31998R1677
L 212/18
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (EО) № 1677/98 НА КОМИСИЯТА
от 29 юли 1998 година
за изменение на Регламент (ЕИО) № 2454/93 за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността
(текст от значение за ЕИП)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 21 октомври 1992 г. за създаване на Митнически кодекс на Общността (1), последно изменен с Регламент (EО) № 82/97 на Европейския парламент и на Съвета (2), и по-специално член 249 от него,
като има предвид, че е необходимо разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията (3), последно изменен с Регламент (EO) № 75/98 (4), относно декларирането на митническа стойност да се приравнят с тези, прилагани за митническата декларация, за да се получи по-единно приложение на разпоредбите от двата регламента;
като има предвид, че законодателството на Общността за пасивно усъвършенстване урежда случаите, подлежащи на разрешително след решение от страна на Комисията; като има предвид, че следва да се улесни използваната процедура, като се измени процедурата за отпускане на разрешително на лице, различно от лицето, уреждащо операциите по пасивно усъвършенстване, при използване на изискваната от Комитета процедура;
като има предвид, че изискването при ползване на правото за върнати стоки, селскостопанските продукти да се внасят отново в срок до 12 месеца след датата на приемане на митническата декларация за износ, без да се допуска възможност за удължаване на срока; като има предвид, че с оглед натрупания опит, митническите органи следва да допускат удължаване на срока при наличие на действително обосновани случаи, дължащи се на изключителни обстоятелства; като има предвид, че с оглед унифициране на нормите на възстановявани суми по реда на общата селскостопанска политика, данни за всеки специален случай следва да се изпращат до Комисията;
като има предвид, че се създават ситуации, особено в сектора на въздушните превози, когато големи количества стоки се разпращат по назначение при условия на голямо напрежение; като има предвид, че това може да доведе до грешки при посочване на статута на такива стоки, а тези грешки да се поправят по инициатива на, или от името на заинтересованото лице при получаване на стоките на местоназначението им; като има предвид, че в такива случаи, когато стоките подлежат само на последващ освобождаването им контрол, се допуска, при условие че не са нанесени финансови щети при поправяне на грешката, като стоките не са били освободени напълно от митнически надзор; като има предвид, че тази възможност следва да се ограничи от злоупотреби;
като има предвид факта, че е подходящо да се изгладят процедурите прилагани на ниво на Общността и отнасящи се, от една страна от последващо въвеждане в счетоводството на вносни или износни митни сборове, а от друга - заявления за обратно изплащане или възстановяване на събрани вносни или износни митни сборове;
като има предвид, че е препоръчително да се увеличи сегашният праг, под който самите държавите-членки може да решават, освен в случаите, когато имат съмнения, да не извършват последващо вписване в счетоводните си сметки на сборове, които не са наложени поради спазени условия по реда на буква б) от член 220, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 (наричан по-долу „Кодекса“); като има предвид, че освен това е препоръчително да се определи праг в ECU, под който самите държави-членки имат право да разрешават, освен при съмнения, обратно изплащане, или възстановяване когато са преценили, че са спазени условията на член 239, параграф 1 от Кодекса;
като има предвид, че следва да се запази правото на изслушване както на лица, засегнати от решение за последващо освобождаването на стоките вписване в счетоводните книги на вносни или износни митни сборове, така и от заявители за обратно изплащане или възстановяване на вносни или износни митни сборове; като има предвид, че в този смисъл заинтересованите страни следва да разполагат с възможност да представят писмено коментарите си по възраженията, които Комисията възнамерява да направи при вземане на съответното си решение; като има предвид, че тази възможност налага изменение на крайните срокове за приемане на тези решения от страна на Комисията;
като има предвид, че Регламент (EО) № 974/98 на Съвета от 3 май 1998 г. за въвеждането на еурото (5) разпорежда еурото да бъде валутата на държавите-членки от 1 януари 1999 г.; като има предвид, че до 31 декември 2001 г. еурото се изразява в национални валутни единици съгласно обменните курсове; като има предвид, че следователно е налице правна равнопоставеност между единицата еуро и националните парични единици; като има предвид, че през преходния период договори, национално законодателство и други правни инструменти могат да се съставят с еднаква валидност в еуро, или в националната парична единица;
като има предвид, че е необходимо въвеждане на мерки за уеднаквяване на правилата по Единния административен документ, за да се позволи използването на паричната единица евро; като има предвид, че в този смисъл е необходимо изменение на приложение 37;
като има предвид, че Регламент (EО) № 374/98 на Съвета от 12 февруари 1998 г. за изменение на членове 6 и 9 от Регламент (EО) № 1172/95 относно статистиката за търговията на стоки между Общността и нейните държави-членки с държави, които не са членки (6), разпорежда от 1 януари 1999 г. държавната номенклатура, използвана понастоящем за статистически цели при търговията със стоки, да се замени с азбучна номенклатура, основана на двубуквения код на държавите по ISO;
като има предвид, че следователно е необходимо да се изравнят правилата за използване на Единния административен документ, така че да се отчетат така направените промени; като има предвид, че приложение 38 следва да се приравни съответно; като има предвид, че е желателно да се позволи на държавите-членки да продължат да използват текущите кодове до подмяната на приложения 37 и 38;
като има предвид, че е желателно да се разшири списъкът на приложение 87 на икономическа основа за някои електронни компоненти и сродни, по смисъла на въведеното Споразумение за информационни технологии;
като има предвид, че мерките, въведени от разпоредбите на настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по Митническия кодекс,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕИО) № 2454/93 се изменя, както следва:
1.
Член 178, параграф 2 се заменя със следния текст:
„2. Декларацията за митническа стойност по реда на параграф 1 се попълва от лице, установено в Общността и притежаващо съответните факти.
Второ тире от член 64, параграф 2, буква б) и член 64, параграф 3 от Кодекса се прилага mutatis mutandis“.
2.
Член 759, параграф 3 се заменя със следния текст:
„3. При подаване на заявление за единно разрешително и в операциите по износ е включена повече от една държава-членка, се прилага процедурата по реда на член 751, параграф 2.
При наличие на възражения по подадено разрешително, Комисията решава съобразно с процедурата на комитета дали може да се издаде разрешително и при какви условия“.
3.
Към член 844, параграф 4 се добавя следната алинея:
„Когато стоките се декларират за внос след изтичане на срока посочен в първа алинея от настоящия параграф, митническите органи на държавата-членка на последващия внос разрешават удължаване на срока, когато изключителни обстоятелства налагат това. Когато митническите органи допускат удължаване на срока, те предават съответните данни по случая на Комисията“.
4.
Към член 865 се добавя следният параграф:
„В случаите на авиокомпании, получили разрешително да използват опростен митнически режим транзит посредством електронен митнически манифест, стоките не се считат за освободени от митнически надзор, ако по инициатива или от името на заинтересованото лице се третират съобразно статута им на чуждестранни стоки, преди митническите органи да установят нередност и когато поведението на въпросното лице не подсказва измамни действия“.
5.
В член 869, буква б), изразът „2 000 ECU“ се заменя с израза „50 000 ECU“.
6.
Добавя се следният член 872а:
„Член 872a
Когато, на какъвто и да е етап от процедурата по реда на членове 872 и 873, Комисията възнамерява да приеме неблагоприятно решение за въпросното лице по разглеждания случай, тя изпраща в писмен вид възраженията си, като ги придружава с всички документи довели до обосноваване за тези възражения. Засегнатото по този случай лице представя писмено позицията си пред Комисията в срок от един месец от датата, на която са изпратени възраженията. Когато лицето не изрази позиция в този срок, се приема че се е отказало от правото си да изрази позиция“.
7.
Член 873 се изменя, както следва:
a)
в първо и второ изречение от втори параграф, думите „шест месеца“ се заменят с думите „девет месеца“;
б)
добавя се следният параграф:
„Когато Комисията е предала възраженията си на засегнатото лице по представения случай, по реда на член 872a, крайният срок от девет месеца се удължава от срок равен на този от датата, на който Комисията е изпратила възраженията си и датата, на която е получила отговора на засегнатото лице, или при отсъствие на такъв отговор, датата на изтичане на срока, определен за представяне на отговор от страна на засегнатото лице“.
8.
В член 905, параграф 1, се добавя втора алинея:
„С изключение на случаите, когато митническият орган, който взема решението има основания за съмнения, той може да вземе решението по обратно изплащане или възстановяване на митни сборове за случаите, които счита че изпълняват условията, определени в член 239, параграф 1 от Кодекса, при условие че въпросната сума за един субект във връзка с една или повече вносни или износни операции, но отнасяща се до една и съща специална ситуация, е по-малка от 50 000 ECU“.
9.
Добавя се следният член 906a:
„Член 906a
Когато, на какъвто и да е етап от процедурата по реда на членове 906 и 907, Комисията възнамерява да приеме неблагоприятно решение за въпросното лице по разглеждания случай, тя предава в писмен вид възраженията си, като ги придружава с всички документи, довели до обосноваване на тези възражения. Засегнатото по този случай лице представя писмено позицията си пред Комисията в срок от един месец от датата, на която са изпратени възраженията. Когато лицето не изрази позиция в този срок се приема, че се е отказало от правото си да изрази позиция“.
10.
Член 907 се изменя, както следва:
a)
в първо и второ изречение от втори параграф, думите „шест месеца“ се заменят с думите „девет месеца“;
б)
добавя се следният параграф:
„Когато Комисията е предала възраженията си на засегнатото лице по представения случай, по реда на член 906a, крайният срок от девет месеца се удължава от срок, равен на този от датата, на който Комисията е изпратила възраженията си и датата, на която е получила отговора на засегнатото лице, или, при отсъствие на такъв отговор, датата на изтичане на срока, определен за представяне на отговор от страна на засегнатото лице“.
11.
Приложение 37 се изменя съобразно приложение I по-долу.
12.
Приложение 38 се изменя съобразно приложение II по-долу.
13.
Приложение 87 се изменя съобразно приложение III по-долу.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Точки 11 и 12 от член 1 се прилагат от 1 януари 1999 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 29 юли 1998 година.
REGOLAMENTO (CE) N. 1677/98 DELLA COMMISSIONE del 29 luglio 1998 recante modificazione del regolamento (CEE) n. 2454/93 che fissa talune disposizioni d'applicazione del regolamento (CEE) n. 2913/92 del Consiglio che istituisce il codice doganale comunitario (Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
visto il regolamento (CEE) n. 2913/92 del Consiglio, del 12 ottobre 1992, che istituisce il codice doganale comunitario (1), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 82/97 del Parlamento europeo e del Consiglio (2), in particolare l'articolo 249,
considerando che è opportuno adattare le disposizioni del regolamento (CEE) n. 2454/93 della Commissione (3), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 75/98 (4), relative al dichiarante del valore in dogana delle merci alle disposizioni vigenti per il dichiarante doganale onde consentire un'applicazione coerente delle due sfere normative;
considerando che la normativa comunitaria in materia di perfezionamento passivo prevede ancora casi in cui talune autorizzazioni vengono concesse su decisione della Commissione; che una semplificazione dovrebbe essere introdotta modificando la procedura di rilascio di un'autorizzazione a una persona diversa da quella che ha effettuato le operazioni di perfezionamento passivo, avvalendosi, ove richiesto, della procedura del comitato;
considerando che, per beneficiare del trattamento riservato alle merci in reintroduzione, i prodotti agricoli devono essere reimportati entro 12 mesi dalla data di accettazione della dichiarazione di esportazione, senza possibilità di proroga; che, alla luce dell'esperienza, le autorità doganali dovrebbero poter consentire che tale periodo venga superato in casi eccezionali debitamente giustificati; che, per garantire l'uniformità della regolarizzazione delle restituzioni nel quadro della politica agraria comune, la Commissione deve ricevere informazioni dettagliate sui casi in questione;
considerando che, in particolare nell'ambito del traffico aereo, succede che debbano essere spedite grandi quantità di merci in tempi molto rapidi, il che provoca errori di designazione della posizione delle merci, che vengono corretti all'arrivo a destinazione, su iniziativa dell'interessato o per suo conto; che in caso simile, in cui il controllo doganale avviene soltanto successivamente, è possibile, se l'errore viene corretto senza che vengano lesi gli interessi finanziari, considerare le merci non ancora definitivamente sottratte al controllo doganale; che è opportuno escludere da tale possibilità i casi di abuso;
considerando che è opportuno razionalizzare le procedure da porre in essere a livello comunitario, relative, da un lato, alle situazioni che potrebbero consentire di non procedere alla contabilizzazione a posteriori dei dati all'importazione o dei dazi all'esportazione e, dall'altro, alle domande di rimborso o di sgravio dei dazi all'importazione o dei dazi all'esportazione;
considerando che è opportuno aumentare la soglia al di sotto della quale gli Stati membri possono decidere direttamente, salvo in caso di dubbi da parte loro, di non contabilizzare a posteriori i dazi non riscossi qualora ritengano che siano soddisfatte tutte le condizioni di cui all'articolo 220, paragrafo 2, lettera b), del regolamento (CEE) n. 2913/92 (in prosieguo: «il codice»); che occorre inoltre prevedere una soglia in ecu al di sotto della quale gli Stati membri possono decidere direttamente, salvo in caso di dubbi da parte loro, di accordare un rimborso o uno sgravio dei dazi qualora ritengano che siano soddisfatte le condizioni di cui all'articolo 239, paragrafo 1, del codice;
considerando che occorre assicurare che venga effettivamente garantito il diritto ad essere ascoltate alle persone interessate da una decisione relativa alla contabilizzazione a posteriori dei dazi all'importazione o dei dazi all'esportazione o da una decisione che rifiuta un rimborso o uno sgravio dei dazi all'importazione o dei dazi all'esportazione; che occorre pertanto dar loro la possibilità di presentare per iscritto le proprie osservazioni in merito a qualsiasi obiezione che la Commissione prevede di sollevare nei loro confronti nelle proprie decisioni; che una situazione di questo genere richiede un adeguamento dei termini di adozione delle suddette decisioni da parte della Commissione;
considerando che il regolamento (CE) n. 974/98 del Consiglio, del 3 maggio 1998, concernente l'introduzione dell'euro (5) prevede che l'euro diventi la moneta degli Stati membri partecipanti a decorrere dal 1° gennaio 1999, che l'unità monetaria sia l'euro e che l'euro sia diviso, fino al 31 dicembre 2001, in unità monetarie nazionali a seconda dei tassi di conversione; che esiste pertanto un'equivalenza giuridica tra l'unità euro e le unità monetarie nazionali; che durante il periodo transitorio i contratti, le normative nazionali e altri strumenti giuridici possono essere validamente espressi nell'unità euro o nelle unità monetarie nazionali;
considerando che è necessario adattare le norme di utilizzazione del documento amministrativo unico affinché possa essere impiegata l'unità euro; che di conseguenza è opportuno adattare l'allegato 37 in tal senso;
considerando che, a norma del regolamento (CE) n. 374/98 del Consiglio, del 12 febbraio 1998, che modifica gli articoli 6 e 9 del regolamento (CE) n. 1172/95 relativo alle statistiche degli scambi di beni della Comunità e dei suoi Stati membri con i paesi terzi (6), a decorrere dal 1° gennaio 1999 la nomenclatura dei paesi attualmente utilizzata ai fini delle statistiche degli scambi di beni sarà sostituita da una nomenclatura alfabetica basata sulla codifica ISO alfa-2;
considerando che si ritiene quindi necessario introdurre una misura volta ad adeguare a questa nuova situazione le norme per l'utilizzazione del documento amministrativo unico; che pertanto occorre adeguare l'allegato 38; che, tuttavia, si ritiene opportuno consentire agli Stati membri di continuare ad utilizzare i codici attuali, fino alla sostituzione degli allegati 34 e 38;
considerando che, per motivi economici, è opportuno ampliare l'elenco di cui all'allegato 87 relativamente ad alcuni componenti elettronici e ciò a seguito dell'entrata in vigore dell'accordo sulle tecnologie dell'informazione;
considerando che le misure previste dal presente regolamento sono conformi al parere del comitato del codice doganale,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Il regolamento (CEE) n. 2454/93 è così modificato:
1) All'articolo 178, il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
«2. La dichiarazione del valore di cui al paragrafo 1 deve essere compilata solo da una persona che risieda nel territorio doganale della Comunità e sia in possesso delle relative informazioni.
Si applicano, in quanto compatibili, le disposizioni dell'articolo 64, paragrafo 2, lettera b, secondo trattino, e paragrafo 3.»
2) L'articolo 759, paragrafo 3, è sostituito dal seguente:
«3. Qualora più di uno Stato membro sia interessato alle operazioni di esportazione e venga richiesto il rilascio di una autorizzazione unica, si applica la procedura prevista all'articolo 751, paragrafo 2.
Qualora siano sollevate obiezioni nei confronti di un progetto di autorizzazione, la Commissione può decidere, secondo la procedura del comitato, in merito al rilascio dell'autorizzazione e alle relative condizioni.»
3) All'articolo 844, paragrafo 4, è aggiunto il comma seguente:
«Tuttavia, qualora le merci vengano dichiarate per l'immissione in libera pratica dopo la scadenza del termine di cui al primo comma, le autorità doganali dello Stato membro di reimportazione possono consentire che tale termine venga superato, qualora circostanze eccezionali lo giustificano. Quando le autorità doganali consentono di superare detto termine, notificano gli elementi del caso alla Commissione.»
4) All'articolo 865 viene aggiunto il comma seguente:
«Tuttavia, per quanto riguarda le compagnie aeree autorizzate a utilizzare una procedura di transito semplificata per mezzo di un manifesto elettronico, le merci non sono considerate sottratte al controllo doganale qualora, su iniziativa dell'interessato o per suo conto, vengono trattate conformemente alla loro posizione non comunitaria prima che le autorità doganali abbiano constatato l'esistenza di una situazione irregolare e se il comportamento dell'interessato non implica alcuna manovra fraudolenta.»
5) All'articolo 869, lettera b), i termini «2 000 ECU» sono sostituiti dai termini «50 000 ECU».
6) È inserito l'articolo 872 bis seguente:
«Articolo 872 bis
In qualsiasi momento della procedura di cui agli articoli 872 e 873, quando la Commissione intende adottare una decisione negativa nei confronti della persona interessata al caso sottoposto, comunica a quest'ultima le proprie obiezioni per iscritto, unitamente a tutti i documenti sui quali poggiano dette obiezioni. La persona interessata al caso sottoposto alla Commissione comunica le proprie osservazioni per iscritto entro un mese dalla data d'invio delle suddette obiezioni. Qualora non comunichi le proprie osservazioni entro tale termine, si ritiene che abbia rinunciato alla facoltà di esprimere la propria posizione.»
7) L'articolo 873 è così modificato:
a) al secondo comma, prima e seconda frase, i termini «sei mesi» sono sostituiti dai termini «nove mesi»;
b) è aggiunto il comma seguente:
«Quando la Commissione abbia comunicato le proprie obiezioni alla persona interessata dal caso presentato, conformemente all'articolo 872 bis, il termine di nove mesi viene prorogato di un periodo equivalente al periodo di tempo trascorso tra la data dell'invio delle obiezioni da parte della Commissione e la data di ricevimento della risposta dell'interessato o, in mancanza di risposta, la data di scadenza del termine entro il quale essa avrebbe dovuto far conoscere la propria opinione.»
8) All'articolo 905, paragrafo 1, è inserito il secondo comma seguente:
«Tuttavia, salvo in caso di dubbi da parte della suddetta autorità doganale di decisione, questa può decidere di procedere al rimborso o allo sgravio dei dazi qualora ritenga che siano soddisfatte le condizioni di cui all'articolo 239, paragrafo 1, del codice, e purché l'importo che riguarda un operatore in seguito a una stessa situazione particolare e riferito, all'occorrenza, a diverse operazioni d'importazione o di esportazione, sia inferiore a 50 000 ECU.»
9) È inserito l'articolo 906 bis seguente:
«Articolo 906 bis
In qualsiasi momento della procedura di cui agli articoli 906 e 907, quando la Commissione intende adottare una decisione negativa nei confronti del richiedente il rimborso o lo sgravio, gli comunica le proprie obiezioni per iscritto, unitamente a tutti i documenti sui quali poggiano dette obiezioni. Il richiedente il rimborso o lo sgravio comunica le proprie osservazioni per iscritto entro un mese dalla data d'invio delle suddette obiezioni. Qualora non comunichi le proprie osservazioni entro tale termine, si ritiene che abbia rinunciato alla facoltà di esprimere la propria posizione.»
10) L'articolo 907 è modificato nel modo seguente:
a) al secondo comma, prima e seconda frase, i termini «sei mesi» sono sostituiti dai termini «nove mesi»;
b) è aggiunto il comma seguente:
«Quando la Commissione abbia comunicato le proprie obiezioni al richiedente il rimborso o lo sgravio, conformemente all'articolo 906 bis, il termine di nove mesi viene prorogato di un periodo equivalente al periodo di tempo trascorso tra la data dell'invio delle obiezioni da parte della Commissione e la data di ricevimento della risposta dell'interessato o, in mancanza di risposta, la data di scadenza del termine entro il quale egli avrebbe dovuto far conoscere la propria opinione.»
11) L'allegato 37 è modificato conformemente all'allegato I del presente regolamento.
12) L'allegato 38 è modificato conformemente all'allegato II del presente regolamento.
13) L'allegato 87 è modificato conformemente all'allegato III del presente regolamento.
Articolo 2
Il presente regolamento entra in vigore il settimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee.
L'articolo 1, punti 11 e 12, si applica a decorrere dal 1° gennaio 1999.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 29 luglio 1998.