ o centrali termiche che utilizzano rifiuti comunali
fino a 1 MW
100
13,97
5,97
4,74
da 1 MW a 10 MW
3 000
12,08
4,08
3,87
Centrali termiche di cogenerazione di energia elettrica e termica per il teleriscaldamento
fino a 1 MW
700
16,54
8,54
5,9
da 1 MW a 10 MW
3 000
14,56
6,56
5,38
Centrali termiche industriali di cogenerazione di energia elettrica e termica
fino a 1 MW
700
14,95
6,95
4,83
NB: presupponendo un prezzo di mercato di 8 SIT/kWh.
(39)
Come illustrato nella tabella seguente, da un’analisi dei costi e da un calcolo economico per tipi di unità di CQ risulta che in nessuna delle centrali qualificate il valore attuale netto («VAN») dei prezzi d’acquisto applicato ai sensi del regime di aiuti supera il VAN del totale dei costi d’investimento.
Tabella 2
Raffronto del VAN dei prezzi d’acquisto con i costi d’investimento delle singole centrali elettriche qualificate
Tipo di centrale qualificata (CQ) per fonte di energia primaria
Capacità
Vendite annue previste
Costi di investimento specifici
Investimento
Premio annuo
Premio - costi di investimento (VAN)
Dimensioni
[kW]
[MWh]
[SIT/kW]
[in milioni di SIT]
[in milioni di SIT/anno]
[in milioni di SIT]
Centrali idroelettriche
fino a 1 MW
100
456
480 000
48
2,9
-21,0
da 1 MW a 10 MW
3 000
10 656
380 000
1 140
63,1
- 549,1
Centrali a biomassa
fino a 1 MW
600
2 725
990 000
594
22,5
- 369,3
superiore a 1 MW
1 500
6 813
660 000
990
52,9
- 492,1
Centrali eoliche
fino a 1 MW
100
187
341 000
34
1,2
-22,2
superiore a 1 MW
20 000
40 800
253 000
5 060
234,5
-2 802,2
Centrali geotermiche
3 000
20 736
715 000
2 145
119,2
-1 029,1
Centrali solari
fino a 36 MW
36
34
1 430 000
52
2,7
-26,2
superiore a 36 MW
100
116
1 210 000
121
0,8
- 105,4
Altre CQ (biogas)
120
628
913 000
110
12,5
-1,0
CQ o centrali termiche che utilizzano rifiuti comunali
fino a 1 MW
100
624
319 000
32
2,8
-7,0
da MW a 10 MW
3 000
19 728
286 000
858
72,5
- 212,0
Centrali termiche di cogenerazione di energia elettrica e termica per il teleriscaldamento
fino a 1 MW
700
2 496
198 000
139
16,1
-16,0
da 1 MW a 10 MW
3 000
10 698
165 000
495
63,0
-19,3
Centrali termiche industriali di cogenerazione di energia elettrica e termica
fino a 1 MW
700
3 135
187 000
131
2,5
-5,0
NB: utilizzando un tasso di attualizzazione dell’8 % su un periodo di 15 anni e una diminuzione del prezzo d’acquisto o del premio del 5 % dopo cinque anni e del 10 % dopo dieci anni, conformemente al decreto in materia di acquisto.
(40)
I premi a favore delle singole centrali qualificate comprendono anche il rendimento del capitale investito previsto dalla legislazione slovena, ossia un tasso di attualizzazione di almeno l’8 % sugli investimenti realizzati utilizzando fondi pubblici. A causa del mancato adeguamento dei prezzi d’acquisto e dei premi, il rendimento attuale per tutte le centrali qualificate che utilizzano energie rinnovabili è inferiore all’8 %, come illustrato nella tabella seguente. Il premio concesso alle centrali solari non consente alcun rendimento del capitale (rendimento negativo), in particolare nel caso di centrali piccole e medie.
Tabella 3
Rendimento del capitale per le singole centrali qualificate
Tipo di centrale qualificata (CQ) per fonte di energia primaria
Potenza
Premio
Rendimento del capitale, compreso nel premio
Dimensioni
[kW]
[SIT/kWh]
Centrali idroelettriche
fino a 1 MW
100
6,75
6,95 %
da 1 MW a 10 MW
3 000
6,23
7,90 %
Centrali a biomassa
fino a 1 MW
600
8,69
2,30 %
superiore a 1 MW
1 500
8,17
6,00 %
Centrali eoliche
fino a 1 MW
100
6,55
0,40 %
superiore a 1 MW
20 000
6,05
6,35 %
Centrali geotermiche
3 000
6,05
7,30 %
Centrali solari
fino a 36 MW
36
81,67
-1,4 %
superiore a 36 MW
100
7,46
-15,0 %
Altre CQ (biogas)
120
20,97
6,80 %
CQ o centrali termiche che utilizzano rifiuti comunali
fino a 1 MW
100
4,74
4,40 %
da 1 MW a 10 MW
3 000
3,87
7,30 %
Centrali termiche di cogenerazione di energia elettrica e termica per il teleriscaldamento
fino a 1 MW
700
5,9
0,49 %
da 1 MW a 10 MW
3 000
5,38
4,20 %
Centrali termiche industriali di cogenerazione di energia elettrica e termica
fino a 1 MW
700
4,83
-0,1 %
NB: rendimento del capitale, calcolato sugli investimenti nelle CQ (cfr. tabella 2) al valore attuale del premio.
(41)
La Slovenia ha spiegato che le nuove unità per la cogenerazione di calore e energia elettrica sono dotate soprattutto di turbine a gas, che raggiungono, in esercizio, un’efficienza elettrica compresa tra il 37 % e il 40 % ed un’efficienza complessiva superiore all'80 %. Le nuove turbine, più piccole, raggiungono un’efficienza elettrica superiore al 30 % e, allo stesso modo, un’efficienza complessiva superiore all'80 %. Poiché l’efficienza elettrica media delle centrali termiche classiche in Slovenia è circa il 31 %, ciò dimostra i grandi risparmi d’energia primaria (tra il 15 % e il 25 %) che permettono di realizzare le unità di cogenerazione e l'utilizzazione in maniera vantaggiosa del calore.
(42)
L’efficienza di esercizio delle centrali di cogenerazione qualificate è fissata in modo da soddisfare i criteri di efficienza di cui alla direttiva 2004/8/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, dell’11 febbraio 2004, sulla promozione della cogenerazione basata su una domanda di calore utile nel mercato interno dell’energia e che modifica la direttiva 92/42/CEE (10).
(43)
La Slovenia ha dimostrato che i costi di produzione dell’energia elettrica nelle centrali di cogenerazione qualificate sono in ogni caso superiori al prezzo di acquisto previsto dal regime di aiuti, che il VAN del premio è inferiore ai costi di investimento e che il rendimento sull’investimento è inferiore al 4,20 % (cfr. le tre ultime righe di tutte le tabelle precedenti). I calcoli tengono conto dei profitti derivanti dall’utilizzo del calore.
(44)
La Slovenia ha introdotto un servizio di interesse economico generale nell’ambito della sicurezza degli approvvigionamenti di energia elettrica. Ai sensi dell’articolo 11, paragrafo 4, della direttiva 2003/54/CE, tale servizio d’interesse economico generale si basa su una produzione d’elettricità che utilizza fonti nazionali di energia combustibile primaria. A tale scopo, per la produzione di elettricità, vengono utilizzate ogni anno 600 000 tonnellate di lignite slovena. La lignite costituisce l’unica fonte combustibile fossile disponibile in Slovenia. Poiché la lignite è utilizzata nel modo più efficace in una delle unità della centrale elettrica di Trbovlje (TET 2, che si trova vicino ad una miniera di lignite), spetta a tale centrale adempiere a detto impegno. È stato deciso che tale quantità d’elettricità poteva essere acquistata mediante il sistema d’acquisto garantito.
(45)
La relativa elettricità viene acquistata al prezzo fissato annualmente dalle autorità e tenendo conto dei costi di produzione dell’elettricità sostenuti dalla centrale di Trbovlje.
(46)
La Slovenia ha fornito la tabella seguente, nella quale è indicato l’importo previsto dell’aiuto concesso all’impresa negli ultimi anni.
Tabella 4
Importo previsto dell’aiuto
7-12.2001
2002
2003
2004
Quantità (GWh)
254,3
562,2
563,4
563,0
Prezzo d’acquisto (SIT/kWh)
17,00
15,36
15,34
16,59
Costo d’acquisto (in migliaia di SIT)
4 323 943
8 636 245
8 644 855
9 339 836
Prezzo di vendita (SIT/kWh)
7,13
5,97
7,60
7,71
Costo dell’energia venduta (in migliaia di SIT)
1 813 111
3 357 073
4 281 840
4 340 040
Importo dell’aiuto (in migliaia di SIT)
2 510 832
5 279 172
4 363 015
4 999 795
Livello di aiuto (SIT/kWh)
9,87
9,39
7,74
8,88
(47)
L’utilizzo della lignite nazionale è in linea di principio possibile anche nella centrale elettrica di Šoštanj, che conta cinque unità, di cui le più recenti sono dotate di impianti di depurazione degli effluenti gassosi, mentre le più vecchie non ne sono fornite. Tali unità bruciano carbone proveniente da una miniera situata nei pressi e potrebbero, a determinate condizioni, bruciare anche lignite. Le due unità più recenti sono integralmente utilizzate per bruciare lignite proveniente dalla miniera vicina. La capacità di questa miniera è quasi sufficiente per tali due unità. La combustione della lignite sarebbe possibile nelle tre unità più vecchie, che non sono pienamente utilizzate e che hanno ancora riserve di capacità. Tale possibilità pone tuttavia le difficoltà seguenti:
i)
il trasporto su rotaia della lignite da Trbovelj a Šoštanj costerebbe circa 5 EUR/t; tenuto conto della produzione di lignite prevista nel bilancio energetico nazionale (600 000 t/anno), ammonterebbe a 3 milioni di EUR/anno;
ii)
la combustione della lignite farebbe aumentare le emissioni di anidride solforosa (SO2) di 30 000 t/anno, dato che le unità 1, 2 e 3 della centrale di Šoštanj non dispongono di installazioni di depurazione degli effluenti gassosi e che la lignite slovena contiene tra il 2,2 % e il 2,5 % di zolfo;
iii)
poiché le unità 1, 2 e 3 della centrale di Šoštanj hanno un’efficacia termodinamica nettamente inferiore a quella della centrale di Trbovlje, la combustione della medesima quantità di lignite nelle tre unità di Šoštanj, anziché nella centrale di Trbovlje, per la produzione di energia elettrica farebbe aumentare le emissioni di biossido di carbonio (CO2) di circa il 15 %.
In base agli elementi sopra esposti, la combustione di lignite nelle unità di Šoštanj non sarebbe giustificata dal punto di vista economico.
(48)
L’unica altra possibilità per la combustione della lignite è presso la centrale di cogenerazione di Lubiana (di seguito «la centrale TE TOL»), che ha utilizzato lignite come principale fonte di energia fino al 2000. Poiché non possiedono installazioni integrate di depurazione degli effluenti gassosi, le unità della centrale TE-TOL non possono più bruciare lignite slovena in quanto essa contiene tra il 2,2 % e il 2,5 % di zolfo. Per questo motivo, la centrale TE-TOL ha smesso di bruciare lignite nazionale ed ora brucia soltanto lignite importata dall’Indonesia, che contiene nettamente meno zolfo (meno dello 0,5 %) e dunque non ha bisogno di installazioni di desolforizzazione degli effluenti gassosi. Non sarebbe efficiente dal punto di vista economico dotare le unità della centrale TE-TOL di installazioni di depurazione degli effluenti gassosi.
(49)
La Slovenia si è impegnata a non concedere aiuti di Stato per la sicurezza dell’approvvigionamento per più del 15 % dell’energia primaria totale necessaria per produrre l’energia consumata in Slovenia nel corso di un anno di calendario.
(50)
Il regime di obbligo di acquisto garantisce la copertura soltanto di una parte dei costi di ammortamento dei produttori qualificati.
(51)
Il regolamento sloveno relativo alla concessione di fondi per promuovere l’utilizzo di fonti d’energia rinnovabili, l’utilizzo efficace dell’energia e la cogenerazione (11) ha consentito aiuti agli investimenti alle centrali elettriche che utilizzano energie rinnovabili e alle centrali di cogenerazione. Tuttavia, gli aiuti agli investimenti a favore di tali centrali elettriche sono stati soppressi dal nuovo regolamento sloveno relativo alla concessione di fondi per promuovere l’utilizzo di fonti d’energia rinnovabili, l’utilizzo efficace dell’energia e la cogenerazione (12). Sono state previste deroghe a favore delle centrali elettriche che non sono collegate alla rete pubblica e che non beneficiano del regime di aiuti, nonché a favore delle centrali con capacità non superiore a 10 MW che utilizzano fonti d’energia rinnovabili e una tecnologia nuova o obsoleta, per la quale, visti i costi di produzione elevati, il prezzo d’acquisto dell’elettricità non è sufficiente per la redditività dell’investimento. I tipi di tecnologia che possono beneficiare delle sovvenzioni è determinato mediante bandi di gara periodici.
(52)
Onde evitare i cumuli eccessivi, l’articolo 14 del decreto sulle norme in materia di fissazione dei prezzi e di acquisto d’elettricità dai produttori qualificati d’energia elettrica prevede che, quando un produttore qualificato ha beneficiato di una sovvenzione per la costruzione di una centrale elettrica, il prezzo d’acquisto garantito venga ridotto in proporzione.
(53)
Ai sensi di detto articolo, un produttore qualificato, al momento di sottoscrivere il contratto di acquisto di elettricità con il gestore della rete alla quale è collegato, deve dichiarare l’importo delle sovvenzioni eventualmente ricevute per la costruzione della centrale. L’importo dichiarato serve da base per il calcolo delle riduzioni da applicare al prezzo di acquisto garantito. Sulla base di tali disposizioni, il prezzo di acquisto garantito per le centrali elettriche (secondo il tipo di centrali e la potenza stimata) è ridotto del 5 % per ciascuna tranche del 10 % di aiuti di Stato ricevuta rispetto all’importo dell’investimento realizzato nella centrale.
(54)
Tali disposizioni del decreto si basano sul presupposto che il prezzo garantito totale dell’elettricità dei produttori qualificati copra i costi fissi e i costi variabili. Si suppone che il rapporto medio tra costi fissi e variabili sia 50/50.
(55)
La Slovenia si è impegnata a definire la propria norma di riduzione al fine di adattarla in modo più preciso alla suddivisione tra costi fissi e variabili secondo la tecnologia utilizzata.
(56)
La Slovenia si è impegnata a predisporre modifiche alle normative concernenti l’energia elettrica prodotta da fonti energetiche rinnovabili e la produzione combinata di calore e d’elettricità per modificare l’attuale sistema di finanziamento del regime. Onde rendere il regime di aiuti compatibile con gli articoli 25 e 90 del trattato CE, verranno introdotte le seguenti modifiche:
i)
le modalità di raccolta dei fondi per il sostegno in questione verranno modificate introducendo pagamenti forfettari per la connessione, indipendentemente dall’importo e dalla fonte dell’elettricità consumata. Nel determinare l’importo del pagamento forfettario, si terrà conto della potenza della connessione (potenza dei fusibili) e del voltaggio con il quale un determinato consumatore o gruppo di consumatori è connesso;
ii)
per il periodo compreso tra l’adesione della Slovenia all’Unione e la realizzazione del nuovo modo di raccolta dei fondi, la Slovenia garantirà che gli importatori di energia elettrica verde possano richiedere il rimborso del prelievo per il finanziamento di energie rinnovabili di cui al regime, a condizione che possano provare che l’energia da loro importata abbia effettivamente un’origine «verde». Le condizioni relative alla documentazione per provare l’origine «verde» dell’elettricità importata si basano principalmente sul sistema comunitario di garanzie di origine. Ove necessario, onde evitare dichiarazioni artificialmente elevate contro le quali il sistema comunitario di garanzie di origine non offre una tutela sufficiente, verranno fissati dei limiti agli importi da rimborsare per distributore. Un sistema simile verrà realizzato per l’energia prodotta in centrali di cogenerazione, in base al sistema comunitario di garanzie di origine per la cogenerazione di elettricità e di calore.
7. VALUTAZIONE
7.1. Direttive comunitarie vigenti in materia di produzione di energia elettrica
(57)
La produzione di energia elettrica è regolamentata in base alle disposizioni di varie direttive comunitarie quali, in particolare, le direttive 2003/54/CE, 2001/77/CE e 2004/8/CE.
(58)
L’articolo 3, paragrafo 2, della direttiva 2003/54/CE prevede quanto segue: «Nel pieno rispetto delle pertinenti disposizioni del trattato, in particolare dell’articolo 86, gli Stati membri possono, nell’interesse economico generale, imporre alle imprese che operano nel settore dell’energia elettrica obblighi relativi al servizio pubblico concernenti la sicurezza, compresa la sicurezza dell’approvvigionamento, la regolarità, la qualità e il prezzo delle forniture, nonché la tutela ambientale, compresa l’efficienza energetica e la protezione del clima.»
(59)
L’articolo 11, paragrafo 4, della direttiva 2003/54/CE prevede altresì: «Per motivi di sicurezza degli approvvigionamenti, uno Stato membro può ordinare di dare la priorità al dispacciamento di impianti di generazione alimentati con fonti nazionali di energia combustibile primaria, in una proporzione che in ogni anno civile non superi il 15 % di tutta l’energia primaria necessaria per generare l’energia elettrica consumata nello Stato membro interessato.»
(60)
La direttiva 2001/77/CE stabilisce obiettivi indicativi nazionali di consumo di elettricità prodotta da fonti energetiche rinnovabili. L’articolo 3 recita:
«1. Gli Stati membri adottano misure appropriate atte a promuovere l’aumento del consumo di elettricità prodotta da fonti energetiche rinnovabili perseguendo gli obiettivi indicativi nazionali di cui al paragrafo 2. Tali misure devono essere proporzionate all’obiettivo.
2. Entro il 27 ottobre 2002, e successivamente ogni cinque anni, gli Stati membri adottano e pubblicano una relazione che stabilisce per i dieci anni successivi gli obiettivi indicativi nazionali di consumo futuro di elettricità prodotta da fonti energetiche rinnovabili in termini di percentuale del consumo di elettricità. Tale relazione delinea inoltre le misure adottate o previste a livello nazionale per conseguire tali obiettivi. Per fissare gli obiettivi sino al 2010 gli Stati membri:
-
tengono conto dei valori di riferimento riportati nell’allegato,
-
provvedono affinché gli obiettivi siano compatibili con gli impegni nazionali assunti nell’ambito degli impegni sui cambiamenti climatici sottoscritti dalla Comunità ai sensi del protocollo di Kyoto della convenzione quadro delle Nazioni Unite sui cambiamenti climatici.»
(61)
L’allegato alla direttiva 2001/77/CE, come modificato dall’atto di adesione, prevede un obiettivo nazionale del 33,6 % per la Slovenia.
7.2. Valutazione del sostegno concesso per l’energia elettrica verde e la cogenerazione di energia elettrica e termica
7.2.1. Sussistenza di un aiuto ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE
(62)
Affinché una misura costituisca aiuto di Stato ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE, è necessario che procuri un vantaggio concorrenziale specifico, che incida o rischi di incidere sulla concorrenza e sugli scambi tra Stati membri e che comporti risorse statali.
(63)
È chiaro che si tratta in questo caso di un regime specifico, nella misura in cui è destinato soltanto a determinate centrali elettriche. È ovvio, inoltre, che esso conferisce un vantaggio a tali centrali, poiché il suo scopo è quello di consentire loro di vendere la propria elettricità ad un prezzo superiore a quello di mercato.
(64)
L’energia elettrica è oggetto di scambi tra gli Stati membri. La direttiva 2003/54/CE conclude la costituzione del mercato interno dell’energia elettrica, avviata con la direttiva 96/92/CE. La rete slovena è collegata in particolare con le reti austriaca e italiana. La Slovenia scambia energia elettrica con i paesi limitrofi. Ad esempio, nel 2004 la Slovenia ha importato 6 314 GWh ed ha esportato 7 094 GWh di energia elettrica (13). Di conseguenza, la misura incide sugli scambi tra Stati membri.
(65)
La Commissione osserva inoltre che la Slovenia non mette in discussione il soddisfacimento dei criteri summenzionati.
(66)
Per quanto riguarda il quarto criterio, ossia la presenza di risorse statali, la Commissione non condivide le argomentazioni avanzate dalla Slovenia secondo le quali il sistema è identico a quello che la Corte di giustizia ha esaminato nella causa PreussenElektra.
(67)
I due sistemi si differenziano nei meccanismi di finanziamento. Nel caso di PreussenElektra, la tariffa di alimentazione era finanziata direttamente da imprese private di distribuzione dell’elettricità, che dovevano acquistare dai produttori l’elettricità proveniente da fonti rinnovabili ad un prezzo superiore a quello di mercato. Nel caso di specie, tuttavia, i costi che derivano dalla tariffa di acquisto sono finanziati mediante prelievi parafiscali.
(68)
A tale riguardo, la Commissione constata che il regime è finanziato mediante il gettito di un prelievo applicato dallo Stato. Il ricavato viene versato su un conto gestito dalle autorità pubbliche, a differenza di quanto avveniva nel caso di PreussenElektra. Le autorità pubbliche assegnano i fondi del conto secondo uno schema di distribuzione stabilito per legge.
(69)
Secondo una prassi costante, la Commissione considera il ricavato di tali prelievi come risorse statali (14). Tale prassi è conforme alla giurisprudenza, in base alla quale il ricavato da prelievi imposti dallo Stato che alimentano fondi istituiti dallo Stato e destinati a procurare vantaggi ad alcune imprese è considerato una risorsa statale [cfr. ad esempio le sentenze della Corte di giustizia nelle cause C-173/73 (15) e C-78/79 (16)].
(70)
Nella sentenza nella causa Pearle (17), la Corte ha stabilito che il gettito di prelievi parafiscali che un organismo sotto controllo pubblico applica ai suoi membri non può essere considerato come una risorsa statale. Nella causa Pearle, i prelievi sono stati stabiliti da un’associazione professionale del settore dell’ottica e sono stati imposti a tutti i suoi membri. I prelievi sono stati utilizzati per finanziare campagne pubblicitarie nell’interesse del settore, ossia dei contribuenti stessi.
(71)
La Corte di giustizia ha ritenuto che la misura non costituisse un aiuto di Stato, dal momento che la decisione di imporre il prelievo non era imputabile allo Stato e che il ricavato non era una risorsa statale.
(72)
Contrariamente al sistema esaminato dalla Corte di giustizia, nel caso di specie la responsabilità dello Stato è perfettamente chiara, poiché il prelievo è stato istituito dallo Stato stesso mediante una legge.
(73)
Per quanto riguarda l’origine dei fondi, la Commissione osserva che è diversa da quella dei fondi considerati nella sentenza summenzionata, in quanto essi non vengono prelevati alle imprese che beneficiano della misura, ma a tutti i clienti che acquistano elettricità, sia che siano i beneficiari del regime, sia che siano i loro concorrenti. Un’associazione di imprese come quella presa in considerazione nella sentenza non avrebbe potuto creare un tale meccanismo. Ciò indica la natura esclusivamente fiscale di un regime la cui esistenza è possibile soltanto con l’intervento dello Stato.
(74)
La Commissione ritiene che tale differenza sia sufficiente per concludere che sussiste, nel caso di specie, un aiuto di Stato.
7.2.2. Legalità dell’aiuto
(75)
Il regime di aiuti è stato realizzato prima dell’adesione della Slovenia all’Unione europea. La principale base giuridica del regime è la legge slovena sull’energia del 1999. La definizione di produttore qualificato, che è il beneficiario del regime, è stata stabilita nel 2001 mediante il decreto concernente le condizioni da soddisfare per ottenere lo status di produttore qualificato d’energia elettrica (18).
(76)
Al momento dell’adesione, il rischio finanziario sostenuto dallo Stato a causa del regime non era determinato. Il numero di beneficiari del regime non è limitato o fissato in anticipo. Tutte le centrali elettriche che soddisfano i requisiti tecnici stabiliti nel decreto summenzionato possono beneficiare di aiuti. Tra queste sono comprese in particolare tutte le nuove centrali elettriche qualificate collegate alla rete dopo l’adesione della Slovenia. Anche per tutti gli aiuti individuali concessi ai sensi del regime, il rischio al quale si espone lo Stato non può essere noto in anticipo, poiché dipende dalla differenza tra il prezzo d’acquisto fisso imposto alla centrale dallo Stato ed il prezzo medio sul mercato, che varia in modo imprevedibile. La Slovenia ha sottolineato che l’onere reale del regime per lo Stato può essere conosciuto soltanto a posteriori alla fine di ogni anno d’applicazione.
(77)
In considerazione di quanto sopra esposto, la Commissione ritiene che il regime resti di applicazione dopo l’adesione della Slovenia all’Unione europea.
(78)
La Commissione sottolinea che l’argomentazione di cui sopra è già stata avanzata nella decisione di avvio del procedimento e che la Slovenia non l’ha contestata nelle sue osservazioni.
(79)
L’atto d’adesione della Repubblica ceca, dell’Estonia, di Cipro, della Lettonia, della Lituania, dell’Ungheria, di Malta, della Polonia, della Slovenia e della Repubblica slovacca all’Unione europea (di seguito «l’atto di adesione») menziona le categorie di aiuti che, al momento dell’adesione, sono considerate come aiuti esistenti ai sensi dell’articolo 88, paragrafo 1, del trattato CE:
-
misure di aiuto istituite prima del 10 dicembre 1994; poiché il regime ha iniziato ad essere applicato nel 2001, esso non rientra in tale categoria,
-
aiuti elencati nell’appendice dell’allegato IV dell’atto di adesione; poiché non compare in tale elenco, il regime non rientra in tale categoria,
-
aiuti in merito ai quali la Commissione non ha sollevato obiezioni ai sensi della procedura particolare generalmente denominata «procedura transitoria».
Tutti gli aiuti ancora di applicazione dopo la data dell’adesione che non soddisfano le condizioni in questione saranno considerati aiuti nuovi alla data dell’adesione ai fini dell’applicazione dell’articolo 88, paragrafo 3, del trattato CE.
(80)
Il regime non rientra in alcuna delle tre categorie suddette. È pertanto necessario considerarlo come un aiuto nuovo alla data dell’adesione ai fini dell’applicazione dell’articolo 88, paragrafo 3, del trattato CE. L’aiuto non è stato notificato alla Commissione ed è pertanto un aiuto illegale ai sensi dell’articolo l, punto f), del regolamento (CE) n. 659/1999 del Consiglio, del 22 marzo 1999, recante modalità di applicazione dell’articolo 93 del trattato CE (19).
7.2.3. Compatibilità dell’aiuto con il trattato CE
(81)
La Commissione constata che il regime comporta tre aspetti in quanto prevede aiuti per tre gruppi diversi di beneficiari. Nel caso dei primi due gruppi, ossia quello dei produttori d’energia elettrica verde e quello delle centrali di cogenerazione ad elevata efficienza energetica, l’obiettivo della Slovenia è la tutela dell’ambiente. Gli aiuti concessi al terzo gruppo di beneficiari, ossia alla centrale di Trbovlje, sono destinati a salvaguardare un determinato livello di sicurezza degli approvvigionamenti di energia elettrica.
(82)
Visti gli obiettivi diversi contemplati dalle misure in questione, ogni aspetto del regime sarà oggetto di una valutazione distinta.
(83)
La Commissione ha valutato la compatibilità del meccanismo d’aiuto alle centrali dei produttori d’energia elettrica verde con la disciplina degli aiuti di Stato per la tutela dell’ambiente, in particolare i punti 58 e seguenti, e ne ha tratto le conclusioni esposte di seguito.
(84)
La Commissione constata che la definizione delle fonti di energia rinnovabili nel regime è conforme a quella della direttiva 2001/77/CE. Di conseguenza, il regime è compatibile con il punto 6, ottavo paragrafo, della disciplina ambientale e sono applicabili i punti 58 e seguenti.
(85)
Come previsto al punto 59, primo paragrafo, della disciplina comunitaria, gli Stati membri possono concedere aiuti che compensino la differenza tra i costi di produzione delle energie rinnovabili e i relativi prezzi di mercato. Tale compensazione può riferirsi soltanto ai costi supplementari connessi alla produzione d’elettricità rispettosa dell’ambiente rispetto alla produzione d’energia a partire da fonti classiche. Eventuali aiuti potranno tuttavia essere concessi soltanto per garantire l’ammortamento degli impianti, nonché una congrua remunerazione del capitale, purché gli Stati membri siano in grado di dimostrare che ciò è indispensabile.
(86)
La Slovenia ha calcolato la compensazione sotto forma di tariffe fisse (tariffa di alimentazione) per l’energia che ha beneficiato di aiuti, come illustrato sopra. La legge prevede metodi oggettivi per calcolare l’importo degli aiuti. Viste le informazioni summenzionate, l’aiuto non supererà l’importo cumulato dell’ammortamento e della congrua remunerazione del capitale. L’aiuto sarà accordato soltanto per un periodo di 10 anni, che corrisponde al periodo di validità dei contratti sottoscritti tra i gestori di rete ed i produttori d’energia elettrica verde. Tale periodo è inferiore al periodo d’ammortamento abituale di 15 anni per questo tipo di centrali. La Commissione conferma che, in ogni caso, i costi di produzione di una centrale qualificata sono superiori al prezzo medio di mercato ed al prezzo d’acquisto garantito. La differenza tra il prezzo di mercato ed i costi di produzione dell’elettricità verde è dunque superiore al premio per tutte le centrali.
(87)
Il punto 59, secondo paragrafo, della disciplina comunitaria prevede inoltre che, nel determinare l’importo degli aiuti al funzionamento, si tenga conto anche degli eventuali aiuti agli investimenti versati all’impresa per la realizzazione dell’impianto. Dopo la decisione di avvio del procedimento, la Slovenia ha comunicato alla Commissione che solo un numero limitato di produttori d’energia elettrica rinnovabile ha beneficiato di aiuti all’investimento, oltre agli aiuti al funzionamento in questione. La Slovenia ha attuato la normativa che impone ai beneficiari di aiuti all’investimento di dichiararne l’importo prima di fornire la loro elettricità alla rete a prezzi fissi.
(88)
Se è stato concesso un aiuto all’investimento, il prezzo di alimentazione diminuisce. La riduzione è proporzionale alla metà dell’aiuto all’investimento concesso. Benché questa parte proporzionale fissa possa teoricamente dare luogo ad una sovraccompensazione nel caso di tecnologie con costi di gestione bassi, la Slovenia ha dimostrato che, in pratica, nei casi molto rari in cui, in passato, aiuti all’investimento si sono cumulati con aiuti concessi in base al regime in esame, non vi è stata alcuna sovraccompensazione. Questo è dovuto al fatto che la Slovenia non dispone per il momento di centrali che utilizzino fonti d’energia rinnovabili con costi di gestione bassi, come le centrali eoliche.
(89)
Per quanto riguarda l’applicazione del regime in futuro, la Slovenia si è impegnata ad adattare, ove necessario, la riduzione proporzionale in modo che non sia possibile alcuna sovraccompensazione come previsto al punto 59, secondo paragrafo, della disciplina ambientale.
(90)
La Commissione ritiene, di conseguenza, che la Slovenia abbia dimostrato che l’aiuto concesso in base alla misura non supererà i costi di produzione aggiuntivi delle fonti d’energia rinnovabili oggetto della misura. La misura è dunque compatibile con i punti 58 e seguenti della disciplina comunitaria.
(91)
La Commissione ha valutato la compatibilità del meccanismo d’aiuto alle centrali di cogenerazione ad elevata efficienza energetica con la disciplina ambientale, in particolare i punti 66 e 67, e ne ha tratto le conclusioni esposte di seguito.
(92)
In primo luogo, la Commissione osserva che, conformemente al punto 66 della disciplina comunitaria, l’efficienza di esercizio delle unità di cogenerazione che beneficiano di premi in base al regime supera i valori di riferimento stabiliti dalla direttiva 2004/8/CE. La Slovenia adatterà i valori di riferimento conformemente alla direttiva. Le centrali di cogenerazione interessate dal regime soddisfano dunque le condizioni d’ammissibilità conformemente al punto 31 della disciplina ambientale.
(93)
Come risulta dalle informazioni presentate dalla Slovenia, i costi medi di produzione d’elettricità nelle centrali di cogenerazione sono in ogni caso superiori al prezzo d’acquisto garantito (20). I calcoli tengono conto anche delle entrate derivanti dalla produzione e dalla vendita di calore. La Commissione ritiene, di conseguenza, che l’importo dell’aiuto sia stato calcolato in conformità del punto 66 della disciplina ambientale.
(94)
La Slovenia ha comunicato alla Commissione che l’aiuto alle centrali di cogenerazione è concesso secondo le stesse norme applicate per i produttori d’energia elettrica verde. Poiché è stato dimostrato che tali norme sono compatibili con la disciplina ambientale, la Commissione ritiene che la parte del regime che prevede un aiuto alle centrali di cogenerazione sia compatibile con il punto 66 della disciplina comunitaria.
(95)
La Commissione sottolinea che l’imposizione di un prelievo sull’elettricità verde, sia di produzione nazionale che di importazione, a favore dell’elettricità verde nazionale potrebbe aver determinato, in passato, una discriminazione a scapito dell’elettricità verde importata. La Slovenia si è tuttavia impegnata ad introdurre una possibilità di rimborso dei prelievi operati sull’elettricità verde importata. La Commissione osserva che il rimborso si baserà soprattutto sul sistema comunitario di garanzie di origine. Applicando condizioni aggiuntive, lo Stato membro proteggerà il sistema dalle dichiarazioni d’importazione artificialmente elevate. Per valutare la proporzionalità delle condizioni, la Commissione ha tenuto conto del rischio di dichiarazioni artificiali e delle dimensioni ridotte del mercato sloveno, sul quale tali dichiarazioni artificiali rischiano di avere effetti significativi sul sistema di sostegno. La Commissione ritiene pertanto che la Slovenia si sia impegnata a realizzare uno strumento adeguato per ovviare alle eventuali discriminazioni verificatesi in passato.
(96)
La Commissione osserva che la Slovenia si è impegnata ad attuare un nuovo meccanismo di finanziamento sulla base di una tariffa di collegamento indipendente dal consumo reale di elettricità verde, sia nazionale che importata. Questo nuovo meccanismo non comporterà discriminazioni nei confronti dell’elettricità verde di importazione.
(97)
In considerazione di quanto sopra esposto, l’aiuto alle centrali di produzione di energia elettrica verde ed alle centrali di cogenerazione risponde ai criteri previsti dalla disciplina ambientale. Poiché questo è sufficiente per dichiarare l’aiuto compatibile con il mercato comune, la Commissione ritiene che non vi siano motivi per valutare se l’aiuto possa essere considerato compatibile anche in relazione ad altre disposizioni, anche se la Commissione ne ha tenuto conto nella decisione di avvio del procedimento.
7.3. Valutazione dell’aiuto a favore della centrale di Trbovlje
(98)
La Slovenia ritiene che il sostegno concesso alla centrale elettrica di Trbovlje sia una compensazione dei costi di un servizio di interesse economico generale nell’ambito della sicurezza dell’approvvigionamento di energia elettrica.
(99)
La compensazione dei costi di un servizio di interesse economico generale può beneficiare di un’eccezione al principio del divieto di aiuti di Stato. In determinati casi, tali compensazioni possono addirittura non essere aiuti di Stato ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE. Nella sentenza della causa C-280/00 (21) (di seguito «la sentenza Altmark»), la Corte di giustizia ha stabilito che devono essere soddisfatte quattro condizioni affinché un sostegno statale destinato a compensare i costi di un servizio di interesse economico generale non sia considerato un aiuto di Stato ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE.
(100)
La Commissione ha analizzato il sostegno concesso a Trbovlje in base a tali quattro condizioni.
(101)
Prima condizione:«L’impresa beneficiaria deve essere effettivamente incaricata dell’adempimento di obblighi di servizio pubblico e detti obblighi devono essere definiti in modo chiaro.»
(102)
La Commissione nota che la legislazione slovena affida alla centrale di Trbovlje l’adempimento di un obbligo di sicurezza degli approvvigionamenti facendo diretto riferimento alla direttiva 2003/54/CE, ed in particolare all’articolo 3, paragrafo 2, e all’articolo 11, paragrafo 4.
(103)
La Commissione ha già stabilito in molte decisioni che l’articolo 11, paragrafo 4, della direttiva 2003/54/CE, in combinato disposto con l’articolo 3, paragrafo 2, della medesima direttiva, può essere interpretato come la base degli obblighi di servizio pubblico nel campo della sicurezza degli approvvigionamenti (22). L’articolo succitato prevede un massimo del 15 % di tutta l’energia primaria necessaria per generare l’energia elettrica consumata nello Stato membro interessato. La Slovenia si è impegnata a limitare la portata dell’aiuto alla centrale di Trbovlje in modo da rispettare questo massimale, anche tenendo conto degli aiuti accordati agli stessi fini al di fuori del regime oggetto dalla presente decisione. L’obbligo è inoltre limitato nel tempo fino al 2009.
(104)
La Commissione ritiene pertanto soddisfatta la prima condizione.
(105)
Seconda condizione:«I parametri sulla base dei quali viene calcolata la compensazione devono essere previamente definiti in modo obiettivo e trasparente.»
(106)
Nel caso di specie, l’aiuto si presenta sotto forma di prezzo d’acquisto fisso. Il governo pubblica ogni anno una decisione che stabilisce la quantità d’elettricità a cui si applica l’obbligo d’acquisto e il prezzo d’acquisto di tale elettricità. Il prezzo è fissato secondo una metodologia trasparente con un elenco dei costi ammissibili, che coprono soltanto i costi di produzione della centrale.
(107)
La Commissione ritiene pertanto soddisfatta la seconda condizione.
(108)
Terza condizione:«La compensazione non può eccedere quanto necessario per coprire interamente o in parte i costi originati dall’adempimento degli obblighi di servizio pubblico, tenendo conto dei relativi introiti e di un margine di utile ragionevole per il suddetto adempimento.»
(109)
Il prezzo d’acquisto è fissato in modo da non coprire più del costo di produzione della quantità d’elettricità prevista e non comprende alcun elemento di utile.
(110)
La Commissione ritiene pertanto soddisfatta la terza condizione.
(111)
Quarta condizione:«Quando la scelta dell’impresa da incaricare dell’adempimento di obblighi di servizio pubblico, in un caso specifico, non venga effettuata nell’ambito di una procedura di appalto pubblico che consenta di selezionare il candidato in grado di fornire tali servizi al costo minore per la collettività, il livello della necessaria compensazione deve essere determinato sulla base di un’analisi dei costi che un’impresa media, gestita in modo efficiente e adeguatamente dotata di mezzi di trasporto al fine di poter soddisfare le esigenze di servizio pubblico pertinenti, avrebbe dovuto sopportare per adempiere tali obblighi, tenendo conto dei relativi introiti e di un margine di utile ragionevole per l’adempimento di detti obblighi.»
(112)
La centrale di Trbovlje non è stata scelta nel quadro di una procedura di gara pubblica. La Commissione osserva tuttavia che la Slovenia ha dimostrato che, nel caso di specie, la scelta della centrale di Trbovlje è quella che permetteva di ottenere i servizi d’interesse economico generale al minor costo per la comunità, viste le limitazioni pratiche e giuridiche particolari che esistevano in questo caso. Nella fattispecie, l’obbligo di servizio pubblico consiste nel garantire la sicurezza degli approvvigionamenti a livello nazionale fino al 2009 utilizzando le fonti d’energia primaria nazionali in una proporzione che in ogni anno civile non superi il 15 % di tutta l’energia primaria necessaria per generare l’energia elettrica consumata nello Stato membro interessato.
(113)
Nelle circostanze attuali, soltanto due centrali in Slovenia potrebbero, in ogni caso, adempiere all’obbligo di servizio pubblico in questione nella loro situazione attuale. Si tratta delle centrali di Šoštanj e di Trbovlje.
(114)
Per poter essere utilizzate, le altre centrali avrebbero dovuto essere fornite di costosi sistemi di depurazione degli effluenti gassosi e dunque tale soluzione non sarebbe adeguata dal punto di vista economico. Le due unità della centrale di Šoštanj che possono utilizzare combustibili nazionali funzionano già a pieno regime per la produzione d’elettricità usando lignite nazionale. Non sarebbe economico aumentarne la capacità massima di combustione di combustibile nazionale, poiché per farlo occorrerebbe ampliare la centrale o dotare alcune delle sue unità di moderni sistemi di depurazione degli effluenti gassosi. Le autorità slovene tengono conto della produzione di queste due unità nel calcolo del massimale del 15 % di cui al considerando 111. Pertanto, solo la centrale di Trbovlje era in grado di ottemperare in questo caso di specie all’obbligo di servizio pubblico. L’aiuto alla centrale di Trbovlje copre soltanto la parte del 15 % che non può essere coperta dalla centrale di Šoštanj.
(115)
La Slovenia ha pertanto utilizzato il metodo più economico ed efficace per ottemperare all’obbligo di servizio pubblico relativo alla produzione d’elettricità mediante combustibile nazionale. In considerazione del fatto che la compensazione dell’obbligo di servizio pubblico non contiene alcun elemento di utile, la Commissione conclude che l’obbligo viene adempiuto al minor costo per la comunità. Una gara d’appalto non avrebbe prodotto soluzioni più economiche. La modernizzazione delle centrali esistenti o la costruzione di nuove centrali a rendimento più elevato (supponendo che ciò sia possibile) a breve termine (entro il 2009) avrebbero implicato considerevoli costi d’investimento e qualsiasi fornitore avrebbe richiesto una compensazione che comprendesse almeno un utile ragionevole come rendimento sui dei capitali investiti. Questo avrebbe determinato un aumento dell’importo della compensazione da concedere all’operatore incaricato dell’obbligo di servizio d’interesse economico generale.
(116)
La Commissione osserva inoltre che non vi sono indicazioni del fatto che la centrale di Trbovlje non venga gestita come un’impresa normale ben gestita o sia gestita in modo particolarmente inefficace. La Commissione sottolinea che l’impresa aveva già ristrutturato le proprie attività durante la transizione economica in Slovenia, in particolare chiudendo le unità più vecchie e meno efficienti, ormai obsolete, e riducendo il personale. Viene inoltre rilevato che la remunerazione dell’obbligo di servizio pubblico non comprende utili di alcun tipo.
(117)
La Commissione rileva che la centrale di Trbovlje non potrà approfittare della nuova fase del sistema di scambio delle quote d’emissione nel periodo 2008-2012 per realizzare entrate o utili aggiuntivi, dato il suo obbligo specifico di servizio pubblico, rispetto a quanto qualsiasi altra impresa analoga potrebbe realizzare. Lo Stato impone infatti alla centrale di Trbovlje un obbligo di servizio pubblico per la produzione d’elettricità. La centrale di Trbovlje, contrariamente alle centrali che vendono la propria elettricità liberamente sul mercato, non avrà la possibilità di interrompere la produzione d’elettricità e di vendere sul mercato del CO2 le quote necessarie che ha ricevuto gratuitamente senza dovere per questo acquistare un numero equivalente di quote per ottemperare al suo obbligo di restituzione di quote. Questo non pregiudica il fatto che la centrale migliori il proprio rendimento in linea con la struttura di incentivazioni realizzata con il sistema di scambio di quote d’emissione, che consente di liberare quote eccedentarie che potrebbe vendere, rispettando nel contempo il suo obbligo di servizio pubblico che consiste nel produrre una determinata quantità d’elettricità.
(118)
Quanto sopra esposto si basa sull’ipotesi che la lignite sia attualmente la fonte di combustibile nazionale più redditizia per la produzione d’elettricità in Slovenia. La Commissione ritiene che sia così attualmente ed a breve termine.
(119)
Tuttavia, la Commissione osserva anche che alcune tecniche di produzione d’elettricità mediante fonti rinnovabili di combustibili nazionali sono caratterizzate da costi di produzione che non sono chiaramente superiori a quelli della produzione mediante lignite. Questo avviene per alcune grandi centrali di produzione mediante biomassa, per le quali, secondo la Slovenia, i costi di produzione sono in media pari a 18,18 SIT/MWh, ossia leggermente più del 10 % superiori ai costi della centrale di Trbovlje.
(120)
La Commissione rileva pertanto che l’argomentazione esposta nella presente decisione si basa sulle circostanze specifiche del caso, ed in particolare sul fatto che l’obbligo imposto alla centrale di Trbovlje termina nel 2009. A lungo termine, quando i costi relativi alle fonti rinnovabili saranno scesi e la loro capacità totale sarà aumentata, la situazione potrebbe essere diversa.
(121)
La Commissione tiene inoltre conto del fatto che l’obbligo di servizio pubblico in questione è stato imposto sulla base di un atto comunitario, la direttiva 2003/54/CE. È possibile ritenere, in base alla natura particolare di quest’obbligo di servizio pubblico (ossia garantire la sicurezza degli approvvigionamenti a livello nazionale), che la sua portata si limiti, per definizione, alle frontiere nazionali all’interno delle quali l’obbligo doveva essere conferito al fornitore.
(122)
La Commissione ritiene pertanto che il metodo utilizzato dalla Slovenia per fissare l’importo della compensazione concessa alla centrale di Trbovlje garantisca che il servizio d’interesse economico generale venga fornito al minor costo possibile per la comunità fino al 2009. Tenuto conto delle circostanze di fatto e di diritto del caso di specie, la compensazione non sembra superare l’importo che richiederebbe generalmente un’impresa ben gestita per assumere tale obbligo. In considerazione del fatto che l’obbligo di servizio pubblico scade alla fine del 2009, la Commissione ritiene pertanto che la quarta condizione sia soddisfatta. Tale limitazione temporale permetterà alla Slovenia di scegliere se, a partire dall’anno 2010, passare alla tecnologia del «carbone pulito» per l’utilizzo della lignite o all’utilizzo della biomassa o di altri combustibili meno inquinanti, conformemente alla politica energetica dell’UE (23).
(123)
In considerazione di quanto sopra esposto, la Commissione conclude che l’aiuto alla centrale di Trbovlje, nelle circostanze specifiche sopra descritte, soddisfa le quattro condizioni della sentenza Altmark e non costituisce aiuto di Stato ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
L’aiuto concesso ai produttori d’energia elettrica qualificati che utilizzano fonti rinnovabili di energia primaria, come previsto dalla legge slovena sull’energia, è compatibile con l’articolo 87, paragrafo 3, lettera c), del trattato CE.
Articolo 2
L’aiuto concesso ai produttori qualificati di energia elettrica con una produzione combinata di calore e d’elettricità, come previsto dalla legge slovena sull’energia, è compatibile con l’articolo 87, paragrafo 3, lettera c), del trattato CE.
Articolo 3
L’aiuto concesso alla centrale di Trbovlje, come previsto dalla legge slovena sull’energia, non costituisce aiuto di Stato ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE.
Articolo 4
La Repubblica di Slovenia è destinataria della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 24 aprile 2007.