31983L0477
L 263/25
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 19 септември 1983 година
относно защитата на работниците от рискове, свързани с експозиция на азбест по време на работа (Втора специална директива по смисъла на член 8 от Директива 80/1107/ЕИО)
(83/477/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 100 от него;
като взе предвид предложението на Комисията (1);
като взе предвид становището на Асамблеята (2);
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3);
като има предвид, че Резолюцията на Съвета от 29 юни 1978 г. относно програма за действие на Европейските общности за безопасност и здраве на работното място (4) предвижда създаването на специални хармонизирани процедури за защита на работниците по отношение на азбеста;
като има предвид, че Директива 80/1107/ЕИО на Съвета от 27 ноември 1980 г. относно защитата на работниците от рискове, свързани с експозиция на химически, физически и биологични агенти по време на работа (5) формулира някои разпоредби, които трябва да бъдат отчитани при тази защита; като има предвид, че споменатата директива предвижда в специални директиви да бъдат определени гранични стойности и конкретни изисквания за агентите, изброени в приложение I, които включват и азбест;
като има предвид, че азбестът е вреден агент, който присъства при много и различни обстоятелства по време на работа; като има предвид, че по тази причина много работници са изложени на потенциален риск за здравето им; като има предвид, че крокидолитът се счита за особено опасен вид азбест;
като има предвид, че макар съвременните постижения на науката да не са такива, че да може да бъде определено ниво, под което рисковете за здравето да престанат да съществуват, намаляването на експозицията на азбест все пак ще намали риска от развитие на свързани с азбеста болести; като има предвид, че настоящата директива включва минимални изисквания, които ще бъдат преразглеждани въз основа на натрупания опит и развитието на технологиите в тази област;
като има предвид, че оптичната микроскопия не позволява преброяване на най-малките вредни за здравето влакна и въпреки това, тя е най-често използваният метод за редовно измерване на азбеста;
като има предвид, че по тази причина са важни превантивните мерки за защита на здравето на експонираните на азбест работници, както и предвидените за държавите-членки ангажименти, свързани с наблюдението на здравето на тези работници,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. Настоящата директива, която е Втора специална директива по смисъла на член 8 от Директива 80/1107/ЕИО, има за цел да защити работниците от рискове за тяхното здраве, включително и предотвратяване на рискове, които произтичат или е вероятно да произтекат от експозиция на азбест по време на работа. Тя определя гранични стойности, както и други конкретни изисквания.
2. Настоящата директива не се отнася до:
-
морския транспорт,
-
въздушния транспорт.
3. Настоящата директива не накърнява правото на държавите-членки да прилагат или въвеждат законови, подзаконови или административни разпоредби, които осигуряват на работниците по-голяма защита, най-вече по отношение на подмяната на азбеста с по-безопасни заместители.
Член 2
За целите на настоящата директива „азбест“ означава следните влакнести силикати:
-
актинолит, № 77536-66-4 (*) от CAS (6)
-
азбест грунерит (амозит), № 12172-73-5 (*) от CAS (6)
-
антофилит, № 77536-67-5 (*) от CAS (6),
-
хризотил, № 12001-29-5 от CAS (6),
-
крокидолит, № 12001-28-4 от CAS (6),
-
тремолит, № 77536-68-6 (*) от CAS (6).
Член 3
1. Настоящата директива се прилага по отношение на дейности, при които работниците са или могат да бъдат експонирани по време на работа на прах от азбест или съдържащи азбест материали.
2. В случай на всяка дейност, при която е вероятно да съществува риск от експозиция на прах от азбест или съдържащи азбест материали, рискът трябва да бъде оценен така, че да бъдат определени естеството и степента на експозиция на работниците на прах от азбест или съдържащи азбест материали.
3. Ако споменатата в параграф 2 оценка показва, че концентрацията на азбестови влакна във въздуха на работното място, при липса на каквито и да е лични предпазни средства, е по мнение на държавите-членки на нивото, измерено или изчислено във връзка с осемчасовия период за сравнение,
-
по-ниска от 0,25 влакна на см3 и/или
-
по-ниска от кумулативната доза от 15,00 влакнодни на см3 в продължение на период от 3 месеца,
не се прилагат членове 4, 7 и 13, член 14, параграф 2 и членове 15 и 16.
4. Предвидената в параграф 2 оценка е обект на консултации с работниците и/или техните представители в рамките на предприятието или подразделението и се ревизира, ако има причина да се смята, че е неправилна или че в работата е настъпила значителна промяна.
Член 4
Съгласно член 3, параграф 3 се предприемат следните мерки:
1.
Изброените в член 3, параграф 1 дейности се обхващат от система за уведомление, администрирана от съответния отговорен орган на държавата-членка.
2.
Уведомлението се изпраща от работодателя на отговорния орган на държавата-членка в съответствие с националните законови, подзаконови и административни разпоредби. Уведомлението включва като минимум кратко описание на:
-
видовете и количества използван азбест,
-
съответните дейности и процеси,
-
произвежданите продукти.
3.
Работниците и/или техните представители в съответното предприятие или подразделение имат достъп до документите, които са обект на уведомление относно собственото им предприятие или подразделение съгласно националното законодателство.
4.
При всяка важна промяна в използването на азбест или съдържащи азбест материали се изпраща ново уведомление.
Член 5
Забранява се използването на азбест чрез процес на впръскване (пулверизиране).
Член 6
При всички изброени в член 3, параграф 1 дейности експозицията на работниците на прах от азбест или съдържащи азбест материали на работното място се намалява до възможното практически приемливо ниво, във всеки случай по-ниско от граничните стойности, определени в член 8, най-вече чрез следните мерки, ако е уместно:
1.
Използваното във всеки отделен случай количество азбест се ограничава до възможното практически приемливо минимално количество.
2.
Броят на работниците, които са или е вероятно да бъдат експонирани на прах от азбест или съдържащи азбест материали, се ограничава до възможно най-малък брой.
3.
По принцип, работните процеси се проектират така, че да бъде избегнато изпускането на азбестов прах във въздуха.
Ако това не е практически приемливо, прахът се елиминира възможно най-близо до мястото, където се изпуска във въздуха.
4.
Всички сгради и/или машини и съоръжения, включени в преработката или третирането на азбеста, трябва да дават възможност за редовно и ефективно почистване и поддръжка.
5.
Азбестът във вид на суровина се съхранява и транспортира в подходящи запечатани опаковки.
6.
Отпадъците се събират и извозват от работното място възможно най-бързо в подходящи запечатани опаковки с етикети, указващи, че съдържат азбест. Тази мярка не се прилага при дейности в мините.
Споменатите в предходния параграф отпадъци след това се третират в съответствие с Директива 78/319/ЕИО на Съвета от 20 март 1978 г. относно токсичните и вредните отпадъци (7).
Член 7
Съгласно член 3, параграф 3 се предприемат следните мерки:
1.
За постигане на съответствие с граничните стойности, посочени в член 8, измерванията на азбеста във въздуха на работното място се извършват в съответствие с метода за сравнение, описан в приложение I, или с всеки друг метод, който дава същите резултати. Измерванията се планират и извършват редовно, като пробите са представителни за личната експозиция на работника на прах от азбест или съдържащи азбест материали.
За измерването на азбеста във въздуха, както е предвидено в предходния параграф, под внимание се вземат само влакна с дължина по-голяма от 5 микрометра, ширина по-малка от 3 микрометра и съотношение дължина/ширина по-голямо от 3:1.
Съветът, по предложение на Комисията и отчитайки по-специално постиженията на науката и техниката, както и натрупания от прилагането на настоящата директива опит, ревизира текста на първото изречение от параграф 1 в срок от 5 години от приемането на настоящата директива, с цел установяване на единен метод за измерване на концентрациите на азбеста във въздуха на общностно равнище.
2.
Пробите се вземат след консултации с работниците и/или техните представители в предприятията или подразделенията.
3.
Пробите се вземат от подходящо обучен за целта персонал. След това взетите проби се анализират в лаборатории, оборудвани за такъв вид анализ и квалифицирани за прилагане на необходимите методи за идентификация.
4.
Количеството азбест във въздуха се измерва по принцип най-малко веднъж на три месеца и във всеки отделен случай, когато се въвежда някаква техническа промяна. Честотата на измерванията може да бъде намалена при посочените в параграф 5 обстоятелства.
5.
Честотата на измерванията може да бъде намалена до веднъж годишно в случаите, в които:
-
няма значителни промени в условията на работното място, и
-
резултатите от двете предходни измервания не са превишили половината от граничните стойности, посочени в член 8.
Там, където групи работници изпълняват едновременно еднакви или подобни задачи и поради това са изложени на един и същ риск за здравето, пробите може да се вземат на групова основа.
6.
Времетраенето на вземането на проби може да бъде такова, че да дава възможност да се установи представителна експозиция на азбест за осемчасов период за сравнение (една работна смяна) чрез измервания или времево претеглени изчисления. Времетраенето на различните процеси на вземане на проби се определя и въз основа на точка 6 от приложение I.
Член 8
Прилагат се следните гранични стойности:
а)
концентрация на азбестови влакна, различни от крокидолит, във въздуха на работното място:
1,00 влакна на см3, измерени или изчислени по отношение на осемчасов период за сравнение;
б)
концентрация на крокидолитни влакна във въздуха на работното място:
0,50 влакна на см3, измерени или изчислени по отношение на осемчасов период за сравнение;
в)
концентрация на азбестови влакна във въздуха на работното място в случай на смеси от крокидолит и други азбестови влакна:
граничната стойност представлява ниво, изчислено въз основа на граничните стойности, изложени в букви а) и б), като се отчита съотношението на крокидолита и другите азбестови видове в сместа.
Член 9
Съветът, по предложение на Комисията и отчитайки по-специално постиженията на науката и техниката, и в светлината на натрупания от прилагането на настоящата директива опит, прави преглед на разпоредбите, изложени в член 3, параграф 3 и член 8, преди 1 януари 1990 г.
Член 10
1. В случай на превишаване на граничните стойности, изложени в член 8, се определят причините за това превишаване и се вземат възможно най-бързо подходящите мерки за подобряване на ситуацията.
Работата в засегнатите места може да бъде прекъсната до вземане на адекватни мерки за защита на работниците.
2. За да бъде проверена ефективността на мерките, изложени в първата алинея на параграф 1, незабавно се извършва ново определяне на концентрациите на азбест във въздуха.
3. Там, където експозицията не може да бъде подходящо намалена с други средства и където се налага да се носят лични предпазни средства за дишане, ситуацията не може да остане постоянна и се свежда до стриктния минимум, необходим за всеки работник.
Член 11
1. При определени дейности, при които е предвидимо, че изложените в член 8 гранични стойности ще бъдат превишени и по отношение на които техническите превантивни мерки за ограничаване на концентрациите на азбест във въздуха не са оправдани и осъществими, работодателят определя мерките, които имат за цел да осигурят защита на работниците, докато са ангажирани с подобни дейности, и по-точно следните мерки:
а)
работниците се снабдяват с подходящи предпазни средства за дишане, както и с други лични предпазни средства, които е задължително да носят; и
б)
се поставят предупредителни знаци, които показват, че се очаква превишаване на граничните стойности, изложени в член 8.
2. Преди да бъдат извършени въпросните дейности, с работниците и/или техните представители в предприятието или подразделението се провеждат консултации по отношение на тези мерки.
Член 12
1. Преди започването на всяка работа, свързана с унищожаване или изнасяне на азбест и/или съдържащи азбест продукти от сгради, постройки, машини, съоръжения или кораби, се изготвя план за работа.
2. Посоченият в параграф 1 план предписва мерките, необходими за осигуряване на безопасността и здравето на работниците на работното място.
По-точно планът трябва да предвижда, че:
-
доколкото е оправдано и осъществимо, азбестът и съдържащите азбест продукти се изнасят, преди да бъде използвана техника за събаряне,
-
при необходимост се осигуряват личните предпазни средства, посочени в член 11, параграф 1, буква а).
Член 13
1. При всички дейности, посочени в член 3, параграф 1, и съгласно член 3, параграф 3 се вземат подходящи мерки, които да гарантират, че:
а)
местата, в които ще бъдат извършени горепосочените дейности, ще бъдат:
i)
ясно разграничени и посочени с предупредителни знаци;
ii)
недостъпни за работниците, освен за онези от тях, които поради своята работа или задължения трябва да влязат вътре;
iii)
представляват райони, в които пушенето е забранено;
б)
ще съществуват места, където работниците могат да ядат и пият без риск от замърсяване с азбестов прах;
в)
i)
работниците ще бъдат снабдени с подходящо работно или защитно облекло;
ii)
работното или защитно облекло ще остане в рамките на предприятието. То обаче може да бъде изпрано на места извън предприятието, специално оборудвани за този вид дейност, ако предприятието само не извърши тяхното почистване. В такива случаи облеклото се транспортира в затворени контейнери;
iii)
за работното/защитното облекло, от една страна, и личните дрехи, от друга, са осигурени отделни помещения за съхранение;
iv)
на работниците са предоставени подходящи и достатъчни възможности за измиване и личен тоалет, включително душове, в случай на свързана с прах работа;
v)
защитното облекло се съхранява на предварително определено за целта място и се проверява и почиства след всяка употреба; за поправката или подмяната на дефектно облекло или лични предпазни средства се вземат подходящи мерки преди по-нататъшната им употреба.
2. Работниците не могат да бъдат заставяни да заплащат стойността на мерките, предприети съгласно параграф 1.
Член 14
1. При всички дейности, посочени в член 3, параграф 1, се вземат подходящи мерки за адекватно уведомяване на работниците и техните представители в предприятието или подразделението за:
-
потенциалния риск за здравето от експозиция на прах от азбест или съдържащи азбест материали,
-
наличието на законово определени гранични стойности, както и необходимостта да се следи и контролира атмосферата,
-
хигиенните изисквания, включително и необходимостта от въздържане от пушене,
-
необходимите предпазни мерки, свързани с носенето и използването на защитно облекло и защитни предпазни средства,
-
специалните предпазни мерки, целящи да бъде сведена експозицията на азбест до възможния минимум.
2. В допълнение към изложените в параграф 1 мерки и съгласно член 3, параграф 3 се вземат подходящи мерки, които да гарантират, че:
а)
работниците и/или техните представители в предприятието или подразделението имат достъп до резултатите от измерването на концентрацията на азбест във въздуха и могат да получат обяснение за смисъла и значението на тези резултати;
б)
ако резултатите превишат граничните стойности, посочени в член 8, съответните работници и техните представители в предприятието или подразделението се информират възможно най-бързо за самия факт и причините за него, както и за това, че с работниците и/или техните представители в предприятието или подразделението ще бъдат проведени консултации за мерките, които трябва да бъдат предприети, или - при спешен случай - се информират за вече предприетите мерки.
Член 15
Съгласно член 3, параграф 3 се вземат следните мерки:
1.
Преди да започне експозицията на прах от азбест или съдържащи азбест материали на работното място, се прави оценка на здравето на всеки един от работниците.
Тази оценка включва специален преглед на гърдите. В приложение II са дадени практически препоръки, на които държавите-членки могат да се позоват, за клинично наблюдение на работниците; тези препоръки се адаптират към техническия прогрес в съответствие с процедурата, изложена в член 10 от Директива 80/1107/ЕИО.
Нова оценка се прави най-малко веднъж на 3 години, докато продължава експозицията.
За всеки работник, посочен в първата алинея, се създава индивидуална здравна карта в съответствие с националното законодателство и практика.
2.
Следейки клиничното наблюдение, посочено в точка 1, лекарят или органът, отговарящи за медицинското наблюдение на работника, дават съвет или определят според националното законодателство индивидуалните защитни или превантивни мерки, които трябва да бъдат предприети; там, където е уместно, те могат да включват изтегляне на въпросния работник от работа, свързана с експозиция на азбест.
3.
На работниците се дават информация и съвети, свързани с всяка оценка на тяхното здраве, в които те могат да се вслушат след приключване на експозицията.
4.
Всеки работник или работодател може да поиска преразглеждане на оценките, посочени в точка 2, съгласно националното законодателство.
Член 16
Съгласно член 3, параграф 3 се вземат следните мерки:
1.
Работодателят е задължен да впише в регистър всички работници, които отговарят за извършване на изброените в член 3, параграф 1 дейности, като посочи естеството и продължителността на всяка дейност, както и произтичащата от нея експозиция. Лекарят и/или отговорният за медицинското наблюдение орган имат достъп до този регистър. Всеки работник има достъп до свързаните с него резултати в регистъра. Работниците и/или техните представители имат достъп до анонимната колективна информация в регистъра.
2.
Регистърът, посочен в точка 1, както и медицинските картони, посочени в член 15, точка 1, се съхраняват за срок от минимум 30 години от края на експозицията, в съответствие с националното законодателство.
Член 17
Държавите-членки водят регистър на доказаните случаи на азбестоза и мезотелиома.
Член 18
1. Държавите-членки приемат законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива преди 1 януари 1987 г. Те незабавно информират Комисията за това. В случая със свързаната с азбест миньорска дейност, обаче, датата 1 януари 1987 г. се отлага до 1 януари 1990 г.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на разпоредбите от националното законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 19
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 19 септември 1983 година.
*****
DIRETTIVA DEL CONSIGLIO
del 19 settembre 1983
sulla protezione dei lavoratori contro i rischi connessi con un'esposizione all'amianto durante il lavoro (seconda direttiva particolare ai sensi dell'articolo 8 della direttiva 80/1107/CEE)
(83/477/CEE)
IL CONSIGLIO DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità economica europea, in particolare l'articolo 100,
vista la proposta della Commissione (1),
visto il parere del Parlamento europeo (2),
visto il parere del Comitato economico e sociale (3),
considerando che la risoluzione del Consiglio, del 29 giugno 1978, sul programma d'azione delle Comunità europee in materia di sicurezza e di salute sul luogo di lavoro (4), prevede l'istituzione di misure specifiche armonizzate per la protezione dei lavoratori contro l'amianto;
considerando che la direttiva 80/1107/CEE del Consiglio, del 27 novembre 1980, sulla protezione dei lavoratori contro i rischi derivanti da un'esposizione ad agenti chimici, fisici e biologici durante il lavoro (5), ha adottato talune disposizioni da prendere in considerazione per assicurare questa protezione; che tale direttiva prevede che, mediante direttive particolari, si prescrivano valori limite e requisiti specifici per gli agenti enumerati all'allegato I, tra cui l'amianto;
considerando che l'amianto è un agente nocivo presente in numerose situazioni di lavoro e che, pertanto, un elevato numero di lavoratori risulta esposto ad un potenziale rischio per la salute; che la crocidolite è considerata come una varietà di amianto particolarmente pericolosa;
considerando che le attuali conoscenze scientifiche non sono tali da consentire di stabilire un livello al di sotto del quale non vi siano più rischi per la salute; che tuttavia, riducendo il tempo di esposizione all'amianto, diminuirà il rischio di malattie ad esso connesse; che la presente direttiva comporta prescrizioni minime che saranno rivedute in base all'esperienza acquisita e all'evoluzione della tecnica in questo campo;
considerando che la microscopia ottica, pur non consentendo il conteggio delle fibre più sottili, nocive alla salute, è comunque il metodo più usato per una regolare misurazione dell'amianto;
considerando quindi l'importanza delle misure preventive ai fini della protezione sanitaria dei lavoratori esposti all'amianto e dell'impegno previsto per gli Stati membri in materia di sorveglianza della salute di detti lavoratori,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
Articolo 1
1. La presente direttiva è la seconda direttiva particolare ai sensi dell'articolo 8 della direttiva 80/1107/CEE ed ha per oggetto la protezione dei lavoratori contro i rischi che derivano o possono derivare alla loro salute dall'esposizione all'amianto, durante il lavoro, nonché la prevenzione di tali rischi. Essa fissa valori limite e altre disposizioni specifiche.
2. La presente direttiva non si applica:
- alla navigazione marittima;
- alla navigazione aerea.
3. La presente direttiva lascia impregiudicata la facoltà degli Stati membri di applicare o introdurre disposizioni legislative, regolamentari o amministrative che garantiscono una maggiore protezione dei lavoratori, in particolare per quanto riguarda la sostituzione dell'amianto con prodotti sostitutivi meno pericolosi.
Articolo 2
Ai fini della presente direttiva il termine amianto designa i seguenti silicati fibrosi:
- actinolite, n. CAS 77536-66-4 (*) (1)
- grunerite di amianto (amosite), n. CAS 12172-73-5 (*) (1)
- antofillite, n. CAS 77536-67-5 (*) (1)
- crisotile, n. CAS 12001-29-5 (1)
- crocidolite, n. CAS 12001-28-4 (1)
- tremolite, n. CAS 77536-68-6 (*) (1).
Articolo 3
1. La presente direttiva si applica alle attività nelle quali i lavoratori sono, o possono essere, esposti durante il lavoro alla polvere proveniente dall'amianto o da materiali contenenti amianto.
2. Per qualsiasi attività che possa presentare un rischio di esposizione alla polvere proveniente dall'amianto o da materiali contenenti amianto, è necessario valutare tale rischio in modo da stabilire la natura e il grado dell'esposizione dei lavoratori alla polvere proveniente dall'amianto o dai materiali contenenti amianto.
3. Se dalla valutazione di cui al paragrafo 2 risulta che la concentrazione di fibre d'amianto nell'aria nel luogo di lavoro, senza equipaggiamento protettivo individuale, raggiunge a seconda della scelta effettuata dagli Stati membri un livello calcolato o misurato in rapporto ad un periodo di riferimento di 8 ore,
- inferiore a 0,25 fibre per cm3, e/o
- inferiore ad una dose cumulata di 15,00 giorni-fibra per cm3 per un periodo di tre mesi,
non sono applicabili gli articoli 4, 7 e 13, l'articolo 14, paragrafo 2, nonché gli articoli 15 e 16.
4. La valutazione prevista al paragrafo 2 forma oggetto di una consultazione dei lavoratori e/o dei loro rappresentanti nell'ambito dell'impresa o dello stabilimento e viene sottoposta a revisione quando sia giustificato ritenere che non sia corretta o quando intervenga nel lavoro una modifica sostanziale.
Articolo 4
Fatto salvo l'articolo 3, paragrafo 3, sono prese le seguenti misure:
1) Le attività di cui all'articolo 3, paragrafo 1, formano oggetto di un sistema di notifica gestito dalle autorità responsabili dello Stato membro.
2) La notifica deve essere presentata dal datore di lavoro all'autorità responsabile dello Stato membro, in conformità delle disposizioni legislative, regolamentari e amministrative nazionali, e deve comprendere almeno una descrizione sintetica:
- delle varietà e dei quantitativi di amianto utilizzati,
- delle attività e dei procedimenti applicati,
- dei prodotti fabbricati.
3) I lavoratori e/o i loro rappresentanti nelle imprese o stabilimenti hanno accesso al documento oggetto della notifica relativa all'impresa o allo stabilimento in conformità delle legislazioni nazionali.
4) Ogni volta che si producono mutamenti importanti nell'impiego dell'amianto o dei materiali contenenti amianto, occorre effettuare una nuova notifica.
Articolo 5
Deve essere vietato l'uso dell'amianto in applicazione a spruzzo.
Articolo 6
Per le attività di cui all'articolo 3, paragrafo 1, l'esposizione dei lavoratori alla polvere proveniente dall'amianto o dai materiali contenenti amianto nel luogo di lavoro deve essere ridotta al livello più basso ragionevolmente praticabile e in ogni caso al di sotto dei valori limite fissati all'articolo 8, in particolare mediante le seguenti misure, qualora ciò risulti opportuno:
1) Il quantitativo di amianto utilizzato in ciascun caso deve essere limitato al quantitativo minimo ragionevolmente praticabile.
2) Il numero dei lavoratori esposti, o che possono essere esposti, alla polvere proveniente dall'amianto o da materiali contenenti amianto deve essere limitato al minimo possibile.
3) I processi lavorativi devono in linea di massima essere concepiti in modo che non vi sia emissione di polvere di amianto nell'aria.
Se ciò non è ragionevolmente possibile, bisogna eliminare la polvere quanto più vicino al punto di emissione.
4) Tutti gli edifici e/o gli impianti e le attrezzature che servono alla lavorazione o al trattamento dell'amianto devono poter essere regolarmente sottoposti ad un'efficace pulitura e manutenzione.
5) L'amianto allo stato grezzo dovrà essere conservato e trasportato in appositi imballaggi chiusi.
6) I residui delle lavorazioni devono essere raccolti e rimossi dal luogo di lavoro il più presto possibile in appropriati imballaggi chiusi su cui sarà apposta un'etichettatura indicante che contengono amianto. Questa misura non si applica alle attività estrattive.
I residui di cui al primo comma devono essere successivamente trattati conformemente alla direttiva 78/319/CEE del Consiglio, del 20 marzo 1978, relativa ai rifiuti tossici e pericolosi (1).
Articolo 7
Fatto salvo l'articolo 3, paragrafo 3, sono prese le seguenti misure:
1) per garantire il rispetto dei valori limite fissati all'articolo 8, la misurazione del tenore dell'amianto nell'aria del luogo di lavoro è effettuata conformemente al metodo di riferimento descritto nell'allegato I o a qualsiasi altro metodo che dia risultati equivalenti. Tale misurazione deve essere programmata ed effettuata regolarmente e i campioni devono essere rappresentativi dell'esposizione personale del lavoratore alla polvere proveniente dall'amianto o dai materiali contenenti amianto.
Ai fini della misurazione di cui al primo comma si prendono in considerazione unicamente le fibre che abbiano una lunghezza superiore a 5 micron e una larghezza inferiore a 3 micron ed il cui rapporto lunghezza/larghezza sia superiore a 3:1.
Il Consiglio, su proposta della Commissione, tenuto conto in particolare dei progressi compiuti nel campo delle conoscenze scientifiche e della tecnologia, e considerata l'esperienza acquisita applicando la presente direttiva, riesamina il primo comma, prima frase, entro cinque anni a decorrere dall'adozione della presente direttiva al fine di stabilire un metodo unico per la misurazione del tenore dell'amianto nell'aria a livello comunitario;
2) i campionamenti vengono effettuati previa consultazione dei lavoratori e/o dei loro rappresentanti nell'impresa o nello stabilimento;
3) il prelievo dei campioni deve essere effettuato da personale in possesso delle qualifiche richieste. I campioni sono successivamente analizzati in laboratori all'uopo attrezzati, qualificati per applicare le necessarie tecniche di interpretazione dei risultati;
4) di norma il tenore di amianto nell'aria è misurato almeno ogni tre mesi e, comunque, ogni volta che interviene una modifica tecnica. La frequenza delle misurazioni può essere ridotta conformemente al punto 5;
5) la frequenza delle misurazioni può essere ridotta fino ad una volta all'anno quando:
- non intervenga nessuna modifica sostanziale nelle condizioni del luogo di lavoro, e
- i risultati delle due misurazioni precedenti non abbiano superato la metà dei valori limite fissati all'articolo 8.
Qualora un gruppo di lavoratori svolga mansioni identiche o simili nello stesso luogo e sia perciò esposto a rischi analoghi per la salute, il campionamento può effettuarsi su base di gruppo;
6) la durata dei campionamenti deve essere tale da consentire di misurare o calcolare l'esposizione in maniera rappresentativa, come valore ponderato su un periodo di riferimento di 8 ore (un turno). Anche la durata dei vari campionamenti è determinata in base al punto 6 dell'allegato I.
Articolo 8
Sono applicati i seguenti valori limite:
a) concentrazione fibre di amianto diverse dalla crocidolite nell'aria dei luoghi di lavoro:
1,00 fibre per cm3 misurata o calcolata rispetto a un periodo di riferimento di 8 ore;
b) concentrazione di fibre di crocidolite nell'aria dei luoghi di lavoro:
0,50 fibre per cm3, misurata o calcolata rispetto a un periodo di riferimento di 8 ore;
c) concentrazione di fibre di amianto nell'aria dei luoghi di lavoro in caso di miscuglio di crocidolite e di altre fibre di amianto:
il valore limite si situa ad un livello calcolato in base ai valori limite di cui alle lettere a) e b) e in proporzione della crocidolite e delle altre varietà di amianto contenute nel miscuglio.
Articolo 9
Il Consiglio, su proposta della Commissione, riesamina, tenendo conto tra l'altro dei progressi compiuti nel campo delle conoscenze scientifiche e nella tecnologia, e considerata l'esperienza acquisita nell'applicazione della presente direttiva, le disposizioni di cui all'articolo 3, paragrafo 3, e all'articolo 8, anteriormente al 1o gennaio 1990.
Articolo 10
1. Quando i valori limite fissati all'articolo 8 sono superati, devono essere individuate le cause di questo superamento e prese quanto prima le misure appropriate per ovviare alla situazione.
Il lavoro può proseguire nella zona interessata solo se vengono prese misure adeguate per la protezione dei lavoratori interessati.
2. Per verificare l'efficacia delle misure di cui al paragrafo 1, primo comma, si procede immediatamente ad una nuova determinazione del tenore di amianto nell'aria.
3. Quando l'esposizione non può essere ragionevolmente ridotta con altri mezzi ed è necessario l'uso di un equipaggiamento protettivo individuale di respirazione, tale uso non può essere permanente e la sua durata, per ogni lavoratore, deve essere limitata al minimo strettamente necessario.
Articolo 11
1. Il datore di lavoro stabilisce le misure destinate a garantire la protezione dei lavoratori durante quelle attività per le quali è prevedibile il superamento dei valori limite fissati all'articolo 8 e per le quali non è ragionevolmente possibile prendere misure tecniche preventive per limitare il tenore di amianto nell'aria; in particolare:
a) i lavoratori ricevono un apposito equipaggiamento di respirazione e altri equipaggiamenti protettivi personali che essi devono indossare;
b) sono affissi dei cartelli per segnalare che si prevede il superamento dei valori limite fissati all'articolo 8.
2. I lavoratori e/o i loro rappresentanti nell'impresa o nello stabilimento sono consultati su tali misure prima di procedere a tali attività.
Articolo 12
1. Un piano di lavoro è predisposto prima dell'inizio dei lavori di demolizione o di rimozione dell'amianto e/o dei materiali contenenti amianto dagli edifici, strutture, apparecchi e impianti, nonché dalle navi.
2. Il piano di cui al paragrafo 1 deve prevedere le misure necessarie per garantire la sicurezza e la salute dei lavoratori sul luogo di lavoro.
Il piano deve in particolare prevedere che:
- l'amianto e/o i materiali contenenti amianto siano rimossi, se ragionevole, prima dell'applicazione delle tecniche di demolizione;
- venga fornito, se necessario, l'equipaggiamento protettivo personale di cui all'articolo 11, paragrafo 1, lettera a).
Articolo 13
1. Per tutte le attività di cui all'articolo 3, paragrafo 1, e fatto salvo l'articolo 3, paragrafo 3, sono prese le misure appropriate affinché:
a) i luoghi in cui si svolgono tali attività siano:
i) chiaramente delimitati e contrassegnati da appositi cartelli;
ii) accessibili esclusivamente ai lavoratori che vi debbano accedere a motivo del loro lavoro o della loro funzione;
iii) oggetto di un divieto di fumare;
b) siano predisposte aree speciali che consentano ai lavoratori di mangiare e bere senza rischio di contaminazione da polvere di amianto;
c) i) siano messi a disposizione dei lavoratori adeguati indumenti di lavoro o protettivi;
ii) detti indumenti di lavoro o protettivi restino all'interno dell'impresa. Essi possono tuttavia essere trasportati all'esterno per il lavaggio in lavanderie attrezzate per questo tipo di operazioni, qualora l'impresa stessa non provveda al lavaggio; in tal caso il trasporto di tali indumenti deve avvenire in contenitori chiusi;
iii) gli indumenti di lavoro o protettivi siano riposti in un luogo separato da quello destinato agli abiti civili;
iv) i lavoratori possano disporre di impianti sanitari adeguati, provvisti di docce, in caso di operazioni in ambienti polverosi;
v) l'equipaggiamento protettivo sia custodito in locali all'uopo destinati e controllato e pulito dopo ogni utilizzazione; siano prese misure per riparare o sostituire l'equipaggiamento difettoso prima di una nuova utilizzazione.
2. Il costo delle misure prese in applicazione delle disposizioni di cui al paragrafo 1 non può essere a carico dei lavoratori. Articolo 14
1. Per qualsiasi attività di cui all'articolo 3, paragrafo 1, sono prese le misure appropriate affinché i lavoratori, nonché i loro rappresentanti nell'impresa o nello stabilimento, ricevano adeguate informazioni circa:
- i rischi potenziali per la salute, dovuti all'esposizione alla polvere proveniente dall'amianto o da materiali contenenti amianto;
- l'esistenza di valori limite regolamentari e la necessità della sorveglianza atmosferica;
- le norme igieniche, ivi compresa la necessità di non fumare;
- le precauzioni da prendere per l'uso di equipaggiamenti e indumenti di protezione;
- le misure di precauzione particolari che debbono essere prese per ridurre al minimo l'esposizione.
2. alle misure di cui al paragrafo 1 e fatto salvo l'articolo 3, paragrafo 3, vengono preso le misure appropriate affinché:
a) i lavoratori e/o i loro rappresentanti all'interno dell'impresa o dello stabilimento prendano visione dei dati relativi ai risultati della misurazione del tenore di amianto nell'aria, e possano essere informati del significato di tali risultati;
b) qualora dai risultati emergano valori superiori ai valori limite fissati dell'articolo 8, i lavoratori interessati e i loro rappresentanti nell'impresa o nello stabilimento siano immediatamente informati del superamento e delle cause dello stesso e i lavoratori e/o i loro rappresentanti nell'impresa o nello stabilimento siano consultati sulle misure da prendere o, in caso d'urgenza, informati delle misure prese.
Articolo 15
Fatto salvo l'articolo 3, paragrafo 3, sono prese le seguenti misure:
1) Prima dell'esposizione alla polvere proveniente dall'amianto o da materiali contenenti amianto, deve essere disponibile per ogni lavoratore un accertamento del suo stato di salute.
Detto accertamento deve comprendere un esame specifico del torace. L'allegato II contiene raccomandazioni pratiche a cui possono far riferimento gli Stati membri per l'accertamento clinico; queste raccomandazioni sono adattate in funzine del progresso tecnico, conformemente alla procedura di cui all'artaicolo 10 della direttiva 80/1107/CEE.
Durante l'esposizione, un nuovo accertamento deve essere disponibile almeno una volta ogni tre anni.
Per ciascun lavoratore, in conformità delle legislazioni e pratiche nazionali, si deve tenere una cartella clinica individuale.
2) In base all'accertamento clinico di cui al paragrafo 1, il medico o l'autorità responsabile del controllo sanitario dei lavoratori dovrebbe, in conformità delle legislazioni nazionali, pronunciarsi sulle o stabilire le eventuali misure individuali di protezione o di prevenzione da prendere; tali misure possono comprendere, se necessario, l'allontanamento del lavoratore interessato da qualsiasi esposizione alla polvere proveniente dall'amianto o dai materiali contenenti amianto.
3) Devono essere forniti ai lavoratori informazioni e consigli relativi a qualsiasi accertamento della loro salute cui essi possono sottoporsi dopo la fine dell'esposizione.
4) Il lavoratore interessato o il datore di lavoro può chiedere la revisione degli accertamenti di cui al punto 2, in conformità delle legislazioni nazionali.
Articolo 16
Fatto salvo l'articolo 3, paragrafo 3, sono prese le seguenti misure:
1) i lavoratori incaricati di svolgere le attività di cui all'articolo 3, paragrafo 1, devono essere iscritti dal datore di lavoro in un registro che indichi il carattere e la durata della loro attività, nonché l'esposizione alla quale sono stati sottoposti. Il medico e/o l'autorità responsabile del controllo sanitario hanno accesso a detto registro. Ogni lavoratore interessato può prendere visione dei suoi risultati personali contenuti nel registro. I lavoratori e/o i loro rappresentanti nell'impresa o nello stabilimento hanno accesso a informazioni collettive anonime contenute nel registro in
2) i registri di cui al punto 1 e le cartelle cliniche individuali di cui all'articolo 15, punto 1, debbono essere conservati per un periodo minimo di trent'anni a partire dalla fine dell'esposizione, conformemente alle legislazioni nazionali.
Articolo 17
Gli Stati membri tengono un registro dei casi accertati di asbestosi e di mesotelioma.
Articolo 18
1. Gli Stati membri adottano le disposizioni legislative, regolamentari ed amministrative necessarie per conformarsi alla presente direttiva anteriormente al 1o gennaio 1987. Essi ne informano immediatamente la Commissione. Tuttavia la data del 1o gennaio 1987 è rinviata al 1o gennaio 1990 per quanto riguarda le attività estrattive dell'amianto. 2. Gli Stati membri comunicano alla Commissione le disposizioni di diritto interno che essi adottano nel settore disciplinato dalla presente direttiva.
Articolo 19
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Bruxelles, addì 19 settembre 1983.