31988L0361
L 178/5
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 24 юни 1988 година
за прилагане на член 67 от Договора
(88/361/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 69 и член 70, параграф 1 от него,
като взе предвид предложението на Комисията, внесено след консултация с Паричния комитет (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като има предвид, че според член 8а от Договора вътрешният пазар обхваща пространство без вътрешни граници, в което е осигурено свободното движение на капитали, без да засяга другите разпоредби на Договора,
като има предвид, че държавите-членки следва да имат възможност да предприемат нужните мерки за регулиране на ликвидността на банките; като има предвид, че тези мерки следва да се ограничават само до постигането на тази конкретна цел,
като има предвид, че при нужда държавите-членки следва да имат възможност да предприемат мерки за ограничаване, временно и в рамките на подходящи процедури на Общността, краткосрочните движения на капитали, които могат сериозно да накърнят осъществяването на тяхната парична политика и политиката им по отношение на обменните курсове, дори и ако липсва видимо различие в икономическата основа,
като има предвид, че в интерес на прозрачността е целесъобразно в съответствие с тази директива да бъде посочен обхватът на преходните мерки, приети в полза на Кралство Испания и Португалската република с Акта за присъединяване от 1985 г. в областта на движенията на капитали,
като има предвид, че при условията на членове от 61 до 66 и членове от 222 до 232, съответно, от Акта за присъединяване от 1985 г. Кралство Испания и Португалската република могат да отложат либерализирането на отделни движения на капитали като изключение от задълженията, изложени в Първата директива на Съвета от 11 май 1960 г. за прилагане на член 67 от Договора (3), последно изменена с Директива 86/566/ЕИО (4); като има предвид, че Директива 86/566/ЕИО също предвижда прилагането на режим за преходни правила, които се прилагат в полза на тези две държави-членки във връзка със задълженията им да либерализират движенията на капитали; като има предвид, че е целесъобразно тези две държави-членки да имат възможност да отложат изпълнението на новите задължения за либерализиране, които произтичат от настоящата директива,
като има предвид, че Република Гърция и Ирландия са изправени, макар и до различна степен, пред трудни ситуации, свързани с платежния баланс, и високо равнище на външна задлъжнялост; като има предвид, че незабавното и пълно либерализиране на движенията на капитали от страна на тези две държави-членки ще ги затрудни да продължат прилагането на мерките, които са предприели, за да подобрят външната си позиция и да засилят способността на своите финансови системи да се приспособят към изискванията на интегрирания финансов пазар в Общността; като има предвид, че в съответствие с член 8в от Договора и с оглед на особените обстоятелства в тези две държави-членки е уместно да им бъде дадено още време, за да изпълнят задълженията, произтичащи от настоящата директива,
като има предвид, че доколкото пълното либерализиране на движенията на капитали в някои държави-членки и особено в граничните райони може да доведе до трудности на пазара за втори жилища; като има предвид, че действащото национално законодателство, което регулира тези продажби, не трябва да бъде засегнато от влизането в сила на настоящата директива;
като има предвид, че периодът за въвеждане на настоящата директива в сила следва да се използва, за да се даде възможност на Комисията да представи предложения за премахването или намаляването на рисковете от нарушаване, избягване на данъчно облагане и неплащане на данъци, които произтичат от различията в националните системи за данъчно облагане, и Съветът да има възможност да изрази становище по тези предложения,
като има предвид, че в съответствие с член 70, параграф 1 от Договора Общността полага усилия за постигане на възможно най-висока степен на либерализиране по отношение на движението на капитали между нейните граждани и тези от трети страни,
като има предвид, че големите по обем краткосрочни движения на капитали до и от трети страни сериозно могат да накърнят паричното или финансовото положение на държавите-членки или да причинят сериозни сътресения на валутните пазари; като има предвид, че такива тенденции могат да накърнят единството на Европейската парична система, доброто функциониране на вътрешния пазар и постепенното изграждане на икономическия и валутен съюз; като има предвид, че поради това е уместно да се създадат условия за съгласувани действия от страна на държавите-членки, когато това е необходимо,
като има предвид, че настоящата директива заменя Директива 72/156/ЕИО на Съвета от 21 март 1972 г. относно регулирането на международните капиталови потоци и неутрализирането на нежеланото въздействие върху вътрешната ликвидност (5); като има предвид, че Директива 72/156/ЕИО съответно трябва да бъде отменена,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. Без да се засягат следните разпоредби, държавите-членки премахват ограниченията относно движението на капитали между лица, които живеят в държавите-членки. За да се улесни прилагането на настоящата директива, движението на капитали се категоризира в съответствие с номенклатурата в приложение I.
2. Преводите, свързани с движения на капитали, се извършват при същите условия на обменния курс както преводите за плащания по текущите сделки.
Член 2
Държавите-членки нотифицират Комитета на управителите на централните банки, Паричния комитет и Комисията най-късно до датата на влизането им в сила за актовете за регулиране на ликвидността на банките, които имат специално отражение върху капиталовите сделки на кредитните институции с чуждестранни лица.
Тези актове се ограничават до нужното за целите на националното парично регулиране. Паричният комитет и Комитетът на управителите на централните банки представят на Комисията становищата си по този въпрос.
Член 3
1. Когато краткосрочни движения на капитали с особено голям обем създават голямо напрежение на валутните пазари и водят до сериозни сътресения при осъществяването на паричните и валутните политики на държавите-членки, които се изразяват по-конкретно в силни колебания на вътрешната ликвидност, след консултации с Паричния комитет и с Комитета на управителите на централните банки Комисията може да разреши на тази държава-членка да предприеме по отношение на движенията на капитали в приложение II защитни мерки при условия и подробности, определени от Комисията.
2. Съответната държава-членка може, ако е необходимо, в неотложни случаи сама да предприеме посочените по-горе защитни мерки. Комисията и другите държави-членки се информират за подобни мерки най-късно до датата на влизането им в сила. След консултации с Паричния комитет и с Комитета на управителите на централните банки Комисията решава дали съответната държава-членка може да продължи да прилага тези мерки, или трябва да ги измени или отмени.
3. Решенията на Комисията съгласно параграфи 1 и 2 могат да бъдат отменени или изменени от Съвета, който действа с квалифицирано мнозинство.
4. Срокът на прилагане на защитните мерки, предприети в съответствие с настоящия член, не може да бъде по-дълъг от шест месеца.
5. Съветът проучва преди 31 декември 1992 г. на основата на доклад от Комисията и след излагане на становище на Паричния комитет и Комитета на управителите на централните банки, дали разпоредбите на настоящия член все още са уместни с оглед на техните принципи и подробности и във връзка с изискванията, на които те са предназначени да отговорят.
Член 4
Настоящата директива не засяга правото на държавите-членки да предприемат всички необходими мерки, inter alia, за да предотвратят нарушаването на техните законови и подзаконови разпоредби, по-специално в областта на данъчното облагане и финансовия надзор върху финансовите институции, или да определят процедури за деклариране на движенията на капитали за нуждите на административната или статистическата информация.
Прилагането на тези мерки и процедури не може да има за последица възпрепятстването на движенията на капитали, които се извършват в съответствие с правото на Общността.
Член 5
По отношение на Кралство Испания и Португалската република в съответствие с номенклатурата на движенията на капитали в приложение I обхватът на разпоредбите на Акта за присъединяване от 1985 г. в областта на движението на капитали се определя според приложение III.
Член 6
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да се съобразят с настоящата директива преди 1 юли 1990 г. Те незабавно информират Комисията за това. Те също оповестяват, най-късно до датата на влизането ѝ в сила, всяка нова мярка или изменение на разпоредбите, които регулират движенията на капитали, изброени в приложение I.
2. Кралство Испания и Португалската република, като за тези две държави не се засягат членове от 61 до 66 и членове от 222 до 232 от Акта за присъединяване от 1985 г., както и Република Гърция и Ирландия могат временно да продължат да прилагат ограниченията на движенията на капитали, изброени в приложение IV, при спазване на условията и сроковете, определени в същото приложение.
Ако преди изтичането на срока за либерализиране на движенията на капитали, посочени в списъци III и IV от приложение IV, Португалската република или Република Гърция счетат, че не са в състояние да продължат либерализирането, по-специално поради трудности, свързани с платежния баланс, или поради недостатъчната приспособеност на националната финансова система, Комисията, по искане на едната или другата от тези държави-членки, в сътрудничество с Паричния комитет прави преглед на икономическото и финансовото положение в съответната държава. На основата на резултатите от това проучване Комисията предлага на Съвета да удължи срока за либерализиране на всички или някои от посочените движения на капитали. Съветът действа в съответствие с процедурата, определена в член 69 от Договора.
3. Кралство Белгия и Великото херцогство Люксембург могат временно да продължат да поддържат двойния валутен пазар при условията и в сроковете, определени в приложение V.
4. Действащите национални нормативни актове, които регулират покупките на втори жилища, могат да бъдат запазени, докато Съветът приеме по-нататъшни разпоредби в тази област в съответствие с член 69 от Договора. Тази разпоредба не засяга приложимостта на други разпоредби от правото на Общността.
5. Комисията представя на Съвета до 31 декември 1988 г. предложения за премахване или намаляване на рисковете от деформации, частично плащане и неплащане на данъците, свързани с различията в националните системи за данъчно облагане на спестяванията и за контрол върху прилагането на тези системи.
Съветът приема позиция по тези предложения на Комисията до 30 юни 1989 г. Всички данъчни разпоредби с общностен характер се приемат с единодушие в съответствие с договора.
Член 7
1. При регулирането на преводи, свързани с движенията на капитали до и от трети страни, държавите-членки полагат усилия, за да постигнат същата степен на либерализация като постигнатата при операции с местни лица от други държави-членки, при спазване на другите разпоредби от настоящата директива.
Разпоредбите на предходната алинея не засягат прилагането спрямо трети страни на националните правила или на правото на Общността, по-конкретно условията на взаимност, по отношение на операции, свързани с установяване, предоставяне на финансови услуги и допускане на ценни книжа до капиталовите пазари.
2. Когато големият обем на краткосрочни движения на капитали до и от трети страни сериозно нарушава вътрешното или външното парично или финансово положение на държавите-членки или на някои от тях, или поражда сериозно напрежение във валутните отношения с Общността или между Общността и трети страни, държавите-членки се консултират помежду си за мерките, които трябва да бъдат предприети, за да се противодейства на тези трудности. Консултацията се извършва в рамките на Комитета на управителите на централните банки и в Паричния комитет по инициатива на Комисията или на която и да е държава-членка.
Член 8
Паричният комитет проучва състоянието на свободното движение на капитали, достигнато в резултат на прилагането на настоящата директива, най-малко веднъж годишно. Обект на проучването са мерките, които са свързани с националното регулиране на кредитните, финансовите и паричните пазари, и могат да окажат конкретно влияние върху международните движения на капитали, както и върху всички други аспекти на директивата. Комитетът представя на Комисията доклад за резултатите от това проучване.
Член 9
Първа директива от 11 май 1960 г. и Директива 72/156/ЕИО се отменят считано от 1 юли 1990 г.
Член 10
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 24 юни 1988 година.
DIRETTIVA DEL CONSIGLIO del 24 giugno 1988 per l'attuazione dell'articolo 67 del trattato (88/361/CEE)
IL CONSIGLIO DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità economica europea, in particolare gli articoli 69 e 70, paragrafo 1,
vista la proposta della Commissione, presentata previa consultazione del Comitato monetario (1),
visto il parere del Parlamento europeo (2),
considerando che l'articolo 8 A del trattato stabilisce che il mercato interno comporta uno spazio senza frontiere interne nel quale è assicurata la libera circolazione dei capitali senza pregiudizio delle altre disposizioni del trattato;
considerando che gli Stati membri devono poter adottare le misure necessarie per regolare la liquidità bancaria e che tali misure debbono essere limitate a tale obiettivo;
considerando che gli Stati membri devono poter adottare, qualora sia necessario, misure che impediscano, provvisoriamente e nel quadro di procedure comunitarie appropriate, movimenti di capitali a breve termine che, anche in assenza di sensibili divergenze tra i fattori economici fondamentali, provocherebbero gravi perturbazioni nella conduzione della loro politica monetaria e valutaria;
considerando che, a fini di trasparenza, è opportuno indicare il campo d'applicazione, in base al dispositivo stabilito dalla presente direttiva, delle misure transitorie adottate a beneficio del Regno di Spagna e della Repubblica portoghese dall'atto di adesione del 1985 nel settore dei movimenti di capitali;
considerando che il Regno di Spagna e la Repubblica portoghese possono differire, in virtù rispettivamente degli articoli da 61 a 66 e da 222 a 232 dell'atto di adesione del 1985, la liberalizzazione di taluni movimenti di capitali, in deroga agli obblighi della prima direttiva del Consiglio dell'11 maggio 1960, per l'applicazione dell'articolo 67 del trattato (3), modificata da ultimo dalla direttiva 86/566/CEE (4); che la direttiva 86/566/CEE prevede del pari l'applicazione di un regime transitorio a beneficio di questi due Stati membri per quanto riguarda gli obblighi di liberalizzazione dei movimenti di capitali; che è opportuno che questi due Stati membri possano differire, per un periodo analogo e per le stesse ragioni economiche, l'applicazione dei nuovi obblighi di liberalizzazione risultanti dalla presente direttiva;
considerando che la Repubblica ellenica e l'Irlanda si trovano a far fronte, pur in misura diversa, ad una situazione difficile della loro bilancia dei pagamenti ed al vincolo di un debito estero elevato; che una liberalizzazione immediata e totale dei movimenti di capitali in questi due Stati membri renderebbe più difficile il proseguimento delle iniziative da essi intraprese per migliorare le loro posizioni sui mercati esteri e per rafforzare la capacità di adattamento del loro sistema finanziario alle esigenze di un mercato finanziario integrato nella Comunità; che è opportuno, conformemente all'articolo 8 C del trattato, accordare a questi due Stati membri dei termini supplementari, adeguati alla loro situazione specifica, per l'applicazione degli obblighi della presente direttiva;
considerando che la completa liberalizzazione dei movimenti di capitali potrebbe, in alcuni Stati membri e soprattutto nelle zone di frontiera, comportare difficoltà nel mercato delle residenze secondarie; che pertanto la legislazione nazionale esistente che disciplina detti acquisti non dovrebbe subire le ripercussioni dell'applicazione della presente direttiva;
considerando che conviene utilizzare il termine posto per l'applicazione della presente direttiva affinché la Commissione possa presentare proposte volte a sopprimere o ad attenuare i rischi di distorsioni, di evasione e di frode fiscale connessi con la diversità dei regimi fiscali nazionali ed il Consiglio possa deliberare su tali proposte;
considerando che conformemente alle disposizioni dell'articolo 70, paragrafo 1 del trattato, la Comunità deve procurare di raggiungere il più alto grado possibile di liberalizzazione nel settore dei movimenti di capitale tra i suoi residenti e quelli dei paesi terzi;
considerando che movimenti di capitali a breve termine di grande ampiezza provenienti o a destinazione dei paesi terzi possono perturbare gravemente la situazione monetaria o finanziaria degli Stati membri o provocare gravi tensioni sui mercati dei cambi; che tali sviluppi possono risultare pregiudizievoli alla coesione del sistema monetario europeo, al corretto funzionamento del mercato interno e alla graduale realizzazione dell'unione economica e monetaria; che occorre pertanto creare le condizioni richieste per un'azione concertata degli Stati membri, qualora essa risultasse necessaria;
considerando che la presente direttiva sostituisce la direttiva 72/156/CEE del Consiglio del 21 marzo 1972, per la regolazione dei flussi finanziari internazionali e la neutralizzazione degli effetti indesiderabili degli stessi sulla liquidità interna (5); che pertanto la direttiva 72/156/CEE deve essere abrogata,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
Articolo 1
1. Gli Stati membri sopprimono le restrizioni ai movimenti di capitali effettuati tra le persone residenti negli Stati membri, fatte salve le disposizioni che seguono. Per facilitare l'applicazione della presente direttiva i movimenti di capitali sono classificati in base alla nomenclatura riportata nell'allegato I.
2. I trasferimenti relativi ai movimenti di capitali si effettuano a condizioni di cambio uguali a quelle praticate per i pagamenti relativi alle transazioni correnti.
Articolo 2
Gli Stati membri informano la Commissione, il Comitato monetario ed il Comitato dei governatori delle Banche centrali, al più tardi al momento della loro entrata in vigore, in merito alle misure di regolazione della liquidità bancaria che hanno un effetto specifico sulle operazioni in capitale effettuate dagli istituti di credito con non residenti.
Le suddette misure devono essere limitate a quanto è necessario ai fini della regolazione monetaria interna. Il Comitato monetario e il Comitato dei governatori delle Banche centrali esprimono dei pareri in merito destinati alla Commissione.
Articolo 3
1. Qualora movimenti di capitali a breve termine di portata eccezionale esercitino forti tensioni sui mercati dei cambi e provochino gravi perturbazioni nella conduzione della politica monetaria e valutaria di uno Stato membro, causando in particolare variazioni importanti della liquidità interna, la Commissione, sentito il Comitato monetario e il Comitato dei governatori delle Banche centrali, può autorizzare tale Stato ad adottare, relativamente ai movimenti di capitali elencati nell'allegato II, le misure di salvaguardia delle quali essa definisce le condizioni e le modalità.
2. Lo Stato membro interessato può adottare di propria iniziativa le misure di salvaguardia sopra menzionate, qualora esse si rivelino necessarie in presenza di una situazione d'urgenza. La Commissione e gli altri Stati membri devono essere informati di tali misure al più tardi al momento in cui esse entrano in vigore. La Commissione, sentito il Comitato monetario e il Comitato dei governatori delle Banche centrali, decide se lo Stato interessato può mantenere oppure deve modificare o sopprimere tali misure.
3. Le decisioni adottate dalla Commissione ai sensi dei paragrafi 1 e 2 possono essere revocate o modificate dal Consiglio che delibera a maggioranza qualificata.
4. La durata d'applicazione delle misure di salvaguardia adottate in virtù del presente articolo non può superare sei mesi.
5. Sulla scorta di una relazione della Commissione e sentito il Comitato monetario e il Comitato dei governatori delle Banche centrali, il Consiglio esamina prima del 31 dicembre 1992 se le disposizioni del presente articolo siano ancora adeguate, quanto al principio e alle modalità, alle esigenze per cui sono state stabilite.
Articolo 4
Le disposizioni della presente direttiva non pregiudicano il diritto degli Stati membri di adottare le misure indispensabili per impedire le infrazioni alle leggi e ai regolamenti interni, specialmente in materia fiscale o ai fini di una sorveglianza cautelare degli istituti finanziari, o di stabilire procedure di dichiarazione dei movimenti di capitali a scopo di informazione amministrativa o statistica.
L'applicazione di queste misure e procedure non può avere l'effetto di ostacolare i movimenti di capitali operati conformemente alle disposizioni del diritto comunitario.
Articolo 5
Per il Regno di Spagna e la Repubblica portoghese, il campo di applicazione, secondo la nomenclatura dei movimenti di capitali riportata nell'allegato I, delle disposizioni dell'atto di
adesione del 1985 nel settore dei movimenti di capitali va inteso come indicato nell'allegato III.
Articolo 6
1. Gli Stati membri mettono in vigore le misure necessarie per conformarsi alla presente direttiva al più tardi il 1° luglio 1990. Essi ne informano immediatamente la Commissione. Gli Stati membri comunicano del pari alla Commissione, al più tardi al momento della loro entrata in vigore, qualsiasi nuova misura o modifica apportata alle disposizioni che disciplinano i movimenti di capitali elencati nell'allegato I.
2. Il Regno di Spagna e la Repubblica portoghese - fatti salvi, per questi due paesi, gli articoli da 61 a 66 e da 222 a 232 dell'atto di adesione del 1985 - nonché la repubblica ellenica e l'Irlanda possono mantenere provvisoriamente restrizioni ai movimenti di capitali elencati nell'allegato IV, alle condizioni e per il periodo previsti in tale allegato.
Qualora, prima della scadenza del termine fissato per la liberalizzazione dei movimenti di capitali indicati negli elenchi III e IV dell'allegato IV, la Repubblica ellenica ritenessero di non essere in grado di effettuare tale liberalizzazione, soprattutto a causa di difficoltà della bilancia dei pagamenti o di un insufficiente grado di adeguamento del sistema finanziario nazionale, la Commissione, a richiesta di uno di tali Stati membri, procede in collaborazione con il Comitato monetario all'esame della situazione economica e finanziaria di questo Stato. In base alle conclusioni di tale esame, la Commissione propone al Consiglio di prorogare, per la totalità o una parte dei movimenti di capitali in questione, il termine fissato per la liberalizzazione. Detta proroga non può eccedere tre anni. Il Consiglio delibera in base alla procedura dell'articolo 69 del trattato.
3. Il Regno del Belgio e il Granducato del Lussemburgo possono mantenere temporaneamente il doppio mercato dei cambi alle condizioni e nei termini previsti nell'allegato V.
4. L'attuale legislazione nazionale che disciplina l'acquisto di residenze secondarie può essere mantenuta in vigore fino a che il Consiglio adotterà ulteriori disposizioni in questo settore in conformità dell'articolo 69 del trattato. Questa disposizione non inficia l'applicabilità delle altre disposizioni del diritto comunitario.
5. Entro il 31 dicembre 1988 la Commissione presenterà al Consiglio le proposte intese a sopprimere o ad attenuare rischi di distorsioni, di evasione e di frodi fiscali, connessi con la diversità dei regimi nazionali per quanto concerne la fiscalità relativa al risparmio e il controllo della loro applicazione.
Il Consiglio dovrà pronunciarsi sulle proposte della Commissione entro il 30 giugno 1989. Conformemente al trattato, qualsiasi disposizione fiscale di carattere comunitario dovrà essere adottata all'unanimità.
Articolo 7
1. Gli Stati membri si adoperano per raggiungere, nel regime che essi applicano ai trasferimenti relativi ai movimenti di capitali con i paesi terzi, lo stesso grado di liberalizzazione delle operazioni che si verificano con i residenti degli altri Stati membri, fatte salve le altre disposizioni della presente direttiva.
Il primo comma non pregiudica l'applicazione nei confronti dei paesi terzi delle norme nazionali o del diritto comunitario, e in particolare delle eventuali condizioni di reciprocità, per quanto riguarda le operazioni di stabilimento, prestazione di servizi finanziari e ammissione dei titoli sui mercati dei capitali.
2. Qualora i movimenti di capitali a breve termine di grande ampiezza provenienti o a destinazione dei paesi terzi perturbino gravemente la situazione monetaria o finanziaria interna o esterna degli Stati membri o di parecchi di essi, oppure determinino gravi tensioni nei rapporti di cambio all'interno della Comunità o tra la Comunità e i paesi terzi, gli Stati membri si consultano su ogni misura che potrebbe essere adottata per ovviare alle difficoltà incontrate. La consultazione avviene in sede di Comitato dei governatori delle Banche centrali e del Comitato monetario ad iniziativa della Commissione o di qualsiasi Stato membro.
Articolo 8
Il Comitato monetario esamina, almeno una volta all'anno, la situazione in materia di libera circolazione dei capitali quale risulta dall'applicazione della presente direttiva. L'esame riguarda le misure di regolamentazione interna del credito e dei mercati finanziari e monetari che possono avere un'incidenza specifica sui movimenti internazionali di capitali e su tutti gli altri elementi della presente direttiva. Il Comitato riferisce alla Commissione in merito alle conclusioni di tale esame.
Articolo 9
La prima direttiva dell'11 maggio 1960 e la direttiva 72/156/CEE sono abrogate con effetto al 1° luglio 1990.
Articolo 10
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Lussemburgo, addì 24 giugno 1988.