32005R1854
L 297/3
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1854/2005 НА КОМИСИЯТА
от 14 ноември 2005 година
за допълване на приложението към Регламент (ЕО) № 2400/96 относно вписването на наименование в „Регистър на защитени наименования за произход и географски указания“ (Miel de provence) (ЗГУ)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 2081/92 на Съвета от 14 юли 1992 г. за защита на географските указания и наименованията за произход на селскостопанските и хранителни продукти (1), и по-специално член 7, параграф 5, буква б), член 6, параграф 3 и член 6, параграф 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
Съгласно член 6, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 2081/92 в Официален вестник на Европейския съюз (2) бе публикувано искането на Франция за регистриране на наименованието „Miel de Provence“.
(2)
Германия подаде възражение срещу регистрацията по смисъла на член 7, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2081/92. Мотивът на възражението касае неспазването на изискванията, установени с член 2, и възможната заплаха за съществуването на продукт, който законно се предлага на пазара в продължение на най-малко пет години преди датата на публикацията, предвидена по силата на член 6, параграф 2.
(3)
С писмо от 11 януари 2005 г. Комисията кани съответните държави-членки да се споразумеят помежду си съгласно техните вътрешни процедури.
(4)
Тъй като Франция и Германия не се споразумяха в рамките на три месеца, Комисията трябва да приеме решение съгласно процедурата, предвидена в член 15 от Регламент (ЕИО) № 2081/92.
(5)
Възражението, подадено от Германия съдържа три аргумента срещу регистрацията. На първо място Германия претендира, че регистрацията би била в конфликт с член 4, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 2081/92. Противопоставящата се страна претендира, че органолептичните характеристики, характеристиките, свързани с метода на производство, и критериите за качеството на продукта, за които се кандидатства, не могат да бъдат смятани за строго специфични за района на Прованс.
(6)
За разлика от това становище мнението на Комисията е, че заявлението за регистрация се базира колкото на традиционно установените качества на провансалския мед, толкова и на неговите специални качества, които се дължат на цветния произход на меда, който е характерен за ботаническата среда на Прованс.
(7)
По-нататък Германия се позовава на възможната заплаха за съществуването на едно напълно или частично съвпадащо с него наименование или на търговска марка, или за съществуването на продукти, които законно се предлагат на пазара в продължение на най-малко пет години преди датата на публикацията, предвидена по силата на член 6, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 2081/92. По-конкретно това се отнася за вероятността производителите, които понастоящем продават на пазара мед под наименованието Miel de Provence, да не могат да използват това наименование след регистрацията, защото продуктите им не отговарят на спецификацията поради цветния им произход или района, в който са произведени.
(8)
По мнение на Комисията този аргумент се базира на недоказани хипотези. Съгласно член 7, параграф 4, второ тире от Регламент (ЕИО) № 2081/92 противопоставящата се страна трябва да „демонстрира“ опасността, за която претендира. Германия само посочва вероятността от такава опасност, без да демонстрира, че реално съществуват производители, които ще бъдат засегнати в резултат от регистрацията.
(9)
На последно място Германия твърди, че използването на наименованието Miel de Provence е разрешено с Директива 2001/110/ЕО на Съвета от 20 декември 2001 г. относно меда (3) за мед от френския район на Прованс-Алпите-Лазурния бряг. Тя претендира, че този район е различен от географския район, обхванат от спецификацията, изготвена съгласно Регламент (ЕИО) № 2081/92. Също така спецификацията за заявлението за регистрация изключва меда, получен от слънчоглед, рапица или люцерна, който е с цветен и растителен произход от посочения географски район. В резултат от това, за да бъде спазена спецификацията, търговците, които понастоящем продават на пазара този продукт под наименованието Miel de Provence, ще трябва да изключат меда с цветен произход, който не е предвиден в спецификацията. Според Германия регистрирането на Miel de Provence по Регламент (ЕИО) № 2081/92 би противоречало на Директива 2001/110/ЕО относно меда.
(10)
Както бе посочено в съображение 8, аргументът, касаещ съществуването на опасност, не бе доказан. Освен това претенцията за нарушаване на Директива 2001/110/ЕО относно меда не е причина, която може да бъде използвана за повдигане на възражение съгласно член 7, параграф 4 от Регламент (ЕИО) № 2081/92. Директива 2001/110/ЕО също така допуска използването на определени наименования, без да ги превръща в задължителни. За разлика от това Регламент (ЕИО) № 2081/92 е предназначен да регламентира употребата на регистрирани наименования дори когато те са били използвани свободно преди това. В резултат от това липсата на ограничение в определен момент по принцип не е причина да бъде отказана регистрацията.
(11)
В светлината на горното наименованието следва да бъде вписано в „Регистър на защитените наименования за произход и на защитените географски указания“.
(12)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Регулаторния комитет за защита на географските указания и наименования за произход на селскостопанските и хранителни продукти,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Наименованието, указано в приложението към настоящия регламент, се добавя към приложението към Регламент (ЕО) № 2400/96 (4).
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 14 ноември 2005 година.
REGOLAMENTO (CE) N. 1854/2005 DELLA COMMISSIONE
del 14 novembre 2005
che completa l’allegato del regolamento (CE) n. 2400/96 per quanto riguarda l’iscrizione di una denominazione nel Registro delle denominazioni di origine protette e delle indicazioni geografiche protette [«Miel de Provence» (IGP)]
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
visto il regolamento (CEE) n. 2081/92 del Consiglio, del 14 luglio 1992, relativo alla protezione delle indicazioni geografiche e delle denominazioni d’origine dei prodotti agricoli ed alimentari (1), in particolare l’articolo 7, paragrafo 5, lettera b), e l’articolo 6, paragrafi 3 e 4,
considerando quanto segue:
(1)
A norma dell’articolo 6, paragrafo 2, del regolamento (CEE) n. 2081/92, è stata pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea la domanda di registrazione della denominazione «Miel de Provence», presentata dalla Francia (2).
(2)
La Germania ha presentato una dichiarazione di opposizione alla registrazione, a norma dell’articolo 7, paragrafo 1, del regolamento (CEE) n. 2081/92. L’opposizione riguarda il mancato rispetto delle condizioni previste dall’articolo 2 del regolamento (CEE) n. 2081/92 e il danno eventuale per l’esistenza di un prodotto che si trova legalmente sul mercato durante almeno i cinque anni precedenti la data di pubblicazione prevista all’articolo 6, paragrafo 2.
(3)
Con lettera dell’11 gennaio 2005 la Commissione ha invitato gli Stati membri interessati a cercare un accordo conformemente alle rispettive procedure interne.
(4)
Poiché non è stato raggiunto alcun accordo tra la Francia e la Germania entro il termine previsto di tre mesi, la Commissione è tenuta a prendere una decisione secondo la procedura prevista dall’articolo 15 del regolamento (CEE) n. 2081/92.
(5)
La dichiarazione di opposizione trasmessa dalla Germania presenta tre obiezioni contro la registrazione. In primo luogo, la Germania sostiene che la registrazione non è conforme all’articolo 4, paragrafo 2, del regolamento (CEE) n. 2081/92. Secondo la Germania, infatti, le caratteristiche organolettiche, le caratteristiche legate al metodo di produzione e i criteri qualitativi del prodotto per cui è presentata la domanda non possono essere considerati specifici della regione della Provenza.
(6)
La Commissione ritiene invece che la domanda di registrazione sia basata sia sulla reputazione del miele di Provenza che su una qualità particolare, cioè l’origine floreale dei mieli propria dell’ambiente botanico provenzale.
(7)
La Germania evoca poi il danno potenziale per l’esistenza di una denominazione totalmente o parzialmente omonima o di un marchio o per l’esistenza di prodotti che si trovano legalmente sul mercato durante almeno i cinque anni precedenti la data di pubblicazione prevista all’articolo 6, paragrafo 2, del regolamento (CEE) n. 2081/92. La Germania evoca in particolare la possibilità che i produttori che attualmente commercializzano miele con la denominazione «Miel de Provence» dopo la registrazione non possano più avvalersi di detta denominazione qualora i loro prodotti non siano conformi al disciplinare, a causa della fonte floreale o della zona di produzione.
(8)
La Commissione ritiene che tale argomento sia fondato su ipotesi non dimostrate. Secondo l’articolo 7, paragrafo 4, secondo trattino, del regolamento (CEE) n. 2081/92, chi si oppone a una registrazione deve «dimostrare» il danno evocato. La Germania ha semplicemente menzionato la possibilità di un danno, senza dimostrare l’effettiva esistenza di produttori che sarebbero lesi dalla registrazione.
(9)
Infine, la Germania dichiara che l’utilizzazione della denominazione «Miel de Provence» è consentita a norma della direttiva 2001/110/CE del Consiglio, del 20 dicembre 2001, concernente il miele (3) per miele proveniente dalla regione francese Provenza-Alpi-Costa Azzurra. Tale regione sarebbe diversa dalla zona geografica contemplata dal disciplinare redatto nell’ambito del regolamento (CEE) n. 2081/92. Inoltre il disciplinare della domanda di registrazione esclude i mieli di girasole, di colza e di erba medica, che sono origini floreali e vegetali presenti nell’area geografica. Di conseguenza, per rispettare il disciplinare, gli operatori che attualmente commercializzano tale prodotto con la denominazione «Miel de Provence» dovranno escludere i mieli di origini floreali non previste dal disciplinare. Secondo la Germania, quindi, la registrazione del «Miel de Provence» nell’ambito del regolamento (CEE) n. 2081/92 non sarebbe conforme alla direttiva 2001/110/CE concernente il miele.
(10)
Come indicato al considerando 8, l’esistenza di un danno non è stata dimostrata. A parte ciò, la pretesa violazione della direttiva 2001/110/CE concernente il miele non rientra tra i possibili motivi per la presentazione di un’opposizione a norma dell’articolo 7, paragrafo 4, del regolamento (CEE) n. 2081/92. Inoltre, la direttiva 2001/110/CE permette determinate denominazioni, ma senza renderle obbligatorie. Il regolamento (CEE) n. 2081/92, invece, mira a regolamentare l’utilizzazione delle denominazioni registrate, indipendentemente dal fatto che prima dette denominazioni potessero essere utilizzate più liberamente. Di conseguenza, l’assenza di restrizioni in un momento determinato in linea di principio non può costituire una ragione per rifiutare la registrazione.
(11)
Alla luce di questi elementi, la denominazione suddetta deve essere pertanto iscritta nel Registro delle denominazioni di origine protette e delle indicazioni geografiche protette.
(12)
Le misure previste dal presente regolamento sono conformi al parere del comitato di regolamentazione delle indicazioni geografiche e delle denominazioni di origine protette,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
L’allegato del regolamento (CE) n. 2400/96 della Commissione (4) è completato con la denominazione figurante nell’allegato del presente regolamento.
Articolo 2
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 14 novembre 2005.