32004R0377
L 064/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 377/2004 НА СЪВЕТА
от 19 февруари 2004 година
за създаване на мрежа от служители за връзка по въпросите на имиграцията
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 63, параграф 3, буква б) и член 66 от него
като взе предвид инициативата на Република Гърция (1),
като има предвид, че:
(1)
Предвижда се в плана за управление на външните граници на държавите-членки на Европейския съюз, приет от Съвета по време на неговата сесия на 13 юни 2002 г., да се създадат мрежи от служители за връзка по въпросите на имиграцията, командировани в трети страни.
(2)
Европейският съвет на своята среща в Севиля на 21 и 22 юни 2002 г. поиска в заключителните си документи създаването на мрежа от служители за връзка по въпросите на имиграцията на държавите-членки преди края на 2002 г.
(3)
По време на сесията си на 28 и 29 ноември 2002 г. Съветът прие заключения за подобряване на мрежата от служители за връзка по въпросите на имиграцията, като се съобрази с доклада на председателството, който посочва, че една мрежа от служители за връзка е установена в повечето заинтересувани страни, но като отбеляза, между другото, че е необходимо да се засили още тази мрежа.
(4)
Европейският съвет в Солун на 19 и 20 юни 2003 г. подчерта, че е необходимо да се ускори работата с оглед приемането възможно най-бързо и преди края на 2003 г. на подходящия юридически акт, който ще създаде официално мрежата от служители за връзка по въпросите на имиграцията в третите страни. Той спомена също значението на сведенията, които ще бъдат предоставени от мрежата служители за връзка по въпросите на имиграцията в рамките на изработването на механизъм за оценяване, предназначен да гарантира наблюдението на отношенията с третите страни, които не си сътрудничат с Европейския съюз в борбата срещу нелегалната имиграция.
(5)
След Европейския Съвет в Солун е необходимо да се придаде форма на съществуването и на функционирането на тази мрежа - на основата на придобития опит в областта на управлението на проекти, като мрежата служители за връзка по въпросите на имиграцията на Западните Балкани, ръководена от Белгия - посредством задължителен от правна гледна точка акт, който предвижда задължението да се създадат форми на сътрудничество между служителите за връзка по въпросите на имиграцията на държавите-членки, целите на това сътрудничество, функциите на тези служители за връзка и квалификацията, която те би трябвало да имат, както и техните задачи и задължения по отношение на приемащата държава и държавата-членка по произход.
(6)
Желателно е също така да се създадат правила за начина, по който съответните институции на Общността ще бъдат информирани за дейностите на мрежата на служителите за връзка по въпросите на имиграцията, за да могат те да вземат или да предлагат мерките, които биха могли да се окажат необходими, за да се подобри още общото управление на контрола на лицата на външните граници на държавите-членки.
(7)
Като се има предвид Решение 2003/170/ПВР на Съвета от 27 февруари 2003 г. относно общото използване на служителите за връзка, командировани от наказателните органи на държавите-членки (2).
(8)
По отношение на Исландия и на Норвегия настоящият регламент предствалява едно развитие на достиженията на правото от Шенген по смисъла на споразумението, сключено от Съвета на Европейския съюз, Република Исландия и Кралство Норвегия, за присъединяването на тези две държави към осъществяването, към прилагането и към развитието на достиженията на правото от Шенген (3), което спада към областта, посочена в член 1, вукви А и Д от Решение 1999/437/ЕО на Съвета от 17 май 1999 г. относно някои условия за прилагането на цитираното споразумение (4).
(9)
В съответствие с членове 1 и 2 от протокола за позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за създаване на Европейката общност, Дания не участва при приемането на настоящия регламент и не е обвързана от него, нито подчинена на неговото прилагане. Като се има предвид, че настоящият регламент цели да развие достиженията на правото от Шенген по приложението на разпоредбите на трета част, раздел IV от Договора за създаване на Европейската общност Дания решава в съответствие с член 5 от цитирания протокол в срок от шест месеца, след като Съветът приеме настоящия регламент, дали ще го въведе в националното си право.
(10)
Обединеното кралство участва в настоящия регламент в съответствие с член 5 от протокола за интегрирането на достиженията на правото на ЕС от Шенген в рамките на Европейския съюз, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за създаване на Европейската общност и с член 8, параграф 2 от Решение 2000/365/ЕО на Съвета от 29 май 2000 г. относно искането на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да участва в някои разпоредби на достиженията на Шенген (5).
(11)
Ирландия участва в настоящия регламент в съответствие с член 5 от протокола, включващ достиженията на правото от Шенген в рамките на Европейския съюз, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за създаване на Европейската общност и с член 6 параграф 2 от Решение 2002/192/ЕО на Съвета от 28 февруари 2002 г. относно искането на Ирландия да участва в някои от разпоредбите на достиженията на правото от Шенген (6).
(12)
Участието на Обединеното кралство и на Ирландия в настоящия регламент в съответствие с член 8, параграф 2 от Решение 2000/365/ЕО на Съвета от 29 май 2000 г. и на член 6, параграф 2 от Решение 2002/192/ЕО на Съвета от 28 февруари 2002 г. се отнася до това, което е от компетентността на Общността за взимане на мерки, които целят да развият разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, за да се води борба с организирането на незаконната имиграция, в които Обединеното кралство и Ирландия участват.
(13)
Настоящият регламент представлява акт, основан на достиженията на правото от Шенген или се отнася до тях, по смисъла на член 3, параграф 1 от Акта за присъединяване от 2003 г.
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
1. По смисъла на настоящия регламент под „служител за връзка по въпросите на имиграцията“ се разбира представител на една държава-членка, който е командирован в чужбина от службата по имиграцията или от други компетентни органи, с цел да установи или да поддържа контакти с органите на страната домакин, за да допринесе за превенцията на незаконната имиграция и за борбата с това явление, за връщането на незаконните имигранти и за управлението на законната имиграция.
2. За нуждите на настоящия регламент е добре да се разглеждат също като служители за връзка по въпросите на имиграцията служителите за връзка, които се занимават с въпросите на имиграцията в рамките на техните служебни задължения.
3. Служителите за връзка по въпросите на имиграцията биха могли да бъдат командировани при националните консулски служби на тяхната държава-членка, намиращи се в трета страна или при компетентните органи на други държави-членки, но също и при компетентните органи на трети страни и на международни организации, за разумен срок, който ще бъде определен от държавата-членка, от която те са били командировани.
4. Настоящият регламент не изключва мисиите, които служителите за връзка по въпросите на имиграцията трябва да изпълняват в рамките на тяхната компетентност, въз основа на правото, политиките и процедурите в национален план или на специални споразумения, сключени със страната домакин или с международни организации.
Член 2
1. Всяка държава-членка следи служителите за връзка по въпросите на имиграцията да установят и да поддържат преки контакти с компетентните органи на страната домакин и с всяка подходяща организация в страната домакин, за да улеснят и да ускорят събирането и обмена на информация.
2. Служителите за връзка по въпросите на имиграцията събират сведения, които се използват или на оперативно ниво, или на стратегическо ниво, или и на двете. Тези информации се отнасят, по-специално, до въпроси като:
-
потоците на незаконната имиграция, идващи от страната домакин или преминаващи през тази страна,
-
маршрутите, използвани от тези потоци на незаконна имиграция, за да достигнат до територията на държавите- членки,
-
оперативните способи, включително използваните транспортни средства, участието на посредници и т. н.,
-
съществуването на престъпни организации, замесени в трафика на имигранти и техните дейности,
-
инцидентите и събитията, които могат да бъдат или да станат причина за ново развитие на потоците на незаконната имиграция,
-
използваните методи за подправянето и фалшифицирането на документи за самоличност и на документи за пътуване,
-
начините за подпомагане на властите на страната домакин да избегнат формирането или транзитното преминаване на потоците на незаконната имиграция на тяхната територия,
-
начините за улесняване връщането и репатрирането на незаконните имигранти в страната по произхода им,
-
законодателството и юридическата практика по отношение на споменатите по-горе въпроси,
-
сведенията, предавани чрез системата за бърза тревога.
3. Служителите за връзка по въпросите на имиграцията са овластени също и да оказват помощ с оглед установяване самоличността на гражданите на трети страни и улесняването на завръщането им в тяхната страна по произход.
4. Държавите-членки следят техните служители за връзка по въпросите на имиграцията да изпълняват мисията си в рамките на техните отговорности и в съответствие с разпоредбите, включително и тези относно защитата на данните от лично естество, предвидени в тяхното национално законодателство и във всяко споразумение или договореност, сключени със страни домакини или с международни организации.
Член 3
1. Държавите-членки се осведомяват взаимно и уведомяват Съвета и Комисията, системно и без отлагане за командироването на служители за връзка по въпросите на имиграцията, включително за описанието на техните функции. Комисията предоставя на Съвета и на държавите-членки компилация от тези сведения.
2. Всяка държава-членка уведомява също и другите държави-членки за своите намерения относно командироването на служители за връзка по въпросите на имиграцията в трети страни, така че другите държави-членки да могат да заявят интереса си за сключване на споразумение за сътрудничество със съответната държава-членка относно това командироване съгласно член 5.
Член 4
1. Държавите-членки следят за това техните служители за връзка по въпросите на имиграцията, командировани в едни и същи трети страни или области, да направят помежду си местни или регионални мрежи за сътрудничество. По-конкретно, в рамките на тези мрежи, служителите за връзка по въпросите на имиграцията:
-
се срещат редовно и всеки път, когато това е необходимо,
-
обменят сведения и практически опит,
-
съгласуват позициите, които да се възприемат при контактите с търговските превозвачи, когато е необходимо,
-
участват в общи специализирани обучения, когато има такива,
-
при случай организират информационни срещи и курсове за обучение за членовете на дипломатическия корпус и консулските служби на работа в мисиите на държавите-членки в страната домакин,
-
възприемат общ подход по отношение на методите за събиране на стратегически относими сведения, включително анализи на рисковете и на предаването на тези сведения на компетентните органи на държавите-членки по произход,
-
участват при изготвянето на двугодишните доклади за техните общи дейности, които се изготвят в съответствие с член 6 параграф 1,
-
установяват периодични контакти със сходните мрежи в страната домакин и в третите съседни страни, ако е подходящо.
2. Представителите на Комисията са оправомощени да взимат участие в срещите, организирани в рамките на мрежата на служителите за връзка по въпросите на имиграцията, но ако оперативни съображения го налагат, срещите могат да се провеждат в отсъствие на представител на Комисията. Когато това е необходимо, други органи и институции могат също да бъдат поканени на тези срещи.
3. Държавата-членка, която осъществява председателството, поема инициативата да свика цитираните срещи. Ако държавата-членка, която осъществява председателството, не е представлявана в страната или областта, тази инициатива се пада на държавата-членка, която осъществява председателството по заместване.
Член 5
1. Държавите-членки могат да се договорят, двустранно или многостранно, служителите за връзка по въпросите на имиграцията, които са командировани в трета страна или към международна организация от една държава-членка да се грижат също и за интересите на една или на няколко други държави-членки.
2. Държавите-членки могат също да се договорят техните служители за връзка по въпросите на имиграцията да си разпределят някои задачи.
Член 6
1. Държавата-членка, която осъществява председателството или ако тази държава-членка не е представена в страната или областта, държавата-членка, която осъществява председателството по заместване, изготвя за края на всяко шестмесечие за Съвета и за Комисията доклад за дейността на мрежите на служители за връзка по въпросите на имиграцията, в които тя има представител, както и за положението в страната домакин от гледна точка на незаконната имиграция.
2. Горните доклади се изработват по образец и във формат, определен от Комисията.
3. Тези доклади представляват основен източник на информация за подготовката за нуждите на всяко председателство, на един доклад за оценка, предназначен за Съвета и изработен от Комисията, за положението във всяка трета страна, където са командировани служителите за връзка по въпросите на имиграцията на държавите-членки.
4. Въз основа на споменатите по-горе доклади Комисията прилага обобщаващ фактите доклад към своя годишен доклад за развитието на една обща политика в областта на нелегалната имиграцията, на незаконния трафик и сексуалната експлоатация на хора, на външните граници и на връщането на лицата, пребиваващи без редовни документи. Като го предоставя за оценка на Съвета, Комисията може да направи предложенията или препоръките, които тя смята за необходими.
Член 7
Настоящият регламент не изключва приложението на разпоредбите в областта на консулското сътрудничество на местно ниво, съдържащи се в Общите консулски инструкции, отправени до дипломатическите и консулските представителства от кариерата (7).
Член 8
Настоящият регламент влиза в сила на 5 януари 2004 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите-членки в съответствие с Договора за създаване на Европейската общност.
Съставено в Брюксел на 19 февруари 2004 година.
Regolamento (CE) n. 377/2004 del Consiglio
del 19 febbraio 2004
relativo alla creazione di una rete di funzionari di collegamento incaricati dell'immigrazione
IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l'articolo 63, paragrafo 3, lettera b), e l'articolo 66,
vista l'iniziativa della Repubblica ellenica(1),
visto il parere del Parlamento europeo,
considerando quanto segue:
(1) Il piano per la gestione delle frontiere esterne degli Stati membri dell'Unione europea, convenuto dal Consiglio nella sessione del 13 giugno 2002, prevede la creazione di una rete di funzionari di collegamento incaricati dell'immigrazione operante nei paesi terzi.
(2) Nelle conclusioni della riunione del 21 e 22 giugno 2002, il Consiglio europeo di Siviglia ha chiesto la creazione di una rete di funzionari di collegamento degli Stati membri incaricati dell'immigrazione entro il 2002.
(3) Nella sessione del 28 e 29 novembre 2002 il Consiglio ha adottato conclusioni sul miglioramento della rete di funzionari di collegamento incaricati dell'immigrazione, nelle quali prende atto della relazione della Presidenza, da cui risulta che nella maggior parte dei paesi ivi esaminati è operante una siffatta rete, ma constata altresì che la rete deve essere ulteriormente rafforzata.
(4) Il Consiglio europeo di Salonicco del 19 e 20 giugno 2003 ha posto l'accento sulla necessità di accelerare i lavori relativi all'adozione quanto prima possibile, ed entro la fine del 2003, dello strumento giuridico appropriato volto ad istituire formalmente la rete di funzionari di collegamento sull'immigrazione nei paesi terzi. Il Consiglio europeo ha fatto altresì riferimento all'importanza delle informazioni che saranno fornite dalla rete di funzionari di collegamento sull'immigrazione in vista dell'elaborazione di un meccanismo di valutazione per controllare le relazioni con i paesi terzi che non cooperano con l'Unione europea nella lotta contro l'immigrazione clandestina.
(5) Conformemente al Consiglio europeo di Salonicco occorre formalizzare l'esistenza e il funzionamento di tale rete - avvalendosi delle esperienze tratte dalla realizzazione di progetti in corso, compreso il progetto guidato dal Belgio relativo a una rete di funzionari di collegamento incaricati dell'immigrazione nei Balcani occidentali - mediante l'adozione di un atto giuridicamente vincolante che stabilisca l'obbligo di istituire forme di cooperazione fra i funzionari di collegamento incaricati dell'immigrazione degli Stati membri, gli obiettivi di tale cooperazione, le funzioni e le idonee qualifiche di tali funzionari di collegamento, nonché le loro responsabilità nei riguardi del paese ospitante e dello Stato membro che procede al distacco.
(6) È altresì auspicabile formalizzare le modalità di informazione delle pertinenti istituzioni comunitarie sulle attività dei funzionari di collegamento incaricati dell'immigrazione per consentire loro di adottare o proporre le misure che potrebbero rivelarsi necessarie per migliorare ulteriormente la gestione globale dei controlli delle persone alle frontiere esterne degli Stati membri.
(7) Tenendo conto della decisione 2003/170/CE del Consiglio, del 27 febbraio 2003, relativa all'utilizzo comune degli ufficiali di collegamento distaccati all'estero dalle autorità degli Stati membri incaricate dell'applicazione della legge(2).
(8) Per quanto riguarda l'Islanda e la Norvegia, il presente regolamento costituisce uno sviluppo delle disposizioni dell'acquis di Schengen ai sensi dell'accordo concluso dal Consiglio dell'Unione europea con la Repubblica d'Islanda e il Regno di Norvegia sulla loro associazione all'attuazione, all'applicazione e allo sviluppo dell'acquis di Schengen(3), che rientrano nel settore di cui all'articolo 1, punti A ed E della decisione 1999/437/CE del Consiglio, del 17 maggio 1999, relativa a talune modalità di applicazione di detto accordo(4).
(9) A norma degli articoli 1 e 2 del protocollo sulla posizione della Danimarca allegato al trattato sull'Unione europea e al trattato che istituisce la Comunità europea, la Danimarca non partecipa all'adozione del presente regolamento e di conseguenza non è da questo vincolata né soggetta alla sua applicazione. Dato che il presente regolamento si basa sull'acquis di Schengen in applicazione delle disposizioni della parte terza, titolo IV, del trattato che istituisce la Comunità europea, la Danimarca decide, a norma dell'articolo 5 del succitato protocollo, entro un periodo di sei mesi dall'adozione del presente regolamento da parte del Consiglio, se intende recepirlo nel proprio diritto interno.
(10) Il Regno Unito sta partecipando al presente regolamento ai sensi dell'articolo 5 del protocollo sull'integrazione dell'acquis di Schengen nell'ambito dell'Unione europea allegato al trattato sull'Unione europea e al trattato che istituisce la Comunità europea e dell'articolo 8, paragrafo 2, della decisione 2000/365/CE del Consiglio, del 29 maggio 2000, riguardante la richiesta del Regno Unito di Gran Bretagna e Irlanda del Nord di partecipare ad alcune disposizioni dell'acquis di Schengen(5).
(11) L'Irlanda sta partecipando al presente regolamento ai sensi dell'articolo 5 del protocollo sull'integrazione dell'acquis di Schengen nell'ambito dell'Unione europea allegato al trattato sull'Unione europea e al trattato che istituisce la Comunità europea e dell'articolo 6, paragrafo 2, della decisione 2002/192/CE del Consiglio, del 28 febbraio 2002, riguardante la richiesta dell'Irlanda di partecipare ad alcune disposizioni dell'acquis di Schengen(6).
(12) La partecipazione del Regno Unito e dell'Irlanda al presente regolamento ai sensi dell'articolo 8, paragrafo 2, della decisione 2000/365/CE del Consiglio, del 29 maggio 2000 e dell'articolo 6, paragrafo 2, della decisione 2002/192/CE del Consiglio, del 28 febbraio 2002, riguarda le responsabilità della Comunità relative all'adozione di misure che sviluppano le disposizioni dell'acquis di Schengen volte a combattere l'organizzazione di immigrazione illegale cui partecipano il Regno Unito e l'Irlanda.
(13) Il presente regolamento costituisce un atto basato sull'acquis di Schengen o ad esso altrimenti connesso ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 1, dell'atto di adesione del 2003,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
1. Nel presente regolamento, per "funzionario di collegamento incaricato dell'immigrazione" s'intende un rappresentante di uno degli Stati membri distaccato all'estero dal servizio immigrazione o da altre autorità competenti, allo scopo di instaurare e di mantenere contatti con le autorità del paese ospitante per contribuire alla prevenzione dell'immigrazione illegale e alla lotta contro tale fenomeno, al rimpatrio di clandestini e alla gestione dell'immigrazione regolare.
2. Ai fini del presente regolamento sono considerati altresì funzionari di collegamento incaricati dell'immigrazione i funzionari di collegamento che nell'esercizio dei propri compiti si occupano di questioni in materia di immigrazione.
3. I funzionari di collegamento incaricati dell'immigrazione possono essere distaccati presso le autorità consolari nazionali degli Stati membri situate nei paesi terzi o presso le pertinenti autorità di altri Stati membri, ma anche presso le competenti autorità dei paesi terzi, nonché presso organizzazioni internazionali per un periodo ragionevole che deve essere determinato dallo Stato membro che procede al distacco.
4. Il presente regolamento lascia impregiudicati i compiti che i funzionari di collegamento incaricati dell'immigrazione svolgono nell'ambito delle responsabilità loro assegnate in virtù della legislazione nazionale, di politiche o procedure o di speciali accordi conclusi con il paese ospitante o con le organizzazioni internazionali.
Articolo 2
1. Ciascuno Stato membro provvede a che i propri funzionari di collegamento incaricati dell'immigrazione istituiscano e mantengano contatti diretti con le autorità competenti del paese ospitante e con ogni altra organizzazione pertinente operante nel paese ospitante, allo scopo di facilitare e sveltire la raccolta e lo scambio di informazioni.
2. I funzionari di collegamento incaricati dell'immigrazione raccolgono informazioni destinate ad attività di tipo operativo o strategico, oppure ad entrambi i tipi di attività. Tali informazioni riguardano in particolare questioni quali:
- flussi di immigrazione illegale provenienti dal paese ospitante o in transito sul suo territorio,
- rotte seguite da tali flussi di immigrazione illegale per raggiungere i territori degli Stati membri,
- il loro "modus operandi", compresi i mezzi di trasporto usati, il coinvolgimento di intermediari, ecc.,
- esistenza di organizzazioni criminali dedite al traffico di clandestini e loro attività,
- incidenti e avvenimenti che possono costituire o diventare la causa di nuovi sviluppi per quanto attiene ai flussi di immigrazione illegale,
- metodi usati per la contraffazione o la falsificazione di documenti d'identità e documenti di viaggio,
- modi e mezzi di prestare assistenza alle autorità nei paesi ospitanti ai fini della prevenzione dei flussi dell'immigrazione illegale provenienti da tali paesi o in transito sul loro territorio,
- modi e mezzi per facilitare il ritorno e il rimpatrio dei clandestini nei paesi d'origine,
- legislazione e prassi giuridiche pertinenti in ordine alle questioni esposte sopra,
- informazioni trasmesse attraverso il sistema di allarme rapido.
3. I funzionari di collegamento incaricati dell'immigrazione sono altresì abilitati a fornire assistenza per accertare l'identità dei cittadini di paesi terzi e facilitare il loro ritorno nel paese d'origine.
4. Gli Stati membri provvedono affinché i funzionari di collegamento incaricati dell'immigrazione assolvano i loro compiti nell'ambito delle loro responsabilità e nel rispetto delle disposizioni, incluse quelle relative alla protezione dei dati di carattere personale, stabilite nelle rispettive legislazioni nazionali e negli accordi o nelle intese eventualmente conclusi con i paesi ospitanti o con le organizzazioni internazionali.
Articolo 3
1. Gli Stati membri comunicano sistematicamente e senza indugio agli altri Stati membri, al Consiglio e alla Commissione i distacchi da essi disposti di ufficiali di collegamento incaricati dell'immigrazione, nonché una descrizione dei loro compiti. La Commissione fornisce al Consiglio e agli Stati membri un resoconto di queste informazioni.
2. Ciascuno Stato membro comunica inoltre agli altri Stati membri le sue intenzioni riguardo al distacco di ufficiali di collegamento incaricati dell'immigrazione in paesi terzi, in modo che gli altri Stati membri possano esprimere un interesse a concludere un accordo di cooperazione con lo Stato membro interessato per quanto riguarda tale distacco, così come stabilito nell'articolo 5.
Articolo 4
1. Gli Stati membri provvedono affinché i loro ufficiali di collegamento incaricati dell'immigrazione distaccati nello stesso paese terzo o nella stessa regione costituiscano tra loro reti locali o regionali di cooperazione. Nell'ambito di tali reti, gli ufficiali di collegamento incaricati dell'immigrazione in particolare:
- si incontrano periodicamente e ogniqualvolta necessario,
- scambiano informazioni ed esperienza pratica,
- se opportuno, coordinano le posizioni da adottare nei contatti con i vettori commerciali,
- partecipano, se del caso, a corsi specializzati di formazione congiunti,
- organizzano, se del caso, sessioni d'informazione e corsi di formazione per i membri del corpo diplomatico e consolare delle missioni degli Stati membri nel paese ospitante,
- adottano approcci comuni per quanto riguarda i metodi di raccolta e trasmissione di informazioni strategicamente pertinenti, incluse le analisi di rischio, alle autorità competenti degli Stati membri di invio,
- contribuiscono alla redazione di relazioni biennali sulle loro attività comuni, elaborate a norma dell'articolo 6, paragrafo 1,
- stabiliscono, se del caso, contatti periodici con reti analoghe nel paese ospitante e nei paesi terzi limitrofi.
2. I rappresentanti della Commissione sono autorizzati a partecipare alle riunioni organizzate nell'ambito della rete di ufficiali di collegamento incaricati dell'immigrazione, benché, ove considerazioni di carattere operativo lo richiedano, le riunioni possano tenersi in assenza di rappresentanti della Commissione. Se opportuno, possono essere invitati anche altri organi e autorità.
3. Spetta allo Stato membro che esercita la Presidenza del Consiglio dell'Unione europea prendere l'iniziativa di organizzare tali riunioni. Se lo Stato membro che esercita la presidenza non è rappresentato nel paese o nella regione, tale iniziativa spetta allo Stato membro facente funzione di presidenza.
Articolo 5
1. Gli Stati membri possono convenire, a livello bilaterale o multilaterale, che gli ufficiali di collegamento incaricati dell'immigrazione distaccati in un paese terzo o presso una organizzazione internazionale da uno Stato membro curino anche gli interessi di un altro o altri Stati membri.
2. Gli Stati membri possono altresì convenire che i loro ufficiali di collegamento incaricati dell'immigrazione si ripartiscano taluni compiti tra loro.
Articolo 6
1. Lo Stato membro che esercita la presidenza del Consiglio dell'Unione europea o, se tale Stato non è rappresentato nel paese o nella regione, lo Stato membro facente funzione di presidenza, al termine di ogni semestre redige per il Consiglio e la Commissione una relazione sulle attività delle reti di ufficiali di collegamento incaricati dell'immigrazione in cui dispone di un rappresentante, nonché sulla situazione nel paese ospitante, in materie inerenti all'immigrazione clandestina.
2. Tali relazioni sono redatte conformemente al modello e al formato predisposti dalla Commissione.
3. Le relazioni costituiscono una forma essenziale di informazione per la preparazione, al termine di ciascuna presidenza, di una relazione valutativa da presentare al Consiglio, redatta dalla Commissione, sulla situazione esistente in ogni paese terzo in cui sono distaccati ufficiali di collegamento degli Stati membri incaricati dell'immigrazione.
4. Sulla base delle suddette relazioni, la Commissione include nella relazione annuale sull'elaborazione di una politica comune in materia di immigrazione illegale, di introduzione clandestina e tratta di esseri umani, di frontiere esterne e di rimpatrio delle persone soggiornanti illegalmente una sinossi fattuale. Nel presentare al Consiglio tale valutazione, la Commissione può formulare, se lo ritiene opportuno, le proposte o le raccomandazioni del caso.
Articolo 7
Il presente regolamento non pregiudica le disposizioni sulla cooperazione consolare locale contenute nell'Istruzione consolare comune diretta alle rappresentanze diplomatiche e consolari di prima categoria(7).
Articolo 8
Il presente regolamento entra in vigore il 5 gennaio 2004.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile negli Stati membri conformemente al trattato che istituisce la Comunità europea.
Fatto a Bruxelles, addì 19 febbraio 2004.