РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 26 ноември 2009 година
относно позицията, която да бъде взета от Европейската общност по отношение на предоговарянето на паричното споразумение с Република Сан Марино
(2009/904/ЕО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 111, параграф 3 от него,
като взе предвид препоръката на Комисията,
след консултация с Европейската централна банка,
като има предвид, че:
(1)
От датата на въвеждането на еврото Комисията е компетентна по парични и валутни въпроси.
(2)
Съветът определя правилата за водене на преговори и сключване на споразумения по въпросите на паричния или валутен режим.
(3)
На 29 ноември 2000 г. Италианската република подписа парично споразумение с Република Сан Марино, от името на Общността.
(4)
В заключенията си от 10 февруари 2009 г. Съветът прикани Комисията да направи преглед на действието на съществуващите споразумения и да обмисли възможността за повишаване на таваните за емитиране на монети.
(5)
В своето Съобщение „Доклад относно функционирането на паричните споразумения с Монако, Сан Марино и Ватикана“ Комисията достигна до извода, че е необходимо паричното споразумение с Република Сан Марино да бъде изменено с цел осигуряване на по-последователен подход в отношенията между Общността и държавите, с които са сключени парични споразумения.
(6)
Следователно паричното споразумение с Република Сан Марино следва да бъде предоговорено колкото се може по-скоро, така че новият режим да влезе в сила от 1 януари 2010 г. заедно с новите правила относно начините за въвеждането на евромонети, предвидени в Препоръка на Комисията от 19 декември 2008 г. относно общите насоки за националните страни и емитирането на разменни евромонети (1), одобрени от Съвета в неговите заключения от 10 февруари 2009 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Италианската република уведомява Република Сан Марино относно необходимостта от изменение на съществуващото Парично споразумение между Италианската република, действаща от името на Европейската общност, и Република Сан Марино (наричано по-нататък „споразумението“), възможно най-скоро, и предлага предоговаряне на съответните разпоредби на споразумението.
Член 2
Общността се стреми към следните промени при предоговарянето на споразумението с Република Сан Марино:
а)
споразумението се сключва между Общността и Република Сан Марино. Текстът на споразумението представлява кодифициран текст на действащото в момента споразумение с нанесени изменения;
б)
Република Сан Марино предприема действия за приемането на всички подходящи мерки чрез пряко транспониране или възможни равностойни действия за:
-
прилагане на цялото приложимо общностно законодателство в банковата и финансовата област, по-специално законодателството, свързано с дейността и надзора на съответните институции;
-
прилагане на цялото приложимо общностно законодателство относно предотвратяването на изпирането на пари, предотвратяването на измами и подправянето на парични и непарични разплащателни средства, медали и символи и относно изискванията за статистическа отчетност.
Република Сан Марино гарантира, че цялото приложимо общностно законодателство в банковата и финансовата област е въведено на нейна територия преди 1 януари 2015 г. Споразумението съдържа приложение, в което подробно са изложени сроковете за приемането на тези мерки;
в)
преразглежда се методът за определяне на тавана за емитиране на евромонети от Сан Марино. Новият таван се изчислява, като се използва метод, съчетаващ фиксирана част, която има за цел да предотврати прекомерните нумизматични спекулации с монети от Сан Марино, като се задоволява търсенето на колекционерския пазар, и променлива част, изчислявана, като средното емитиране на монети на глава от населението в Италианската република през годината n-1 се умножи по броя на жителите на Република Сан Марино;
г)
създава се Съвместен комитет, който да наблюдава напредъка по прилагането на споразумението. Той се състои от представители на Република Сан Марино, на Италианската република, на Комисията и на ЕЦБ. Той има възможността ежегодно да преразглежда фиксираната част с оглед на отчитането на инфлацията и развитието на колекционерския пазар. Той приема решенията си с единодушие. Съвместният комитет приема своя процедурен правилник;
д)
евромонетите на Република Сан Марино се изсичат от Instituto Poligrafico e Zecca dello Stato. Със съгласието на Съвместният комитет обаче Република Сан Марино има възможност да използва друг доставчик сред монетните дворове от Европейския съюз, които изсичат евромонети. Количеството на монетите, емитирани от Република Сан Марино, се добавя към количеството на монетите, емитирани от Италианската република, за целите на одобряването на общото количество емитирани монети от страна на ЕЦБ;
е)
Съдът на Европейските общности се избира за орган, натоварен с уреждането на споровете, които могат да възникнат в резултат на прилагането на споразумението.
Ако Общността или Република Сан Марино смятат, че другата страна не е изпълнила свое задължение по паричното споразумение, те могат да сезират Съда. Решението на Съда е задължително за страните, които вземат необходимите мерки, за да изпълнят с решението в срок, определен от Съда в неговото решение. В случай че Общността или Република Сан Марино не успеят да вземат необходимите мерки, за да изпълнят решението в този срок, другата страна може незабавно да прекрати споразумението.
Член 3
Преговорите с Република Сан Марино се водят от Италианската република и Комисията от името на Общността. Италианската република и Комисията се оправомощени да парафират споразумението от името на Общността. ЕЦБ участва пълноценно в преговорите, като съгласието ѝ е необходимо по въпроси от нейната компетентност. Италианската република и Комисията представят проект на споразумението на Икономическия и финансов комитет (ИФК) за становище.
Член 4
След парафиране на споразумението, Комисията има право да сключи споразумението от името на Общността, освен ако ИФК или ЕЦБ не изразят мнение, че споразумението следва да бъде внесено в Съвета.
Член 5
Адресати на настоящото решение са Италианската република, Комисията и ЕЦБ.
Съставено в Брюксел на 26 ноември 2009 година.
DECISIONE DEL CONSIGLIO
del 26 novembre 2009
sulla posizione della Comunità europea per quanto concerne la rinegoziazione della convenzione monetaria con la Repubblica di San Marino
(2009/904/CE)
IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l'articolo 111, paragrafo 3,
vista la raccomandazione della Commissione,
previa consultazione della Banca centrale europea,
considerando quanto segue:
(1)
dalla data d'introduzione dell'euro la Comunità ha competenza per le questioni monetarie e valutarie.
(2)
Spetta al Consiglio decidere le modalità per la negoziazione e la conclusione degli accordi in materia di regime monetario o valutario.
(3)
La Repubblica italiana, per conto della Comunità, ha concluso il 29 novembre 2000 una convenzione monetaria con la Repubblica di San Marino.
(4)
Nelle conclusioni del 10 febbraio 2009, il Consiglio ha invitato la Commissione a rivedere il funzionamento degli accordi vigenti e a considerare l'eventuale incremento dei massimali di emissione di monete.
(5)
La Commissione, nella comunicazione sul funzionamento degli accordi monetari con Monaco, San Marino e il Vaticano, ha riconosciuto la necessità di modificare la convenzione monetaria con la Repubblica di San Marino nella forma attualmente vigente, per garantire una maggiore coerenza nelle relazioni tra la Comunità e i paesi che hanno sottoscritto accordi monetari.
(6)
La convenzione monetaria con la Repubblica di San Marino dovrebbe pertanto essere rinegoziata quanto prima, affinché il nuovo regime entri in vigore il 1o gennaio 2010 insieme alle nuove norme sulle modalità d'introduzione delle monete in euro stabilite dalla raccomandazione della Commissione, del 19 dicembre 2008, sugli orientamenti comuni per l'emissione di monete in euro destinate alla circolazione e loro relativa faccia nazionale (1), approvata dal Consiglio nelle conclusioni del 10 febbraio 2009,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
La Repubblica italiana notifica alla Repubblica di San Marino la necessità di modificare quanto prima la vigente convenzione monetaria tra la Repubblica italiana, per conto della Comunità europea, e la Repubblica di San Marino (la «convenzione») e propone di rinegoziare le disposizioni pertinenti della convenzione.
Articolo 2
In sede di rinegoziazione della convenzione con la Repubblica di San Marino, la Comunità persegue le seguenti modifiche:
a)
la convenzione è conclusa tra la Comunità e la Repubblica di San Marino. Il testo della convenzione è una versione codificata della convenzione vigente con l'inclusione delle modifiche;
b)
la Repubblica di San Marino s'impegna ad adottare le opportune misure, mediante la trasposizione diretta o eventuali azioni equivalenti:
-
per applicare tutta la normativa comunitaria pertinente in materia bancaria e finanziaria, in particolare le disposizioni che disciplinano l'attività e la vigilanza degli enti interessati;
-
per applicare tutta la normativa comunitaria pertinente in materia di prevenzione del riciclaggio di capitali illeciti, prevenzione della frode e contraffazione di mezzi di pagamento in contanti e diversi dai contanti, medaglie e gettoni nonché adempimento degli obblighi di trasmissione di dati statistici.
La Repubblica di San Marino provvede a che tutta la normativa comunitaria pertinente in materia bancaria e finanziaria sia attuata nel proprio territorio entro il 1o gennaio 2015. La convenzione contiene un allegato in cui sono specificati i termini entro cui adottare tali misure;
c)
il metodo per calcolare i massimali di emissione delle monete in euro di San Marino è rivisto. Il nuovo massimale è calcolato con un metodo che prevede una parte fissa, intesa ad evitare, soddisfacendo la domanda del mercato del collezionismo, che le monete sanmarinesi siano oggetto di un'eccessiva speculazione numismatica, e una parte variabile, calcolata moltiplicando la media delle monete pro capite emesse nell'anno n-1 nella Repubblica italiana per il numero di abitanti della Repubblica di San Marino;
d)
per controllare i progressi compiuti nell'attuazione della convenzione è istituito un comitato misto. Esso è composto da rappresentanti della Repubblica di San Marino, della Repubblica italiana, della Commissione e della BCE, ed ha la possibilità di rivedere ogni anno la parte fissa del massimale per tenere conto dell'inflazione e dell'evoluzione del mercato delle monete da collezione. Esso adotta le proprie decisioni all'unanimità e si dota di un regolamento interno;
e)
le monete in euro della Repubblica di San Marino sono coniate dall'Istituto poligrafico e Zecca dello Stato. La Repubblica di San Marino ha tuttavia la possibilità di concludere un contratto, con l'accordo del comitato misto, con un'altra zecca dell'Unione europea che conia monete in euro. Ai fini dell'approvazione del volume di emissione da parte della BCE, il volume delle monete emesse dalla Repubblica di San Marino si aggiunge al volume delle monete emesse dalla Repubblica italiana;
f)
la Corte di giustizia delle Comunità europee è l'organo prescelto per risolvere le controversie che possono derivare dall'applicazione della convenzione.
Se la Comunità o la Repubblica di San Marino ritiene che l'altra Parte non abbia adempiuto ad un obbligo stabilito dalla convenzione monetaria, può adire la Corte di giustizia. La sentenza della Corte di giustizia è vincolante per le Parti, che adotteranno le opportune misure per conformarvisi entro il periodo stabilito dalla Corte di giustizia nella medesima sentenza. Qualora la Comunità o la Repubblica di San Marino non adottino le opportune misure per conformarsi alla sentenza entro il periodo prescritto, l'altra Parte può porre immediatamente fine alla convenzione.
Articolo 3
I negoziati con la Repubblica di San Marino sono condotti dalla Repubblica italiana e dalla Commissione per conto della Comunità. La Repubblica italiana e la Commissione sono legittimate a siglare la convenzione per conto della Comunità. La BCE è associata a pieno titolo ai negoziati e l'accordo della medesima è richiesto nelle materie che rientrano nella sua competenza. La Repubblica italiana e la Commissione presentano il progetto di convenzione al comitato economico e finanziario (CEF) affinché esprima il proprio parere al riguardo.
Articolo 4
Una volta siglata la convenzione, la Commissione è legittimata a concludere la stessa per conto della Comunità, a meno che il CEF o la BCE non ritengano che la convenzione debba essere sottoposta al Consiglio.
Articolo 5
La Repubblica italiana, la Commissione e la BCE sono destinatarie della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, addì 26 novembre 2009.