РЕШЕНИЕ № 586/2008/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 17 юни 2008 година
за изменение на Решение № 896/2006/ЕО за създаване на опростен режим за контрол на лица на външните граници, който се основава на едностранното признаване от страна на държавите-членки на определени разрешения за пребиваване, които се издават от Швейцария и Лихтенщайн за транзитно преминаване през тяхната територия
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 62, параграф 2, буква а) от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
в съответствие с процедурата по член 251 от Договора (1),
като имат предвид, че:
(1)
Решение № 896/2006/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (2) установява общи правила за едностранно признаване от страна на държавите-членки на определени разрешения за пребиваване, които се издават от Швейцария и Лихтенщайн, което дава възможност за опростен контрол на външните граници на граждани на трети страни, притежаващи тези документи.
(2)
В резултат на двустепенното прилагане на достиженията на правото от Шенген, държавите-членки, които се присъединиха към Европейския съюз на 1 май 2004 г., бяха задължени, считано от същата дата, да издават национални визи на граждани на трети страни, които притежават разрешение за пребиваване, издадено от Швейцария и Лихтенщайн, и които трябва да притежават виза съгласно Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета от 15 март 2001 г. за определяне на третите страни, чиито граждани трябва да притежават виза, когато преминават външните граници на държавите-членки, както и тези, чиито граждани са освободени от това изискване (3). Това задължение доведе до допълнителна административна тежест за консулствата на тези държави-членки в Швейцария и Лихтенщайн.
(3)
Въпреки това, не бе счетено за необходимо държавите-членки да изискват от тази категория лица да притежават виза за целите на транзитно преминаване, тъй като те представляват малък риск от незаконна имиграция за държавите-членки.
(4)
Тъй като се счита, че същите съображения се отнасят за България и Румъния, обхватът на опростения режим, въведен с Решение № 896/2006/ЕО, следва да включи България и Румъния.
(5)
Такова изменение на Решение № 896/2006/ЕО следва да позволи на България и Румъния, ако те решат да прилагат Решение № 582/2008/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 г. за въвеждане на опростен режим за контрол на лица на външните граници, който се основава на едностранното признаване от страна на България, Кипър и Румъния на определени документи като равностойни на националните им визи за целите на транзитно преминаване през техните територии (4), да признават едностранно разрешенията за пребиваване, издавани от Швейцария и Лихтенщайн, които са изброени в приложението към Решение № 896/2006/ЕО, като равностойни на националните им визи за транзитно преминаване.
(6)
Признаването следва да бъде ограничено до транзитното преминаване през териториите на България и Румъния и не следва да засяга възможността на тези две държави-членки да издават визи за краткосрочно пребиваване.
(7)
Възможността за България и Румъния да не прилагат Решение № 896/2006/ЕО следва да бъде ограничена за преходен период до дата, която ще бъде определена с решение на Съвета в съответствие с член 4, параграф 2, втора алинея от Акта за присъединяване от 2005 г.
(8)
Условията за влизане, предвидени в член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 562/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 г. за създаване на Кодекс на Общността за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници) (5), трябва да бъдат изпълнени с изключение на условието, предвидено в член 5, параграф 1, буква б) от него, доколкото настоящото решение създава режим за признаване като равностойни на визите за транзитно преминаване, издавани от България и Румъния, и определени разрешения за пребиваване, издавани от Швейцария и Лихтенщайн.
(9)
Тъй като целта на настоящото решение не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки, тъй като засяга пряко достиженията на правото на Общността в областта на външните граници, и следователно може, поради мащаба и последиците на действието, да бъде постигната по-добре на общностно равнище, Общността може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящото решение не надхвърля необходимото за постигане на тази цел.
(10)
Що се отнася до Исландия и Норвегия, настоящото решение доразвива разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на споразумението, сключено от Съвета на Европейския съюз и Република Исландия и Кралство Норвегия за асоциирането на тези две държави в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген (6), които попадат в областта, посочена в член 1, буква А от Решение 1999/437/ЕО на Съвета от 17 май 1999 г. (7) относно определени условия за прилагането на посоченото споразумение.
(11)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокола относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и Договора за създаване на Европейската общност, Дания не участва в приемането на настоящото решение, не е обвързана от него, нито от неговото прилагане. Доколкото настоящото решение цели да доразвие достиженията на правото от Шенген съгласно разпоредбите от дял IV от част трета от Договора за създаване на Европейската общност, в съответствие с член 5 от посочения протокол, Дания решава в срок от шест месеца след датата на приемане на настоящото решение дали да го въведе в своето национално законодателство.
(12)
Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в което Обединеното кралство не взема участие, в съответствие с Решение 2000/365/ЕО на Съвета от 29 май 2000 г. относно искането на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (8); следователно Обединеното кралство не участва в приемането му, не е обвързано от него, нито от неговото прилагане.
(13)
Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в което Ирландия не взема участие, в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета от 28 февруари 2002 г. относно искането на Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (9); следователно Ирландия не участва в приемането му, не е обвързана от него, нито от неговото прилагане,
ПРИЕХА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
В член 2 от Решение № 896/2006/ЕО се добавя следната алинея:
„Ако България и Румъния решат да прилагат Решение № 582/2008/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 г. за въвеждане на опростен режим за контрол на лица на външните граници, който се основава на едностранното признаване от страна на България, Кипър и Румъния на определени документи като равностойни на националните им визи за целите на транзитно преминаване през техните територии (10), те могат едностранно да признават разрешенията за пребиваване, изброени в приложението към настоящото решение, като равностойни на националните им визи за транзитно преминаване до датата, която ще бъде определена от Съвета в съответствие с член 4, параграф 2, втора алинея от Акта за присъединяване от 2005 г.
Член 2
Ако България и Румъния решат да прилагат Решение № 896/2006/ЕО, те нотифицират Комисията за това в срок от 10 работни дни от датата на влизане в сила на настоящото решение. Комисията публикува предоставената ѝ от тях информация в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 3
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 4
Адресати на настоящото решение са държавите-членки, в съответствие с Договора за създаване на Европейската общност.
Съставено в Страсбург на 17 юни 2008 година.
DECISIONE 586/2008/CE DEL PARLAMENTO EUROPEO E DEL CONSIGLIO
del 17 giugno 2008
recante modifica della decisione n. 896/2006/CE che introduce un regime semplificato per il controllo delle persone alle frontiere esterne basato sul riconoscimento unilaterale, da parte degli Stati membri, ai fini del transito nel loro territorio, di determinati documenti di soggiorno rilasciati dalla Svizzera e dal Liechtenstein
IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l’articolo 62, paragrafo 2, lettera a),
vista la proposta della Commissione,
deliberando secondo la procedura di cui all’articolo 251 del trattato (1),
considerando quanto segue:
(1)
La decisione n. 896/2006/CE del Parlamento europeo e del Consiglio (2) fissa norme comuni sul riconoscimento unilaterale da parte degli Stati membri di determinati documenti di soggiorno rilasciati dalla Svizzera e dal Liechtenstein consentendo l’applicazione di un regime semplificato per il controllo alle frontiere esterne dei cittadini di paesi terzi titolari di questi documenti.
(2)
A seguito dell’attuazione in due fasi dell’acquis di Schengen, gli Stati membri che hanno aderito all’Unione europea il 1o maggio 2004 sono tenuti, da quella data, a rilasciare il visto nazionale ai cittadini di paesi terzi che siano titolari di un documento di soggiorno rilasciato dalla Svizzera o dal Liechtenstein e che siano soggetti all’obbligo del visto a norma del regolamento (CE) n. 539/2001 del Consiglio, del 15 marzo 2001, che adotta l’elenco dei paesi terzi i cui cittadini devono essere in possesso del visto all’atto dell’attraversamento delle frontiere esterne e l’elenco dei paesi terzi i cui cittadini sono esenti da tale obbligo (3). Tale obbligo ha comportato un onere amministrativo supplementare per i loro uffici consolari in Svizzera e nel Liechtenstein.
(3)
Non sembra tuttavia necessario che gli Stati membri assoggettino all’obbligo del visto ai fini del transito questa categoria di persone, in quanto il rischio d’immigrazione illegale che esse rappresentano è scarso.
(4)
Tenuto conto che lo stesso ragionamento si applica alla Bulgaria e alla Romania, il regime semplificato introdotto dalla decisione n. 896/2006/CE dovrebbe essere esteso ad entrambi i paesi.
(5)
Tale modifica della decisione n. 896/2006/CE dovrebbe permettere alla Bulgaria e alla Romania, se decideranno di applicare la decisione n. 582/2008/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 17 giugno 2008, che introduce un regime semplificato per il controllo delle persone alle frontiere esterne basato sul riconoscimento unilaterale di determinati documenti, da parte di Bulgaria, Cipro e Romania, come equipollenti ai loro visti nazionali ai fini del transito nel loro territorio (4), di riconoscere unilateralmente i documenti di soggiorno rilasciati dalla Svizzera e dal Liechtenstein, elencati nell’allegato della decisione n. 896/2006/CE, come equipollenti ai loro visti di transito nazionali.
(6)
Il riconoscimento dovrebbe essere limitato ai fini del transito nel territorio della Bulgaria e della Romania e non dovrebbe incidere sulla possibilità che questi due Stati membri rilascino visti per soggiorno di breve durata.
(7)
La possibilità per la Bulgaria e la Romania di non applicare la decisione n. 896/2006/CE dovrebbe essere limitata al periodo di transizione, sino alla data che il Consiglio determinerà a norma dell’articolo 4, paragrafo 2, secondo comma, dell’atto di adesione del 2005.
(8)
È necessario che siano rispettate le condizioni d’ingresso stabilite all’articolo 5, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 562/2006 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 15 marzo 2006, che istituisce un codice comunitario relativo al regime di attraversamento delle frontiere da parte delle persone (codice frontiere Schengen) (5), ad eccezione della condizione di cui alla lettera b), nella misura in cui la presente decisione stabilisce un regime di equipollenza tra i visti di transito rilasciati dalla Bulgaria e dalla Romania e determinati documenti di soggiorno rilasciati dalla Svizzera e dal Liechtenstein.
(9)
Poiché l’obiettivo della presente decisione non può essere realizzato in misura sufficiente dagli Stati membri, poiché riguarda direttamente l’acquis comunitario in materia di frontiere esterne, e può dunque, a causa delle dimensioni e degli effetti dell’intervento, essere realizzato meglio a livello comunitario, la Comunità può intervenire, in base al principio di sussidiarietà sancito dall’articolo 5 del trattato. La presente decisione si limita a quanto è necessario per conseguire tale obiettivo in ottemperanza al principio di proporzionalità enunciato nello stesso articolo.
(10)
Per quanto concerne l’Islanda e la Norvegia, la presente decisione costituisce uno sviluppo delle disposizioni dell’acquis di Schengen ai sensi dell’accordo concluso dal Consiglio dell’Unione europea con la Repubblica d’Islanda e il Regno di Norvegia sull’associazione di questi due Stati all’attuazione, all’applicazione e allo sviluppo dell’acquis di Schengen (6), che rientrano nel settore di cui all’articolo 1, lettera A, della decisione 1999/437/CE del Consiglio, del 17 maggio 1999 (7), relativa a talune modalità di applicazione di tale accordo.
(11)
A norma degli articoli 1 e 2 del protocollo sulla posizione della Danimarca allegato al trattato sull’Unione europea e al trattato che istituisce la Comunità europea, la Danimarca non partecipa all’adozione della presente decisione, non è vincolata da essa né è soggetta alla sua applicazione. Poiché la presente decisione sviluppa l’acquis di Schengen in applicazione delle disposizioni del titolo IV della parte terza del trattato che istituisce la Comunità europea, entro sei mesi dalla data di adozione della presente decisione la Danimarca decide, ai sensi dell’articolo 5 del suddetto protocollo, se intende attuarla nel proprio diritto interno.
(12)
La presente decisione costituisce uno sviluppo delle disposizioni dell’acquis di Schengen, al quale il Regno Unito non partecipa ai sensi della decisione 2000/365/CE del Consiglio, del 29 maggio 2000, riguardante la richiesta del Regno Unito di Gran Bretagna e Irlanda del Nord di partecipare ad alcune disposizioni dell’acquis di Schengen (8). Di conseguenza, il Regno Unito non partecipa all’adozione della decisione, non è vincolato da essa né è soggetto alla sua applicazione.
(13)
La presente decisione costituisce uno sviluppo delle disposizioni dell’acquis di Schengen al quale l’Irlanda non partecipa ai sensi della decisione 2002/192/CE del Consiglio, del 28 febbraio 2002, riguardante la richiesta dell’Irlanda di partecipare ad alcune disposizioni dell’acquis di Schengen (9). Di conseguenza, l’Irlanda non partecipa all’adozione della decisione, non è vincolata da essa né è soggetta alla sua applicazione,
HANNO ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
All’articolo 2 della decisione n. 896/2006/CE è aggiunto il comma seguente:
«Se decidono di applicare la decisione n. 582/2008/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 17 giugno 2008, che introduce un regime semplificato per il controllo delle persone alle frontiere esterne basato sul riconoscimento unilaterale di determinati documenti, da parte di Bulgaria, Cipro e Romania, come equipollenti ai loro visti nazionali ai fini del transito nel loro territorio (10), la Bulgaria e la Romania possono riconoscere unilateralmente i documenti di soggiorno elencati nell’allegato della presente decisione come equipollenti ai loro visti nazionali ai fini del transito fino alla data che sarà stabilita dal Consiglio, conformemente all’articolo 4, paragrafo 2, secondo comma, dell’atto di adesione del 2005.
Articolo 2
La Bulgaria e la Romania notificano alla Commissione la loro eventuale decisione di applicare la decisione n. 896/2006/CE entro dieci giorni lavorativi dall’entrata in vigore della presente decisione. La Commissione pubblica le informazioni comunicate da tali Stati membri nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Articolo 3
La presente decisione entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Articolo 4
Gli Stati membri sono destinatari della presente decisione conformemente al trattato che istituisce la Comunità europea.
Fatto a Strasburgo, addì 17 giugno 2008.