РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1559/2007 НА СЪВЕТА
от 17 декември 2007 година
за установяване на многогодишен план за възстановяване на ресурсите от червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море и за изменение на Регламент (ЕО) № 520/2007
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 37 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като има предвид, че:
(1)
От 14 ноември 1997 г. Общността е страна по Международната конвенция за опазване на рибата тон в Атлантическия океан (2).
(2)
На годишното си заседание през ноември 2006 г. Международната комисия за опазване на рибата тон в Атлантическия океан (ICCAT) прие Препоръка 2006[05] за установяване на 15-годишен план за възстановяване на ресурсите от червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море.
(3)
За да се възстановят ресурсите, планът на ICCAT за възстановяване предвижда постепенно намаляване на равнището на общия допустим улов (ТАС) от 2007 до 2010 г., ограничения върху риболова в определени зони и периоди, нов минимален размер за червения тон, мерки относно спортните и любителски риболовни дейности, както и контролни мерки и изпълнение на схемата на ICCAT за съвместна международна инспекция, с цел да се гарантира ефективността на плана за възстановяване.
(4)
За да бъдат спазени произтичащите от препоръката на IССАТ международни задължения, планът на IССАТ за възстановяване на ресурсите от червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море бе въведен временно с Регламент (ЕО) № 643/2007 на Съвета от 11 юни 2007 г. за изменение на Регламент (ЕО) № 41/2007 във връзка с плана за възстановяване на ресурсите от червен тон по препоръка на Международната комисия за опазване на рибата тон в Атлантическия океан (3), докато бъде приет регламент за прилагане на многогодишни мерки за възстановяване на ресурсите от червен тон през 2007 г.
(5)
Необходимо е, следователно, планът на IССАТ за възстановяване да бъде въведен постоянно, посредством регламент относно установяване на план за възстановяване, както е предвидено в член 5 от Регламент (ЕО) № 2371/2002 на Съвета от 20 декември 2002 г. относно опазването и устойчивата експлоатация на рибните ресурси в рамките на общата политика в областта на рибарството (4), който ще се прилага от 1 януари 2008 г.
(6)
Някои технически мерки, приети от IССАТ по отношение на червения тон, са вече включени в правото на Общността, като Регламент (ЕО) № 520/2007 от 7 май 2007 г. за определяне на технически мерки за опазването на определени запаси от далекомигриращи видове риба (5).
(7)
Единствено с цел тяхното финансиране до 31 декември 2014 г. мерките за изпълнение на плана на ICCAT за възстановяване, приети с настоящия регламент, както и временно приетите с Регламент (ЕО) № 643/2007, следва да се смятат за план за възстановяване по смисъла на член 5 от Регламент (ЕО) № 2371/2002, считано от датата на влизане в сила на Регламент (ЕО) № 643/2007.
(8)
Приемането на новите технически мерки, приети от IССАТ по отношение на червения тон, и актуализирането на онези, които са в сила от приемането на посочения по-горе регламент, изискват заличаване на някои разпоредби на Регламент (ЕО) № 520/2007 и замяната им с настоящия регламент,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет и обхват
Настоящият регламент определя общите правила за прилагане от Общността на многогодишен план за възстановяване на ресурсите от червен тон (Thunnus thynnus) по препоръка на Международната комисия за опазване на рибата тон в Атлантическия океан (ICCAT). Регламентът се прилага за червения тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море.
Целта на плана за възстановяване е да се постигне биомаса, която да отговаря на максималния устойчив добив (Бмуд) с повече от 50 %-на вероятност.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„ДС“ означава договарящи страни по Международната конвенция за опазване на риба тон в Атлантическия океан, както и сътрудничещи страни, които не са договарящи страни по Конвенцията, а също така и институции или риболовни институции;
б)
„риболовен кораб“ означава всеки кораб, използван или предназначен за търговска експлоатация на ресурсите от риба тон, включително корабите за преработка на риба, корабите за транспорт, влекачите и корабите, извършващи претоварване;
в)
„съвместна риболовна операция“ е всяка операция, извършвана между два или повече кораба, плаващи под флага на различни ДС или на различни държави-членки, при която уловът на един кораб се приписва отчасти или изцяло на един или повече други кораби;
г)
„дейности по прехвърляне“ означава всяко прехвърляне на червен тон:
i)
от риболовния кораб до крайното угоително стопанство за червен тон, включително умрялата или изпуснатата при транспортирането риба;
ii)
от рибно стопанство за червен тон или капан за риба тон до кораб за преработка, кораб за транспортиране или до сушата.
д)
„капан за риба тон“ означава неподвижен, закотвен за дъното уред, обикновено снабден с направляваща мрежа, която насочва рибата към заградено място;
е)
„поставяне в садки“ означава, че живият червен тон не се качва на борда, и включва както угояването, така и отглеждането;
ж)
„угояване“ означава отглеждане в садки на червен тон за кратък период (обикновено 2-6 месеца), с цел най-вече увеличаване на съдържанието на мазнини на рибата;
з)
„отглеждане“ означава поставяне в садки на червен тон за повече от година с цел увеличаване на общата биомаса;
и)
„претоварване“ означава разтоварване на цялото или част от количеството червен тон, което е на борда на риболовен кораб, на друг риболовен кораб;
й)
„кораб за преработка“ означава кораб, на борда на който рибните продукти подлежат на една или повече от следните операции преди пакетирането им: филетиране или нарязване, замразяване и/или обработка;
к)
„спортен риболов“ означава риболов с нетърговска цел, практикуван от членове на национална спортна организация или от лица, които притежават национален спортен лиценз;
л)
„любителски риболов“ означава риболов с нетърговска цел, чиито участници не членуват в национална спортна организация, нито притежават национален спортен лиценз;
м)
„задача II“ означава задача II, определена от ICCAT в „Оперативно ръководство за статистика и изследване на рибата тон и подобните ѝ видове в Атлантическия океан“ (Трето издание, ICCAT, 1990 г.);
н)
„кораб за транспорт“ означава кораб, който получава диви екземпляри и ги транспортира до стопанства за угояване или отглеждане.
ГЛАВА II
ВЪЗМОЖНОСТИ ЗА РИБОЛОВ
Член 3
Общ допустим улов (ОДУ)
Общият допустим улов, определен от IССАТ по отношение на договарящите страни за запасите от червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море, е както следва:
-
през 2008 г.: 28 500 тона;
-
през 2009 г.: 27 500 тона;
-
през 2010 г.: 25 500 тона.
Когато обаче в рамките на IССАТ са договорени нови равнища на ТАС, Съветът, с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията, адаптира съответно предвидения в първия параграф ТАС.
Член 4
1. Всяка държава-членка взема необходимите мерки риболовното усилие на нейните кораби и капани да бъде съразмерно на възможностите за улов на червен тон, с които държавата-членка разполага в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море.
2. Всяка държава-членка съставя годишен риболовен план за риболовните кораби и капани за улов на червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море. Държавите-членки, чиито квоти за червен тон са по-малко от 5 % от квотата на Общността, могат да приемат в своя риболовен план специфичен метод за управление на своята квота, при което разпоредбите на параграф 3 не се прилагат.
3. Годишният риболовен план определя:
а)
inter alia, риболовните кораби над 24 м, включени в списъка, посочен в член 12 и отпуснатата им индивидуална квота.
б)
по отношение на корабите под 24 м и капаните - поне квотата, отпусната на организации на производителите или на групи кораби, ловящи с подобен риболовен уред.
4. Годишният риболовен план се предава на Комисията не по-късно от 31 януари всяка година. Всяка последваща промяна в годишния риболовен план или в специфичния метод на управление на тяхната квота се предава на Комисията най-малко 10 дни преди да се пристъпи към дейността, съответстваща на промяната.
5. Държавата-членка на флага предприема действия по този параграф, когато кораб, плаващ под нейния флаг:
а)
не е спазил изискването за доклад, посочено в член 17, параграф 3;
б)
е извършил нарушение, посочено в член 26.
Държавата-членка на флага взема мерки да бъде извършена физическа инспекция под нейно ръководство в нейните пристанища или от друго лице, определено от държавата-членка на флага, когато корабът не е в пристанище на Общността.
Държавата-членка на флага може да изисква от кораба да се отправи незабавно към определено от нея пристанище, когато индивидуалната квота бъде счетена за изчерпана.
6. Не по-късно от 31 януари държавите-членки докладват на Комисията за изпълнението на годишните си риболовни планове за предходната година. Тези доклади включват:
а)
броя на корабите, действително извършващи риболов на червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море;
б)
улова на всеки кораб; и
в)
общия брой дни, през които всеки кораб е извършвал риболов в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море.
7. Частни търговски споразумения между граждани на държава-членка и ДС с цел използване на риболовен кораб, плаващ под флага на тази държава-членка, за риболовна дейност в рамките на квота за риба тон на ДС, се сключват само с разрешението на заинтересованата държава-членка, която информира за това Комисията, както и с разрешението на Комисията на ICCAT.
8. Преди 1 март всяка година държавите-членки изпращат на Комисията информация за всяко едно частно търговско споразумение между техните граждани и ДС.
9. Информацията, посочена в параграф 8, съдържа следните елементи:
а)
Списък на всички риболовни кораби, плаващи под флага на държавата-членка, която има разрешение да извършва активен улов на червен тон съгласно частно търговско споразумение;
б)
вътрешен номер на кораба съгласно приложение I към Регламент (ЕО) № 26/2004 на Комисията от 30 декември 2003 г. относно регистъра на риболовния флот на Общността (6);
в)
срок на частните търговски споразумения;
г)
съгласие на държавата-членка за частното споразумение;
д)
наименованието на съответната ДС.
10. Комисията изпраща незабавно информацията, посочена в параграф 9, на Изпълнителния секретариат на ICCAT.
11. Комисията гарантира, че процентът от квотата на всяка ДС за червен тон, който може да се използва за наемане на риболовни кораби на Общността съгласно член 8б от Регламент (ЕО) № 1936/2001 на Съвета (7), не надхвърля 60 %, 40 % и 20 % от общата квота съответно за 2007, 2008 и 2009 г.
12. Наемането на риболовни кораби на Общността за червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море се забранява през 2010 и следващите години.
13. Всяка държава-членка гарантира, че броят на наетите от нея риболовни кораби за червен тон и продължителността на периода на наемане е съвместим с квотата, отпусната на държавата по наемане.
ГЛАВА III
ТЕХНИЧЕСКИ МЕРКИ
Член 5
Затворени сезони за риболов
1. Риболовът на червен тон се забранява в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море за големи риболовни кораби с въже майка с пелагичен уред, които са над 24 m, през периода от 1 юни до 31 декември, с изключение на зоната, ограничена от следните координати: на запад 10° W и на север 42° N.
2. Риболовът на червен тон с гъргъри се забранява в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море за периода от 1 юли до 31 декември.
3. Риболовът на червен тон с кораби с подхранка се забранява в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море за периода от 15 ноември до 15 май.
4. Риболовът на червен тон с пелагични траулери се забранява в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море за периода от 15 ноември до 15 май.
Член 6
Използване на самолети
Използването на самолети и хеликоптери за търсене на червен тон в зоната, обхваната от конвенцията, се забранява.
Член 7
Минимални размери
1. Минималният размер за червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море се определя на 30 kg или 115 cm.
2. Чрез дерогация от параграф 1 и без да се засягат разпоредбите на член 9, минималният размер за червен тон (Thunnus thynnus) 8 kg или 75 cm се прилага за червен тон, както следва:
а)
червен тон, уловен в източната част на Атлантическия океан с кораби с подхранка, кораби за тралене и пелагични траулери;
б)
червен тон, уловен в Адриатическо море с цел отглеждане.
3. За целите на параграф 2, буква а) Съветът, с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията, определя максималния брой кораби с подхранка и кораби за тралене, на които се разрешава да ловят червен тон, и пелагични траулери, на които се разрешава да ловят червен тон като съпътстващ улов. Броят на корабите с подхранка и на корабите за тралене се определя на броя кораби на Общността, участващи в пряк риболов на червен тон през 2006 г. Броят на пелагичните траулери се определя на броя кораби на Общността, на които се разрешава да ловят червен тон като съпътстващ улов през 2006 г.
4. За целите на параграф 2, буква а) Съветът, с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията, разпределя между държавите-членки броя кораби, определени съгласно параграф 3.
5. За целите на параграф 2, буква а) не повече от 10 % от квотата на Общността за червен тон между 8 kg или 75 cm, и 30 kg или 115 cm, се разпределя между корабите с разрешение за риболов, посочени в параграфи 3 и 4, с до максимум 200 тона червен тон с тегло не по-малко от 6,4 kg или с дължина 70 cm, уловен от кораби с подхранка с обща дължина по-малко от 17 m. Съветът, с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията, взема решение за разпределянето на квотата на Общността между държавите-членки.
6. Не повече от 2 % от квотата на Общността за червен тон между 8 и 30 kg може да бъде разпределена между нейния крайбрежен занаятчийски риболов на прясна риба в източната част на Атлантическия океан. Съветът, с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията, взема решение за разпределянето на квотата на Общността между държавите-членки.
7. Допълнителните конкретни условия за червен тон, уловен в източната част на Атлантическия океан от кораби с подхранка, кораби за тралене и пелагични траулери, са изложени в приложение I.
Член 8
План за пробовземане по отношение на червения тон
1. Всяка държава-членка съставя програма за пробовземане с цел оценка на броя с необходим размер от уловения червен тон.
2. Пробовземането по размер при садките се извършва с една проба от 100 образеца на 100 тона жива риба или с една проба от 10 % от общия брой на рибата в садки. Пробовземането за размер въз основа на дължина или тегло се извършва по време на прибирането на улова в рибното стопанство, както и от рибата, умряла по време на транспортирането, в съответствие с методиката на ICCAT за докладване в рамките на задача II.
3. За риба, отглеждана повече от една година, се разработват допълнителни методи и пробовземания.
4. Пробовземането се извършва при прибирането на улова на случаен принцип и обхваща всички садки. Данните за извършените всяка година проби се съобщават на Комисията до 31 май следващата година.
Член 9
Съпътстващ улов
1. Съпътстващ улов от максимум 8 % червен тон, който тежи под 30 kg и не по-малко от 10 kg, се разрешава за всички риболовни кораби, които, активно или не, ловят червен тон, без да се засягат разпоредбите на член 7, параграф 2.
2. Посоченият в параграф 1 процент се изчислява или въз основа на общия съпътстващ улов в брой риби, които се разтоварват на сушата, от общия улов на червен тон на тези кораби, или въз основа на изразената в проценти тегловна еквивалентност.
3. Съпътстващият улов трябва да се извади от квотата на държавата-членка на флага. Изхвърлянето на умрялата риба от посочения в параграф 1 съпътстващ улов се забранява по времето, през което се извършва риболов на червен тон, и се изважда от квотата на държавата-членка на флага.
4. Разтоварването на суша на съпътстващ улов от червен тон става съгласно разпоредбите на член 14 и член 18, параграф 1.
Член 10
Риболов за забавление
1. В рамките на любителските риболовни дейности се забраняват уловът, съхраняването на борда, претоварването и разтоварването на сушата на повече от един екземпляр червен тон за всеки риболовен курс.
2. Продажбата на червен тон, уловен при любителски риболов, се забранява, с изключение на случаите с благотворителна цел.
3. Всяка държава-членка записва данни за улова от любителски риболов и ги предава на Комисията. Комисията изпраща тази информация на Постоянния комитет за изследвания и статистика на ICCAT.
4. Всяка държава-членка взема необходимите мерки, за да гарантира във възможно най-голяма степен освобождаването на уловения в рамките на любителския риболов жив червен тон, особено на младите екземпляри.
Член 11
Спортен риболов
1. Всяка държава-членка взема необходимите мерки за регламентиране на спортния риболов, по-конкретно посредством разрешения за риболов.
2. Продажбата на червен тон, уловен при състезания по спортен риболов, се забранява, с изключение на случаите с благотворителна цел.
3. Всяка държава-членка записва данни за улова при спортен риболов и ги съобщава на Комисията. Комисията изпраща тази информация на Постоянния комитет за изследвания и статистика на ICCAT.
4. Всяка държава-членка взема необходимите мерки да осигури във възможно най-голяма степен освобождаването на уловения в рамките на спортния риболов жив червен тон, особено на младите екземпляри.
ГЛАВА IV
КОНТРОЛНИ МЕРКИ
Член 12
Регистър на корабите с разрешение за активен риболов на червен тон
1. До 31 януари 2008 г. всяка държава-членка изпраща на Комисията по електронен път списък на всички риболовни кораби, плаващи под нейния флаг, на които е разрешено да извършват активен риболов на червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море посредством издаване на специално разрешение за риболов.
2. Комисията изпраща тази информация на Изпълнителния секретариат на ICCAT, за да може тези кораби да бъдат вписани в регистъра на ICCAT за кораби с разрешение за риболов на червен тон.
3. Риболовните кораби на Общността, засегнати от този член и невписани в регистъра на ICCAT, не могат да извършват риболов, да съхраняват на борда, да претоварват, транспортират, прехвърлят или разтоварват на сушата червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море.
4. Правилата относно разрешенията за риболов в член 8a, параграфи 2, 4, 6, 7 и 8 от Регламент (ЕО) № 1936/2001 се прилагат mutatis mutandis.
Член 13
Регистриране на капани за риба тон, чрез които е разрешено да се извършва риболов на червен тон
1. До 31 януари 2008 г. всяка държава-членка изпраща на Комисията по електронен път списък на всички капани за риба тон, чрез които е разрешено да се извършва риболов на червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море посредством издаване на специален лиценз за риболов. Списъкът включва името на капаните и регистрационния им номер.
2. Комисията изпраща списъка на Изпълнителния секретариат на ICCAT, за да може тези капани за риба тон да бъдат вписани в регистъра на ICCAT за капани за риба тон, с които е разрешено да се извършва риболов на червен тон.
3. С капаните за риба тон на Общността, невписани в регистрите на ICCAT, не може да се извършва риболов, да се съхранява, претоварва или разтоварва на сушата червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море.
4. Член 8a, параграфи 2, 4, 6, 7 и 8 от Регламент (ЕО) № 1936/2001 се прилагат mutatis mutandis.
Член 14
Определени пристанища
1. Държавите-членки определят място, което да се използва за разтоварване на суша, или място близо до брега (определени пристанища), където се разрешават операции по разтоварване на суша или претоварване на червен тон.
2. Държавите-членки предават на Комисията най-късно до 1 април всяка година списък на определените пристанища. Комисията изпраща тази информация на Изпълнителния секретариат на ICCAT преди 15 април всяка година. Всякакви последващи промени в списъка се съобщават на Комисията, за да бъдат предадени на Изпълнителния секретариат на ICCAT, най-малко 15 дни преди промяната да влезе в сила.
3. Забраняват се разтоварването на суша и претоварването от корабите, посочени в член 12, на каквото и да е количество червен тон, уловен в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море, на всяко място, различно от пристанищата, определени от ДС и от държавите-членки съгласно параграфи 1 и 2.
4. Настоящата разпоредба се прилага за операции по разтоварване на суша или прехвърляне, извършвани от кораби с подхранка, кораби за тралене и пелагични траулери, които са уловили червен тон в източната част на Атлантическия океан, в съответствие с конкретните условия, посочени в приложение I.
Член 15
Изисквания към документацията
1. Освен че трябва да спази условията от членове 6 и 8 от Регламент (ЕИО) № 2847/93 на Съвета от 12 октомври 1993 г. относно установяването на система за контрол, приложима към общата политика в областта на рибарството (8), капитанът на риболовен кораб на Общността, посочен в член 12, вписва в бордовия дневник, ако е приложимо, информацията, посочена в приложение II.
2. Капитанът на кораб на Общността, посочен в член 12, който участва в съвместна риболовна операция, вписва в бордовия си дневник следната допълнителна информация:
а)
къде уловът е качен на борда или е прехвърлен в садки:
-
датата и часа на улова при съвместната риболовна операция;
-
мястото (географска дължина/ширина) на улова при съвместна риболовна операция;
-
количеството на качения на борда или прехвърления в садки улов на червен тон;
-
името и международните радиопозивни на риболовния кораб.
б)
за корабите, които участват в съвместна риболовна операция, но не са ангажирани в прехвърлянето на рибата:
-
датата и часа на съвместната риболовна операция;
-
мястото (географската дължина/ширина) на съвместната риболовна операция;
-
заявление, че на борда не е качван улов, нито е преместван в садки от този кораб;
-
името(имената) и международната(ите) радиопозивна(и) на риболовния(ите) кораб(и) за улов.
3. Когато кораб за улов, включен в съвместна риболовна операция, декларира количеството червен тон, уловено с неговите риболовни уреди, за всеки улов капитанът посочва квотата, по която се отчита уловът за всеки(всички) кораб(и) и държава(и) на флага.
Член 16
Съвместни риболовни операции
1. Всякакви съвместни риболовни операции за червен тон, в които участват кораби, плаващи под флага на една или повече държава(и)-членка(и), се разрешават само със съгласието на заинтересованата(ите) държава(и)-членка(и) на флага.
2. При кандидатстване за разрешение всяка държава-членка взема необходимите мерки, за да получи от своите риболовни кораби, участващи в съвместната риболовна операция, подробна информация относно продължителността на съвместната операция, идентичността на ангажираните оператори и схемата на разпределение между корабите за съответния улов.
3. Всяка държава-членка предоставя посочената в параграф 2 информация на Комисията. Комисията незабавно изпраща тази информация на Секретариата на ICCAT.
Член 17
Доклади за улова
1. Капитанът на посочения в член 12 риболовен кораб изпраща на компетентните органи на държавата-членка, под чийто флаг плава, доклад за улова, в който посочва количествата червен тон, уловен от кораба, включително и при липса на улов.
2. Докладът за улова се предава за пръв път най-късно в края на десетия ден след навлизането в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море или след началото на риболовния курс. В случай на съвместни риболовни операции капитанът на кораба за улов посочва за всеки улов към кой кораб или кораби се причислява уловът според квотата на държавата(ите) на флага.
3. От 1 юни всяка година капитанът на риболовен кораб предава доклада за количеството улов на червен тон, включително и при липса на улов, на всеки пет дни.
4. При получаване на докладите за улов всяка държава-членка ги изпраща по електронен път или по друг начин на Комисията. Комисията незабавно изпраща тази информация на Секретариата на ICCAT.
5. Преди петнадесето число на всеки месец държавите-членки информират Комисията, посредством компютърночетим формуляр, за количествата улов на червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море, които през предходния месец са разтоварени на суша, претоварени, уловени в капан или поставени в садки от кораба, плаващ под техен флаг. Комисията незабавно изпраща тази информация на Секретариата на ICCAT.
Член 18
Разтоварване
1. Чрез дерогация от член 7 от Регламент (ЕИО) № 2847/93 най-малко четири часа преди очаквания час на пристигане в пристанището капитанът на кораб на Общността, посочен в член 12 от настоящия регламент, или негов представител съобщават на компетентния орган на държавата-членка (включително държавата-членка, под чийто флаг плава) или на ДС, чиито пристанища или съоръжение за разтоварване на сушата желаят да използват, следната информация:
а)
очакван час на пристигане;
б)
оценка на количеството съхраняван на борда червен тон;
в)
информация за зоната, където е извършен уловът.
2. При разтоварване на сушата в определено пристанище на държава-членка, различна от държавата-членка по флаг, съответният орган на тази държава-членка в срок от 48 часа след приключване на разтоварването изпраща протокол за разтоварването на сушата на органа на държавата, под чийто флаг плава риболовният кораб.
3. Настоящата разпоредба не се прилага по отношение на разтоварвания на суша от кораби с подхранка, кораби за тралене и пелагични траулери, уловили червения тон в източната част на Атлантическия океан.
Член 19
Прехвърляне
1. Чрез дерогация от член 11 от Регламент (ЕИО) № 2847/93 се забранява претоварването в морето на червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море, с изключение на големи риболовни кораби с въже-майка, които оперират в съответствие с Препоръка 2005[06] за установяване на програма за претоварване за големи риболовни кораби на ICCAT, със съответните изменения.
2. Преди влизането в пристанище капитанът на приемащия кораб (кораба за улов или кораба за преработка) или негов представител най-малко 48 часа преди очаквания час на пристигане предоставя на компетентните органи на държавата-членка, чието пристанище иска да използва, следната информация:
а)
очакван час на пристигане;
б)
оценка на количеството съхраняван на борда червен тон;
в)
информация за географските области, откъдето са уловите на червен тон, които ще бъдат претоварени;
г)
името на кораба за улов, който доставя рибата червен тон, и номера му в регистъра на ICCAT за риболовни кораби с разрешително за риболов на червен тон;
д)
името на приемащия кораб и номера му в регистъра на ICCAT за риболовни кораби с разрешение за риболов на червен тон;
е)
тонажа на червения тон, който ще бъде претоварен.
3. На риболовните кораби за улов не се разрешава претоварване, освен ако не са получили предварително разрешение от държавата, под чийто флаг плават.
4. Преди началото на претоварването капитанът на кораба за улов уведомява държавата, под чийто флаг плава, за следното:
а)
количествата червен тон, които предстои да бъдат претоварени;
б)
датата и пристанището на прехвърляне;
в)
името, регистрационния номер и флага на приемащия кораб и номера му в регистъра на ICCAT за риболовни кораби с разрешително за риболов на червен тон;
г)
географската зона, където е извършен уловът.
5. Компетентният орган на държавата-членка, в чието пристанище се извършва претоварването:
а)
инспектира приемащия кораб при пристигането и проверява товара и документацията, свързана с операцията по претоварване;
б)
изпраща на органа на държавата, под чийто флаг плава корабът за улов, протокол от претоварването до 48 часа след приключване на претоварването.
6. Капитанът на кораб на Общността, посочен в член 12, попълва декларацията на ICCAT за претоварване и я предава на компетентните органи на държавата-членка, под чийто флаг плават корабите. Декларацията се предава не по-късно от 15 дни след датата на претоварване в пристанището в съответствие с формата, определен в приложение III.
Член 20
Операции по поставяне в клетки
1. В рамките на една седмица от извършването на операцията по поставяне в садки държавата-членка, под чиято юрисдикция е рибното стопанство за угояване или отглеждане на червен тон, представя утвърден от наблюдател доклад за поставяне в садки на държавата-членка или на ДС, под чийто флаг плава корабът, уловил червения тон, и на Комисията. Комисията незабавно изпраща тази информация на Секретариата на ICCAT. Докладът съдържа информацията, включена в декларацията за поставяне в садки, съгласно член 4б от Регламент (ЕО) № 1936/2001.
2. Когато стопанствата за угояване или отглеждане се намират в открито море, разпоредбите на параграф 1 се прилагат, mutatis mutandis, към държавите-членки, където са установени физическите или юридическите лица, отговорни за стопанствата за угояване или отглеждане.
3. Преди всяко прехвърляне в садки държавата-членка или ДС, под чийто флаг плава корабът за улов, бива информиран от компетентния орган на държавата-членка, отговорна за рибното стопанство за угояване или отглеждане, относно прехвърлянето в садки на количествата, уловени от риболовни кораби, които плават под нейния флаг.
Държавата-членка, под чийто флаг плава корабът за улов, изисква от компетентния орган на държавата-членка, отговорна за рибното стопанство за угояване или отглеждане, да предприеме действия за конфискуване на улова и за връщане на рибата в морето, ако при получаването на тази информация прецени, че:
а)
риболовният кораб, декларирал, че е уловил рибата, няма достатъчно индивидуална квота за червен тон, който да се поставя в садки, или
б)
количеството риба не е надлежно докладвано и не е отчетено при изчисляването на която и да е приложима квота или
в)
риболовният кораб, декларирал, че е уловил рибата, няма разрешение за улов на червен тон.
4. Капитанът на риболовен кораб на Общността попълва и предава на държавата-членка по флаг или на ДС по флаг декларацията на ICCAT за прехвърляне не по-късно от 15 дни след датата на прехвърлянето във влекачи или в садки, в съответствие с формата, посочен в приложение III. Декларацията за прехвърляне придружава прехвърлената риба при транспортирането ѝ до садката.
Член 21
Дейности, свързани с капани за риба тон
1. Уловът с капан се регистрира след приключването на всяка риболовна операция с капани за риба тон и, в срок от 48 часа след приключването на всяка риболовна операция, се съобщава по електронен път или по друг начин на компетентния орган на държавата-членка, където се намира капанът.
2. При получаване на протокола за улов всяка държава-членка го изпраща по електронен път на Комисията. Комисията незабавно изпраща информацията на Секретариата на ICCAT.
Член 22
Контрол на пристанището или в рибното стопанство
1. Държавите-членки вземат необходимите мерки да гарантират, че всички посочени в регистъра на ICCAT кораби с разрешение за риболов на червен тон, влизащи в определено пристанище, за да разтоварят на сушата и/или да претоварят червен тон, уловен в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море, преминават през пристанищна инспекция.
2. Държавите-членки вземат необходимите мерки за контролиране на всяка операция по поставяне в садки в стопанствата за угояване или отглеждане, които са под тяхна юрисдикция.
3. Когато стопанствата за угояване или отглеждане се намират в открито море, разпоредбите на параграф 2 се прилагат, mutatis mutandis, към държавите-членки, където са установени физическите или юридическите лица, отговорни за стопанството за угояване или отглеждане.
Член 23
Насрещна проверка
1. Държавите-членки проверяват, включително чрез данните от VMS (Система за сателитно наблюдение на риболовни кораби), представянето на бордовите дневници и съответната информация, вписвана в бордовите дневници на корабите, в документа за прехвърлянето/претоварването и в документите за улова.
2. Държавите-членки извършват административни насрещни проверки при всяко разтоварване на сушата, всяко претоварване или поставяне в садки, като сравняват количествата по видове, вписани в бордовия дневник на корабите, или количествата по видове, вписани в декларацията за претоварване, и количествата, вписани в декларацията за разтоварване на сушата или в декларацията за поставяне в садки, както и всеки друг имащ отношение документ като фактура и/или документи за продажба.
Член 24
Схема на ICCAT за Съвместна международна инспекция
1. В Общността се прилага схемата на ICCAT за съвместна международна инспекция, приета от ICCAT на четвъртото ѝ редовно заседание (Мадрид, ноември 1975 г.) и посочена в приложение IV към настоящия регламент.
2. Държавите-членки, чиито риболовни кораби имат разрешение за улов на червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море, назначават инспектори и извършват инспекции по море в съответствие със схемата.
3. Комисията или определен от нея орган може да назначи инспектори на Общността по схемата.
4. Комисията или определен от нея орган координира дейностите по наблюдение и инспекция за Общността. Тя може да изготви, съгласувано със заинтересованите държави-членки, програми за съвместна инспекция за тази цел, което ще позволи на Общността да изпълни задължението си по схемата. Държавите-членки, чиито кораби участват в риболовни дейности за червен тон, приемат необходимите мерки, за да улеснят изпълнението на тези програми, особено с оглед на необходимите човешки и материални ресурси, както и на периодите и зоните, където тези ресурси трябва да се използват.
5. Държавите-членки съобщават на Комисията до 1 април всяка година имената на инспекторите и корабите за инспекция, които възнамеряват да включат в схемата през следващата година. Въз основа на тази информация Комисията изготвя, в сътрудничество с държавите-членки, прогнозен план за участието на Общността в схемата всяка година, който изпраща на секретариата на ICCAT и на държавите-членки.
Член 25
Програма за наблюдение
1. Всяка държава-членка гарантира обезпечаването на наблюдение на своите риболовни кораби с дължина над 15 м най-малко за:
а)
20 % от активните си кораби за риболов със сейнери с кош. При съвместни риболовни операции по време на изпълнението им присъства наблюдател;
б)
20 % от активните си пелагични траулери;
в)
20 % от активните си риболовни кораби с въже майка;
г)
20 % от активните си кораби с подхранка;
д)
100 % по време на прибиране на улова на риба от капаните за риба тон.
Задачите на наблюдателя са по-конкретно следните:
а)
да следи дали корабът отговаря на условията от настоящия регламент;
б)
да протоколира и докладва по риболовната дейност;
в)
да наблюдава и изчислява улова, както и да проверява вписаното в бордовия дневник;
г)
да следи и записва кораби, които може да извършват риболовни дейности в нарушение на мерките на ICCAT за опазване на рибата тон.
Освен това наблюдателят извършва научна работа, като събиране на данни по задача II, както е определено от ICCAT, когато това се изисква от ICCAT, въз основа на инструкциите от Постоянния комитет за изследвания и статистика на ICCAT.
2. Всяка държава-членка, под чиято юрисдикция е рибното стопанство за угояване или отглеждане на червен тон, осигурява присъствието на наблюдател по време на всяко прехвърляне на червен тон в садките и прибирането на улова на риба от стопанството.
Задачите на наблюдателя са по-конкретно следните:
а)
да наблюдава и контролира съответствието на операциите в стопанството съгласно членове 4a, 4б и 4в от Регламент (ЕО) № 1936/2001;
б)
да утвърждава посочения в член 20 от настоящия регламент доклад за поставяне в садки;
в)
да извършва научна дейност, например да събира проби, съгласно изискванията на ICCAT, основаващи се на указанията от Постоянния комитет за изследвания и статистика на ICCAT.
Член 26
Изпълнение
1. Държавите-членки вземат мерки за изпълнение по отношение на риболовен кораб, който плава под техен флаг, когато се установи в съответствие със законодателството им, че корабът не съответства на разпоредбите на членове 4, 5, 7, 14, 15, 16, 17 и 19. В зависимост от сериозността на нарушението и в съответствие с приложимите разпоредби на националното законодателство мерките могат да включват по-конкретно:
а)
глоби;
б)
конфискация на незаконния риболовен уред и на незаконния улов;
в)
запориране на съда;
г)
временно прекратяване или отнемане на разрешението за риболов;
д)
намаление или отнемане на квотата за риболов, ако е целесъобразно.
2. Всяка държава-членка, под чиято юрисдикция се намира рибното стопанство за червен тон, взема мерки за изпълнение по отношение на това рибно стопанство, когато съгласно законодателството ѝ се установи, че стопанството не съответства на разпоредбите на член 20 и член 25, параграф 2 от настоящия регламент и на членове 4a, 4б и 4в от Регламент (ЕО) № 1936/2001. В зависимост от сериозността на нарушението и в съответствие с приложимите разпоредби на националното законодателство мерките могат да включват по-конкретно:
а)
глоби;
б)
временно изваждане или заличаване от регистъра на рибните стопанства за угояване;
в)
забрана за поставяне в садки или за продажба на определени количества червен тон.
Член 27
Пазарни мерки
1. Забраняват се търговията в Общността, разтоварването на суша, вносът, износът, поставянето в садки за угояване или отглеждане, реекспортът и претоварването на червен тон (Thunnus thynnus) от източната част на Атлантическия океан и Средиземно море, за който няма точна, пълна и утвърдена документация, изисквана съгласно настоящия регламент.
2. Забраняват се търговията в Общността, вносът, разтоварването на суша, поставянето в садки за угояване или отглеждане, преработката, износът, реекспортът и претоварването на червен тон (Thunnus thynnus) от източната част на Атлантическия океан и Средиземно море, уловен от риболовни кораби, плаващи под флага на държава, която или няма квота, ограничение за улов или разпределен дял от риболовното усилие за червен тон от източната част на Атлантическия океан и Средиземно море, в съответствие с мерките на ICCAT за управление и опазване на червения тон, или риболовните ѝ възможности са изчерпани. Въз основа на информацията, получена от Секретариата на ICCAT, Комисията уведомява всички държави-членки, че квотата на ДС е изчерпана.
3. Забраняват се търговията в Общността, вносът, разтоварването на суша, преработката, износът на червен тон от рибни стопанства за угояване или отглеждане, които не отговарят на Препоръка 2006[07] на ICCAT за отглеждане на червен тон.
Член 28
Коефициенти за превръщане
Коефициентите за превръщане, приети от Постоянния комитет за изследвания и статистика на ICCAT, се прилагат за изчисляване на еквивалентното закръглено тегло на преработения червен тон.
Член 29
Финансиране
За целите на член 21, буква а), i) от Регламент (ЕО) № 1198/2006 на Съвета от 27 юли 2006 г. на Европейския фонд за рибарство (9) и до 31 декември 2014 г. многогодишният план за възстановяване на ресурсите от червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море се смята за план за възстановяване по смисъла на член 5 от Регламент (ЕО) № 2371/2002.
ГЛАВА V
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 30
Изменения на Регламент (ЕО) № 520/2007
Регламент (ЕО) № 520/2007 се изменя, както следва:
1.
Членове 6 и 11 се заличават;
2.
В приложение IV вписаното относно червения тон се заличава.
Член 31
Влизане в сила и приложение
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2008 година.
Въпреки това член 29 се прилага от 13 юни 2007 година.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 17 декември 2007 година.
REGOLAMENTO (CE) N. 1559/2007 DEL CONSIGLIO
del 17 dicembre 2007
che istituisce un piano pluriennale di ricostituzione del tonno rosso nell’Atlantico orientale e nel Mediterraneo e che modifica il regolamento (CE) n. 520/2007
IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l’articolo 37,
vista la proposta della Commissione,
visto il parere del Parlamento europeo (1),
considerando quanto segue:
(1)
Dal 14 novembre 1997 la Comunità è parte contraente della convenzione internazionale per la conservazione dei tonnidi dell’Atlantico (2).
(2)
Nella sua riunione annuale del novembre 2006, la Commissione internazionale per la conservazione dei tonnidi dell’Atlantico (ICCAT) ha adottato la raccomandazione 2006[05] volta a istituire un piano quindicennale di ricostituzione del tonno rosso nell’Atlantico orientale e nel Mediterraneo.
(3)
Le misure previste dal piano dell’ICCAT per ricostituire lo stock considerato comprendono una progressiva riduzione del totale ammissibile di catture (TAC) per il periodo 2007-2010, restrizioni dell’attività di pesca in zone e periodi determinati, una nuova taglia minima per il tonno rosso, disposizioni in materia di pesca sportiva e ricreativa, misure di controllo e l’attuazione del programma internazionale di ispezione reciproca dell’ICCAT volto a garantire l’efficacia del piano di ricostituzione.
(4)
Ai fini dell’adempimento degli obblighi derivanti dalla raccomandazione dell’ICCAT, il piano di ricostituzione del tonno rosso nell’Atlantico orientale e nel Mediterraneo è stato recepito in via provvisoria dal regolamento (CE) n. 643/2007 del Consiglio, dell’11 giugno 2007, che modifica il regolamento (CE) n. 41/2007 per quanto riguarda il piano di ricostituzione per il tonno rosso raccomandato dalla Commissione internazionale per la conservazione dei tonnidi dell’Atlantico (3), in attesa dell’adozione di un regolamento recante attuazione di misure pluriennali di ricostituzione dello stock di tonno rosso nel 2007.
(5)
È quindi necessario attuare il piano di ricostituzione dell’ICCAT a titolo permanente mediante un regolamento che istituisca un piano di ricostituzione conformemente all’articolo 5 del regolamento (CE) n. 2371/2002 del Consiglio, del 20 dicembre 2002, relativo alla conservazione e allo sfruttamento sostenibile delle risorse della pesca nell’ambito della politica comune della pesca (4), che sarà applicabile a decorrere dal 1o gennaio 2008.
(6)
Alcune misure tecniche adottate dall’ICCAT per il tonno rosso sono state integrate nel diritto comunitario con il regolamento (CE) n. 520/2007 del Consiglio, del 7 maggio 2007, che stabilisce misure tecniche di conservazione per taluni stock di grandi migratori (5).
(7)
Ai soli fini del loro finanziamento, sino al 31 dicembre 2014, le misure per l’attuazione del piano di ricostituzione dell’ICCAT adottate ai sensi del presente regolamento, nonché quelle provvisoriamente adottate ai sensi del regolamento (CE) n. 643/2007, dovrebbero essere considerate un piano di ricostituzione ai sensi dell’articolo 5 del regolamento (CE) n. 2371/2002 a decorrere dall’entrata in vigore del regolamento (CE) n. 643/2007.
(8)
L’adozione, da parte dell’ICCAT, di nuove misure tecniche per il tonno rosso e l’aggiornamento delle misure in vigore dall’adozione del suddetto regolamento rendono necessario sopprimere alcune disposizioni del regolamento (CE) n. 520/2007 e sostituirle con il presente regolamento,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
CAPO I
DISPOSIZIONI GENERALI
Articolo 1
Oggetto e campo di applicazione
Il presente regolamento stabilisce i principi generali per l’applicazione, da parte della Comunità, di un piano pluriennale di ricostituzione del tonno rosso (thunnus thynnus) raccomandato dalla Commissione internazionale per la conservazione dei tonnidi dell’Atlantico (ICCAT). Il presente regolamento si applica al tonno rosso nell’Atlantico orientale e nel Mediterraneo.
L’obiettivo del piano di ricostituzione è il raggiungimento di una biomassa corrispondente al rendimento massimo sostenibile (Bmsy) con una probabilità superiore al 50 %.
Articolo 2
Definizioni
Ai fini del presente regolamento valgono le seguenti definizioni:
a)
«PCC»: le parti contraenti della convenzione internazionale per la conservazione dei tonnidi dell’Atlantico e le parti, entità o entità di pesca non contraenti cooperanti;
b)
«peschereccio»: qualsiasi imbarcazione adibita o destinata allo sfruttamento commerciale delle risorse tonniere, incluse le navi officina, le navi da trasporto, i rimorchiatori e le imbarcazioni che partecipano a operazioni di trasbordo;
c)
«operazione di pesca congiunta»: qualsiasi operazione realizzata tra due o più navi battenti bandiera di diverse PCC o di diversi Stati membri, in cui le catture di una nave siano attribuite in tutto o in parte ad una o più altre navi;
d)
«attività di trasferimento»: qualsiasi trasferimento di tonno rosso:
i)
dal peschereccio all’azienda di ingrasso finale del tonno rosso, compresi gli esemplari morti o sfuggiti durante il trasporto;
ii)
da un allevamento di tonno rosso o da una tonnara a una nave officina, a una nave da trasporto o a terra;
e)
«tonnara»: una rete fissa, ancorata al fondo, generalmente comprendente una rete guida che convoglia il pesce verso un’area recintata;
f)
«ingabbiamento»: l’ingrasso e l’allevamento del tonno rosso vivo senza che questo sia salpato a bordo;
g)
«ingrasso»: l’ingabbiamento del tonno rosso per un breve periodo (generalmente da 2 a 6 mesi), principalmente al fine di aumentarne il contenuto di grasso;
h)
«allevamento»: l’ingabbiamento del tonno rosso per un periodo superiore a un anno, al fine di aumentarne la biomassa totale;
i)
«trasbordo»: lo scarico, per intero o in parte, del tonno rosso detenuto a bordo di un peschereccio verso un altro peschereccio;
j)
«nave officina»: una nave a bordo della quale i prodotti della pesca subiscono una o più delle seguenti operazioni, prima dell’imballaggio: sfilettatura o affettatura, congelamento e/o trasformazione;
k)
«pesca sportiva»: una pesca non commerciale praticata da soggetti appartenenti a un’organizzazione sportiva nazionale o in possesso di una licenza sportiva nazionale;
l)
«pesca ricreativa»: una pesca non commerciale praticata da soggetti non appartenenti a un’organizzazione sportiva nazionale o che non sono in possesso di una licenza sportiva nazionale;
m)
«compito II»: il compito II quale definito dalla ICCAT nel «Manuale operativo per le statistiche e il campionamento dei tonnidi e delle specie affini nell’Oceano Atlantico» (terza edizione, ICCAT, 1990);
n)
«nave da trasporto»: nave che prende in consegna individui selvatici e li trasporta vivi verso aziende di ingrasso o di allevamento.
CAPO II
POSSIBILITÀ DI PESCA
Articolo 3
Totali ammissibili di cattura (TAC)
I TAC fissati dall’ICCAT per le parti contraenti in relazione allo stock di tonno rosso nell’Atlantico orientale e nel Mediterraneo sono i seguenti:
-
nel 2008: 28 500 tonnellate,
-
nel 2009: 27 500 tonnellate,
-
nel 2010: 25 500 tonnellate.
Qualora tuttavia vengano adottati nuovi TAC nell’ambito dell’ICCAT, il Consiglio, deliberando a maggioranza qualificata su proposta della Commissione, adegua di conseguenza i TAC fissati al paragrafo 1.
Articolo 4
1. Ciascuno Stato membro adotta le misure necessarie per assicurare che lo sforzo di pesca delle sue navi e delle sue tonnare sia commisurato alle possibilità di pesca di tonno rosso disponibili per tale Stato membro nell’Atlantico orientale e nel Mediterraneo.
2. Ciascuno Stato membro redige un piano di pesca annuale per le navi e le tonnare che praticano la pesca del tonno rosso nell’Atlantico orientale e nel Mediterraneo. Lo Stato membro il cui contingente di tonno rosso è inferiore al 5 % del contingente comunitario può adottare, nel proprio piano di pesca, un metodo specifico per la gestione del proprio contingente, nel qual caso le disposizioni del paragrafo 3 non sono applicabili.
3. Il piano di pesca annuale:
a)
individua tra l’altro le navi di dimensioni superiori a 24 metri incluse nell’elenco di cui all’articolo 12 e i contingenti individuali ad esse assegnati;
b)
per le navi di dimensioni inferiori a 24 metri e le tonnare, individua almeno i contingenti assegnati alle organizzazioni di produttori o ai gruppi di navi che praticano la pesca con un attrezzo analogo.
4. Entro il 31 gennaio di ogni anno il piano di pesca annuale viene trasmesso alla Commissione. Ogni eventuale modifica del piano di pesca annuale o del metodo specifico per la gestione del contingente è trasmessa alla Commissione almeno dieci giorni prima dell’esercizio dell’attività corrispondente alla modifica in questione.
5. Lo Stato membro di bandiera prende le misure previste nel presente paragrafo quando una nave battente la sua bandiera:
a)
non ha ottemperato al requisito di dichiarazione di cui all’articolo 17, paragrafo 3;
b)
ha commesso un’infrazione di cui all’articolo 26.
Lo Stato membro di bandiera garantisce che un’ispezione fisica sia effettuata sotto la sua autorità nei suoi porti o da parte di un’altra persona designata dallo Stato membro di bandiera quando la nave non si trova in un porto della Comunità.
Lo Stato membro di bandiera può chiedere alla nave di dirigersi immediatamente in un porto da esso designato quando ritenga esaurito il contingente individuale.
6. Entro il 31 gennaio gli Stati membri trasmettono alla Commissione una relazione sull’attuazione dei rispettivi piani di pesca per l’anno precedente. Tale relazione comprende:
a)
il numero di navi effettivamente impegnate in attività di pesca del tonno rosso nell’Atlantico orientale e nel Mediterraneo;
b)
le catture di ogni nave; e
c)
il numero totale di giorni di pesca che ogni nave ha trascorso nell’Atlantico orientale e nel Mediterraneo.
7. La conclusione di accordi commerciali privati tra cittadini di uno Stato membro e una PCC ai fini dell’utilizzo di un peschereccio battente bandiera di detto Stato membro per la pesca a titolo di un contingente di tonno assegnato a una PCC è subordinata all’autorizzazione dello Stato membro interessato, che ne informa la Commissione, e all’autorizzazione della Commissione ICCAT.
8. Anteriormente al 1o marzo di ogni anno gli Stati membri inviano alla Commissione le informazioni riguardanti la conclusione di tutti gli accordi commerciali privati tra cittadini di uno Stato membro e una PCC.
9. Le informazioni di cui al paragrafo 8 devono contenere i seguenti elementi:
a)
l’elenco di tutti i pescherecci che battono bandiera dello Stato membro autorizzati ad esercitare la pesca attiva del tonno rosso in base a un accordo commerciale privato;
b)
il numero interno della nave secondo la definizione dell’allegato I del regolamento (CE) n. 26/2004 della Commissione, del 30 dicembre 2003 relativo al registro della flotta peschereccia comunitaria (6);
c)
la durata degli accordi commerciali privati;
d)
il consenso dello Stato membro all’accordo privato;
e)
il nome della PCC interessata.
10. La Commissione invia tempestivamente le informazioni di cui al paragrafo 9 al segretariato esecutivo dell’ICCAT.
11. La Commissione garantisce che la percentuale di un contingente PCC per il tonno rosso che può essere utilizzata per il noleggio di pescherecci comunitari a norma dell’articolo 8 ter del regolamento (CE) n. 1936/2001 del Consiglio (7) non ecceda il 60 %, il 40 % e il 20 % del contingente totale rispettivamente per il 2007, il 2008 e il 2009.
12. Il noleggio di pescherecci comunitari per il tonno rosso è vietato nell’Atlantico orientale e nel Mediterraneo nel 2010 e negli anni successivi.
13. Ciascuno Stato membro provvede affinché il numero di propri pescherecci per il tonno rosso noleggiati e la durata del noleggio siano commisurati al contingente assegnato alla nazione di noleggio.
CAPO III
MISURE TECNICHE
Articolo 5
Periodi di divieto della pesca
1. La pesca del tonno rosso è vietata nell’Atlantico orientale e nel Mediterraneo per i grandi pescherecci con palangari pelagici di lunghezza superiore a 24 m nel periodo dal 1o giugno al 31 dicembre, ad eccezione della zona delimitata ad ovest dal meridiano 10° O e a nord dal parallelo 42° N.
2. La pesca del tonno rosso con il cianciolo è vietata nell’Atlantico orientale e nel Mediterraneo nel periodo dal 1o luglio al 31 dicembre.
3. La pesca del tonno rosso praticata da tonniere con lenze a canna è vietata nell’Atlantico orientale e nel Mediterraneo nel periodo dal 15 novembre al 15 maggio.
4. La pesca del tonno rosso praticata da pescherecci da traino pelagici è vietata nell’Atlantico orientale nel periodo dal 15 novembre al 15 maggio.
Articolo 6
Utilizzo di aeromobili
È vietato l’utilizzo di aeroplani o elicotteri per la ricerca del tonno rosso nella zona della convenzione.
Articolo 7
Taglia minima
1. La taglia minima per il tonno rosso nell’Atlantico orientale e nel Mediterraneo è di 30 kg o 115 cm.
2. In deroga al paragrafo 1 e fatto salvo l’articolo 9, la taglia minima per il tonno rosso (thunnus thynnus) è di 8 kg o 75 cm nei casi seguenti:
a)
tonno rosso catturato nell’Atlantico orientale da tonniere con lenze a canna, imbarcazioni con lenze trainate e pescherecci da traino pelagici;
b)
tonno rosso catturato nel mare Adriatico a fini d’allevamento.
3. Ai fini del paragrafo 2, lettera a), il Consiglio, deliberando a maggioranza qualificata su proposta della Commissione, determina il numero massimo di tonniere con lenze a canna, di imbarcazioni con lenze trainate autorizzate a praticare la pesca del tonno rosso e di pescherecci da traino pelagici autorizzati a praticare la pesca del tonno rosso come cattura accessoria. Il numero di tonniere con lenze a canna e di imbarcazioni con lenze trainate corrisponde al numero di imbarcazioni comunitarie che hanno preso parte alla pesca diretta del tonno rosso nel 2006. Il numero di pescherecci da traino pelagici corrisponde al numero di imbarcazioni comunitarie autorizzate a praticare la pesca del tonno rosso come cattura accessoria nel 2006.
4. Ai fini del paragrafo 2, lettera a), il Consiglio, deliberando a maggioranza qualificata su proposta della Commissione, ripartisce tra gli Stati membri il numero di navi stabilito in conformità del paragrafo 3.
5. Ai fini del paragrafo 2, lettera a), non oltre il 10 % del contingente comunitario di tonno rosso di taglia compresa tra 8 kg o 75 cm e 30 kg o 115 cm è ripartito tra le navi autorizzate di cui ai paragrafi 3 e 4, limitatamente a un massimo di 200 tonnellate di tonno rosso di peso non inferiore a 6,4 kg o di taglia non inferiore a 70 cm catturato da tonniere con lenze a canna aventi lunghezza fuori tutto inferiore a 17 m. Il Consiglio, deliberando a maggioranza qualificata su proposta della Commissione, decide la ripartizione del contingente comunitario tra gli Stati membri.
6. Non oltre il 2 % del contingente comunitario di tonno rosso compreso tra 8 e 30 kg può essere ripartito tra le imbarcazioni adibite alla pesca costiera artigianale di pesce fresco nell’Atlantico orientale. Il Consiglio, deliberando a maggioranza qualificata su proposta della Commissione, decide la ripartizione del contingente comunitario tra gli Stati membri.
7. Le condizioni specifiche supplementari per il tonno rosso catturato nell’Atlantico orientale da tonniere con lenze a canna, imbarcazioni con lenze trainate e pescherecci da traino pelagici sono riportate nell’allegato I.
Articolo 8
Piano di campionamento per il tonno rosso
1. Gli Stati membri stabiliscono un programma di campionamento per la stima del numero, in base alla taglia, dei tonni rossi catturati.
2. Il campionamento per taglia nelle gabbie è effettuato su un campione di 100 esemplari per 100 tonnellate di pesce vivo o su un campione pari al 10 % del numero totale di pesci messi in gabbia. I campioni per taglia, in base alla lunghezza o al peso, sono prelevati durante la raccolta nell’allevamento e sui pesci morti durante il trasporto, conformemente alla metodologia adottata dall’ICCAT per la comunicazione dei dati nell’ambito del compito II.
3. Metodi di campionamento complementari vengono predisposti per i pesci tenuti in allevamento per periodi superiori a un anno.
4. Il campionamento è effettuato nel corso di una raccolta scelta in modo casuale e riguarda tutte le gabbie. I dati relativi ai campionamenti realizzati ogni anno sono notificati alla Commissione entro il 31 maggio dell’anno successivo.
Articolo 9
Catture accessorie
1. Tutti i pescherecci che praticano la pesca attiva o passiva del tonno rosso sono autorizzati a prelevare non oltre l’8 % di catture accessorie di tonno rosso di peso compreso tra 10 e 30 kg, fatto salvo l’articolo 7, paragrafo 2.
2. La percentuale di cui al paragrafo 1 è calcolata in base alle catture accessorie totali di tonno rosso effettuate dai suddetti pescherecci, in numero di esemplari per sbarco, o all’equivalente peso, espresso in percentuale.
3. Le catture accessorie devono essere detratte dal contingente assegnato allo Stato membro di bandiera. Quando è aperta la pesca del tonno rosso è vietato rigettare in mare gli esemplari morti delle catture accessorie di cui al paragrafo 1, che devono essere imputati al contingente dello Stato membro di bandiera.
4. Agli sbarchi di catture accessorie di tonno rosso si applicano l’articolo 14 e l’articolo 18, paragrafo 1.
Articolo 10
Pesca ricreativa
1. Nell’ambito della pesca ricreativa è vietato catturare, detenere a bordo, trasbordare e sbarcare più di un esemplare di tonno rosso per uscita in mare.
2. È vietata la commercializzazione di tonno rosso catturato nell’ambito della pesca ricreativa, salvo per fini caritativi.
3. Gli Stati membri registrano i dati di cattura relativi alla pesca ricreativa e li trasmettono alla Commissione. La Commissione trasmette sollecitamente tali informazioni al comitato permanente per la ricerca e le statistiche dell’ICCAT.
4. Ciascuno Stato membro adotta i necessari provvedimenti per garantire, per quanto possibile, il rilascio dei tonni rossi catturati vivi nell’ambito della pesca ricreativa, in particolare del novellame.
Articolo 11
Pesca sportiva
1. Ciascuno Stato membro adotta opportuni provvedimenti volti a regolamentare la pesca sportiva, in particolare mediante autorizzazioni di pesca.
2. È vietata la commercializzazione di tonno rosso catturato nell’ambito di competizioni di pesca sportiva, salvo per fini caritativi.
3. Ciascuno Stato membro registra i dati di cattura relativi alla pesca sportiva e li trasmette alla Commissione. La Commissione trasmette sollecitamente tali informazioni al comitato permanente per la ricerca e le statistiche dell’ICCAT.
4. Ciascuno Stato membro adotta i necessari provvedimenti per garantire, per quanto possibile, il rilascio dei tonni rossi catturati vivi nell’ambito della pesca sportiva, in particolare del novellame.
CAPO IV
MISURE DI CONTROLLO
Articolo 12
Registro delle navi autorizzate a praticare la pesca del tonno rosso
1. Entro il 31 gennaio 2008 gli Stati membri trasmettono per via elettronica alla Commissione un elenco di tutti i pescherecci battenti la loro bandiera autorizzati a praticare la pesca attiva del tonno rosso nell’Atlantico orientale e nel Mediterraneo in virtù di un permesso di pesca speciale.
2. La Commissione trasmette tali informazioni al segretariato esecutivo dell’ICCAT affinché i pescherecci in questione possano essere inclusi nel registro ICCAT delle navi autorizzate a praticare la pesca del tonno rosso.
3. Ai pescherecci comunitari interessati dal presente articolo, non figuranti nel registro ICCAT, è fatto divieto di pescare, detenere a bordo, trasbordare, trasportare, trasferire o sbarcare tonno rosso nell’Atlantico orientale e nel Mediterraneo.
4. Le disposizioni in materia di licenze di pesca previste nell’articolo 8bis, paragrafi 2, 4, 6, 7 e 8, del regolamento (CE) n. 1936/2001 si applicano per quanto di ragione.
Articolo 13
Registro delle tonnare autorizzate a praticare la pesca del tonno rosso
1. Entro il 31 gennaio 2008 ciascuno Stato membro trasmette per via elettronica alla Commissione un elenco delle tonnare autorizzate a praticare la pesca del tonno rosso nell’Atlantico orientale e nel Mediterraneo in virtù di un permesso di pesca speciale. Nell’elenco suddetto sono specificati il nome delle tonnare e il numero di registro.
2. La Commissione trasmette l’elenco al segretariato esecutivo dell’ICCAT affinché le tonnare in questione possano essere incluse nel registro ICCAT delle tonnare autorizzate a praticare la pesca del tonno rosso.
3. Alle tonnare comunitarie non figuranti nel registro ICCAT è fatto divieto di pescare, detenere, trasbordare o sbarcare tonno rosso nell’Atlantico orientale e nel Mediterraneo.
4. L’articolo 8 bis, paragrafi 2, 4, 6, 7 e 8, del regolamento (CE) n. 1936/2001 si applica per quanto di ragione.
Articolo 14
Porti designati
1. Gli Stati membri designano un luogo da utilizzare per gli sbarchi o un luogo in prossimità della costa (porti designati) in cui siano autorizzate le operazioni di sbarco o di trasbordo del tonno rosso.
2. Entro il 1o aprile di ogni anno gli Stati membri trasmettono alla Commissione un elenco dei porti designati. La Commissione trasmette tali informazioni al segretariato esecutivo dell’ICCAT entro il 15 aprile di ogni anno. Eventuali successive modifiche dell’elenco sono notificate alla Commissione, per trasmissione al segretariato esecutivo dell’ICCAT, almeno 15 giorni prima della loro entrata in vigore.
3. Alle navi di cui all’articolo 12 è fatto divieto di sbarcare o trasbordare, al di fuori dei porti designati dalle PCC e dagli Stati membri conformemente ai paragrafi 1 e 2, qualsiasi quantitativo di tonno rosso catturato nell’Atlantico orientale e nel Mediterraneo.
4. Tale disposizione non si applica agli sbarchi o ai trasbordi effettuati da tonniere con lenze a canna, imbarcazioni con lenze trainate e pescherecci da traino pelagici che hanno catturato tonno rosso nell’Atlantico orientale, conformemente alle condizioni specifiche riportate nell’allegato I.
Articolo 15
Disposizioni in materia di registrazione
1. Oltre a conformarsi agli articoli 6 e 8 del regolamento (CEE) n. 2847/93 del Consiglio, del 12 ottobre 1993, che istituisce un regime di controllo applicabile nell’ambito della politica comune della pesca (8), il comandante di un peschereccio comunitario di cui all’articolo 12 annota nel giornale di bordo, se del caso, le informazioni elencate nell’allegato II.
2. Il comandante di una nave comunitaria di cui all’articolo 12 impegnata in operazioni di pesca congiunta registra nel giornale di bordo le seguenti informazioni supplementari:
a)
se le catture sono salpate a bordo o trasferite in gabbie:
-
la data e l’ora delle catture effettuate in un’operazione di pesca congiunta,
-
la posizione (longitudine/latitudine) delle catture effettuate in un’operazione di pesca congiunta,
-
il quantitativo di catture di tonno rosso salpate a bordo o trasferite in gabbie,
-
il nome e l’indicativo internazionale di chiamata del peschereccio;
b)
per le navi impegnate in un’operazione di pesca congiunta ma non coinvolte nel trasferimento di pescato:
-
la data e l’ora dell’operazione di pesca congiunta,
-
la posizione (longitudine/latitudine) dell’operazione di pesca congiunta,
-
dichiarazione che nessuna cattura è stata salpata a bordo o trasferita in gabbie da tale nave,
-
il nome e l’indicativo/gli indicativi internazionale/i di chiamata della nave/delle navi da pesca.
3. Se una nave da pesca impegnata in un’operazione di pesca congiunta dichiara il quantitativo di tonno rosso catturato dal proprio attrezzo da pesca, il comandante precisa per quale peschereccio o pescherecci e a quali contingenti dello Stato o degli Stati di bandiera deve essere imputata ciascuna cattura.
Articolo 16
Operazioni di pesca congiunta
1. Le operazioni di pesca congiunta del tonno rosso con la partecipazione di navi battenti bandiera di uno o più Stati membri possono essere autorizzate solo previo consenso dello Stato membro di bandiera o degli Stati membri di bandiera interessati.
2. All’atto della presentazione della domanda di autorizzazione, ciascuno Stato membro adotta opportuni provvedimenti al fine di ottenere dai propri pescherecci impegnati in operazioni di pesca congiunta informazioni circostanziate sulla durata di tali operazioni, sull’identità dei partecipanti e sul criterio di ripartizione tra le navi delle relative catture.
3. Gli Stati membri trasmettono le informazioni di cui al paragrafo 2 alla Commissione. La Commissione trasmette immediatamente dette informazioni al segretariato dell’ICCAT.
Articolo 17
Dichiarazioni di cattura
1. Il comandante di una nave da pesca di cui all’articolo 12 trasmette alle autorità competenti del rispettivo Stato membro di bandiera una dichiarazione di cattura indicante i quantitativi di tonno rosso prelevati dalla sua nave, anche nel caso in cui non vengano effettuate catture (cattura zero).
2. La dichiarazione di cattura è trasmessa per la prima volta entro la fine del decimo giorno successivo all’entrata della nave nell’Atlantico orientale o nel Mediterraneo o dopo l’inizio della bordata di pesca. In caso di operazioni congiunte il comandante della nave da pesca precisa per quale peschereccio o pescherecci ciascuna cattura è imputata al contingente dello Stato o degli Stati di bandiera.
3. A decorrere dal 1o giugno di ogni anno i comandanti dei pescherecci trasmettono ogni cinque giorni le dichiarazioni indicanti i quantitativi di tonno rosso catturati, comprese le dichiarazioni di cattura zero.
4. Non appena ricevute le dichiarazioni di cattura, gli Stati membri le trasmettono alla Commissione per via elettronica o con altri mezzi. La Commissione trasmette immediatamente dette informazioni al segretariato dell’ICCAT.
5. Entro il giorno 15 di ogni mese gli Stati membri comunicano alla Commissione, su supporto informatico, i quantitativi di tonno rosso catturati nell’Atlantico orientale e nel Mediterraneo che sono stati sbarcati, trasbordati, pescati da tonnare o messi in gabbia nel corso del mese precedente da navi battenti la loro bandiera. La Commissione trasmette immediatamente dette informazioni al segretariato dell’ICCAT.
Articolo 18
Sbarchi
1. In deroga all’articolo 7 del regolamento (CEE) n. 2847/93, il comandante di una nave comunitaria di cui all’articolo 12 del presente regolamento o il suo rappresentante notificano alle autorità competenti dello Stato membro (compreso lo Stato membro di bandiera) o alla PCC di cui intendono utilizzare i porti o i luoghi di sbarco, almeno quattro ore prima dell’ora prevista di arrivo in porto, le informazioni di seguito indicate:
a)
orario previsto di arrivo;
b)
quantitativo stimato di tonno rosso detenuto a bordo;
c)
informazioni relative alla zona in cui le catture sono state effettuate.
2. In caso di sbarco in un porto designato di uno Stato membro, entro 48 ore dalla conclusione dello sbarco l’autorità competente dello Stato membro diverso dallo Stato membro di bandiera trasmette un rapporto di sbarco all’autorità di bandiera della nave.
3. Tale disposizione non si applica alle tonniere con lenze a canna, alle imbarcazioni con lenze trainate e ai pescherecci da traino pelagici che hanno catturato tonno rosso nell’Atlantico orientale.
Articolo 19
Trasbordo
1. In deroga all’articolo 11 del regolamento (CEE) n. 2847/93, è vietato il trasbordo di tonno rosso in mare nell’Atlantico orientale e nel Mediterraneo, eccetto per le grandi tonniere con palangari operanti in conformità della raccomandazione 2005[06] dell’ICCAT che stabilisce un programma per il trasbordo applicabile alle grandi tonniere con palangari, nella sua versione modificata.
2. Prima dell’entrata in porto il comandante della nave ricevente (nave da pesca o nave officina) o un suo rappresentante trasmette alle autorità competenti dello Stato membro del porto che intende utilizzare, almeno 48 ore prima dell’ora prevista di arrivo, le informazioni di seguito indicate:
a)
orario previsto di arrivo;
b)
quantitativo stimato di tonno rosso detenuto a bordo;
c)
informazioni relative alle zone geografiche in cui le catture di tonno rosso da trasbordare sono state effettuate;
d)
nome della nave da pesca che consegna il tonno rosso e suo numero di iscrizione al registro ICCAT delle navi autorizzate a praticare la pesca del tonno rosso;
e)
nome della nave ricevente e suo numero di iscrizione al registro ICCAT delle navi autorizzate a praticare la pesca del tonno rosso;
f)
quantitativo (t) di tonno rosso da trasbordare.
3. Le navi da pesca non sono autorizzate a effettuare trasbordi senza previa autorizzazione dei rispettivi Stati di bandiera.
4. Prima di cominciare il trasbordo il comandante della nave da pesca trasmette al proprio Stato di bandiera le informazioni di seguito indicate:
a)
quantitativi di tonno rosso da trasbordare;
b)
data e porto di trasbordo;
c)
nome, numero di immatricolazione e bandiera della nave ricevente e suo numero di iscrizione al registro ICCAT delle navi autorizzate a praticare la pesca del tonno rosso;
d)
zona geografica in cui sono state effettuate le catture.
5. L’autorità competente dello Stato membro del porto in cui è effettuato il trasbordo:
a)
procedono all’ispezione della nave ricevente al suo arrivo e ne esaminano il carico e la documentazione relativa all’operazione di trasbordo;
b)
trasmettono all’autorità dello Stato di bandiera della nave da pesca la documentazione relativa al trasbordo entro 48 ore dalla conclusione del trasbordo.
6. Il comandante di una nave comunitaria di cui all’articolo 12 compila la dichiarazione di trasbordo ICCAT e la trasmette alle autorità competenti dello Stato membro di cui le navi battono bandiera. Tale dichiarazione è trasmessa entro 15 giorni dalla data del trasbordo in porto secondo il modello riportato nell’allegato III.
Articolo 20
Operazioni di ingabbiamento
1. Entro una settimana dal completamento dell’operazione di ingabbiamento lo Stato membro sotto la cui giurisdizione ricade l’azienda di ingrasso o di allevamento di tonno rosso trasmette un rapporto su tale operazione, convalidato da un osservatore, allo Stato membro o alla PCC le cui navi di bandiera hanno pescato il tonno, nonché alla Commissione. La Commissione trasmette immediatamente dette informazioni al segretariato dell’ICCAT. Il rapporto comprende le informazioni riportate nella dichiarazione di messa in gabbia prevista all’articolo 4 ter del regolamento (CE) n. 1936/2001.
2. Se le aziende di ingrasso o di allevamento sono situate in alto mare le disposizioni del paragrafo 1 si applicano, per quanto di ragione, agli Stati membri in cui sono stabilite le persone fisiche o giuridiche responsabili dell’azienda.
3. Prima di ogni trasferimento in gabbia l’autorità competente dello Stato membro in cui è situata l’azienda di ingrasso o di allevamento informa lo Stato membro di bandiera o la PCC di bandiera della nave che ha effettuato le catture in merito al trasferimento in gabbia dei quantitativi catturati dai pescherecci battenti tale bandiera.
Lo Stato membro di bandiera della nave che ha effettuato le catture chiede all’autorità competente dello Stato membro dell’azienda di ingrasso o di allevamento di procedere al sequestro delle catture e al rilascio in mare del pescato se, in base alle informazioni ricevute, ritiene che:
a)
la nave che ha dichiarato le catture disponeva di un contingente individuale insufficiente di tonno rosso destinato all’ingabbiamento; o
b)
il quantitativo pescato non è stato debitamente dichiarato e preso in considerazione per il calcolo del contingente eventualmente applicabile; o
c)
che la nave che ha dichiarato le catture non è autorizzata a praticare la pesca del tonno rosso.
4. Entro quindici giorni dalla data del trasferimento verso un rimorchiatore o in gabbia, il comandante di un peschereccio comunitario compila la dichiarazione di trasferimento ICCAT secondo il modello figurante nell’allegato III, e la trasmette allo Stato membro di bandiera o alla PCC di bandiera. La dichiarazione di trasferimento accompagna il pesce oggetto del trasferimento durante il trasporto verso la gabbia.
Articolo 21
Attività delle tonnare
1. Le catture della tonnara sono registrate al termine di ogni operazione di pesca effettuata mediante tonnara e trasmesse all’autorità competente dello Stato membro in cui la tonnara si trova, per via elettronica o con altri mezzi, entro 48 ore dalla conclusione di ogni operazione di pesca.
2. Non appena ricevute le dichiarazioni di cattura, gli Stati membri le trasmettono per via elettronica alla Commissione. La Commissione trasmette sollecitamente tali informazioni al segretariato dell’ICCAT.
Articolo 22
Controllo in porto o nell’allevamento
1. Gli Stati membri adottano i necessari provvedimenti per garantire che tutte le navi figuranti nel registro ICCAT delle navi autorizzate a praticare la pesca del tonno rosso che entrano in un porto designato al fine di sbarcare e/o trasbordare catture di tonno rosso effettuate nell’Atlantico orientale o nel Mediterraneo siano sottoposte a controllo in porto.
2. Gli Stati membri adottano i necessari provvedimenti per procedere al controllo di ogni operazione di ingabbiamento nelle aziende di ingrasso o di allevamento soggette alla loro giurisdizione.
3. Se le aziende di ingrasso o di allevamento sono situate in alto mare le disposizioni del paragrafo 2 si applicano, per quanto di ragione, agli Stati membri in cui sono stabilite le persone fisiche o giuridiche responsabili dell’azienda di ingrasso o di allevamento.
Articolo 23
Controlli incrociati
1. Gli Stati membri verificano, in particolare mediante i dati SCP (sistema di controllo dei pescherecci via satellite), la presentazione dei giornali di bordo e le informazioni registrate nei giornali di bordo delle proprie navi, nel documento di trasferimento/trasbordo e nei documenti di cattura.
2. Per tutte le operazioni di sbarco, trasbordo o ingabbiamento, gli Stati membri effettuano controlli amministrativi incrociati tra i quantitativi di ogni specie registrati nel giornale di bordo o i quantitativi di ogni specie registrati nella dichiarazione di trasbordo e i quantitativi registrati nella dichiarazione di sbarco o nella dichiarazione di ingabbiamento, nonché in qualsiasi altro documento pertinente, quali fatture e/o note di vendita.
Articolo 24
Programma internazionale di ispezione reciproca dell’ICCAT
1. È applicabile nella Comunità il programma internazionale di ispezione reciproca adottato dall’ICCAT in occasione della sua quarta riunione ordinaria (Madrid, novembre 1975), che figura nell’allegato IV del presente regolamento.
2. Gli Stati membri le cui navi sono autorizzate a praticare la pesca del tonno rosso nell’Atlantico orientale e nel Mediterraneo designano ispettori e si incaricano dello svolgimento di ispezioni in mare nell’ambito del programma.
3. La Commissione o un organismo da essa designato può assegnare al programma ispettori comunitari.
4. La Commissione o un organismo da essa designato coordina le attività di sorveglianza ed ispezione per la Comunità. Essa può elaborare, in collaborazione con gli Stati membri interessati, programmi di ispezione congiunta che consentano alla Comunità di assolvere ai propri obblighi nell’ambito del programma. Gli Stati membri le cui navi praticano la pesca di tonno rosso adottano le misure necessarie per agevolare l’attuazione dei suddetti programmi, in particolare per quanto riguarda le risorse umane e materiali da utilizzare e i periodi e le zone in cui saranno impiegate.
5. Entro il 1o aprile di ogni anno gli Stati membri comunicano alla Commissione i nomi degli ispettori e delle navi di ispezione che intendono assegnare al programma nel corso dell’anno successivo. Sulla base di queste informazioni la Commissione, in collaborazione con gli Stati membri, redige ogni anno un piano previsionale di partecipazione della Comunità al programma e lo trasmette al segretariato dell’ICCAT e agli Stati membri.
Articolo 25
Programma di osservazione
1. Ciascuno Stato membro provvede affinché i pescherecci di lunghezza superiore a 15 m formino oggetto di un programma di osservazione che verta almeno:
a)
sul 20 % della flotta attiva per i pescherecci con reti a circuizione. Nel caso di operazioni di pesca congiunta deve essere garantita la presenza di un osservatore per l’intera durata dell’operazione di pesca;
b)
sul 20 % della flotta attiva per i pescherecci da traino pelagici;
c)
sul 20 % della flotta attiva per i pescherecci con palangari;
d)
sul 20 % della flotta attiva per i pescherecci con lenze a canna;
e)
sul 100 % delle tonnare durante la raccolta.
L’osservatore svolge in particolare le seguenti mansioni:
a)
verifica la conformità della nave al presente regolamento;
b)
registra l’attività di pesca e riferisce al riguardo;
c)
osserva le catture ed effettua una stima delle medesime, verificando i dati registrati nel giornale di bordo;
d)
avvista e prende nota delle navi operanti in violazione delle misure di conservazione dell’ICCAT.
L’osservatore svolge inoltre le mansioni di carattere scientifico, quali la raccolta di dati nell’ambito del compito II definito dall’ICCAT, eventualmente richieste dall’ICCAT, in base alle istruzioni del comitato permanente per la ricerca e le statistiche dell’ICCAT.
2. Lo Stato membro sotto la cui giurisdizione ricade l’azienda di ingrasso o di allevamento di tonno rosso garantisce la presenza di un osservatore per l’intera durata del trasferimento del tonno rosso verso le gabbie e della raccolta dei pesci dall’azienda.
L’osservatore svolge in particolare le seguenti mansioni:
a)
osserva l’attività dell’allevamento e ne verifica la conformità agli articoli 4 bis, 4 ter e 4 quater del regolamento (CE) n. 1936/2001;
b)
convalida il rapporto di messa in gabbia di cui all’articolo 20 del presente regolamento;
c)
svolge le mansioni scientifiche, quali la raccolta di campioni, eventualmente richieste dall’ICCAT, in base alle istruzioni del comitato permanente per la ricerca e le statistiche dell’ICCAT.
Articolo 26
Esecuzione
1. Gli Stati membri adottano misure di esecuzione nei confronti delle navi battenti la loro bandiera di cui sia stata accertata, in conformità della legislazione nazionale, la mancata conformità alle disposizioni degli articoli 4, 5, 7, 14, 15, 16, 17 e 19. Tali misure possono comprendere, a seconda della gravità dell’infrazione e conformemente alla legislazione nazionale:
a)
ammende;
b)
il sequestro di attrezzi e catture illegali;
c)
il sequestro della nave;
d)
la sospensione o la revoca dell’autorizzazione di pesca;
e)
la riduzione o la soppressione dei contingenti di pesca, se pertinente.
2. Gli Stati membri sotto la cui giurisdizione ricadono gli allevamenti di tonno rosso adottano misure di esecuzione nei confronti degli allevamenti di cui sia stata accertata, in conformità della legislazione nazionale, la mancata conformità alle disposizioni dell’articolo 20 e dell’articolo 25, paragrafo 2, del presente regolamento, nonché degli articoli 4 bis, 4 ter e 4 quater del regolamento (CE) n. 1936/2001. Tali misure possono comprendere, a seconda della gravità dell’infrazione e conformemente alla legislazione nazionale:
a)
ammende;
b)
la sospensione o la cancellazione dal registro delle aziende di ingrasso;
c)
il divieto di mettere in gabbia o commercializzare quantitativi di tonno rosso.
Articolo 27
Misure di mercato
1. Sono vietati il commercio comunitario, lo sbarco, le importazioni ed esportazioni, la messa in gabbia a fini di ingrasso o di allevamento, le riesportazioni e i trasbordi di tonno rosso (thunnus thynnus) dell’Atlantico orientale e del Mediterraneo che non siano accompagnati dalla documentazione accurata, completa e convalidata prescritta dal presente regolamento.
2. Sono vietati il commercio comunitario, le importazioni, gli sbarchi, la messa in gabbia a fini di allevamento e ingrasso, la trasformazione, le esportazioni, le riesportazioni e il trasbordo di tonno rosso (thunnus thynnus) dell’Atlantico orientale e del Mediterraneo catturato da pescherecci il cui Stato di bandiera non disponga di un contingente, un limite di cattura o una quota dello sforzo di pesca per il tonno rosso dell’Atlantico orientale e del Mediterraneo, in base alle condizioni previste dalle misure di gestione e di conservazione dell’ICCAT, o che abbia esaurito le possibilità di pesca ad esso assegnate. In base alle informazioni ricevute dal segretariato dell’ICCAT, la Commissione informa tutti gli Stati membri che il contingente di una PCC è esaurito.
3. Sono vietati il commercio comunitario, le importazioni, gli sbarchi, la trasformazione e le esportazioni di tonno rosso dalle aziende di ingrasso o di allevamento non conformi alla raccomandazione 2006[07] dell’ICCAT sull’allevamento del tonno rosso.
Articolo 28
Coefficienti di conversione
Per il calcolo del peso arrotondato equivalente del tonno rosso trasformato si applicano i coefficienti di conversione adottati dal comitato permanente per la ricerca e le statistiche dell’ICCAT.
Articolo 29
Finanziamento
Ai fini dell’articolo 21, lettera a), punto i), del regolamento (CE) n. 1198/2006 del Consiglio, del 27 luglio 2006, relativo al Fondo europeo per la pesca (9) e fino al 31 dicembre 2014 il piano pluriennale di ricostituzione del tonno rosso nell’Atlantico orientale e nel Mediterraneo è considerato un piano di ricostituzione ai sensi dell’articolo 5 del regolamento (CE) n. 2371/2002.
CAPO V
DISPOSIZIONI FINALI
Articolo 30
Modifiche del regolamento (CE) n. 520/2007
Il regolamento (CE) n. 520/2007 è modificato come segue:
1)
gli articoli 6 e 11 sono soppressi;
2)
nell’allegato IV è soppressa la voce relativa al tonno rosso.
Articolo 31
Entrata in vigore e applicazione
Il presente regolamento entra in vigore il terzo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Esso si applica a decorrere dal 1o gennaio 2008.
Tuttavia, l’articolo 29 si applica a decorrere dal 13 giugno 2007.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, addì 17 dicembre 2007.