РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1249/2008 НА КОМИСИЯТА
от 10 декември 2008 година
за установяване на подробни правила за прилагане на скалите на Общността за класификация на кланични трупове на говеда, свине и овце и за отчитане на цените, свързани с тях
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (1), и по-специално член 43, буква м) във връзка с член 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
В съответствие с член 204, параграф 2, буква з) от Регламент (ЕО) № 1234/2007 посоченият регламент ще влезе в сила по отношение на скалите на Общността за класификация на кланични трупове от 1 януари 2009 г. Следва да се приемат подробни правила за прилагане на посочените скали на Общността и за отчитане на цените, базирани на тях, от държавите-членки, които да се прилагат от 1 януари 2009 г.
(2)
Правилата за прилагане на скалите на Общността за класификация на кланични трупове досега са посочени в няколко документа, и по-специално в Регламент (ЕИО) № 563/82 на Комисията от 10 март 1982 г. относно определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕИО) № 1208/81 по отношение на установяването на пазарните цени на възрастните говеда на основата на скалата на Общността за класификация на кланичните трупове на възрастни говеда (2), Регламент (ЕИО) № 2967/85 на Комисията от 24 октомври 1985 г. относно определяне на подробни правила за прилагане на скалата на Общността за класификация на кланични трупове на свине (3), Регламент (ЕИО) № 344/91 на Комисията от 13 февруари 1991 г. за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕИО) № 1186/90 на Съвета относно разширяване на приложното поле на скалата на Общността за класификация на кланичните трупове на възрастни говеда (4), Регламент (ЕО) № 295/96 на Комисията от 16 февруари 1996 г. относно определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕИО) № 1892/87 на Съвета по отношение на регистрирането на пазарните цени на възрастни говеда на базата на скалата на Общността за класификация на кланичните трупове (5), Регламент (ЕО) № 103/2006 на Комисията от 20 януари 2006 г. относно приемане на допълнителни разпоредби за приложението на скалата на Общността за класифициране на кланичните трупове на възрастни говеда (6), Регламент (ЕО) № 908/2006 на Комисията от 20 юни 2006 г. за съставяне на списък с представителни пазари на свинско месо в Общността (7), Регламент (ЕО) № 1128/2006 на Комисията от 24 юли 2006 г. относно етапа от търговията, за който се отнася средната цена за кланични трупове на свине (8), Регламент (ЕО) № 1319/2006 на Комисията от 5 септември 2006 г. относно обмена на информация между държавите-членки и Комисията в сектора на свинското месо (9), Регламент (ЕО) № 710/2008 на Комисията от 24 юли 2008 г. за определяне на тегловните коефициенти за изчисляване на средната пазарна цена в Общността на кланични трупове на свине през пазарната 2008/2009 година (10), Регламент (ЕО) № 22/2008 на Комисията от 11 януари 2008 г. за определяне на подробни правила за скалата на Общността за класификация на кланичните трупове на овце (11) и в Решение 83/471/ЕИО на Комисията от 7 септември 1983 г. относно Контролния комитет на Общността за прилагане на скалата на Общността за класификация на кланичните трупове на възрастни говеда (12). За постигане на яснота и опростеност посочените регламенти и решението следва да бъдат заменени с един правен акт.
(3)
Член 42, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 предвижда, че скалите на Общността за класификация на кланични трупове на възрастни говеда и свине следва да се прилагат в съответствие с определени правила, установени в приложение V към посочения регламент, като държавите-членки могат също да прилагат скалата на Общността за класификация на кланични трупове на овце.
(4)
Член 42, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 1234/2007 предвижда, че скалата на Общността за класификация на кланични трупове в сектора на говеждото и телешкото месо следва да се прилага за кланични трупове на възрастни говеда. В приложение III, част IV, точка 2 от посочения регламент е дадено определение за възрастно животно от рода на едрия рогат добитък във връзка с живото тегло на това животно. Независимо от това определение и с цел да се осигури уеднаквено прилагане, е целесъобразно да се позволи на държавите-членки да направят задължително прилагането на скалата на Общността за кланични трупове на животни от рода на едрия рогат добитък от определена възраст на базата на системата за идентифициране и регистрация, предвидена в Регламент (ЕО) № 1760/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юли 2000 г. за създаване на система за идентификация и регистрация на едър рогат добитък и относно етикетирането на говеждо месо и продукти от говеждо месо (13). Посочената система за идентифициране и регистрация следва също така да се използва за разделянето на кланичните трупове в категории А и Б, както е посочено в приложение V, буква А, точка II от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
(5)
С цел да се осигури уеднаквена класификация на кланичните трупове на възрастни говеда и на овце в Общността, е необходимо да се дефинират по-прецизно определенията за класовете по конформация и по степен на залоеност, посочени в приложение V, буква А, точка III и буква В, точка III от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
(6)
В приложение V, буква А, точка III от Регламент (ЕО) № 1234/2007 е предвиден клас по конформация S за кланични трупове, получени от говеда от тип двойно замускулен. С оглед на това, че този специфичен клас по конформация отразява специфичните характеристики на говедовъдството в някои от държавите-членки, е уместно да се предвиди държавите-членки да имат възможност да използват класа по конформация S.
(7)
В съответствие с член 43, буква м), подточка iii), второ тире от Регламент (ЕО) № 1234/2007 дерогации от общото задължение за класифициране на кланични трупове на възрастни говеда могат да бъдат разрешени на държавите-членки, поискали това за определени малки предприятия. На базата на придобития опит от прилагането на скалата на Общността за класификация държавите-членки считат за уместно да разполагат с подобни дерогации за кланици, в които на седмица биват заклани не повече от 75 възрастни говеда като средно годишно количество. Комисията счита посочената дерогация за оправдана с оглед на ограничения обем на продукция в тези кланици. Поради същата причина подобна дерогация бе предвидена в член 2, параграф 2, първо тире от Регламент (ЕИО) № 344/91. Следователно, за да се опрости прилагането на член 43, буква м), подточка iii), второ тире от Регламент (ЕО) № 1234/2007, е уместно да бъдат упълномощени държавите-членки да предоставят подобни дерогации.
(8)
В член 43, буква м), подточка iv) от Регламент (ЕО) № 1234/2007 се предвижда, че държавите-членки следва да бъдат упълномощени да не прилагат скалата за класификация на кланични трупове на свине. Посочената разпоредба следва да се приложи по-специално за малки кланици, в които са заклани средно не повече от 200 свине седмично.
(9)
С цел да се осигури акуратното прилагане на скалите на Общността за класификация, следва да се определят условията и практическите методи за класификация, определяне на теглото и идентифициране на кланичните трупове на възрастни говеда, свине и овце, с оглед подобряване на прозрачността на пазара.
(10)
При все това следва да се предвидят разпоредби за определени дерогации, и по-специално за отнасящи се до крайния срок за класифициране и претегляне на кланичните трупове в случай на техническа неизправност на автоматизираните системи за класифициране, за разположението на печатите и етикетите, посочващи класифицирането на кланичните трупове и кланиците, които обезкостяват сами всички кланични трупове. Що се отнася до кланичните трупове на свине, теглото следва да бъде съотнесено към теглото на охладения кланичен труп, изчислено чрез прилагане към резултата от претеглянето на коефициент на превръщане, който трябва да бъде определен. Този коефициент следва да варира в зависимост от времето между тегленето и клането на свинята. За тази цел следва да се разреши коригиране на този коефициент.
(11)
Физическото или юридическото лице, което извършва клането на говеда, следва да бъде информирано за резултата от извършването на класификацията на животните, доставени за клане. Предаването на информацията следва също така да включва определена допълнителна информация, за да се осигури пълна прозрачност спрямо доставчиците.
(12)
С цел да се осигурят прецизност и достоверност на класифицирането на кланични трупове на възрастни говеда, както и на овце, посочената класификация следва да бъде осъществена от персонал, притежаващ необходимата квалификация, потвърдена с лиценз или разрешително.
(13)
С оглед разрешаването на алтернативни методи за директна визуална оценка на конформацията и степента на залоеност на кланични трупове на животни от рода на едрия рогат добитък, може да се въведат автоматизирани системи за класифициране в случаите, в които същите се основават на статистически доказани методи. Разрешаването на автоматизирани системи за класифициране следва да отговаря на определени условия и изисквания, което се отнася и до определянето на максимално допустимата статистическа грешка при извършване на класифицирането.
(14)
След издаването на лиценз следва да се създадат разпоредби с оглед обезпечаване на възможност за въвеждане на изменения в техническата спецификация на автоматизираните системи за класифициране на кланични трупове на възрастни говеда за подобряване на тяхната точност. За такива изменения обаче следва да се изисква предварителното одобрение на компетентните органи, които следва да потвърдят, че в резултат от такива изменения се получава поне същото ниво на точност.
(15)
Стойността на кланичните трупове на свине се определя конкретно от съдържанието на постно месо, съотнесено към теглото на трупа. С цел да се гарантира, че съдържанието на постно месо е оценено обективно, оценката следва да се извърши чрез измерване на определени анатомични части на кланичния труп посредством разрешени и статистически доказани методи. Въпреки че могат да се приложат различни методи за оценка на съдържанието на постно месо в свинските кланични трупове, е необходимо да се гарантира, че изборът на даден метод не засяга оцененото съдържание на постно месо. За определянето на търговската стойност на кланичните трупове на свине следва също така да бъдат разрешено използването на критерии за оценка, различни от теглото и оцененото съдържание на постно месо.
(16)
В приложение V, буква В, точка III от Регламент (ЕО) № 1234/2007 се предвижда кланичните трупове на овце да се класифицират по различни класове на базата на конформацията и степента на залоеност. При все това други критерии, по-специално теглото, цвета на месото и степента на залоеност, могат да бъдат използвани за класификация на кланични трупове на агнета с тегло, по-малко от 13 kg.
(17)
Достоверността на класифицирането на кланични трупове на възрастни говеда, свине и овце следва да се проверява чрез редовни инспекции на място, извършени от организации, независими от контролираните предприятия. Следва да бъдат определени условията и минималните изисквания за тези проверки, които включват отчет за извършените проверки, както и възможните последващи действия. В случай че класифицирането на кланични трупове на възрастни говеда е извършено чрез използване на автоматизирани системи за класифициране, би следвало да се предвидят определени допълнителни разпоредби относно проверките на място, които също така би следвало да включват увеличаване на честотата на инспекциите през първоначалния период след издаването на лиценза.
(18)
За да бъдат получени сравними цени на говеждото, свинското и овчето месо от кланични трупове в рамките на Общността, е необходимо да се предвиди, че отчитането на цените следва да се отнесе към добре дефиниран етап от пазарната търговия. Освен това следва да се определи референтното представяне на трупове на възрастни говеда и на овце в ЕС. Следва да се определят и някои коригиращи фактори, за да се премине от представянето, използвано в някои държави-членки, към референтното представяне на ЕС.
(19)
За да се гарантира, че отчетните цени на кланичните трупове са представителни за сектора за производство на говеждо, свинско и овче месо в държавите-членки, е необходимо да се дефинират категории и класове, както и определени критерии, определящи за кои предприятия или лица отчитането на цените следва да бъде задължително.
(20)
За целите на отчитане на цените на говежди кланични трупове на държавите-членки следва да се разреши да вземат решение дали да разделят тяхната територия, и ако е така, на колко региона. Целесъобразно е да се предвиди отчитането на цените за Обединеното кралство да се отнесе към два региона, а именно Великобритания и Северна Ирландия.
(21)
В случай че държавите-членки са учредили регионални комитети за определяне на цените на кланичните трупове на възрастни говеда, следва да се предвиди тяхното членство да осигурява балансиран и обективен подход и цените, определени от тези комитети, да бъдат взети под внимание при изчисляването на националната цена.
(22)
В случай че са извършени допълнителни плащания на доставчици на възрастни говеда, предприятията или лицата, задължени да отчитат цени, следва да се задължат да извършат определени корекции на цените, за да се избегнат всякакви нарушения при изчисляването на средните национални цени.
(23)
Следва да се определи практическият метод, който да бъде използван от държавите-членки за изчисляване на средните седмични цени. Тези цени следва да се докладват седмично на Комисията, което ще послужи като основа за определяне на среднопретеглените цени на равнището на Общността.
(24)
С оглед на контрола на отчитането на цените на кланични трупове на възрастни говеда, свине и овце държавите-членки се задължават периодично да съобщават определена информация на Комисията.
(25)
С цел да се осигури уеднаквено прилагане на скалите на Общността за класификация на кланични трупове на говеда и овце в рамките на Общността, член 42, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 предвижда инспекциите на място да се извършват от инспекционен комитет на Общността, съставен от експерти на Комисията и експерти, назначени от държавите-членки. Следва да се предвидят правила за прилагане относно състава и дейността на посочения комитет.
(26)
Необходимо е да се предвиди, че държавите-членки следва да вземат определени мерки, за да осигурят правилно прилагане на скалите на Общността за класификация, да гарантират точността на отчетните цени и да накажат измамите. Освен това държавите-членки са задължени да информират Комисията за тези мерки.
(27)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Управителния комитет за общата организация на селскостопанските пазари,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБХВАТ
Член 1
Обхват
Настоящият регламент установява подробни правила за прилагане на скалите на Общността за класификация на кланични трупове на говеда, свине и овце и за отчитане на техните цени, както е предвидено в член 43, буква м) от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
ГЛАВА II
СЕКТОР НА ГОВЕЖДОТО МЕСО
Член 2
Приложно поле и общи разпоредби
1. Скалата на Общността за класификация на кланични трупове от сектора на говеждото и телешкото месо следва да се прилага за кланични трупове на възрастни говеда.
2. Независимо от приложение III, част IV, точка 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 държавите-членки могат да решат скалата на Общността, посочена в параграф 1, да се прилага за кланични трупове на възрастни говеда на възраст 12 или повече месеца при клане.
3. За целите на прилагане на приложение V, буква А, точка II от Регламент (ЕО) № 1234/2007 кланичните трупове на некастрираните млади мъжки животни на по-малко от две години (категория А) се разграничават от тези на други некастрирани мъжки животни (категория Б) по възрастта на животното.
4. Възрастта на говедата, посочени в параграфи 2 и 3, се проверява на базата на информацията, която е на разположение в идентификационната и регистрационна система за говеда, създадена във всяка държава-членка в съответствие с дял I от Регламент (ЕО) № 1760/2000.
Член 3
Допълнителни разпоредби относно класовете по конформация и степен на залоеност
Допълнителна подробна информация за определенията на класовете по конформация и степен на залоеност, посочени в приложение V, буква А, точка III от Регламент (ЕО) № 1234/2007, са изложени в приложение I към настоящия регламент.
Член 4
Клас по конформация S
Класът по конформация S, посочен в приложение V, буква А, точка III от Регламент (ЕО) № 1234/2007, може да бъде използван от държавите-членки съобразно техните специфични характеристики на говедовъдство.
Член 5
Дерогации от системата за задължително класифициране на кланичните трупове
Държавите-членки може да решат, че изискванията за класификация на кланични трупове на възрастни говеда, определени в приложение V, буква А, точка V от Регламент (ЕО) № 1234/2007, не са със задължителен характер за одобрени предприятия, в които седмично са заклани не повече от 75 възрастни говеда като средногодишен брой.
Член 6
Класифициране и идентифициране
1. Класифицирането и идентифицирането, посочени в приложение V, буква А, точка V от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се извършват в самата кланица.
2. Класифицирането, идентифицирането и претеглянето на кланичния труп се извършват не по-късно от един час след като животното е било заклано.
Освен това в случаите, когато автоматизираните системи за класифициране, посочени в член 9, не могат да класифицират кланичните трупове, класифицирането и идентифицирането на тези кланични трупове се извършват в деня, в който е заклано животното.
3. Идентифицирането на кланичните трупове се извършва посредством маркиране, посочващо категорията, класа по конформация и степента на залоеност, посочени съответно в приложение V, буква А, точки II и III от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Посоченото маркиране се извършва посредством щамповане от външната страна на кланичния труп чрез неизтриваемо и нетоксично мастило съгласно процедура, която е одобрена от компетентните национални органи; буквите и цифрите трябва да бъдат високи поне два сантиметра.
Маркировките се поставят върху задните четвъртинки върху филето, на височината на четвъртия лумбален прешлен и върху предните четвъртинки на широкия край на гърдите, на около 10-30 сантиметра от разреза на гръдната кост. Въпреки това държавите-членки могат да определят други места върху всяка четвъртинка труп, при условие че предварително уведомят Комисията за това.
4. Без да се засягат разпоредбите на член 4, параграф 3, буква в) от Регламент (ЕО) № 1669/2006 на Комисията (14) и на приложение I, точка I, буква a) от Регламент (ЕО) № 826/2008 на Комисията (15), държавите-членки могат да разрешават замяната на маркирането с етикетиране при следните условия:
а)
етикетите могат да бъдат съхранявани и поставяни само в одобрени предприятия, които се занимават с клане на животни; техните размери не могат да бъдат по-малки от 50 cm2;
б)
освен изискванията, посочени в параграф 3, етикетите задължително посочват номера на одобрението на кланицата, идентификационния или кланичния номер на животното, датата на клането, теглото на кланичния труп и, ако е приложимо, обстоятелството, че класифицирането е извършено с използване на автоматизирани системи за класифициране;
в)
указанията, посочени в буква б), трябва да са ясно четливи, като не се допускат никакви изменения, освен ако са ясно отбелязани на етикета и извършени под надзора и съгласно практическите условия, определени от компетентните органи;
г)
етикетите трябва да бъдат защитени от подправяне, да издържат на разкъсване и да са закрепени здраво върху всяка четвъртина на местата, определени в параграф 3, трета алинея.
Когато класификацията е извършена посредством автоматизираната система за класифициране, посочена в член 11, използването на етикети е задължително.
5. Маркировките и етикетите, посочени в параграфи 3 и 4, не трябва да бъдат снемани преди обезкостяването на четвъртините.
6. Категорията се указва в съответствие с разпоредбите на приложение V, буква А, точка II от Регламент (ЕО) № 1234/2007 и с разпоредбите на член 2, параграфи 3 и 4 от настоящия регламент.
Указването на подкласовете или, където е приложимо, представянето на категории в зависимост от възрастта, се извършва посредством символи, които са различни от използваните за класификацията.
7. Задълженията, свързани с идентифицирането на кланичните трупове, предвидени в параграфи 3-6, не се прилагат спрямо одобрени кланици, които сами извършват обезкостяването на всички получени кланични трупове.
Член 7
Съобщаване на резултатите от класификацията
1. Резултатите от класификацията, извършена в съответствие с приложение V, буква А, точка V от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се съобщават писмено или по електронен път на физическото или юридическото лице, извършило клането.
2. За целите на съобщаването на резултатите от класификацията фактурата или документът, приложен към нея, адресирани до доставчика на животното, или при липса на такъв, до физическото или юридическото лице, отговорно за операциите по клането, следва да включват за всеки кланичен труп:
а)
категорията, както и класа по конформация и степен на залоеност посредством съответните букви и цифри, посочени в приложение V, буква А, точки II и III от Регламент (ЕО) № 1234/2007;
б)
теглото на кланичния труп, установено в съответствие с член 13, параграф 2 от настоящия регламент, като се посочва дали то се отнася до теглото в топло или охладено състояние;
в)
представянето на кланичния труп се прилага в момента на претеглянето и класифицирането му, докато е бил закачен на кука;
г)
където е приложимо, обстоятелството, че класифицирането е извършено с използване на автоматизирани системи за класифициране.
3. Държавите-членки могат да изискат съобщаването, посочено в параграф 2, буква а), да включва подкласове за конформация и степен на залоеност, когато е налице такава информация.
Обозначението на представянето на кланични трупове, посочено в параграф 2, буква в), не е задължително, ако съгласно законодателството, прието на равнище държави-членки, е разрешено само едно представяне на кланичен труп.
Член 8
Класификация от квалифицирани класификатори
Държавите-членки гарантират, че класифицирането се осъществява от квалифицирани класификатори, които са получили лиценз за тази цел. Лицензът може да бъде заменен с одобрение, което е издадено от държавата-членка, когато такова одобрение е равносилно на признаване на квалификация.
Член 9
Разрешаване на автоматизирани системи за класифициране
1. Държавите-членки могат да издадат лиценз, с който се разрешава прилагането на автоматизирани системи за класифициране на тяхната територия или на част от тази територия.
Разрешаването зависи от това, дали са изпълнени условията и минималните изисквания на изпитването за сертифициране, предвидени в приложение II, част А.
Поне два месеца преди началото на изпитването за сертифициране държавите-членки предоставят на Комисията информацията, посочена в приложение II, част Б. Държавите-членки определят независим орган, който да анализира резултатите от изпитването за сертифициране. В срок от два месеца след датата на изпълнение на изпитването за сертифициране държавите-членки представят на Комисията информацията, посочена в приложение II, част В.
2. В случаите, когато се издава даден лиценз за разрешение на автоматизирани системи за класифициране въз основа на изпитване за сертифициране, по време на което е представен повече от един кланичен труп, разликите в представянето на кланичните трупове не следва да водят до разлики в резултатите от класификацията.
3. След като информират Комисията, държавите-членки могат да издадат лиценз, с който се разрешават автоматизирани системи за класифициране, които да се прилагат на тяхна територия или на част от тази територия, без да се организира изпитване за сертифициране, при условие че такъв лиценз вече е бил предоставен за същите автоматизирани системи за класифициране, които се прилагат в друга част от територията на съответната държава-членка или в друга държава-членка въз основа на изпитване за сертифициране с образци от кланични трупове, за които те считат, че са еднакво представителни по отношение на категория, класове по конформация и степен на залоеност, на възрастни говеда, заклани на територия на съответната държава-членка или на част от нейната територия.
4. Измененията в техническата спецификация на автоматизираните системи за класифициране, за които е бил издаден лиценз, се разрешават само след като е получено одобрението на компетентните органи от съответната държава-членка и е доказано, че такива изменения водят до поне същото ниво на точност в сравнение с нивото на точност, което е получено по време на изпитването за сертифициране.
Държавите-членки информират Комисията за всички подобни изменения, за които са дали своето одобрение.
Член 10
Класификация чрез автоматизираните системи за класифициране
1. Предприятията, които извършват класификация посредством автоматизирани системи за класифициране:
а)
идентифицират категорията на кланичния труп; за тази цел се използва системата за идентифициране и регистриране на говеда, посочена в дял I от Регламент (ЕО) № 1760/2000;
б)
водят ежедневни отчети за контрола върху функционирането на автоматизираните системи за класифициране, включващи по-специално всички установени недостатъци и предприетите при необходимост действия.
2. Класификациите чрез автоматизираните системи за класифициране са валидни само ако:
а)
представеният кланичен труп е идентичен с представения по време на изпитването за сертифициране; или
б)
ако е доказано в удовлетворителна степен пред компетентните органи на съответната държава-членка, че използването на различен кланичен труп не влияе върху резултата от класификацията чрез автоматизираната система за класифициране.
Член 11
Проверки на място
1. Работата на класификаторите, посочена в член 8, както и класифицирането и идентифицирането на кланични трупове в предприятията, предвидени в приложение V, буква А, точка V от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се проверява на място без предварително предупреждение от орган, който е независим от агенциите за класифициране и от предприятията.
Въпреки това изискването за независимост от агенциите за класифициране не се прилага в случаите, когато такива проверки се провеждат от самия компетентен орган.
2. Проверките трябва да се извършват поне два пъти на всеки три месеца във всички одобрени предприятия, в които седмично са заклани 75 възрастни говеда като средногодишен брой. Всяка проверка задължително включва поне 40 произволно избрани кланични трупа.
Въпреки това в одобрените предприятия, в които са заклани 75 или по-малко възрастни говеда седмично като средногодишен брой, държавите-членки следва да определят честотата на проверките и минималния брой кланични трупове за проверка на базата на тяхната оценка на риска, и по-специално да вземат предвид броя на закланите възрастни говеда в съответните кланици и констатациите, направени по време на предишните проверки в тези кланици.
Държавите-членки уведомяват Комисията за взетите от тях мерки за прилагане на разпоредбите на втора алинея най-късно до 1 юли 2009 г. и впоследствие в срок от един месец след евентуалните изменения, за които трябва да се съобщи.
3. Във всички одобрени предприятия, които осъществяват класифициране с използване на автоматизирани системи за класифициране, на всеки три месеца се провеждат поне по шест проверки през първите 12 месеца след издаването на посочения в член 9, параграф 1 лиценз. След изтичането на този период проверките следва да се провеждат поне по два пъти на всеки три месеца във всички одобрени предприятия, които осъществяват класифициране с използване на автоматизирани системи за класифициране. Всяка проверка задължително включва поне 40 произволно избрани кланични трупа. По време на проверките по-специално следва да се установи следното:
а)
категорията на кланичния труп;
б)
точността на автоматизираните системи за класифициране, като се използва системата от точки и лимити, посочена в приложение II, част А3;
в)
представянето на кланичните трупове;
г)
ежедневното калибриране, както и всички други технически аспекти от автоматизираните системи за класифициране, които са важни за гарантиране, че полученото ниво на точност при използването на автоматизирани системи за класифициране е поне толкова добро, колкото е нивото на точност, получено при изпитването за сертифициране;
д)
дневните контролни отчети, посочени в член 10, параграф 1, буква б).
4. В случаите, когато органът, извършващ проверката, не е част от държавната администрация, предвидените в параграфи 2 и 3 проверки се провеждат под физическия надзор на публичен орган при същите условия и поне веднъж годишно. Публичният орган бива информиран редовно относно констатациите на контролния орган.
Член 12
Доклади от инспекциите и последващи действия
1. Докладите от проверките, посочени в член 11, следва да се изготвят и да се съхраняват от националните контролни органи. В тези доклади следва по-конкретно да се съдържа броят на проверените кланични трупове, както и броят на онези кланични трупове, които са били неправилно класифицирани или идентифицирани. В тях освен това следва да се дават пълни подробности относно начина на представяне на кланичните трупове, а когато е целесъобразно - подробности относно тяхното съответствие с правилата на Общността.
2. Когато по време на проверки бъдат установени значителен брой случаи на неправилно класифициране или на идентифициране, което не е извършено в съответствие с правилата, установени по време на проверките, посочени в член 11:
а)
броят на проверените кланични трупове и честотата на проверките по места се увеличават;
б)
лицензите или разрешителните, предвидени в член 8 и член 9, параграф 1, могат да бъдат отнети.
Член 13
Пазарна цена за регистрация
1. Пазарната цена, която следва да бъде установена въз основа на скалата на Общността за класификация, посочена в член 42, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, е цената, платена на доставчика за животното, доставено в кланицата, без да се включва данък добавена стойност. Тази цена е изразена за 100 килограма тегло на кланичен труп, представен в съответствие с параграф 3 от настоящия член, претеглен и класифициран, докато е бил закачен на кука в кланицата.
2. Теглото, което следва да бъде отчетено, е теглото на топлия кланичен труп, измерено не по-късно от час, след като е било заклано животното.
Теглото на охладения кланичен труп се отнася към теглото на топлия кланичен труп, както е посочено в първа алинея, като се извадят 2 %.
3. За целите на установяване на пазарни цени трупът се представя без отстраняване на външните мазнини, а вратът е отрязан в съответствие с ветеринарно-санитарните изисквания:
а)
без бъбреци,
б)
без бъбречни тлъстини,
в)
без тазови тлъстини,
г)
без сухожилната част на диафрагмата,
д)
без мускулната част на диафрагмата,
е)
без опашка,
ж)
без гръбначен мозък,
з)
без тлъстини в областта на скротума,
и)
без тлъстини по вътрешната страна на бута,
й)
без югуларната вена и прилежащите тлъстини.
4. За прилагането на приложение V, буква А, точка V, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1234/2007 и чрез дерогация от параграф 3 от настоящия член отстраняването на външната мазнина включва само и единствено частичното отстраняване на тлъстините:
а)
от бутовете, филето и средните ребра;
б)
от широкия край на гърдите, външната аногенитална област и опашката;
в)
от вътрешната страна на бута.
5. Когато представянето на кланичния труп при претеглянето и класифицирането му, докато е бил закачен на кука, се различава от представянето, посочено в параграф 3, теглото на кланичния труп се коригира чрез прилагане на коригиращите фактори, посочени в приложение III, с цел да се премине от това представяне към референтното представяне. В този случай цената за всеки 100 килограма тегло от кланичен труп се коригира съответно.
Когато корекциите, посочени в първа алинея, са еднакви за цялата територия на държавата-членка, те се изчисляват на национална база. Когато подобни корекции варират за различните кланици, те се изчисляват индивидуално.
Член 14
Категории и класове за регистриране на пазарни цени
1. Регистрирането на пазарните цени на национално и общностно равнище на базата на скалата на Общността за класификация, посочена в член 42, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се извършва всяка седмица и се отнася за следните класове по конформация и степен на залоеност от петте категории, определени в приложение V, буква А, точка II от посочения регламент:
а)
трупове на млади некастрирани мъжки животни до две години: U2, U3, R2, R3, O2, O3;
б)
трупове на други некастрирани мъжки животни: R3;
в)
трупове на кастрирани мъжки животни: U2, U3, U4, R3, R4, O3, O4;
г)
трупове на женски животни, които са се отелвали: R3, R4, O2, O3, O4, P2, P3;
д)
трупове на други женски животни: U2, U3, R2, R3, R4, O2, O3, O4.
2. Държавите-членки вземат решение дали територията им да се състои от един-единствен район или да бъде разделена на повече райони. Това решение се взема въз основа на:
а)
размера на територията;
б)
наличието на административни деления, ако има такива;
в)
варирането на цените на географски принцип.
Обединеното кралство обаче се състои от поне два района, а именно Великобритания и Северна Ирландия, които могат да бъдат подразделени на базата на критериите, посочени в първа алинея.
Член 15
Представителни цени
1. Регистрирането на цените може да се извършва от следните лица:
а)
операторите на кланици, извършващи клане на 20 000 или повече възрастни говеда годишно, отгледани в тях или за тях и/или възрастни говеда, закупени от тях;
б)
операторите на кланици, определени от държавата-членка, извършващи клане на по-малко от 20 000 възрастни говеда годишно, отгледани от тях или за тях и/или възрастни говеда, закупени от тях;
в)
всяко физическо или юридическо лице, което годишно изпраща за клане 10 000 или повече възрастни говеда в кланица; и
г)
всяко физическо или юридическо лице, определено от държавата-членка, което годишно изпраща за клане по-малко от 10 000 възрастни говеда в кланица.
Държавата-членка гарантира регистрирането на цените поне на:
а)
25 % от закланите животни в тези нейни райони, които обхващат заедно поне 75 % от общия брой заклани животни в тази държава-членка, и
б)
30 % от възрастните говеда, заклани на нейна територия.
2. Регистрираните съгласно параграф 1 цени са тези, които се отнасят до възрастните говеда, заклани по време на съответния период на регистрация, на базата на теглото на охладения кланичен труп, както е установено в член 13, параграф 2, втора алинея.
В случай на кланица, която коли възрастни говеда, отгледани в нея или за нея, регистрираната цена е средната цена, заплатена за кланични трупове от еквивалентна категория или клас, заклани през същата седмица в тази кланица.
Записите на регистрираните цени за всеки клас, посочен в член 14, параграф 1, съдържат информация за средното тегло на кланичните трупове, за които се отнасят, и дали са били коригирани или не, за да се вземе предвид всеки от елементите, посочени в член 13.
Член 16
Изчисляване на седмичните цени
1. Цените, регистрирани в съответствие с член 15, в периода от понеделник до неделя, следва:
а)
да се докладват в писмена форма или по електронен път на компетентните органи на държавата-членка от оператора на кланицата или съответното физическо или юридическо лице до деня, определен от държавата-членка, или
б)
по избор на държавата-членка да се предоставят на разположение на нейните компетентни органи в кланицата или в сградите, където се помещава физическото или юридическото лице.
Въпреки това, когато дадена държава-членка е учредила комитет за определяне на цените за даден район и когато членовете на такъв комитет представляват поравно купувачите и продавачите на възрастни говеда и кланични трупове на възрастни говеда, като председателят е назначен от компетентния орган, тази държава-членка може да предвиди цените и данните да бъдат изпратени директно на председателя на комитета в съответния район. В случай че държавата-членка не е предвидила такава възможност, компетентният орган ги изпраща на председателя на този комитет. Председателят гарантира, че произходът на всяка от цените не може да бъде идентифициран, когато се съобщава на членовете на комитета.
2. Обявените цени са средните цени на клас.
3. Всяка кланица или физическо или юридическо лице, посочени в член 15, параграф 1, първа алинея, които извършват допълнителни плащания на доставчици на възрастни говеда или кланични трупове на възрастни говеда, в случай че тези плащания не са взети под внимание в обявените цени, уведомяват компетентния орган на своята държава-членка за последното допълнително плащане, извършено от тях и за периода, за който то се отнася. След това те уведомяват държавата-членка за сумата на всички допълнителни плащания всеки път, когато се извършва такова плащане.
4. Компетентният орган на държавата-членка определя средни цени на район за всеки клас, посочен в член 14, параграф 1, от цените, обявени пред него съгласно параграф 1 от настоящия член.
Комитетите, посочени в настоящия член, параграф 1, втора алинея, определят средни цени на район за всеки клас, посочен в член 14, параграф 1, от цените, обявени пред тях съгласно параграф 1 от настоящия член, и ги съобщават на компетентния орган на държавата-членка.
5. В случай на покупки по фиксирани цени, когато кланичните трупове в дадена партида се отнасят до не повече от три последователни класа по конформация и три последователни класа по степен на залоеност в рамките на една и съща категория, цената се взема предвид при определяне на цените съгласно параграф 4 за класа по конформация, в който са класифицирани най-голям брой кланични трупове, или ако същите са разделени поравно между класовете, за средния от тези класове, когато съществува такъв клас. Във всички други случаи цената не се взема под внимание.
Когато обаче покупките по фиксирани цени представляват по-малко от 35 % от общия брой заклани възрастни говеда в държавата-членка, тя може да реши да не взема под внимание цените за такива покупки при изчисленията съгласно параграф 4.
6. В такъв случай компетентният орган изчислява първоначална национална цена за всеки клас чрез съпоставяне на цените по райони, за да се отчете делът на броя заклани животни от съответната категория в района, за който те се отнасят, спрямо общия брой заклани животни от съответната категория в държавата-членка.
7. Компетентният орган коригира първоначалната национална цена, посочена в параграф 6:
а)
за да отчете всеки от елементите, посочени в член 13, в случай че още не е направена такава корекция;
б)
за да гарантира, че цената е изчислена на базата на теглото на охладения кланичен труп, както е посочено в член 13, параграф 2, втора алинея;
в)
за да отчете допълнителните плащания, направени, както е посочено в параграф 3, в случай че корекцията възлиза на поне 1 % от цената за въпросния клас.
При извършване на корекцията по буква в) компетентният орган разделя общата сума на допълнителните плащания, извършени в рамките на сектора за говеждо месо в съответната държава-членка през предходната финансова година, на общото годишно количество продукция в тонове от възрастни говеда, за които се обявяват цените.
8. В случай че съгласно становището на компетентния орган на държавата-членка обявените пред него цени:
а)
се отнасят за незначителен брой кланични трупове, той не взема под внимание тези цени;
б)
изглеждат недостоверни, той ги взема предвид само след като се увери, че те са достоверни.
Член 17
Седмично отчитане на цените пред Комисията
1. В съответствие с член 36 държавите-членки съобщават на Комисията цените, изчислени в съответствие с член 16, параграфи 4-7. Те не съобщават тези цени на никой друг орган, преди да са ги съобщили на Комисията.
2. Когато, при изключителни обстоятелства или поради сезонност на доставките, цените, отнасящи се до значителен брой кланични трупове от един или повече класове, посочени в член 14, параграф 1, не могат да бъдат регистрирани в дадена държава-членка или район, Комисията може да използва последните регистрирани цени за дадения клас/дадените класове преди това събитие; когато такова положение продължи повече от две последователни седмици, Комисията може да вземе решение да елиминира временно въпросния клас/въпросните класове за целите на отчитане на цените и за временно преразпределение на теглото или теглата, определени за тези класове.
Член 18
Средни цени на Общността
1. За дадена категория:
а)
средната цена на Общността за всеки от класовете по конформация и степен на залоеност, изброени в член 14, параграф 1, е среднопретеглената стойност на националните пазарни цени, регистрирани за класа. Претеглянето се базира на съотношението между броя заклани животни от този клас във всяка държава-членка и общия брой заклани животни от този клас в Общността;
б)
средната цена на Общността за всеки клас по конформация е среднопретеглената стойност на средните цени на Общността за класовете по степен на залоеност, съставляващи този клас по конформация. претеглянето се базира на съотношението между броя заклани животни от всеки клас по степен на залоеност и общия брой заклани животни от този клас по конформация в Общността;
в)
средната цена на Общността е среднопретеглената стойност на средните цени в Общността, посочени в буква а). Претеглянето се базира на съотношението между броя заклани животни във всеки клас, посочен в буква а), и общия брой заклани животни в Общността от тази категория.
2. Средната цена на Общността за всички категории заедно е среднопретеглената стойност на средните цени, посочени в параграф 1, буква в). Претеглянето се базира на съотношението между всяка категория и общия брой заклани възрастни говеда в Общността.
Член 19
Годишно информиране на Комисията от държавите-членки
Не по-късно от 15 април всяка година държавите-членки изпращат на Комисията:
а)
поверителен списък на кланиците, регистриращи цени съгласно член 15, параграф 1, буква а) или б), посочващ броя заклани възрастни говеда за всяка кланица и ако е възможно, тоновете кланично тегло за предходната календарна година;
б)
поверителен списък на физическите или юридическите лица, регистриращи цени съгласно член 15, параграф 1, буква в) или г), посочващ броя на закланите възрастни говеда, изпратени от тях за клане и ако е възможно, тоновете кланично тегло за предходната календарна година;
в)
списък на районите, за които са регистрирани цени, и определените претегляния за всеки от тях съгласно член 16, параграф 6.
ГЛАВА III
СЕКТОР НА СВИНСКОТО МЕСО
Член 20
Задължителна класификация на кланични трупове и дерогации от нея
1. Скалата на Общността за класификация на кланични трупове на свине, посочена в член 42, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, следва да се използва в кланиците за класифициране на всички кланични трупове, за да се даде възможност на производителите да получат справедливо заплащане въз основа на теглото и състава на свинете, които са доставили в кланицата.
2. Чрез дерогация от параграф 1 държавите-членки могат да решат да направят прилагането на настоящата скала незадължително в кланиците:
а)
за които съответните държави-членки определят максимален брой заклани животни; този брой не може да надвишава 200 свине седмично средно на година;
б)
които колят само свине, родени и угоени в собствените им свинеферми, и които разфасоват всички получени кланични трупове.
Съответните държави-членки уведомяват Комисията за своето решение, посочено в първа алинея, определяйки максималния разрешен брой заклани животни за всяка кланица, освободена от прилагането на скалата на Общността.
Член 21
Претегляне, класифициране и маркиране
1. Кланичните трупове на свине се класифицират по време на претеглянето в съответствие с класификацията, определена в приложение V, буква Б, точка II от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
По отношение на свинете, заклани на тяхна територия, на държавите-членки може да бъде разрешено, в съответствие с процедурата, предвидена в член 195, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, да позволяват класифицирането да се извършва преди претеглянето.
2. В съответствие с член 43, буква м), подточка iv) от Регламент (ЕО) № 1234/2007 разпоредбите на приложение V, буква Б, точка II от Регламент (ЕО) № 1234/2007 и на параграф 1 от настоящия член по отношение на закланите на територията на държавите-членки свине не изключват използването на критерии за оценка в допълнение към теглото и определянето на съдържанието на постно месо.
3. Незабавно след класификацията кланичните трупове на свине се маркират с главни букви, уточняващи класа на кланичния труп или процента на установеното постно месо, както е посочено в приложение V, буква Б, точка II от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Буквите или числата трябва да бъдат високи поне два сантиметра. Всяко нетоксично, неизличимо и топлоустойчиво мастило може да бъде използвано за маркиране, както и всяка друга форма на постоянно маркиране, разрешена предварително от компетентните национални органи.
Без да се засягат разпоредбите на първа алинея, върху кланичния труп може да се маркира неговото тегло или други данни, считани за нужни.
Половинките кланични трупове се маркират на кожата на задния джолан или бута.
Етикет, закрепен по такъв начин, че да не може да бъде отстранен, без да се повреди, също е приемлива форма на маркиране.
4. Чрез дерогация от параграф 3 държавите-членки могат да определят, че не е необходимо да се маркират кланичните трупове на свине, когато е съставен протокол, съдържащ най-малко следните данни за всеки кланичен труп:
а)
индивидуална идентификация на кланичния труп по начин, който не допуска промяна;
б)
теглото на топлия кланичен труп; и
в)
установеното съдържание на постно месо.
Този протокол трябва да се съхранява в продължение на шест месеца и да бъде заверен като оригинал в деня на съставянето му от лице, натоварено с тази контролна функция.
Въпреки това, за да могат кланичните трупове да бъдат продавани неразфасовани в друга държава-членка, те трябва да бъдат маркирани в съответствие със съответния клас, предвиден в приложение V, буква Б, точка II от Регламент (ЕО) № 1234/2007, или в съответствие с процента, изразяващ съдържанието на постно месо.
5. Без да се засягат разпоредбите на приложение V, буква Б, точка III, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1234/2007, преди претеглянето, класифицирането и маркирането от кланичните трупове не може да се отнема мастна, мускулна или друга тъкан.
Член 22
Тегло на кланичния труп
1. За целите на прилагането на член 42, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, теглото се отнася за представения охладен кланичен труп, както е описан в приложение V, буква Б, точка III от посочения регламент.
2. Трупът се претегля възможно най-бързо след клането, но не по-късно от 45 минути след клането на свинята.
Теглото на охладения кланичен труп се отнася към теглото на топлия кланичен труп, както е посочено в първа алинея, като се извадят 2 %.
Ако в дадена кланица периодът от 45 минути между клането и тегленето на свинята обикновено не може да бъде спазен, компетентният орган от съответната държава-членка може да позволи този период да бъде удължен, при условие че намалението от 2 %, посочено във втора алинея бъде намалено с 0,1 за всеки допълнително изминал четвърт час или част от него.
3. Чрез дерогация от параграфи 1 и 2 теглото на охладения кланичен труп може да бъде изчислено с позоваване на предварително определени скали за абсолютни намаления на теглото, установени от държавите-членки в съответствие с характеристиките на тяхното поголовие свине и съобщени на Комисията. Използването на такива скали се разрешава в съответствие с процедурата, предвидена в член 195, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, ако намаленията на индивидуалното тегло на кланичните трупове отговарят, доколкото е възможно, на намаленията, произтичащи от параграфи 1 и 2.
Член 23
Съдържание на постно месо в кланичните трупове на свине
1. За целите на прилагане на приложение V, буква Б, точка IV от Регламент (ЕО) № 1234/2007 съдържанието на постно месо в кланичните трупове на свине следва да бъде отношението между:
-
теглото на всички напречно набраздени червени мускули, доколкото те могат да бъдат отделени с нож, и
-
теглото на трупа.
Теглото на всички напречно набраздени червени мускули се получава или след пълното нарязване на трупа, или след частично нарязване на трупа, или от съчетаване между цялостно и частично нарязване на трупа чрез бърз национален метод, основан на статистически проверените методи, приети в съответствие с процедурата, посочена в член 195, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Нарязването, посочено във втора алинея, може да бъде заместено с оценяване на процента на постно месо посредством пълно нарязване с компютърно управляван томографски апарат, при условие че са представени достатъчно задоволителни резултати от нарязването.
2. Стандартният статистически метод за оценяване на съдържанието на постно месо в кланичните трупове на свине, разрешен като метод за класификация по смисъла на приложение V, буква Б, точка IV от Регламент (ЕО) № 1234/2007, е или обикновеният метод на най-малките квадрати, или методите за съкращаване и привеждане под общ знаменател, но може да се използват и други доказани статистически методи.
Методът се основава на представителни проби от съответните национални или регионални производства на свинско месо, които се състоят най-малко от 120 кланични трупа, чието съдържание на постно месо е било потвърдено в съответствие с метода за дисекция, описан в приложение IV към настоящия регламент. Ако се използват методи за множествено вземане на проби, съответствието се измерва поне на 50 кланични трупа, а точността е поне равна на тази, получена при използване на стандартния статистически метод за 120 кланични трупа, като се използва методът, описан в приложение IV.
3. Методите за оценка се разрешават само ако предсказуемостта на квадратния корен от средноквадратичните грешки (RMSEP), изчислена чрез техниката на кръстосано потвърждаване или чрез тестове за изпитване върху представителна извадка върху най-малко 60 кланични трупа, е по-малка от 2,5. В допълнение всички извънредни стойности се включват в изчисляването на RMSEP.
4. Държавите-членки съобщават на Комисията с протокол методите на класификация, които желаят да бъдат разрешени на тяхна територия, като описват опита за разрязване и указват принципите, на които се основават тези методи, както и предвижданите уравнения за оценка на процента постно месо. Протоколът следва да съдържа две части и да включва елементите, посочени в приложение V. Първата част на протокола се представя на Комисията преди началото на опита за разрязване.
Прилагането на методите за класификация на територията на една държава-членка се разрешава в съответствие с процедурата, предвидена в член 195, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 и въз основа на протокола.
5. Прилагането на методи за класификация трябва да отговаря във всички свои елементи на описанието, дадено в решението на Общността, което ги разрешава.
Член 24
Проверки на място
1. Класификацията, претеглянето и маркирането на кланичните трупове на свине в предприятията, посочени в член 20, се проверяват на място без предварително предупреждение от орган, който е независим от агенциите за класифициране и от предприятията.
Въпреки това изискването за независимост на агенцията за класифициране не се прилага в случаите, когато такива проверки се провеждат от самия компетентен орган.
2. Проверките трябва да се извършват поне два пъти на всеки три месеца във всички одобрени предприятия, в които седмично са заклани 200 или повече свине като средногодишен брой.
Въпреки това в одобрените предприятия, където седмично са заклани по-малко от 200 свине като средногодишен брой, държавите-членки определят честота на проверките.
3. За прилагане на разпоредбите на параграфи 1 и 2 държавите-членки:
а)
определят обхвата на проверките на базата на тяхната оценка на риска, и по-специално като вземат предвид броя на закланите свине в съответните кланици и констатациите, направени по време на предишните проверки в тези кланици;
б)
уведомяват Комисията за взетите от тях мерки за прилагане на посочените разпоредби най-късно до 1 юли 2009 г. и след това в срок от един месец след евентуалните изменения, за които трябва да бъде съобщено.
4. В случаите, когато отговорният за проверките орган не е част от държавната администрация, предвидените в параграфи 1 и 2 проверки се провеждат под физическия надзор на публичен орган при същите условия и най-малко веднъж годишно. Публичният орган следва да бъде редовно информиран относно констатациите на органа, който отговаря за проверките.
Член 25
Пазарна цена на кланичните трупове на свине в държавите-членки
1. Пазарната цена на кланичните трупове на свине в държава-членка е равна на средната стойност на котировките за кланични трупове на свине, записани на представителните пазари или центровете за котировки на държавата-членка.
2. Цената, посочена в параграф 1, се определя, като се използват котировки, записани за претегляне на кланични трупове:
-
от 60 до не повече от 120 kg от степен Е,
-
от 120 до не повече от 180 kg от степен R.
Изборът на тегловни категории и всяка дейност по претеглянето се извършват от заинтересованата държава-членка; последната информира Комисията за това.
3. Държавите-членки следва да уведомят Комисията за представителните пазари или за центровете за котировки, посочени в параграф 1, най-късно до 1 юли 2009 г. и след това в срок от един месец след евентуалните изменения, за които трябва да бъде съобщено.
Комисията съобщава посочената в първа алинея информация на държавите-членки.
Член 26
Средна цена в Общността
1. Средната пазарна цена на Общността за кланични трупове на свине, посочена в членове 17 и 37 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се определя на основата на цените при влизане в кланицата, без ДДС, платими на доставчиците на живи свине.
2. Цените, определени съгласно параграф 1, включват стойността на непреработената карантия и животински отпадъци и се изразяват за 100 kg охладени кланични трупове на свине:
-
представени в съответствие с референтното представяне, посочено в приложение V, буква Б, точка III, първа алинея от Регламент (ЕО) № 1234/2007, и
-
претеглени и класифицирани на кука в кланицата, като записаното тегло е на охладен кланичен труп, в съответствие с методите, предвидени в член 22 от настоящия регламент.
3. За изчисляването на пазарната цена на Общността, както е предвидено в параграф 1, записаните цени във всяка държава-членка се съпоставят, като се използват коефициенти, изразяващи относителния дял на броя на свинете във всяка държава-членка.
Коефициентите, посочени в първа алинея, се определят на базата на броя свине, преброени в началото на декември всяка година в съответствие с Директива 93/23/ЕИО на Съвета (16).
Член 27
Седмично отчитане на котировки пред Комисията
1. В съответствие с член 36 държавите-членки съобщават на Комисията:
а)
котировките, определени в съответствие с член 25, параграф 1 и член 26, параграфи 1 и 2;
б)
представителните котировки за малки прасета на глава средно живо тегло приблизително 20 kg.
2. Когато Комисията не получи една или повече котировки, тя взема под внимание последната налична котировка. В случаите, когато котировката(ите) липсва(т) за трета последователна седмица, Комисията повече не взема предвид въпросната(ите) котировка(и).
3. По искане на Комисията държавите-членки съобщават, когато разполагат с такава, следната информация относно продуктите, обхванати от приложение I, част XVII от Регламент (ЕО) № 1234/2007:
а)
пазарните цени в държавите-членки на продукти, внасяни от трети страни;
б)
цените на представителните пазари на трети страни.
ГЛАВА IV
СЕКТОР НА ОВЧЕТО МЕСО
Член 28
Критерии за определяне на кланични трупове на леки агнета
1. За прилагане на критериите, посочени в приложение V, буква В, точка III, подточка 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се прилагат разпоредбите, установени в приложение VI към настоящия регламент.
2. Цветът на месото, посочен в приложение VI, се определя на хълбока на rectus abdominis в съответствие със стандартизирана цветова схема.
Член 29
Допълнителни разпоредби относно класовете по конформация и степен на залоеност, теглото на кланичния труп и цвета на месото
Допълнителните разпоредби за определяне на класовете по конформация и степента на залоеност, посочени в приложение V, буква В, точка III от Регламент (ЕО) № 1234/2007, са изложени в приложение VII към настоящия регламент.
Член 30
Класифициране и идентифициране
1. Класифицирането и идентифицирането, посочени в приложение V, буква В, точки III и V от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се извършват в самата кланица.
2. Класифицирането, идентифицирането и претеглянето на кланичния труп се извършват не по-късно от един час след като животното е било заклано.
3. Идентифицирането на кланични трупове или половинки трупове, класифицирани съгласно скалата, посочена в член 42, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1234/2007, в участващите предприятия се извършва посредством маркиране, посочващо категорията и класа по конформация и степента на залоеност.
Това маркиране се извършва чрез полагане на печат, като се използва незаличимо и нетоксично мастило, съгласно метод, одобрен от компетентните национални органи.
Категориите се определят, както следва:
а)
L: трупове от овце под 12-месечна възраст (агнета),
б)
S: трупове от други овце.
4. Държавите-членки могат да разрешат замяна на маркирането чрез използване на несменяем и здраво закрепен етикет.
Член 31
Класификация от квалифицирани класификатори
Държавите-членки гарантират провеждането на тази класификация от достатъчно квалифицирани класификатори. Държавите-членки определят такива лица чрез процедура за предоставяне на одобрение или чрез определяне на отговорен орган за тази цел.
Член 32
Проверки на място
1. Работата на класификаторите, посочени в член 31, както и класификацията и идентифицирането на кланични трупове в участващите предприятия, се проверяват на място без предварително предупреждение от орган, определен от държавата-членка и независим от агенцията за класифициране и от участващите предприятия.
Въпреки това изискването за независимост спрямо агенциите за класифициране не се прилага в случаите, когато такива проверки се провеждат от самия компетентен орган.
В случаите, когато отговорният за проверките орган не е част от държавната администрация, предвидените в първа алинея проверки се провеждат при същите условия най-малко веднъж годишно под физическия надзор на публичен орган. Публичният орган бива информиран редовно относно констатациите на органа, който отговаря за проверките.
2. Проверките трябва да се извършват поне веднъж на всеки три месеца във всички участващи предприятия, които извършват класификация и в които седмично са заклани 80 или повече овце като средногодишен брой. Всяка проверка задължително включва поне 40 произволно избрани кланични трупа.
Въпреки това в участващите предприятия, в които седмично са заклани по-малко от 80 овце като средногодишен брой, държавите-членки определят честота на проверките и минималния брой кланични трупове за проверка на базата на тяхната оценка на риска, и по-специално като вземат предвид броя на закланите овце в съответните предприятия и констатациите, направени по време на предишните проверки в тези предприятия.
Член 33
Пазарна цена за регистрация
1. Пазарната цена, установявана на базата на скалата на Общността за класификация на кланичните трупове на овце, посочена в член 42, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1234/2007, следва да бъде цената на входа на кланицата, без ДДС, платена на доставчика на агнета с произход от Общността. Тази цена се изразява на 100 kg тегло на кланичен труп, представен съгласно референтното представяне, установено в приложение V, буква В, точка IV от Регламент (ЕО) № 1234/2007, претеглен и класифициран на кука в кланицата.
2. Теглото, което следва да бъде отчетено, е теглото на топлия кланичен труп, коригирано с оглед загубата на тегло при охлаждане. Държавите-членки информират Комисията за използваните коефициенти за корекция.
3. Когато представянето на кланични трупове след претегляне и класифициране на куката се различава от референтното представяне, държавите-членки коригират теглото на трупа чрез прилагането на коефициентите за корекция, предвидени в приложение V, буква В, точка IV, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1234/2007. Държавите-членки уведомяват Комисията за използваните коефициенти за корекция.
Член 34
Отчитане на цените пред Комисията
1. Държавите-членки, чието производство на овче месо надвишава 200 тона годишно, предават на Комисията поверителен списък с кланици или други предприятия, участващи в определянето на цените съгласно скалата на Общността (наричани по-долу „участващи предприятия“) заедно с указание за приблизителното годишно производство на тези участващи предприятия.
2. В съответствие с член 36 държавите-членки, посочени в параграф 1, съобщават на Комисията средната цена за всяко качество агнета по скалата на Общността за всички участващи предприятия, заедно с указание за дела на всяко качество. Въпреки това, когато едно качество съставлява по-малко от 1 % от общото количество, не е необходимо да се докладва цената. Държавите-членки съобщават на Комисията също и средната цена въз основа на теглото за всички агнета, класифицирани според всяка скала, използвана за целите на докладване на цените.
Въпреки това на държавите-членки се разрешава да подразделят цената, докладвана за всеки от класовете по конформация и степен на залоеност, предвидени в приложение V, буква В, точка III, подточка 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, на базата на теглото. Терминът „качество“ означава комбинация от класовете по конформация и степента на залоеност.
Член 35
Средни цени на Общността
За изчисляване на средните цени на Общността на кланични трупове на агнета се претеглят цените, посочени в член 34, параграф 2, посредством коефициентите, отразяващи относителния дял от производството на овче месо във всяка държава-членка спрямо общото количество на произведеното в Общността овче месо.
ГЛАВА V
ОБЩИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 36
Седмично отчитане на цени пред Комисията
1. Не по-късно от 12:00 часа брюкселско време всяка сряда държавите-членки изпращат на Комисията пазарните цени или котировките, посочени в член 17, параграф 1, член 27, параграф 1 и член 34, параграф 2 от настоящия регламент.
Цените или квотите се отнасят за периода от понеделник до неделя, предхождащ седмицата, в която е предадена информацията.
Отчетените цени или квоти са посочени в евро или където е приложимо, в националната валута.
2. Съобщенията, посочени в параграф 1, се правят по електронен път, като се използва формулярът, предоставен на държавите-членки от Комисията.
Член 37
Периодично преразглеждане на тегловните коефициенти
1. Тегловните коефициенти, посочени в член 18, член 26, параграф 3 и член 35 от настоящия регламент, следва да се преразглеждат периодично, като се вземат предвид тенденциите, отразени на национално и общностно равнище.
2. За всяко преразглеждане, посочено в параграф 1, Комисията съобщава на държавите-членки изменените тегловни коефициенти.
Член 38
Инспекционен комитет на Общността
1. Инспекционният комитет на Общността, предвиден в член 42, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, наричан по-долу „комитета“, е натоварен да извършва проверките на място, които се отнасят до:
а)
прилагането на разпоредбите относно скалите на Общността за класификация на кланичните трупове на говеда и овце;
б)
регистрирането на пазарните цени в съответствие със скалите за класификация;
в)
класифицирането, идентифицирането и маркирането на продукти в рамките на изкупуването при публична интервенция в сектора на говеждото и телешкото месо, предвидено в член 6, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
2. Комитетът се състои от максимум:
а)
трима експерти от Комисията, като един от тях действа в качеството на председател на комитета;
б)
един експерт от съответната държава-членка;
в)
осем експерти от други държави-членки.
Държавите-членки назначават експерти въз основа на тяхната независимост и квалификация, особено в областта на класификацията на кланични трупове и регистриране на пазарните цени, както и на базата на спецификата на работата, която трябва да се извърши.
Експертите при никакви обстоятелства не използват за лични цели и не разпространяват информацията, получена във връзка с работата на комитета.
3. Инспекциите се извършват в кланиците, пазарите на месо, интервенционните центрове, центровете за определяне на котировки и регионалните и централните служби, които отговарят за прилагането на разпоредбите, посочени в параграф 1.
4. Инспекциите се извършват на редовни интервали от време в държавите-членки, като тяхната честота може да варира, по-специално в зависимост от относителния обем производство на говеждо и овче месо в посетената държава-членка или проблемите, свързани с прилагането на скалите за класификация.
Програмата за инспекциите се изготвя от Комисията след консултация с държавите-членки. Представители на посещаваната държава-членка могат да участват в процеса на извършване на проверките.
Всяка държава-членка организира посещенията, които се провеждат на нейна територия, съгласно изискванията, определени от Комисията. За тази цел 30 дни преди началото на проверката държавата-членка предоставя подробна програма на предвидените посещения на Комисията, като последната може да поиска в нея да бъдат внесени изменения.
Комисията информира държавите-членки, колкото е възможно по-рано преди всяко посещение, за програмата и последователността ѝ.
5. В края на всяко посещение членовете на комитета, както и представителите на посещаваната държава-членка провеждат заседание за преглед на резултатите. На това заседание членовете на комитета правят заключения за посещението по точките, посочени в параграф 1.
Председателят на комитета изготвя доклад относно извършените проверки, в който се представят заключенията, посочени в първа алинея. Този доклад се изпраща в най-кратък срок на посетената за инспекция държава-членка, а след това и на останалите държави-членки.
Ако в доклада, посочен във втора алинея, са отразени недостатъци в някои от различните области на дейност, които са били обект на проверка, или са направени препоръки с цел подобряване на методиката на работа не по-късно от три месеца от датата на представяне на доклада, държавите-членки са длъжни да информират Комисията относно всички промени, които са предвидени или извършени.
6. Пътните и дневните разходи на членовете на комитета се поемат от Комисията съгласно правилата, приложими при възстановяването на пътните и дневните разходи на лицата, които са ангажирани от Комисията в качеството им на експерти.
Член 39
Мерки, които се предприемат от държавите-членки
1. Държавите-членки вземат всички необходими мерки, за да:
а)
осигурят прилагането на разпоредбите на настоящия регламент;
б)
гарантират точността на отчетените цени в съответствие с член 17, параграф 1, член 27, параграф 1 и член 34, параграф 2 от настоящия регламент;
в)
накажат измамите, особено подправяне и използване с цел измама на печати и етикети или класифициране, което се извършва от персонал без лиценз.
2. Държавите-членки информират в най-кратък срок Комисията за мерките, посочени в параграф 1.
Член 40
Регламенти (ЕИО) № 563/82, (ЕИО) № 2967/85, (ЕИО) № 344/91, (ЕО) № 295/96, (ЕО) № 103/2006, (ЕО) № 1128/2006, (ЕО) № 908/2006, (ЕО) № 1319/2006, (ЕО) № 710/2008, (ЕО) № 22/2008 и Решение 83/471/ЕИО се отменят.
Позоваванията на отменените регламенти и решение се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съобразно таблицата на съответствието в приложение VIII.
Член 41
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2009 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 10 декември 2008 година.
REGOLAMENTO (CE) N. 1249/2008 DELLA COMMISSIONE
del 10 dicembre 2008
recante modalità di applicazione relative alle tabelle comunitarie di classificazione delle carcasse di bovini, suini e ovini e alla comunicazione dei prezzi delle medesime
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
visto il regolamento (CE) n. 1234/2007 del Consiglio, del 22 ottobre 2007, recante organizzazione comune dei mercati agricoli e disposizioni specifiche per taluni prodotti agricoli (regolamento unico OCM) (1), in particolare l’articolo 43, lettera m), in combinato disposto con l’articolo 4,
considerando quanto segue:
(1)
Il regolamento (CE) n. 1234/2007 si applica alle tabelle comunitarie di classificazione delle carcasse a partire dal 1o gennaio 2009, a norma del suo articolo 204, paragrafo 2, lettera h). È quindi necessario adottare e applicare a partire dalla medesima data le modalità di applicazione relative alle tabelle comunitarie e alla comunicazione dei prezzi basati su tali tabelle da parte degli Stati membri.
(2)
Le modalità di applicazione delle tabelle comunitarie di classificazione delle carcasse sono finora contenute in vari atti, in particolare nei seguenti regolamenti della Commissione: (CEE) n. 563/82, del 10 marzo 1982, recante modalità di applicazione del regolamento (CEE) n. 1208/81 ai fini della constatazione dei prezzi di mercato dei bovini adulti sulla base della tabella comunitaria di classificazione delle carcasse (2), (CEE) n. 2967/85, del 24 ottobre 1985, che stabilisce le modalità di applicazione della tabella comunitaria di classificazione delle carcasse di suino (3), (CEE) n. 344/91, del 13 febbraio 1991, che stabilisce le modalità di attuazione del regolamento (CEE) n. 1186/90 del Consiglio che estende il campo d’applicazione della tabella comunitaria di classificazione delle carcasse di bovini adulti (4), (CE) n. 295/96 della Commissione, del 16 febbraio 1996, recante modalità d’applicazione del regolamento (CEE) n. 1892/87 del Consiglio riguardo alla rilevazione comunitaria dei prezzi di mercato dei bovini adulti sulla base della tabella di classificazione delle carcasse (5), (CE) n. 103/2006, del 20 gennaio 2006, che stabilisce disposizioni complementari per l’applicazione della tabella comunitaria di classificazione delle carcasse di bovini adulti (6), (CE) n. 908/2006, del 20 giugno 2006, che stabilisce l’elenco dei mercati rappresentativi per il settore delle carni suine nella Comunità (7), (CE) n. 1128/2006, del 24 luglio 2006, concernente la fase di commercializzazione cui si riferisce la media dei prezzi dei suini macellati (8), (CE) n. 1319/2006, del 5 settembre 2006, relativo a determinate comunicazioni reciproche tra gli Stati membri e la Commissione nel settore delle carni suine (9), (CE) n. 710/2008, del 24 luglio 2008, recante fissazione dei coefficienti di ponderazione ai fini del calcolo del prezzo comunitario di mercato del suino macellato per la campagna 2008/2009 (10), (CE) n. 22/2008, dell’11 gennaio 2008, recante modalità di applicazione della tabella comunitaria di classificazione delle carcasse di ovini (11), e nella decisione 83/471/CEE della Commissione, del 7 settembre 1983, relativa al comitato di controllo comunitario per l’applicazione della tabella di classificazione delle carcasse di bovini adulti (12). A fini di chiarezza e di razionalità appare opportuno sostituire i suddetti regolamenti e la suddetta decisione con un unico atto.
(3)
A norma dell’articolo 42, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1234/2007 le tabelle comunitarie di classificazione delle carcasse di bovini adulti e di suini si applicano in conformità a determinate norme ivi stabilite nell’allegato V e gli Stati membri hanno la facoltà di applicare anche una tabella comunitaria di classificazione delle carcasse di ovini.
(4)
L’articolo 42, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1234/2007 stabilisce alla lettera a) che la tabella comunitaria di classificazione delle carcasse nel settore delle carni bovine si riferisce alle carcasse di bovini adulti. Nell’allegato III, parte IV, punto 2, del medesimo regolamento figura la definizione di bovini adulti riferita al peso vivo degli animali. In deroga a tale definizione e per garantire l’uniformità di applicazione, appare appropriato autorizzare gli Stati membri a rendere obbligatoria l’applicazione della tabella comunitaria per le carcasse di bovini a partire da una determinata età, fissata in base al sistema di identificazione e registrazione istituito dal regolamento (CE) n. 1760/2000 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 17 luglio 2000, che istituisce un sistema di identificazione e di registrazione dei bovini e relativo all’etichettatura delle carni bovine e dei prodotti a base di carni bovine (13). Tale sistema di identificazione e di registrazione dovrebbe inoltre essere usato ai fini della suddivisione delle carcasse di bovini nelle categorie A e B di cui all’allegato V, parte A, punto II, del regolamento (CE) n. 1234/2007.
(5)
Per garantire la classificazione uniforme delle carcasse dei bovini adulti e degli ovini nella Comunità è necessario precisare meglio le definizioni delle classi di conformazione e di stato di ingrassamento, di cui rispettivamente alla parte A, punto III, e alla parte C, punto III, dell’allegato V del regolamento (CE) n. 1234/2007.
(6)
Nell’allegato V, parte A, punto III, del regolamento (CE) n. 1234/2007 è prevista una classe di conformazione S per le carcasse di bovini con uno sviluppo muscolare eccezionale con doppia groppa. Poiché questa particolare classe di conformazione riflette le peculiari caratteristiche del patrimonio bovino di determinati Stati membri, appare appropriato dare agli Stati membri la facoltà di utilizzare la classe di conformazione S.
(7)
A norma dell’articolo 43, lettera m), punto iii), secondo trattino, del regolamento (CE) n. 1234/2007, possono essere concesse deroghe all’obbligo generale di classificare le carcasse dei bovini adulti agli Stati membri che ne fanno richiesta per determinati macelli che operano su scala ridotta. In base all’esperienza acquisita con l’applicazione della tabella comunitaria di classificazione, gli Stati membri ritengono adeguata una simile deroga per i macelli che macellano non oltre 75 bovini adulti alla settimana, come media annua. Data la produzione limitata di tali macelli, la Commissione ritiene giustificata tale deroga. Per gli stessi motivi questa deroga era stata prevista dall’articolo 2, paragrafo 2, primo trattino, del regolamento (CEE) n. 344/91. Per semplificare quindi l’applicazione dell’articolo 43, lettera m), punto iii), secondo trattino, del regolamento (CE) n. 1234/2007 è opportuno dare agli stessi Stati membri la facoltà di concedere tale deroga.
(8)
A norma dell’articolo 43, lettera m), punto iv), del regolamento (CE) n. 1234/2007 gli Stati membri possono essere autorizzati a non applicare la tabella di classificazione delle carcasse di suini. Questa disposizione dovrebbe applicarsi in particolare ai macelli che operano su scala ridotta, vale a dire che macellano non oltre 200 suini in media alla settimana.
(9)
Per garantire la corretta applicazione delle tabelle comunitarie di classificazione occorre specificare le condizioni e metodi pratici di classificazione, pesatura e identificazione delle carcasse dei bovini adulti, dei suini e degli ovini, in modo da migliorare la trasparenza del mercato.
(10)
È tuttavia opportuno prevedere la possibilità di concedere alcune deroghe a tali condizioni, in particolare per quanto attiene ai termini entro cui occorre procedere alla classificazione e alla pesatura delle carcasse in caso di guasto tecnico dei sistemi automatici di classificazione, al punto di apposizione dei timbri o delle etichette che indicano la classificazione delle carcasse e ai macelli che disossano essi stessi tutte le carcasse. Per quanto riguarda le carcasse di suino, il peso deve riferirsi al peso della carcassa a freddo, calcolato applicando al risultato della pesatura un coefficiente di conversione da definire. Tale coefficiente dovrà variare in funzione del periodo di tempo che intercorre tra la pesatura e la giugulazione del suino. È pertanto opportuno poterlo adeguare.
(11)
La persona fisica o giuridica che ha fatto eseguire la macellazione dei bovini dovrà essere informata dei risultati della classificazione degli animali consegnati alla macellazione. È opportuno che tale comunicazione comprenda anche informazioni supplementari in modo da garantire al fornitore piena trasparenza.
(12)
Per garantire la precisione e l’affidabilità della classificazione delle carcasse dei bovini adulti e degli ovini è necessario che la classificazione medesima sia eseguita da personale in possesso delle necessarie qualifiche sancite da apposita licenza o autorizzazione.
(13)
Per autorizzare metodi alternativi alla valutazione visiva diretta della conformazione e dello stato di ingrassamento delle carcasse di bovini adulti si possono prevedere tecniche di classificazione automatizzata basate su metodi statisticamente collaudati. Le tecniche di classificazione automatizzata possono essere autorizzate subordinatamente al rispetto di determinate condizioni e requisiti nonché di una tolleranza massima, da definire, per gli errori statistici di classificazione.
(14)
Occorre prevedere la possibilità di modificare, dopo la concessione di una licenza, le specifiche tecniche della classificazione automatizzata delle carcasse di bovini adulti al fine di migliorarne la precisione. È opportuno, tuttavia, subordinare le modifiche all’approvazione delle autorità competenti, che devono accertarsi che le modifiche introdotte garantiscano almeno lo stesso grado di precisione.
(15)
Il valore di una carcassa di suino è determinato in particolare dal suo tenore di carne magra rispetto al peso. Per far sì che il tenore di carne magra sia valutato su basi oggettive, la valutazione deve basarsi sulla misurazione di determinate parti anatomiche della carcassa ricorrendo a metodi riconosciuti e statisticamente collaudati. Dato che possono essere applicati vari metodi di valutazione del tenore di carne magra di una carcassa di suino è necessario fare in modo che la scelta del metodo non incida sulla stima del tenore di carne magra. Per la determinazione del valore commerciale delle carcasse di suino si può autorizzare anche il ricorso a criteri di valutazione diversi dal peso e dal tenore stimato di carne magra.
(16)
L’allegato V, parte C, punto III, del regolamento (CE) n. 1234/2007 prevede che le carcasse di ovini siano classificate in varie classi in funzione della conformazione e dello stato di ingrassamento. Per le carcasse di agnelli di peso inferiore a 13 kg si possono tuttavia usare altri criteri, in particolare il peso, il colore della carne e lo stato di ingrassamento.
(17)
L’affidabilità della classificazione delle carcasse di bovini adulti, di suini e di ovini deve essere verificata nell’ambito di controlli in loco periodici effettuati da organismi indipendenti dai macelli che ispezionano. È opportuno stabilire le condizioni e i requisiti minimi di tali controlli, anche per quanto attiene alle comunicazioni relative ai controlli effettuati e ai provvedimenti eventualmente raccomandati. In caso di classificazione automatizzata delle carcasse di bovini adulti è opportuno prevedere disposizioni supplementari per i controlli in loco, in particolare l’intensificazione della loro frequenza nel periodo immediatamente successivo alla concessione della licenza.
(18)
Ai fini della comparabilità dei prezzi delle carcasse di bovini, suini e ovini nella Comunità è necessario che la rilevazione dei prezzi faccia riferimento a una fase di commercializzazione precisa. Occorre inoltre stabilire la presentazione comunitaria di riferimento delle carcasse di bovini adulti e di ovini. Occorre anche fissare le correzioni necessarie per convertire le presentazioni in uso in determinati Stati membri nella presentazione comunitaria di riferimento.
(19)
Per garantire che i prezzi delle carcasse rilevati siano rappresentativi della produzione degli Stati membri nel settore delle carni bovine, suine e ovine è necessario definire categorie e classi oltre a determinati criteri per la selezione dei macelli o dei soggetti per i quali la rilevazione dei prezzi deve essere obbligatoria.
(20)
Ai fini della rilevazione dei prezzi delle carcasse dei bovini è opportuno dare agli Stati membri la facoltà di decidere se suddividere il proprio territorio in varie regioni, indicando in tal caso il numero delle regioni. È appropriato che ai fini della rilevazione prezzi il territorio del Regno Unito sia suddiviso in due regioni: Gran Bretagna e Irlanda del Nord.
(21)
Se uno Stato membro ha istituito commissioni regionali incaricate della determinazione dei prezzi delle carcasse dei bovini adulti è opportuno disporre che la composizione delle commissioni garantisca un approccio equilibrato e obiettivo e che si tenga conto dei prezzi determinati da tali commissioni in sede di calcolo del prezzo nazionale.
(22)
Se i fornitori di bovini adulti ricevono pagamenti supplementari, è necessario prevedere che i macelli o le persone fisiche responsabili della rilevazione dei prezzi siano tenuti a correggerli per evitare distorsioni nel calcolo dei prezzi medi nazionali.
(23)
È opportuno fissare il metodo pratico che gli Stati membri devono usare per calcolare i prezzi medi settimanali. Questi ultimi devono essere comunicati alla Commissione ogni settimana ai fini della determinazione della media ponderata dei prezzi a livello comunitario.
(24)
Ai fini della sorveglianza della comunicazione dei prezzi delle carcasse di bovini adulti, di suini e di ovini è opportuno fare obbligo agli Stati membri di trasmettere periodicamente determinate informazioni alla Commissione.
(25)
Per garantire un’applicazione uniforme delle tabelle comunitarie di classificazione delle carcasse di bovini e ovini in tutta la Comunità, a norma dell’articolo 42, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1234/2007 un comitato di controllo comunitario composto di esperti della Commissione e di esperti nominati dagli Stati membri procede a controlli in loco. È opportuno stabilire le modalità di applicazione relative alla composizione e al funzionamento di tale comitato.
(26)
È necessario disporre che gli Stati membri adottino determinate misure per garantire la corretta applicazione delle tabelle comunitarie di classificazione e l’esattezza dei prezzi comunicati e sanzionare le infrazioni. È opportuno che gli Stati membri siano tenuti a informare la Commissione di tali misure.
(27)
Le misure di cui al presente regolamento sono conformi al parere del comitato di gestione per l’organizzazione comune dei mercati agricoli,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
CAPO I
CAMPO DI APPLICAZIONE
Articolo 1
Campo di applicazione
Il presente regolamento stabilisce le modalità di applicazione relative alle tabelle comunitarie di classificazione delle carcasse di bovini, suini e ovini e alla comunicazione dei prezzi di mercato delle medesime, come previsto dall’articolo 43, lettera m), del regolamento (CE) n. 1234/2007.
CAPO II
SETTORE DELLE CARNI BOVINE
Articolo 2
Campo di applicazione e disposizioni generali
1. La tabella comunitaria di classificazione delle carcasse nel settore delle carni bovine si applica alle carcasse dei bovini adulti.
2. In deroga all’allegato III, parte IV, punto 2, del regolamento (CE) n. 1234/2007, gli Stati membri possono decidere di applicare la tabella comunitaria di cui al paragrafo 1 alle carcasse di bovini di età pari o superiore a 12 mesi al momento della macellazione.
3. Ai fini dell’applicazione dell’allegato V, parte A, punto II, del regolamento (CE) n. 1234/2007 le carcasse di giovani animali maschi non castrati di età inferiore a due anni (categoria A) e le carcasse di altri animali maschi non castrati (categoria B) sono distinte in funzione dell’età dell’animale.
4. L’età dei bovini di cui ai paragrafi 2 e 3 è verificata in base alle informazioni contenute nel sistema di registrazione e identificazione dei bovini istituito in ogni Stato membro in conformità del titolo I del regolamento (CE) n. 1760/2000.
Articolo 3
Disposizioni complementari relative alle classi di conformazione e di stato di ingrassamento
Nell’allegato I del presente regolamento figurano disposizioni complementari dettagliate, applicabili alle definizioni di classe di conformazione e di stato di ingrassamento riportate nell’allegato V, parte A, punto III, del regolamento (CE) n. 1234/2007.
Articolo 4
Classe di conformazione S
Gli Stati membri hanno la facoltà di utilizzare la classe di conformazione S, di cui all’allegato V, parte A, punto III, del regolamento (CE) n. 1234/2007, per tener conto delle caratteristiche peculiari del proprio patrimonio bovino.
Articolo 5
Deroga alla classificazione obbligatoria delle carcasse
Gli Stati membri possono decidere che le condizioni relative alla classificazione delle carcasse di bovini adulti stabilite nell’allegato V, parte A, punto V, del regolamento (CE) n. 1234/2007, non sono obbligatorie per i macelli riconosciuti che macellano non oltre 75 bovini adulti per settimana come media annua.
Articolo 6
Classificazione e identificazione
1. La classificazione e l’identificazione di cui all’allegato V, parte A, punto V, del regolamento (CE) n. 1234/2007 sono eseguite nel macello medesimo.
2. La classificazione, l’identificazione e la pesatura di una carcassa hanno luogo entro un’ora dalla giugulazione dell’animale.
Tuttavia, in caso di guasto degli apparecchi di classificazione automatizzata di cui all’articolo 9, la classificazione e l’identificazione delle carcasse hanno luogo il giorno della macellazione.
3. L’identificazione delle carcasse è effettuata mediante l’apposizione di un bollo che indica la categoria e le classi di conformazione e di stato d’ingrassamento di cui all’allegato V, parte A, punti II e rispettivamente III, del regolamento (CE) n. 1234/2007.
La bollatura avviene mediante stampigliatura sulla superficie esterna della carcassa, usando un inchiostro indelebile e non tossico secondo un procedimento riconosciuto dalle autorità competenti; l’altezza delle lettere e delle cifre è di almeno due centimetri.
I bolli sono apposti sui quarti posteriori a livello del controfiletto all’altezza della quarta vertebra lombare e sui quarti anteriori a livello della punta di petto, a 10-30 cm di distanza dal centro dello sterno. Gli Stati membri possono tuttavia optare per altre posizioni su ciascun quarto, purché ne informino anticipatamente la Commissione.
4. Fatto salvo il disposto dell’articolo 4, paragrafo 3, lettera c), del regolamento (CE) n. 1669/2006 della Commissione (14) e dell’allegato I, punto I, lettera a), del regolamento (CE) n. 826/2008 della Commissione (15), gli Stati membri possono autorizzare la sostituzione della bollatura con l’uso di etichette, alle seguenti condizioni:
a)
le etichette possano essere conservate e apposte soltanto negli stabilimenti riconosciuti che macellano gli animali; le loro dimensioni non possono essere inferiori a 50 cm2;
b)
oltre alle condizioni stabilite al paragrafo 3, le etichette devono indicare il numero di riconoscimento del macello, il numero di identificazione o di macellazione dell’animale, la data di macellazione, il peso della carcassa e, se del caso, l’indicazione che la classificazione è stata eseguita utilizzando tecniche di classificazione automatizzata;
c)
le indicazioni di cui alla lettera b) devono essere perfettamente leggibili ed esenti da correzioni o cancellature salvo se queste sono chiaramente indicate nell’etichetta ed eseguite sotto la supervisione delle autorità competenti e secondo le condizioni pratiche stabilite dalle medesime;
d)
le etichette devono essere inviolabili, resistenti agli strappi ed essere apposte saldamente su ciascun quarto nei punti definiti al paragrafo 3, terzo comma.
Se per la classificazione ci si è avvalsi delle tecniche di classificazione automatizzata di cui all’articolo 11, l’uso di etichette è obbligatorio.
5. I bolli e le etichette di cui ai paragrafi 3 e 4 non devono essere rimossi prima del disossamento dei quarti.
6. La categoria è indicata in conformità dell’allegato V, parte A, punto II, del regolamento (CE) n. 1234/2007 e alle disposizioni dell’articolo 2, paragrafi 3 e 4, del presente regolamento.
Per l’indicazione di sottoclassi, o eventualmente della suddivisione delle categorie per età, si utilizzano simboli diversi da quelli utilizzati per la classificazione.
7. Gli obblighi imposti dai paragrafi da 3 a 6 in materia di identificazione delle carcasse non si applicano ai macelli riconosciuti che disossano essi stessi tutte le carcasse ottenute.
Articolo 7
Comunicazione dei risultati della classificazione
1. I risultati della classificazione eseguita a norma dell’allegato V, parte A, punto V, del regolamento (CE) n. 1234/2007 sono comunicati per iscritto o per via elettronica alla persona fisica o giuridica che ha fatto macellare i capi.
2. Ai fini della comunicazione dei risultati della classificazione, la fattura o un documento accluso alla medesima, indirizzata al fornitore dei capi, o in mancanza di quest’ultimo, alla persona fisica o giuridica responsabile delle operazioni di macellazione, indica per ciascuna carcassa:
a)
la categoria e le classi di conformazione e di stato di ingrassamento, utilizzando le lettere e le cifre corrispondenti riportate nell’allegato V, parte A, punti II e III, del regolamento (CE) n. 1234/2007;
b)
il peso della carcassa determinato ai sensi dell’articolo 13, paragrafo 2, del presente regolamento, specificando se si tratta di peso constatato a caldo o a freddo;
c)
la presentazione della carcassa applicata al momento della pesatura e della classificazione al gancio;
d)
se pertinente, che la classificazione è stata eseguita utilizzando tecniche di classificazione automatizzata.
3. Gli Stati membri possono richiedere che la comunicazione di cui al paragrafo 2, lettera a), comprenda l’indicazione di sottoclassi per la conformazione e lo stato di ingrassamento, se tali informazioni sono disponibili.
L’indicazione della presentazione della carcassa di cui al paragrafo 2, lettera c), non è obbligatoria se la normativa dello Stato membro autorizza una sola presentazione.
Articolo 8
Classificazione a cura di classificatori qualificati
Gli Stati membri curano che la classificazione sia eseguita da classificatori qualificati in possesso di apposita licenza. La licenza può essere sostituita da un’autorizzazione concessa dallo Stato membro, purché corrispondente al riconoscimento di una qualifica.
Articolo 9
Autorizzazione di tecniche di classificazione automatizzata
1. Gli Stati membri possono concedere una licenza che autorizza l’applicazione di tecniche di classificazione automatizzata nel loro territorio o in parte di esso.
L’autorizzazione è subordinata al rispetto delle condizioni minime e dei requisiti minimi per la prova di certificazione stabiliti all’allegato II, parte A.
Almeno due mesi prima dell’inizio della prova di certificazione, gli Stati membri trasmettono alla Commissione le informazioni di cui all’allegato II, parte B. Gli Stati membri designano un organismo indipendente che esamina i risultati della prova di certificazione. Entro due mesi dalla conclusione di tale prova gli Stati membri trasmettono alla Commissione le informazioni di cui all’allegato II, parte C.
2. In caso di concessione di una licenza che autorizza tecniche di classificazione automatizzata in base a una prova di certificazione per la quale sono state utilizzate più presentazioni della carcassa, le differenze tra dette presentazioni non comportano differenze nei risultati della classificazione.
3. Previa informazione della Commissione, gli Stati membri possono concedere una licenza che autorizza l’applicazione di tecniche di classificazione automatizzata sul proprio territorio, o parte di esso, senza organizzare la prova di certificazione, purché la licenza sia già stata concessa per l’uso delle stesse tecniche di classificazione automatizzata in un’altra parte del loro territorio o in un altro Stato membro in esito a una prova di certificazione con un campione di carcasse che essi ritengono egualmente rappresentativo, in termini di categoria, classi di conformazione e di stato di ingrassamento, dei bovini adulti macellati sul proprio territorio o parte di esso.
4. È consentito modificare le specifiche delle tecniche di classificazione automatizzata per le quali è stata concessa una licenza soltanto dopo avere ottenuto l’approvazione delle autorità competenti dello Stato membro interessato e a condizione di dimostrare che tali modifiche garantiscono un livello di precisione almeno uguale a quello ottenuto nel corso della prova di certificazione.
Gi Stati membri informano la Commissione di ogni modifica che abbiano approvato.
Articolo 10
Classificazione automatizzata
1. Gli stabilimenti che utilizzano tecniche di classificazione automatizzata:
a)
identificano la categoria della carcassa; a tal fine utilizzano il sistema di identificazione e di registrazione dei bovini di cui al titolo I del regolamento (CE) n. 1760/2000;
b)
redigono rapporti di controllo quotidiani sul funzionamento delle tecniche di classificazione automatizzata, in particolare sulle eventuali carenze riscontrate e sui provvedimenti presi ove necessario.
2. La classificazione automatizzata è valida solo se:
a)
la presentazione della carcassa è identica alla presentazione utilizzata nel corso della prova di certificazione; oppure
b)
si dimostra, con soddisfazione delle autorità competenti dello Stato membro, che l’uso di una diversa presentazione della carcassa non incide sul risultato della classificazione mediante tecniche automatizzate.
Articolo 11
Controlli in loco
1. L’operato dei classificatori di cui all’articolo 8 e la classificazione e l’identificazione delle carcasse nei macelli di cui all’allegato V, parte A, punto V, del regolamento (CE) n. 1234/2007 sono oggetto di controlli in loco effettuati senza preavviso da un organismo indipendente dalle agenzie responsabili della classificazione e dai macelli.
Tuttavia, l’obbligo di indipendenza delle agenzie di classificazione non si applica se i controlli sono eseguiti dalle stesse autorità competenti.
2. I controlli devono essere eseguiti almeno due volte al trimestre in tutti i macelli riconosciuti che abbattono oltre 75 bovini adulti alla settimana come media annua. Ciascun controllo deve vertere su almeno 40 carcasse, scelte a caso.
Tuttavia, nei macelli riconosciuti che abbattono un numero di bovini adulti pari o inferiore a 75 capi alla settimana, come media annua, gli Stati membri stabiliscono la frequenza dei controlli e il numero minimo di carcasse da controllare in base a una valutazione del rischio, tenendo conto in particolare degli abbattimenti di bovini adulti nei macelli considerati e delle risultanze di controlli precedentemente eseguiti nei medesimi.
Gli Stati membri comunicano alla Commissione le misure adottate per l’applicazione delle disposizioni del secondo comma entro il 1o luglio 2009 e, successivamente, entro il mese successivo a eventuali modifiche delle informazioni da comunicare.
3. In tutti i macelli riconosciuti che effettuano la classificazione utilizzando tecniche di classificazione automatizzata devono essere effettuati almeno sei controlli ogni tre mesi nel corso dei primi dodici mesi successivi alla concessione della licenza di cui all’articolo 9, paragrafo 1. Successivamente devono essere effettuati almeno due controlli ogni tre mesi in tutti i macelli riconosciuti che effettuano la classificazione utilizzando tecniche di classificazione automatizzata. Ciascun controllo deve vertere su almeno 40 carcasse, scelte a caso. I controlli mirano in particolare ad accertare:
a)
la categoria della carcassa;
b)
la precisione delle tecniche di classificazione automatizzata, utilizzando il sistema di punti e i limiti di cui all’allegato II, parte A, punto 3;
c)
la presentazione della carcassa;
d)
la calibrazione giornaliera nonché ogni altro aspetto tecnico delle tecniche di classificazione automatizzata che permetta di assicurare che il grado di precisione ottenuta utilizzando le tecniche di classificazione automatizzata è almeno equivalente a quella ottenuta nel corso della prova di certificazione;
e)
i rapporti di controllo quotidiani di cui all’articolo 10, paragrafo 1, lettera b).
4. Se l’organismo di controllo non dipende da un’amministrazione pubblica, i controlli di cui ai paragrafi 2 e 3 sono eseguiti sotto la supervisione fisica di un organismo pubblico, da effettuarsi almeno una volta all’anno nelle stesse condizioni. L’organismo pubblico è informato regolarmente dei risultati dei lavori dell’organismo di controllo.
Articolo 12
Rapporti di ispezione e azioni successive
1. I rapporti sui controlli di cui all’articolo 11 sono redatti e conservati dagli organismi nazionali di controllo. Essi indicano in particolare il numero di carcasse verificate e il numero di carcasse oggetto di una classificazione o di un’identificazione non corretta. Precisano anche dettagliatamente il tipo di presentazione della carcassa utilizzato e la sua conformità con le norme comunitarie, in caso di applicazione di queste ultime.
2. Se durante i controlli di cui all’articolo 11 si constata un numero considerevole di classificazioni non regolamentari o di identificazioni non conformi alle norme:
a)
il numero delle carcasse esaminate e la frequenza dei controlli in loco sono aumentati;
b)
le licenze o le autorizzazioni di cui agli articoli 8 e 9, paragrafo 1, possono essere revocate.
Articolo 13
Rilevazione del prezzo di mercato
1. Il prezzo di mercato da constatare in base alla tabella comunitaria di classificazione di cui all’articolo 42, paragrafo 1, lettera a), del regolamento (CE) n. 1234/2007, è il prezzo entrata macello, al netto dell’imposta sul valore aggiunto, pagato al fornitore per l’animale. Questo prezzo è espresso per 100 kg di carcassa, presentata in conformità al paragrafo 3 del presente articolo, pesata e classificata al gancio in macello.
2. Il peso da prendere in considerazione è il peso della carcassa a caldo constatato non più di un’ora dopo la giugulazione dell’animale.
Il peso della carcassa a freddo corrisponde al peso a caldo, ai sensi del primo comma, diminuito del 2 %.
3. Ai fini della rilevazione dei prezzi di mercato la carcassa è presentata non mondata, con il collo tagliato nel rispetto delle disposizioni veterinarie:
a)
senza i rognoni;
b)
senza grasso di rognoni;
c)
senza grasso di bacino;
d)
senza piccione (diaframma);
e)
senza corata (muscoli del diaframma);
f)
senza coda;
g)
senza midollo spinale;
h)
senza grasso testicolare;
i)
senza corona del controgirello;
j)
senza solco giugulare (vena grassa).
4. Ai fini dell’applicazione dell’allegato V, parte A, punto V, secondo comma, del regolamento (CE) n. 1234/2007 e in deroga al paragrafo 3 del presente articolo, la mondatura comporta esclusivamente l’asportazione parziale del grasso esterno:
a)
a livello dell’anca, del lombo e della zona medio costale;
b)
a livello della punta di petto, sul contorno della regione anogenitale e della coda;
c)
a livello della fesa.
5. Se al momento della pesatura e della classificazione al gancio la presentazione della carcassa differisce dalla presentazione di cui al paragrafo 3, il peso della carcassa è adattato applicando i coefficienti correttivi specificati nell’allegato III per passare da tale presentazione alla presentazione di riferimento. In tal caso, il prezzo per 100 kg di carcassa è adattato di conseguenza.
Se sono uguali per tutto il territorio di uno Stato membro, gli adattamenti di cui al primo comma sono calcolati su base nazionale. Se variano da un macello all’altro, gli adattamenti sono calcolati individualmente.
Articolo 14
Categorie e classi per la rilevazione dei prezzi di mercato
1. La rilevazione nazionale e comunitaria dei prezzi di mercato in base alla tabella comunitaria di classificazione delle carcasse di cui all’articolo 42, paragrafo 1, lettera a), del regolamento (CE) n. 1234/2007 si effettua ogni settimana sulla base delle seguenti classi di conformazione e di stato d’ingrassamento, ripartite tra le cinque categorie di cui all’allegato V, parte A, punto II, del medesimo regolamento:
a)
carcasse di giovani animali maschi non castrati di età inferiore a due anni: U2, U3, R2, R3, O2, O3;
b)
carcasse di altri animali maschi non castrati: R3;
c)
carcasse di animali maschi castrati: U2, U3, U4, R3, R4, O3, O4;
d)
carcasse di animali femmine che hanno già figliato: R3, R4, O2, O3, O4, P2, P3;
e)
carcasse di altri animali femmine: U2, U3, R2, R3, R4, O2, O3, O4.
2. Gli Stati membri decidono se il proprio territorio debba constare di un’unica regione o essere suddiviso in più regioni. A tal fine essi tengono conto:
a)
della dimensione del proprio territorio;
b)
dell’eventuale esistenza di suddivisioni amministrative;
c)
di variazioni geografiche dei prezzi.
Tuttavia, il territorio del Regno Unito deve comprendere almeno due regioni (Gran Bretagna e Irlanda del Nord), che possono essere ulteriormente suddivise in base ai criteri esposti al primo comma.
Articolo 15
Prezzi rappresentativi
1. Procedono alla rilevazione dei prezzi i seguenti soggetti:
a)
il gestore di un macello che procede annualmente alla macellazione di almeno 20 000 bovini adulti, che ha allevato o fatto allevare per proprio conto e/o che ha acquistato;
b)
il gestore di un macello designato dallo Stato membro, che procede annualmente alla macellazione di meno di 20 000 bovini adulti che ha allevato o fatto allevare per proprio conto e/o che ha acquistato;
c)
una persona fisica o giuridica che fa macellare annualmente in un macello almeno 10 000 bovini adulti e
d)
una persona fisica o giuridica designata dallo Stato membro, che fa macellare annualmente in un macello meno di 10 000 bovini adulti.
Lo Stato membro si accerta che i prezzi siano rilevati per almeno:
a)
il 25 % delle macellazioni effettuate nelle regioni del suo territorio che, complessivamente, contano per almeno il 75 % del totale delle macellazioni eseguite a livello nazionale; e
b)
il 30 % dei bovini adulti macellati sul suo territorio.
2. I prezzi rilevati a norma del paragrafo 1 si riferiscono ai bovini adulti macellati durante il periodo di rilevazione considerato, in base al peso della carcassa a freddo constatato ai sensi dell’articolo 13, paragrafo 2, secondo comma.
Per i macelli che procedono alla macellazione di bovini adulti che allevano o fanno allevare per proprio conto, è rilevato il prezzo medio pagato per carcasse di categoria e classe equivalenti, ottenute da animali macellati durante la stessa settimana nel macello medesimo.
In sede di rilevazione dei prezzi per ciascuna delle classi menzionate all’articolo 14, paragrafo 1, occorre indicare il peso medio della carcassa al quale i prezzi si riferiscono e precisare se essi siano stati corretti in modo da tener conto di ciascuno degli elementi di cui all’articolo 13.
Articolo 16
Calcolo dei prezzi settimanali
1. I prezzi rilevati a norma dell’articolo 15 dal lunedì alla domenica sono:
a)
comunicati per iscritto o per via elettronica dal gestore del macello o dalla persona fisica o giuridica interessata all’autorità competente dello Stato membro, entro il termine fissato da quest’ultima; oppure
b)
messi a disposizione dell’autorità competente presso il macello o nei locali della persona fisica o giuridica interessata, a scelta dello Stato membro.
Tuttavia, se uno Stato membro ha istituito una commissione incaricata della determinazione dei prezzi per una data regione, i cui membri si ripartiscono pariteticamente tra venditori e acquirenti di bovini adulti e delle relative carcasse, mentre la presidenza è affidata a un rappresentante dell’autorità competente, tale Stato membro può disporre che i prezzi e i relativi dettagli siano trasmessi direttamente al presidente della commissione istituita per la regione considerata. In assenza di una disposizione in tal senso, spetta all’autorità competente trasmetterli al presidente di detta commissione. Il presidente si accerta che, quando i singoli prezzi vengono comunicati ai membri della commissione, non sia possibile individuarne la provenienza.
2. I prezzi rilevati corrispondono ai prezzi medi per classe.
3. I macelli o le persone fisiche o giuridiche di cui all’articolo 15, paragrafo 1, primo comma, che versano ai fornitori di bovini adulti o delle relative carcasse importi supplementari di cui non viene tenuto conto in sede di rilevazione dei prezzi, comunicano all’autorità competente dello Stato membro da cui dipendono l’ultimo pagamento supplementare effettuato e il periodo cui esso si riferisce. In seguito, per ogni pagamento supplementare effettuato, essi comunicano il relativo importo a detta autorità competente.
4. L’autorità competente dello Stato membro, basandosi sui prezzi a essa comunicati a norma del paragrafo 1 del presente articolo, determina i prezzi medi regionali per ciascuna delle classi menzionate all’articolo 14, paragrafo 1.
Le commissioni di cui al paragrafo 1, secondo comma, del presente articolo determinano i prezzi medi regionali per ciascuna delle classi menzionate all’articolo 14, paragrafo 1, in base ai prezzi loro comunicati a norma del paragrafo 1 del presente articolo e comunicano detti prezzi medi all’autorità competente dello Stato membro.
5. In caso di acquisti pagati forfettariamente, se le carcasse di una partita appartengono a non più di tre classi di conformazione consecutive e a non più di tre classi di stato d’ingrassamento consecutive nella stessa categoria, in sede di determinazione dei prezzi a norma del paragrafo 4 si tiene conto del prezzo pagato per la classe di conformazione in cui rientra il maggior numero di carcasse, oppure, se le carcasse si ripartiscono in quantità uguale tra le diverse classi, del prezzo pagato per la classe intermedia, a condizione che questa esista. In tutti gli altri casi, il prezzo pagato non viene preso in considerazione.
Tuttavia, se gli acquisti pagati forfettariamente rappresentano meno del 35 % del totale di bovini adulti macellati nello Stato membro, quest’ultimo può decidere di non tener conto dei prezzi di tali acquisti ai fini dei calcoli di cui al paragrafo 4.
6. In tal caso, l’autorità competente calcola un prezzo nazionale iniziale per ogni classe, ponderando i prezzi regionali in modo da tener conto della percentuale delle macellazioni effettuate per la categoria considerata nella regione cui i prezzi si riferiscono rispetto al totale delle macellazioni effettuate in tutto lo Stato membro per la stessa categoria.
7. L’autorità competente corregge il prezzo nazionale iniziale per classe, di cui al paragrafo 6, per:
a)
tener conto di ciascuno degli elementi citati all’articolo 13 nel caso in cui tale correzione non sia ancora stata apportata;
b)
garantire che il prezzo sia calcolato in base al peso della carcassa a freddo, ai sensi dell’articolo 13, paragrafo 2, secondo comma;
c)
tener conto dei pagamenti supplementari menzionati al paragrafo 3, se la correzione ammonta almeno all’1 % del prezzo relativo alla classe considerata.
L’autorità competente ottiene la correzione di cui alla lettera c) dividendo il totale dei pagamenti supplementari effettuati per il settore bovino nel corso dell’esercizio finanziario precedente nello Stato membro interessato per la produzione complessiva annua, in tonnellate, di bovini adulti di cui sono comunicati i prezzi.
8. Se l’autorità competente dello Stato membro ritiene che i prezzi a essa comunicati:
a)
si riferiscono a un numero insignificante di carcasse, non ne tiene conto;
b)
non sembrano attendibili, ne tiene conto solo dopo essersi accertata che sono attendibili.
Articolo 17
Comunicazione settimanale dei prezzi alla Commissione
1. A norma dell’articolo 36, gli Stati membri comunicano alla Commissione i prezzi calcolati a norma dell’articolo 16, paragrafi da 4 a 7. Essi non trasmettono tali prezzi ad alcun altro organismo prima di averli comunicati alla Commissione.
2. Se, a motivo di circostanze eccezionali o della stagionalità dell’offerta, non sia possibile, in uno Stato membro o in una regione, procedere alla rilevazione dei prezzi per un numero significativo di carcasse appartenenti a una o più classi di cui all’articolo 14, paragrafo 1, la Commissione può ricorrere agli ultimi prezzi rilevati per detta classe o dette classi; ove questa situazione perduri per più di due settimane consecutive, la Commissione, ai fini della rilevazione dei prezzi, può decidere di eliminare temporaneamente la classe o le classi di cui sopra e di ridistribuire temporaneamente la (le) ponderazione(i) attribuita(e) a tale classe o a tali classi.
Articolo 18
Prezzi medi comunitari
1. Per una determinata categoria:
a)
il prezzo medio comunitario di ciascuna delle classi di conformazione e di stato d’ingrassamento di cui all’articolo 14, paragrafo 1, corrisponde alla media ponderata dei prezzi nazionali di mercato rilevati per la classe in questione. La ponderazione è fondata sulla percentuale delle macellazioni effettuate per detta classe in ciascuno Stato membro rispetto al totale delle macellazioni comunitarie della stessa classe;
b)
il prezzo medio comunitario di ciascuna classe di conformazione corrisponde alla media ponderata dei prezzi medi comunitari per le classi di stato d’ingrassamento che compongono la classe di conformazione. La ponderazione si basa sulla percentuale delle macellazioni effettuate per ogni classe di stato d’ingrassamento rispetto al totale delle macellazioni comunitarie della stessa classe di conformazione;
c)
il prezzo medio comunitario corrisponde alla media ponderata dei prezzi medi comunitari di cui alla lettera a). La ponderazione si basa sulla percentuale delle macellazioni effettuate per ciascuna classe di cui alla lettera a) rispetto al totale delle macellazioni comunitarie della categoria.
2. Il prezzo medio comunitario di tutte le categorie corrisponde alla media ponderata dei prezzi medi di cui al paragrafo 1, lettera c). La ponderazione si basa sulla percentuale di ciascuna categoria rispetto al totale delle macellazioni di bovini adulti nella Comunità.
Articolo 19
Comunicazione annuale degli Stati membri alla Commissione
Entro il 15 aprile di ogni anno gli Stati membri comunicano alla Commissione:
a)
un elenco di carattere riservato dei macelli che partecipano alla rilevazione dei prezzi, a norma dell’articolo 15, paragrafo 1, lettere a) o b), indicando la quantità di bovini adulti, espressa in numero di capi e se possibile in tonnellate di peso carcassa, macellati in ciascuno di tali macelli durante l’anno civile precedente;
b)
un elenco di carattere riservato delle persone fisiche o giuridiche che partecipano alla rilevazione dei prezzi, a norma dell’articolo 15, paragrafo 1, lettere c) o d), indicando la quantità di bovini adulti, espressa in numero di capi e se possibile in tonnellate di peso carcassa, da esse avviata alla macellazione durante l’anno civile precedente;
c)
un elenco delle regioni per le quali ha luogo la rilevazione dei prezzi e la ponderazione attribuita a ciascuna di esse a norma dell’articolo 16, paragrafo 6.
CAPO III
SETTORE DELLE CARNI SUINE
Articolo 20
Classificazione obbligatoria delle carcasse e deroghe
1. La tabella comunitaria di classificazione delle carcasse di suino cui all’articolo 42, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1234/2007, è utilizzata da tutti i macelli per la classificazione di tutte le carcasse in modo da consentire pari condizioni di pagamento dei produttori in base al peso e alla composizione dei suini che hanno consegnato alla macellazione.
2. In deroga al paragrafo 1, gli Stati membri possono decidere di non rendere obbligatorio l’uso di tale tabella per i macelli:
a)
per i quali gli Stati membri hanno fissato un numero massimo di macellazioni; questo numero non può superare i 200 suini alla settimana come media annua;
b)
che macellano esclusivamente suini nati e ingrassati nei propri allevamenti e che sezionano la totalità delle carcasse ottenute.
Gli Stati membri interessati comunicano alla Commissione la decisione di cui al primo comma specificando il numero massimo ammesso di macellazioni che possono essere effettuate in ciascun macello esentato dall’obbligo di applicare la tabella comunitaria.
Articolo 21
Pesatura, classificazione e bollatura
1. Le carcasse di suino sono classificate in conformità della classificazione definita nell’allegato V, parte B, punto II, del regolamento (CE) n. 1234/2007, al momento della pesatura.
Per i suini macellati nel loro territorio gli Stati membri possono essere autorizzati, secondo la procedura di cui all’articolo 195, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1234/2007, ad ammettere la classificazione prima della pesatura.
2. A norma dell’articolo 43, lettera m), punto iv), del regolamento (CE) n. 1234/2007, le disposizioni dell’allegato V, parte B, punto II, del medesimo regolamento e del paragrafo 1 del presente articolo non escludono, per i suini macellati nel territorio di un dato Stato membro, il ricorso a criteri di valutazione supplementari rispetto al peso e al tenore stimato di carne magra.
3. Immediatamente dopo la classificazione, le carcasse di suino sono bollate con la lettera maiuscola che indica la classe della carcassa oppure la percentuale che esprime il tenore stimato di carne magra in conformità dell’allegato V, parte B, punto II, del regolamento (CE) n. 1234/2007.
Le lettere o le cifre hanno un’altezza di almeno 2 cm. La bollatura può essere effettuata mediante inchiostro non tossico, indelebile e termoresistente oppure ricorrendo a ogni altra forma di marcatura permanente, previa autorizzazione delle autorità nazionali competenti.
Fatto salvo il disposto del primo comma, è ammessa la bollatura della carcassa con indicazioni relative al peso della carcassa o altre indicazioni ritenute appropriate.
Le mezzene sono bollate sulla cotenna al livello della zampa posteriore o del prosciutto.
È considerata una forma di bollatura ammissibile anche un’etichetta apposta in modo da renderne impossibile l’asportazione senza danneggiarla.
4. In deroga al paragrafo 3, gli Stati membri possono stabilire che non è necessaria la bollatura delle carcasse di suino se è redatto un verbale ufficiale che indica, per ogni carcassa, almeno i seguenti elementi:
a)
l’identificazione individuale della carcassa con qualsiasi mezzo inalterabile;
b)
il peso della carcassa a caldo; e
c)
la stima del tenore di carne magra.
Il verbale deve essere conservato per sei mesi e certificato conforme all’originale il giorno della compilazione da parte di una persona incaricata di questa funzione di controllo.
Tuttavia, per poter essere commercializzate non sezionate in un altro Stato membro, le carcasse recano l’indicazione corrispondente alla classe appropriata, come previsto nell’allegato V, parte B, punto II, del regolamento (CE) n. 1234/2007, oppure alla percentuale che esprime il tenore di carne magra.
5. Fatto salvo l’allegato V, parte B, punto III, secondo comma, del regolamento (CE) n. 1234/2007, prima delle operazioni di pesatura, classificazione e bollatura dalla carcassa non può essere rimosso alcun tessuto adiposo, muscolare o di altro tipo.
Articolo 22
Peso della carcassa
1. Ai fini dell’applicazione dell’articolo 42, paragrafo 1, lettera b), del regolamento (CE) n. 1234/2007, il peso si riferisce alla carcassa fredda presentata come descritto nell’allegato V, parte B, punto III, del medesimo regolamento.
2. Le carcasse sono pesate quanto prima possibile dopo la macellazione e comunque non oltre 45 minuti dopo la giugulazione del suino.
Il peso della carcassa a freddo corrisponde al peso a caldo, registrato come indicato al primo comma, diminuito del 2 %.
Se in un determinato macello non può essere generalmente rispettato il periodo di 45 minuti tra la giugulazione e la pesatura del suino, l’autorità competente dello Stato membro interessato può consentire che detto periodo sia oltrepassato a condizione che la detrazione di 2 % di cui al secondo comma sia diminuita di 0,1 punti per quarto d’ora supplementare iniziato di ritardo, anche non ancora trascorso.
3. In deroga ai paragrafi 1 e 2, il peso della carcassa fredda può essere calcolato con riferimento a tabelle fisse di riduzioni di peso assolute, stabilite dagli Stati membri in funzione delle caratteristiche del loro patrimonio suinicolo e comunicate alla Commissione. Il ricorso a tali tabelle è autorizzato, secondo la procedura di cui all’articolo 195, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1234/2007, purché le riduzioni previste per classe di peso corrispondano, per quanto possibile, alle detrazioni risultanti dai paragrafi 1 e 2.
Articolo 23
Tenore di carne magra delle carcasse di suino
1. Ai fini dell’applicazione dell’allegato V, parte B, punto IV, del regolamento (CE) n. 1234/2007, il tenore di carne magra di una carcassa di suino corrisponde al rapporto tra:
-
il peso totale dei muscoli rossi striati, purché possano essere separati con un coltello, e
-
il peso della carcassa.
Il peso totale dei muscoli rossi striati si ottiene mediante sezionamento totale o parziale della carcassa o con una combinazione di un sezionamento totale o parziale e di un metodo rapido nazionale, basato su metodi statistici collaudati e adottato secondo la procedura di cui all’articolo 195, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1234/2007.
Il sezionamento di cui al secondo comma può essere sostituito anche da una stima della percentuale di carne magra ottenuta attraverso il sezionamento totale con un apparecchio per tomografia computerizzata, a condizione che si ottengano risultati di sezionamento comparati soddisfacenti.
2. Il metodo statistico standard di stima del tenore di carne magra delle carcasse di suino, autorizzato come metodo di classificazione ai sensi dell’allegato V, parte B, punto IV, del regolamento (CE) n. 1234/2007, è il metodo dei minimi quadrati ordinari oppure il metodo dei modelli di regressione di rango ridotto, ma possono essere utilizzati anche altri metodi statisticamente collaudati.
Il metodo è basato su un campione rappresentativo della produzione nazionale o regionale di carni suine, composto di almeno 120 carcasse il cui tenore di carne magra è stato accertato conformemente al metodo di sezionamento illustrato nell’allegato IV del presente regolamento. Se si procede a campionamenti multipli, il riferimento è misurato su almeno 50 carcasse con una precisione pari almeno a quella ottenuta applicando il metodo statistico standard su 120 carcasse secondo il metodo descritto nell’allegato IV.
3. Sono autorizzati solo i metodi di classificazione per i quali lo scarto quadratico medio di previsione (RMSEP), calcolato mediante una tecnica di validazione incrociata integrale oppure mediante una prova di convalida effettuata su un campione rappresentativo di almeno 60 carcasse, è inferiore a 2,5. Inoltre, tutti i valori aberranti sono inclusi nel calcolo del RMSEP.
4. Gli Stati membri comunicano alla Commissione, attraverso un protocollo, i metodi di classificazione che chiedono di essere autorizzati ad applicare sul loro territorio, descrivono le prove di sezionamento e indicano i principi su cui tali metodi si basano, nonché le equazioni utilizzate per la stima del tenore di carne magra. Il protocollo è composto da due parti e include i dati indicati nell’allegato V. La parte 1 del protocollo è presentata alla Commissione prima dell’inizio della prova di sezionamento.
L’applicazione di metodi di classificazione sul territorio di uno Stato membro è autorizzata secondo la procedura prevista dall’articolo 195, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1234/2007 in base al protocollo.
5. L’utilizzazione pratica dei metodi di classificazione deve corrispondere nei minimi particolari alla descrizione che figura nella decisione comunitaria che ne autorizza l’applicazione.
Articolo 24
Controlli in loco
1. La classificazione, la pesatura e la bollatura delle carcasse di suino nei macelli di cui all’articolo 20 sono oggetto di controlli in loco effettuati senza preavviso da un organismo indipendente dalle agenzie responsabili della classificazione e dai macelli.
Tuttavia, l’obbligo di indipendenza delle agenzie di classificazione non si applica se i controlli sono eseguiti dalle stesse autorità competenti.
2. I controlli devono essere eseguiti almeno due volte al trimestre in tutti i macelli riconosciuti che abbattono un numero pari o superiore a 200 suini alla settimana come media annua.
Tuttavia, nei macelli riconosciuti che abbattono un numero di suini inferiore a 200 alla settimana, come media annua, gli Stati membri stabiliscono la frequenza dei controlli.
3. Ai fini dell’applicazione delle disposizioni dei paragrafi 1 e 2 gli Stati membri:
a)
stabiliscono la portata dei controlli in base a una valutazione del rischio, tenendo conto in particolare del numero di abbattimenti di suini nei macelli considerati e dei risultati dei controlli precedenti effettuati nei medesimi macelli;
b)
comunicano alla Commissione le misure adottate per l’applicazione delle suddette disposizioni entro il 1o luglio 2009 e, successivamente, entro il mese successivo a eventuali modifiche delle informazioni da comunicare.
4. Se l’organismo di controllo non dipende da un’amministrazione pubblica, i controlli di cui ai paragrafi 1 e 2 devono essere eseguiti sotto la supervisione fisica di un organismo pubblico, da effettuarsi almeno una volta all’anno nelle stesse condizioni. L’organismo pubblico è informato regolarmente dei risultati dei lavori dell’organismo di controllo.
Articolo 25
Prezzo di mercato delle carcasse di suino negli Stati membri
1. Il prezzo di mercato dei suini macellati in uno Stato membro è uguale alla media dei prezzi dei suini macellati rilevati sui mercati rappresentativi o nei centri di quotazione di tale Stato membro.
2. Il prezzo di cui al paragrafo 1 è determinato dalle quotazioni registrate per le carcasse di peso:
-
da 60 a meno di 120 kg della classe E,
-
da 120 a meno di 180 kg della classe R.
La scelta delle categorie di peso e dell’eventuale ponderazione delle medesime spetta allo Stato membro; quest’ultimo ne informa la Commissione.
3. Gli Stati membri comunicano alla Commissione i mercati rappresentativi o i centri di quotazione di cui al paragrafo 1 entro il 1o luglio 2009 e, successivamente, entro il mese successivo a eventuali modifiche delle informazioni da comunicare.
La Commissione trasmette agli altri Stati membri le comunicazioni di cui al primo comma.
Articolo 26
Prezzo medio comunitario
1. Il prezzo medio comunitario di mercato dei suini macellati, di cui agli articoli 17 e 37 del regolamento (CE) n. 1234/2007 è determinato sulla base dei prezzi pagati ai fornitori di suini vivi franco macello, al netto dell’imposta sul valore aggiunto.
2. I prezzi determinati a norma del paragrafo 1 comprendono il valore delle frattaglie e degli altri residui non trasformati e sono espressi per 100 kg di carcassa fredda di suino:
-
presentata in base alla presentazione di riferimento stabilita nell’allegato V, parte B, punto III, primo comma, del regolamento (CE) n. 1234/2007, e
-
pesata e classificata al gancio in macello; il peso constatato è convertito in peso della carcassa fredda secondo i metodi previsti all’articolo 22 del presente regolamento.
3. Ai fini del calcolo del prezzo comunitario di mercato di cui al paragrafo 1, i prezzi rilevati in ogni Stato membro sono ponderati mediante l’applicazione di coefficienti che esprimono la consistenza relativa del patrimonio suinicolo di ciascuno Stato membro.
I coefficienti di cui al primo comma sono determinati in base al numero di suini censiti all’inizio di dicembre di ogni anno a norma della direttiva 93/23/CEE del Consiglio (16).
Articolo 27
Comunicazione settimanale dei prezzi alla Commissione
1. A norma dell’articolo 36 gli Stati membri comunicano alla Commissione:
a)
le quotazioni determinate a norma degli articoli 25, paragrafo 1 e 26, paragrafi 1 e 2;
b)
le quotazioni rappresentative per i suinetti, per unità di peso vivo medio di circa 20 kg.
2. Se non riceve una o più quotazioni la Commissione tiene conto dell’ultima quotazione disponibile. Nel caso in cui una quotazione o le quotazioni manchino per la terza settimana consecutiva, la Commissione non tiene più conto della o delle quotazioni in questione.
3. Su richiesta della Commissione, gli Stati membri comunicano le seguenti informazioni, se disponibili, concernenti i prodotti contemplati dall’allegato I, parte XVII, del regolamento (CE) n. 1234/2007:
a)
i prezzi di mercato praticati negli Stati membri per i prodotti importati dai paesi terzi;
b)
i prezzi praticati sui mercati rappresentativi dei paesi terzi.
CAPO IV
SETTORE DELLE CARNI OVINE
Articolo 28
Criteri per la definizione delle carcasse di agnelli leggeri
1. Ai fini dell’applicazione dei criteri di cui all’allegato V, parte C, punto III, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1234/2007, si applicano le norme stabilite nell’allegato VI del presente regolamento.
2. Il colore della carne, di cui all’allegato VI, è determinato sui fianchi a livello del muscolo retto dell’addome (rectus abdominis), con riferimento a una scala colorimetrica normalizzata.
Articolo 29
Disposizioni complementari relative alle classi di conformazione e di stato di ingrassamento, al peso della carcassa e al colore della carne
Nell’allegato VII del presente regolamento figurano disposizioni complementari specifiche per le definizioni di classe di conformazione e di stato di ingrassamento di cui all’allegato V, parte C, punto III, del regolamento (CE) n. 1234/2007.
Articolo 30
Classificazione e identificazione
1. La classificazione e l’identificazione di cui all’allegato V, parte C, punti III e V, del regolamento (CE) n. 1234/2007 sono eseguite nel macello medesimo.
2. La classificazione, l’identificazione e la pesatura delle carcasse hanno luogo entro un’ora dalla giugulazione dell’animale.
3. L’identificazione delle carcasse o delle mezzene classificate in base alla tabella di cui all’articolo 42, paragrafo 1, secondo comma, del regolamento (CE) n. 1234/2007 nei macelli partecipanti è effettuata mediante una bollatura che indica la categoria e le classi di conformazione e di stato di ingrassamento.
La bollatura avviene mediante stampigliatura, usando un inchiostro indelebile e non tossico secondo un procedimento riconosciuto dalle autorità nazionali competenti.
Le categorie sono designate come segue:
a)
L: carcasse di ovini di meno di 12 mesi (agnello);
b)
S: carcasse di altri ovini.
4. Gli Stati membri possono autorizzare la sostituzione della bollatura con un’etichetta inalterabile e saldamente aderente.
Articolo 31
Classificazione a cura di classificatori qualificati
Gli Stati membri curano che la classificazione sia eseguita da classificatori sufficientemente qualificati. Gli Stati membri designano tali classificatori con una procedura di riconoscimento oppure designano un organismo a tal fine responsabile.
Articolo 32
Controlli in loco
1. L’operato dei classificatori di cui all’articolo 31 e la classificazione e l’identificazione delle carcasse nei macelli partecipanti sono oggetto di controlli in loco effettuati senza preavviso da un organismo designato dallo Stato membro, indipendente dalle agenzie responsabili della classificazione e dai macelli partecipanti.
Tuttavia, l’obbligo di indipendenza delle agenzie di classificazione non si applica se i controlli sono eseguiti dalle stesse autorità competenti.
Se l’organismo di controllo non dipende da un’amministrazione pubblica, i controlli di cui al primo comma devono essere eseguiti sotto la supervisione fisica di un organismo pubblico, da effettuarsi almeno una volta all’anno nelle stesse condizioni. L’organismo pubblico è informato regolarmente dei risultati dei lavori dell’organismo di controllo.
2. I controlli devono essere eseguiti almeno una volta al trimestre in tutti i macelli partecipanti che procedono alla classificazione e che abbattono un numero pari o superiore a 80 ovini alla settimana come media annua. Ciascun controllo deve vertere su almeno 40 carcasse, scelte a caso.
Tuttavia, nei macelli partecipanti che abbattono un numero inferiore a 80 ovini alla settimana, come media annua, gli Stati membri stabiliscono la frequenza dei controlli e il numero minimo di carcasse da controllare in base a una valutazione del rischio, tenendo conto in particolare del numero di ovini macellati nei macelli considerati e delle risultanze di controlli precedentemente eseguiti nei medesimi.
Articolo 33
Rilevazione del prezzo di mercato
1. Il prezzo di mercato da constatare in base alla tabella comunitaria di classificazione delle carcasse di ovini, di cui all’articolo 42, paragrafo 1, secondo comma, del regolamento (CE) n. 1234/2007, è il prezzo entrata macello, al netto dell’imposta sul valore aggiunto, pagato al fornitore di agnelli di origine comunitaria. Questo prezzo è espresso per 100 kg di carcassa, presentata secondo la presentazione di riferimento di cui all’allegato V, parte C, punto IV, del regolamento (CE) n. 1234/2007, pesata e classificata al gancio in macello.
2. Il peso da prendere in considerazione è il peso della carcassa a caldo, corretto per tener conto del calo di peso dovuto al raffreddamento. Gli Stati membri informano la Commissione dei coefficienti correttivi utilizzati.
3. Se dopo la pesatura e la classificazione al gancio la presentazione della carcassa differisce dalla presentazione di riferimento, gli Stati membri adattano il peso della carcassa applicando i coefficienti correttivi di cui all’allegato V, parte C, punto IV, secondo comma, del regolamento (CE) n. 1234/2007. Gli Stati membri informano la Commissione dei coefficienti correttivi utilizzati.
Articolo 34
Comunicazione dei prezzi alla Commissione
1. Gli Stati membri la cui produzione di carni ovine supera 200 t all’anno comunicano alla Commissione, in via riservata, l’elenco dei macelli o altri stabilimenti che partecipano alla rilevazione dei prezzi in base alla tabella comunitaria (di seguito «stabilimenti partecipanti»), indicando altresì la produzione approssimativa annua di detti stabilimenti partecipanti.
2. A norma dell’articolo 36, gli Stati membri di cui al paragrafo 1 comunicano alla Commissione il prezzo medio di ciascuna qualità di agnello ai sensi delle tabelle comunitarie di classificazione per tutti gli stabilimenti partecipanti, indicando altresì l’entità relativa per ciascuna qualità. Se tuttavia una qualità rappresenta meno dell’1 % del totale non è necessario comunicarne il prezzo. Gli Stati membri comunicano altresì alla Commissione il prezzo medio, con riferimento al peso, di tutti gli agnelli classificati in base a ciascuna tabella utilizzata ai fini della comunicazione dei prezzi.
Gli Stati membri sono tuttavia autorizzati a differenziare in funzione del peso i prezzi comunicati per ciascuna classe di conformazione e di stato di ingrassamento di cui all’allegato V, parte C, punto III, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1234/2007. Il termine «qualità» è definito come la combinazione della classe di conformazione e dello stato di ingrassamento.
Articolo 35
Prezzi medi comunitari
Ai fini del calcolo dei prezzi medi comunitari delle carcasse di agnello, i prezzi di cui all’articolo 34, paragrafo 2, sono ponderati mediante applicazione di coefficienti che esprimono la consistenza relativa del patrimonio ovino di ciascuno Stato membro rispetto alla produzione comunitaria complessiva di carni ovine.
CAPO V
DISPOSIZIONI COMUNI E FINALI
Articolo 36
Comunicazione settimanale dei prezzi alla Commissione
1. Gli Stati membri comunicano alla Commissione, il mercoledì di ogni settimana entro le ore 12 (ora di Bruxelles), i prezzi di mercato o le quotazioni di cui all’articolo 17, paragrafo 1, all’articolo 27, paragrafo 1 e all’articolo 34, paragrafo 2, del presente regolamento.
I prezzi o le quotazioni si riferiscono al periodo che va dal lunedì alla domenica precedente la settimana nella quale sono comunicate le informazioni.
I prezzi o le quotazioni comunicati sono espressi in euro o eventualmente in moneta nazionale.
2. Le comunicazioni di cui al paragrafo 1 sono trasmesse per via elettronica usando il modulo che la Commissione mette a disposizione degli Stati membri.
Articolo 37
Revisione periodica dei coefficienti di ponderazione
1. I coefficienti di ponderazione di cui all’articolo 18, all’articolo 26, paragrafo 3, e all’articolo 35 del presente regolamento sono riveduti periodicamente per tener conto delle tendenze registrate a livello nazionale e comunitario.
2. A ogni revisione di cui al paragrafo 1, la Commissione comunica agli Stati membri i coefficienti di ponderazione riveduti.
Articolo 38
Comitato di controllo comunitario
1. Il comitato di controllo comunitario di cui all’articolo 42, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1234/2007, di seguito «il comitato», è incaricato di effettuare i controlli in loco concernenti:
a)
l’applicazione delle disposizioni relative alle tabelle comunitarie di classificazione delle carcasse dei bovini e degli ovini;
b)
la rilevazione dei prezzi di mercato in base a tali tabelle di classificazione;
c)
la classificazione, l’identificazione e la bollatura dei prodotti nell’ambito degli acquisti all’intervento pubblico nel settore delle carni bovine, previsto dall’articolo 6, paragrafo 1, lettera e), del regolamento (CE) n. 1234/2007.
2. Il numero dei membri del comitato è limitato a:
a)
tre esperti della Commissione, uno dei quali assume la presidenza del comitato;
b)
un esperto dello Stato membro interessato;
c)
otto esperti degli altri Stati membri.
Gli Stati membri designano gli esperti in funzione della loro indipendenza e della loro competenza, in particolare in materia di classificazione delle carcasse e di rilevazione dei prezzi di mercato, nonché della specificità del lavoro da svolgere.
Gli esperti non devono utilizzare in nessun caso a fini personali né divulgare le informazioni raccolte in occasione dei lavori del comitato.
3. Le ispezioni sono effettuate nei macelli, sui mercati delle carni, nei centri di intervento, nei centri di quotazione e presso i servizi centrali e regionali competenti per l’applicazione delle disposizioni di cui al paragrafo 1.
4. Le ispezioni sono effettuate a intervalli regolari negli Stati membri e la loro frequenza può variare, in particolare, in funzione della consistenza relativa della produzione di carni bovine e ovine negli Stati membri visitati o di problemi legati all’applicazione delle tabelle di classificazione.
La Commissione elabora il programma delle ispezioni previa consultazione degli Stati membri. Possono partecipare allo svolgimento delle verifiche agenti dello Stato membro visitato.
Ciascuno Stato membro organizza le visite da effettuare sul suo territorio in base ai criteri definiti dalla Commissione. A tale scopo lo Stato membro invia, trenta giorni prima dell’ispezione, il programma particolareggiato delle visite previste alla Commissione, che può chiedere modifiche del programma.
La Commissione trasmette agli Stati membri, quanto prima possibile prima di ogni visita, informazioni sul programma e sul suo svolgimento.
5. Alla fine di ogni visita, i membri del comitato e gli agenti dello Stato membro visitato si riuniscono per valutarne i risultati. I membri del comitato traggono le conclusioni della missione per quanto riguarda i punti di cui al paragrafo 1.
Il presidente del comitato redige una relazione sulle ispezioni svolte, contenente le conclusioni di cui al primo comma. La relazione è trasmessa quanto prima allo Stato membro visitato e successivamente agli altri Stati membri.
Se la relazione di cui al secondo comma evidenzia lacune nei vari campi di attività oggetto della verifica, o formula raccomandazioni allo scopo di migliorare le operazioni, entro tre mesi dalla data di trasmissione della relazione gli Stati membri informano la Commissione delle eventuali modifiche previste o attuate.
6. Le spese di viaggio e di soggiorno dei membri del comitato sono a carico della Commissione, in conformità della normativa in materia di rimborso delle spese di viaggio e di soggiorno delle persone estranee alla Commissione che quest’ultima designa in qualità di esperti.
Articolo 39
Misure da adottarsi dagli Stati membri
1. Gli Stati membri adottano tutte le misure necessarie per:
a)
garantire l’applicazione delle disposizioni del presente regolamento;
b)
garantire l’esattezza dei prezzi comunicati a norma dell’articolo 17, paragrafo 1, dell’articolo 27, paragrafo 1, e dell’articolo 34, paragrafo 2, del presente regolamento;
c)
sanzionare le infrazioni eventuali, in particolare la falsificazione e l’uso fraudolento di timbri e di etichette oppure la classificazione operata da personale non autorizzato.
2. Gli Stati membri informano quanto prima la Commissione delle misure di cui al paragrafo 1.
Articolo 40
I regolamenti (CEE) n. 563/82, (CEE) n. 2967/85, (CEE) n. 344/91, (CE) n. 295/96, (CE) n. 103/2006, (CE) n. 1128/2006, (CE) n. 908/2006, (CE) n. 1319/2006, (CE) n. 710/2008 e (CE) n. 22/2008 e la decisione 83/471/CEE sono abrogati.
I riferimenti ai regolamenti e alla decisione abrogati si intendono fatti al presente regolamento e si leggono secondo la tavola di concordanza di cui all’allegato VIII.
Articolo 41
Il presente regolamento entra in vigore il settimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Esso si applica a decorrere dal 1o gennaio 2009.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 10 dicembre 2008.