РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 791/2007 НА СЪВЕТА
от 21 май 2007 година
за въвеждане на схема за компенсиране на допълнителните разходи, реализирани в търговията с определени рибни продукти от крайно отдалечените региони Азорските острови, Мадейра, Канарските острови, Френска Гвиана и Реюнион
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 37 и член 299, параграф 2 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
като има предвид, че:
(1)
Секторът на рибарството в крайно отдалечените региони на Общността изпитва затруднения, по-специално по отношение на допълнителните разходи, реализирани в търговията с определени рибни продукти, и породени от специфичните проблеми, признати в член 299, параграф 2 от Договора и свързани най-вече с разходите за транспортиране до континентална Европа.
(2)
С цел поддържане на конкурентоспособността на определени рибни продукти спрямо тази на подобни продукти от други региони на Общността, през 1992 г. Общността въведе мерки за компенсиране на такива допълнителни разходи в сектора на рибарството. Мерките, прилагани за периода 2003-2006 г., са предвидени в Регламент (ЕО) № 2328/2003 на Съвета (3). Необходимо е мерките за компенсиране на допълнителните разходи, реализирани в търговията с определени рибни продукти, да продължат да действат и от 2007 г. нататък въз основа на доклада на Комисията до Европейския парламент, Съвета и Европейския икономически и социален комитет.
(3)
Предвид различните пазарни условия в съответните крайно отдалечени региони, колебанията в уловите и запасите, както и в пазарното търсене, съответните държави-членки следва сами да определят рибните продукти, отговарящи на изискванията за компенсиране, съответните максимални количества и размерите на компенсацията в рамките на цялостното разпределение на помощите за държава-членка.
(4)
На държавите-членки следва да се разреши да внасят разграничения в списъка и количествата на съответните рибни продукти, както и в размера на компенсацията в рамките на цялостното разпределение на помощите за държава-членка. Те следва също да получат разрешение да коригират плановете си за компенсиране, ако променящите се условия оправдават това.
(5)
Държавите-членки следва да определят размера на компенсацията на ниво, позволяващо подходящо компенсиране на допълнителните разходи, породени от специфичните проблеми на крайно отдалечените региони и по-специално на тези, породени от разходите за транспортиране на продуктите до континентална Европа. За да се избегне прекомерно компенсиране, компенсацията следва да е пропорционална на допълнителните разходи, които се покриват от помощта, и в никакъв случай не бива да надвишава 100 % от разходите за транспортиране до континентална Европа и другите свързани с тях разходи. За целта следва да се вземат предвид и други видове публична интервенция, които оказват въздействие върху размера на допълнителните разходи.
(6)
За правилното постигане на целите на настоящия регламент и за осигуряване на съгласуваност с Общата политика в областта на рибарството, помощта следва да се ограничи до рибните продукти, добити и преработени в съответствие с правилата на посочения регламент.
(7)
За да работи схемата за компенсиране ефективно и правилно, държавите-членки следва също да дадат уверения, че получателите на помощта са икономически жизнеспособни и че системата за изпълнение на схемата гарантира правилното ѝ прилагане.
(8)
За да позволят извършването на подходящ мониторинг на схемата за компенсиране, съответните държави-членки следва да представят годишни отчети за нейното функциониране.
(9)
За да създаде условия за вземане на решение дали схемата за компенсиране да продължи да съществува и след 2013 г., Комисията следва да представи доклад пред Европейския парламент, Съвета и Европейския икономически и социален комитет, изготвен въз основа на независима оценка, своевременно извършена преди изтичането на срока на схемата.
(10)
Разходите на Общността, предвидени за схемата за компенсиране, следва да се реализират посредством пряко централно управление по линия на Европейския фонд за гарантиране на земеделието в съответствие с член 3, параграф 2, буква е) от Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета от 21 юни 2005 г. относно финансирането на Общата селскостопанска политика (4).
(11)
Мерките, необходими за прилагането на настоящия регламент, следва да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (5).
(12)
За изпълнението на прякото централно финансово управление следва да се прилага Регламент (ЕО) № 2003/2006 на Комисията от 21 декември 2006 г. за установяване на подробни правила за финансирането от Европейски фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) на разходите, отнасящи се до общата организация на пазарите за рибни продукти и продукти от аквакултури (6),
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
Настоящият регламент въвежда схема за периода 2007-2013 г., целяща да осигури компенсация (наричана по-долу „компенсацията“) на допълнителните разходи, реализирани от посочените в член 3 участници в търговията с определени рибни продукти от следните крайно отдалечени региони, като резултат от специфичните проблеми на тези региони:
-
Азорски острови,
-
Mадейра,
-
Канарски острови,
-
Френска Гвиана, и
-
Реюнион.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилага определението за „рибни продукти“, посочено в член 1 от Регламент (ЕО) № 104/2000 на Съвета от 17 декември 1999 г. относно общата организация на пазарите на рибни продукти и продукти от аквакултури (7).
Член 3
Оператори
1. Компенсацията се изплаща на следните оператори, реализиращи допълнителни разходи във връзка с търговията с рибни продукти:
а)
производители;
б)
собственици или оператори на кораби, регистрирани в пристанищата на посочените в член 1 региони и упражняващи дейността си в тях, или сдружения на такива оператори; и
в)
оператори в сферата на преработвателната промишленост и търговията или сдружения на такива оператори, реализиращи допълнителни разходи във връзка с търговията със съответните продукти.
2. Съответните държави-членки вземат мерки за гарантиране на икономическата жизнеспособност на получаващите компенсацията оператори.
Член 4
Рибни продукти, отговарящи на изискванията
1. Всяка съответна държава-членка определя за посочените в член 1 региони списък с рибни продукти и техните количества, които отговарят на изискванията за компенсиране. Както списъкът на рибните продукти, така и техните количества могат да се диференцират за всички региони, принадлежащи на една и съща държава-членка.
2. При уточняване на списъка и количествата, посочени в параграф 1, държавите-членки вземат предвид всички имащи отношение към въпроса фактори, по-специално необходимостта да се гарантира, че компенсацията не поражда увеличен натиск върху биологично чувствителните рибни запаси, върху размера на допълнителните разходи и върху качествените и количествените аспекти на производството и търговията.
3. Рибните продукти, за които се предоставя компенсацията, трябва да са добити и обработени в съответствие с правилата на Общата политика в областта на рибарството относно:
а)
опазването и управлението;
б)
проследяемостта;
в)
стандартите за качество.
4. Не се предоставя компенсация за рибни продукти, които са:
а)
уловени от кораби на трети държави, с изключение на риболовните кораби, плаващи под флага на Венесуела и опериращи във водите на Общността;
б)
уловени от риболовни кораби на Общността, които не са регистрирани в пристанище в някой от регионите, посочени в член 1;
в)
внесени от трети страни;
г)
получени чрез незаконен, недеклариран или нерегламентиран риболов.
Буква б) не се прилага, ако суровината, доставена в съответствие с правилата, предвидени в настоящия член, е недостатъчна за използване на наличния капацитет на предприятията от преработвателната промишленост в съответния крайно отдалечен регион.
Член 5
Компенсация
1. Всяка съответна държава-членка определя за регионите, посочени в член 1, размера на компенсацията за всеки рибен продукт от списъка, посочен в член 4, параграф 1. Този размер може да бъде диференциран за отделните региони или между регионите, принадлежащи на една държава-членка.
2. Компенсацията взема предвид:
а)
за всеки рибен продукт допълнителните разходи в резултат на специфичните проблеми на съответните региони, и по-специално разходите за транспортиране до континентална Европа; и
б)
всякакъв друг вид публична интервенция, влияеща върху размера на допълнителните разходи.
3. Компенсирането на допълнителните разходи е пропорционално на допълнителните разходи, които то цели да покрие. Сумите, с които се компенсират допълнителните разходи, се обосновават надлежно в плана за компенсиране. Компенсацията обаче в никакъв случай не надвишава 100 % от разходите за транспортиране и другите свързани разходи за рибните продукти, предназначени за континентална Европа.
4. Общият годишен размер на компенсацията не надхвърля:
а)
:
за Азорските острови и Мадейра
:
4 283 992 EUR;
б)
:
за Канарските острови
:
5 844 076 EUR;
в)
:
за Френска Гвиана и Реюнион
:
4 868 700 EUR.
Член 6
Корекции
За да отразят настъпилите промени в обстоятелствата, съответните държави-членки могат да правят корекции в списъка и в количествата на отговарящите на изискванията рибни продукти, посочени в член 4, параграф 1, както и в размера на компенсацията, посочен в член 5, параграф 1, стига да са спазени общите ѝ размери, посочени в член 5, параграф 4.
Член 7
Представяне на планове за компенсиране
1. До 6 ноември 2007 г. съответните държави-членки представят на Комисията списъка и количествата, посочени в член 4, параграф 1, както и размера на компенсацията, посочен в член 5, параграф 1 (заедно наричани по-долу „план за компенсиране“).
2. Ако планът за компенсиране не отговаря на изискванията, установени в настоящия регламент, в рамките на два месеца Комисията отправя искане към държавата-членка да коригира плана по съответния начин. В този случай държавата-членка представя на Комисията коригиран план за компенсиране.
3. Ако Комисията не реагира в гореспоменатия двумесечен срок след получаване на плана за компенсиране, посочен в параграфи 1 и 2, същият се счита за одобрен.
4. Ако държава-членка направи изменения съгласно член 6, тя представя на Комисията своя изменен план за компенсиране и процедурата, предвидена в параграфи 2 и 3, се прилага mutatis mutandis. Измененият план се счита за одобрен, ако Комисията не реагира в срок от четири седмици след получаване на изменения план за компенсиране.
Член 8
Докладване
1. Всяка съответна държава-членка изготвя годишен доклад за използването на компенсацията и го представя на Комисията не по-късно от 30 юни всяка година.
2. Въз основа на независима оценка, до 31 декември 2011 г. Комисията представя пред Европейския парламент, Съвета и Европейския икономически и социален комитет доклад относно използването на компенсацията, придружен, когато е необходимо, от законодателни предложения.
Член 9
Финансови разпоредби
1. Разходите, направени от държавите-членки в съответствие с настоящия регламент, се считат за разходи съгласно член 3, параграф 2, буква е) от Регламент (ЕО) № 1290/2005.
2. При изпълнението на параграф 1 се прилага Регламент (ЕО) № 2003/2006.
Член 10
Контрол
Държавите-членки приемат подходящи разпоредби, за да осигурят спазването на изискванията, установени в настоящия регламент, и коректността на действията.
Член 11
Подробни правила
Подробни правила за прилагане на настоящия регламент могат да се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 12, параграф 2.
Член 12
Комитет
1. Комисията се подпомага от Управителния комитет по рибните продукти.
2. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 4 и 7 от Решение 1999/468/ЕО.
Срокът, предвиден в член 4, параграф 3 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на един месец.
Член 13
Преходни мерки
1. Ако държавите-членки са представили пред Комисията искания за корекции съгласно член 8, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 2328/2003, по отношение на които не е взето решение до 31 декември 2006 г., спрямо тези искания продължава да се прилага член 8 от посочения регламент.
2. Разпоредбите на член 9 се прилагат спрямо разходите, направени от държавите-членки съгласно Регламент (ЕО) № 2328/2003 и декларирани пред Комисията след 15 октомври 2006 г.
Член 14
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2007 г. до 31 декември 2013 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 21 май 2007 година.
REGOLAMENTO (CE) N. 791/2007 DEL CONSIGLIO
del 21 maggio 2007
che istituisce un regime di compensazione dei costi supplementari che incidono sullo smercio di taluni prodotti della pesca originari delle regioni ultraperiferiche delle Azzorre, di Madera, delle Isole Canarie e della Guiana francese e della Riunione
IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l’articolo 37 e l’articolo 299, paragrafo 2,
vista la proposta della Commissione,
visto il parere del Parlamento europeo (1),
visto il parere del Comitato economico e sociale europeo (2),
considerando quanto segue:
(1)
Il settore della pesca nelle regioni ultraperiferiche della Comunità incontra difficoltà riconducibili in particolare ai costi supplementari che incidono sullo smercio di taluni prodotti della pesca, dovuti agli svantaggi specifici riconosciuti dall’articolo 299, paragrafo 2, del trattato, e legati principalmente alle spese di trasporto verso l’Europa continentale.
(2)
Per mantenere la competitività di taluni prodotti del settore della pesca rispetto ad altre regioni della Comunità, a partire dal 1992 quest’ultima ha attuato nel settore della pesca azioni intese a compensare tali costi supplementari. Le misure relative al periodo 2003-2006 sono fissate nel regolamento (CE) n. 2328/2003 del Consiglio (3). Una relazione presentata dalla Commissione al Parlamento europeo, al Consiglio e al Comitato economico e sociale europeo ha stabilito la necessità di prorogare a partire dal 2007 le misure di compensazione dei costi supplementari che incidono sullo smercio di taluni prodotti della pesca.
(3)
Tenuto conto delle differenze nelle condizioni di commercializzazione fra le regioni ultraperiferiche di cui trattasi e delle fluttuazioni delle catture, degli stock e della domanda di mercato, è opportuno lasciare agli Stati membri interessati il compito di determinare i prodotti della pesca ammissibili alla compensazione, i quantitativi massimi corrispondenti e gli importi della compensazione nei limiti della dotazione globale assegnata a ciascuno Stato membro.
(4)
È opportuno che gli Stati membri siano autorizzati a variare l’elenco e i quantitativi dei prodotti della pesca interessati nonché l’importo della compensazione nei limiti della dotazione globale loro assegnata. Essi dovrebbero inoltre essere autorizzati ad adeguare i propri piani di compensazione, qualora l’evoluzione della situazione lo giustifichi.
(5)
Gli Stati membri dovrebbero fissare l’importo della compensazione a un valore atto a compensare adeguatamente i costi supplementari dovuti agli svantaggi specifici delle regioni ultraperiferiche, in particolare quelli derivanti dal trasporto dei prodotti verso l’Europa continentale. Al fine di evitare compensazioni eccessive, l’importo dovrebbe essere proporzionale ai costi supplementari che l’aiuto intende compensare e in nessun caso dovrebbe superare il 100 % dei costi di trasporto verso l’Europa continentale e degli altri costi correlati. A tale scopo, occorre tener conto anche di altri tipi di intervento pubblico che incidano sull’entità dei costi supplementari.
(6)
Al fine di conseguire convenientemente gli obiettivi del presente regolamento e di assicurare il rispetto della politica comune della pesca, si dovrebbe limitare il sostegno ai prodotti della pesca catturati e trasformati conformemente alle disposizioni della stessa.
(7)
Per assicurare un funzionamento efficace e corretto del regime di compensazione, gli Stati membri dovrebbero inoltre accertare la redditività economica dei destinatari dell’aiuto e l’applicazione regolare del regime tramite il sistema di attuazione.
(8)
Per consentire un controllo adeguato del regime di compensazione, gli Stati membri interessati dovrebbero presentare una relazione annuale sul suo funzionamento.
(9)
Affinché una decisione possa essere adottata in merito alla proroga del regime di compensazione dopo il 2013, la Commissione dovrebbe presentare al Parlamento europeo, al Consiglio e al Comitato economico e sociale europeo, con debito anticipo rispetto alla scadenza del regime, una relazione basata su una valutazione indipendente.
(10)
È opportuno che l’esecuzione delle spese comunitarie previste per il regime di compensazione sia affidata al Fondo europeo agricolo di garanzia con una gestione diretta centralizzata conformemente all’articolo 3, paragrafo 2, lettera f), del regolamento (CE) n. 1290/2005 del Consiglio, del 21 giugno 2005, relativo al finanziamento della politica agricola comune (4).
(11)
Occorre che le misure necessarie per l’attuazione del presente regolamento siano adottate secondo la decisione 1999/468/CE del Consiglio, del 28 giugno 1999, recante modalità per l’esercizio delle competenze di esecuzione conferite alla Commissione (5).
(12)
Per l’attuazione della gestione finanziaria diretta centralizzata si applica il regolamento (CE) n. 2003/2006 della Commissione, del 21 dicembre 2006, recante fissazione delle modalità di finanziamento da parte del Fondo europeo agricolo di garanzia (FEAGA) delle spese relative all’organizzazione comune dei mercati nel settore dei prodotti della pesca e dell’acquacoltura (6),
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Oggetto
Il presente regolamento istituisce, per il periodo dal 2007 al 2013, una compensazione dei costi supplementari che ricadono sugli operatori di cui all’articolo 3 e che gravano sullo smercio di taluni prodotti della pesca originari delle seguenti regioni ultraperiferiche a causa degli svantaggi specifici delle stesse (di seguito «compensazione»):
-
Azzorre,
-
Madera,
-
Isole Canarie,
-
Guiana francese,
-
Riunione.
Articolo 2
Definizioni
Ai fini del presente regolamento si applica la definizione di «prodotti della pesca» di cui all’articolo 1 del regolamento (CE) n. 104/2000 del Consiglio, del 17 dicembre 1999, relativo all’organizzazione comune dei mercati nel settore dei prodotti della pesca e dell’acquacoltura (7).
Articolo 3
Operatori
1. La compensazione è versata ai seguenti operatori su cui ricadono i costi supplementari che gravano sullo smercio dei prodotti della pesca:
a)
i produttori;
b)
i proprietari o gli armatori di pescherecci registrati nei porti delle regioni elencate all’articolo 1 e che vi esercitano la loro attività o le loro associazioni;
c)
gli operatori del settore della trasformazione e della commercializzazione, o le loro associazioni, su cui ricadono i costi supplementari che gravano sullo smercio dei prodotti in questione.
2. Gli Stati membri interessati prendono provvedimenti per accertare la redditività economica degli operatori che beneficiano della compensazione.
Articolo 4
Prodotti della pesca ammissibili
1. Gli Stati membri interessati determinano, per le regioni di cui all’articolo 1 che fanno parte del proprio territorio, l’elenco dei prodotti della pesca e i quantitativi corrispondenti che possono fruire della compensazione. L’elenco dei prodotti della pesca e i quantitativi corrispondenti possono variare per ciascuna delle regioni appartenenti a uno Stato membro.
2. Nello stabilire l’elenco e i quantitativi di cui al paragrafo 1, gli Stati membri tengono conto di tutti i fattori pertinenti, segnatamente della necessità di assicurare che la compensazione non abbia l’effetto di accrescere la pressione sugli stock biologicamente sensibili, sull’entità dei costi supplementari e sugli aspetti qualitativi e quantitativi della produzione e della commercializzazione.
3. I prodotti della pesca che beneficiano della compensazione devono essere stati catturati e trasformati conformemente alle disposizioni della politica comune della pesca per quanto riguarda i seguenti aspetti:
a)
conservazione e gestione;
b)
tracciabilità;
c)
norme di calibrazione.
4. Non possono fruire della compensazione i prodotti della pesca:
a)
catturati da pescherecci di paesi terzi, ad eccezione di quelli battenti bandiera del Venezuela e operanti in acque comunitarie;
b)
catturati da pescherecci comunitari che non sono registrati in uno dei porti delle regioni elencate all’articolo 1;
c)
importati da paesi terzi;
d)
provenienti dalla pesca illegale, non dichiarata e non regolamentata.
La lettera b) non si applica se la materia prima fornita secondo le norme previste dal presente articolo non è sufficiente per l’utilizzazione della capacità esistente dell’industria di trasformazione in loco nella regione ultraperiferica interessata.
Articolo 5
La compensazione
1. Gli Stati membri interessati determinano, per le regioni elencate all’articolo 1 che fanno parte del proprio territorio, il livello di compensazione per ciascun prodotto della pesca compreso nell’elenco di cui all’articolo 4, paragrafo 1. Tale livello può variare all’interno di una singola regione o da una regione all’altra di uno stesso Stato membro.
2. La compensazione tiene conto dei seguenti fattori:
a)
per ciascun prodotto della pesca, i costi supplementari derivanti dagli svantaggi specifici delle regioni interessate, segnatamente i costi di trasporto verso l’Europa continentale;
b)
qualsiasi altro tipo di intervento pubblico che incida sull’entità dei costi supplementari.
3. La compensazione è proporzionale ai costi supplementari che intende compensare. Il livello di compensazione per i costi supplementari deve essere debitamente giustificato nel piano di compensazione. Tuttavia, in nessun caso la compensazione può superare il 100 % dei costi di trasporto e altri costi correlati dei prodotti della pesca destinati all’Europa continentale.
4. L’importo totale annuo della compensazione è limitato ai seguenti valori:
a)
:
per le Azzorre e Madera
:
4 283 992 EUR;
b)
:
per le Isole Canarie
:
5 844 076 EUR;
c)
:
per la Guiana francese e la Riunione
:
4 868 700 EUR.
Articolo 6
Modulazioni
Per tener conto dell’evoluzione della situazione, gli Stati membri interessati possono modulare l’elenco e i quantitativi dei prodotti della pesca ammissibili di cui all’articolo 4, paragrafo 1, e il livello di compensazione di cui all’articolo 5, paragrafo 1, purché siano rispettati gli importi globali di cui all’articolo 5, paragrafo 4.
Articolo 7
Comunicazione dei piani di compensazione
1. Entro il 6 novembre 2007, gli Stati membri interessati comunicano alla Commissione l’elenco e i quantitativi di cui all’articolo 4, paragrafo 1, e il livello di compensazione di cui all’articolo 5, paragrafo 1 (l’insieme di tali dati è di seguito denominato «piano di compensazione»).
2. Se il piano di compensazione non soddisfa i requisiti stabiliti dal presente regolamento, entro due mesi la Commissione chiede allo Stato membro di adeguarlo di conseguenza. In tal caso lo Stato membro presenta alla Commissione il piano di compensazione adattato.
3. Se la Commissione non si esprime entro due mesi dal ricevimento del piano di compensazione di cui ai paragrafi 1 e 2, esso si considera approvato.
4. Qualora uno Stato membro apporti modifiche al piano di compensazione a norma dell’articolo 6, esso ne presenta alla Commissione la versione modificata e la procedura di cui ai paragrafi 2 e 3 si applica mutatis mutandis. Il piano modificato si considera approvato, se la Commissione non si esprime entro quattro settimane dal ricevimento del piano di compensazione modificato.
Articolo 8
Relazioni
1. Gli Stati membri interessati redigono una relazione annuale sull’attuazione della compensazione e la presentano alla Commissione entro il 30 giugno di ogni anno.
2. Entro il 31 dicembre 2011 la Commissione, basandosi su una valutazione indipendente, presenta al Parlamento europeo, al Consiglio e al Comitato economico e sociale europeo una relazione sull’attuazione della compensazione corredata, se necessario, di proposte legislative.
Articolo 9
Disposizioni finanziarie
1. Le spese sostenute dagli Stati membri in conformità del presente regolamento sono considerate rientranti nella categoria di spese di cui all’articolo 3, paragrafo 2, lettera f), del regolamento (CE) n. 1290/2005.
2. Ai fini dell’attuazione del paragrafo 1 si applica il regolamento (CE) n. 2003/2006.
Articolo 10
Controllo
Gli Stati membri adottano le misure opportune per garantire il rispetto delle norme stabilite dal presente regolamento e la regolarità delle operazioni.
Articolo 11
Modalità di applicazione
Le modalità di applicazione del presente regolamento possono essere stabilite secondo la procedura di cui all’articolo 12, paragrafo 2.
Articolo 12
Comitato
1. La Commissione è assistita dal comitato di gestione per i prodotti della pesca.
2. Nei casi in cui è fatto riferimento al presente paragrafo, si applicano gli articoli 4 e 7 della decisione 1999/468/CE.
Il periodo di cui all’articolo 4, paragrafo 3, della decisione 1999/468/CE è fissato ad un mese.
Articolo 13
Misure transitorie
1. Qualora gli Stati membri abbiano presentato alla Commissione domande di modulazione ai sensi dell’articolo 8, paragrafi 1 e 2, del regolamento (CE) n. 2328/2003 riguardo alle quali essa non abbia ancora preso una decisione al 31 dicembre 2006, a tali domande continua ad applicarsi l’articolo 8 di tale regolamento.
2. Le disposizioni dell’articolo 9 si applicano alle spese sostenute dagli Stati membri in conformità del regolamento (CE) n. 2328/2003 e dichiarate alla Commissione dopo il 15 ottobre 2006.
Articolo 14
Entrata in vigore
Il presente regolamento entra in vigore il giorno della pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Esso si applica dal 1o gennaio 2007 al 31 dicembre 2013.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, addì 21 maggio 2007.