РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1234/2007 НА СЪВЕТА
от 22 октомври 2007 година
за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално членове 36 и 37 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като има предвид, че:
(1)
Функционирането и развитието на общия пазар на земеделски продукти следва да бъде съпътствано от установяване на обща селскостопанска политика (наричана по-долу „ОСП“), включваща в частност обща организация на селскостопанските пазари (наричана по-долу „ООП“), която може, съгласно член 34 от Договора, да приема различни форми в зависимост от продукта.
(2)
След въвеждането на ОСП Съветът е приел 21 ООП за всеки продукт или група продукти, като за всяка организация се прилага отделен основен регламент на Съвета:
-
Регламент (ЕИО) № 234/68 на Съвета от 27 февруари 1968 година за създаване на обща организация на пазара на живи дървета и други растения, луковици, корени и подобни на тях, рязани цветя и декоративна зеленина (2);
-
Регламент (ЕИО) № 827/68 на Съвета от 28 юни 1968 година относно общата организация на пазарите на някои продукти, изброени в приложение II към Договора (3);
-
Регламент (ЕИО) № 2759/75 на Съвета от 29 октомври 1975 година относно общата организация на пазара на свинско месо (4);
-
Регламент (ЕИО) № 2771/75 на Съвета от 29 октомври 1975 година относно общата организация на пазара на яйца (5);
-
Регламент (ЕИО) № 2777/75 на Съвета от 29 октомври 1975 година относно общата организация на пазара на птиче месо (6);
-
Регламент (ЕИО) № 2075/92 на Съвета от 30 юни 1992 година относно общата организация на пазара на суров тютюн (7);
-
Регламент (ЕИО) № 404/93 на Съвета от 13 февруари 1993 година относно общата организация на пазара на банани (8);
-
Регламент (ЕО) № 2200/96 на Съвета от 28 октомври 1996 година относно общата организация на пазара на плодове и зеленчуци (9);
-
Регламент (ЕО) № 2201/96 на Съвета от 28 октомври 1996 година относно общата организация на пазарите на продукти от преработени плодове и зеленчуци (10);
-
Регламент (ЕО) № 1254/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно общата организация на пазара на говеждо и телешко месо (11);
-
Регламент (ЕО) № 1255/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно общата организация на пазара на мляко и млечни продукти (12);
-
Регламент (ЕО) № 1493/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно общата организация на пазара на вино (13);
-
Регламент (ЕО) № 1673/2000 на Съвета от 27 юли 2000 година относно общата организация на пазарите на лен и на коноп за влакно (14);
-
Регламент (ЕО) № 2529/2001 на Съвета от 19 декември 2001 година относно общата организация на пазара на овче и козе месо (15);
-
Регламент (ЕО) № 1784/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно общата организация на пазара на зърнени култури (16);
-
Регламент (ЕО) № 1785/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно общата организация на пазара на ориз (17);
-
Регламент (ЕО) № 1786/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно общата организация на пазара на сух фураж (18);
-
Регламент (ЕО) № 865/2004 на Съвета от 29 април 2004 година относно общата организация на пазара на маслиново масло и трапезни маслини (19);
-
Регламент (ЕО) № 1947/2005 на Съвета от 23 ноември 2005 година относно общата организация на пазара на семена (20);
-
Регламент (ЕО) № 1952/2005 на Съвета от 23 ноември 2005 година относно общата организация на пазара на хмел (21);
-
Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета от 20 февруари 2006 година относно общата организация на пазарите в сектора на захарта (22).
(3)
Освен това Съветът е приел три регламента със специфични правила за някои продукти, без обаче да установява ООП за тези продукти:
-
Регламент (ЕО) № 670/2003 на Съвета от 8 април 2003 година за установяване на специфични мерки по отношение на пазара на етилов алкохол от земеделски произход (23);
-
Регламент (ЕО) № 797/2004 на Съвета от 26 април 2004 година относно мерките за подобряване на общите условия за производство и търговия с пчелни продукти (24);
-
Регламент (ЕО) № 1544/2006 на Съвета от 5 октомври 2006 година за предвиждане на специални мерки за насърчаване отглеждането на копринени буби (25).
(4)
Горепосочените регламенти (наричани по-долу „основни регламенти“) често биват съпътствани от паралелен набор от допълнителни регламенти на Съвета. Повечето от основните регламенти се придържат към една и съща структура и съдържат много на брой общи за тях разпоредби. Това в частност се отнася за правилата за търговия с трети страни и общите разпоредби, а също в известна степен и за правилата, свързани с вътрешния пазар. Основните регламенти често съдържат различни решения за едни и същи или сходни проблеми.
(5)
От известно време Общността се стреми да опрости регулаторната среда относно ОСП. С тази цел бе създадена хоризонтална законодателна рамка за всички директни плащания, обединяваща съвкупността от системи за подпомагане в схема за единно плащане с приемането на Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители (26). Този подход следва да се приложи също и за основните регламенти. В този смисъл, съдържащите се в тях правила следва да бъдат обединени в единна законодателна рамка, а отрасловите подходи да бъдат заменени с хоризонтални, където е възможно.
(6)
В светлината на горепосочените съображения, основните регламенти следва да се отменят и заменят с един единствен Регламент.
(7)
Опростяването не следва да води до поставяне под въпрос на политическите решения в рамките на ОСП, вземани през годините. Ето защо настоящият регламент следва най-вече да представлява опростяване в технически аспект. Затова той не следва да отменя или изменя съществуващи правни инструменти, освен ако не са остарели или излишни или естеството им не предполага разглеждане на равнище Съвет, нито следва да предвижда нови правни инструменти или мерки.
(8)
При тези условия настоящият регламент не следва да включва тези части от ООП-и, които подлежат на политическа реформа. Такъв е случаят с повечето части на секторите на плодовете и зеленчуците, обработените плодове и зеленчуци и виното. По тази причина разпоредбите, които се съдържат в съответните регламенти (ЕО) № 2200/96, (ЕО) № 2201/96 и (ЕО) № 1493/1999, следва да бъдат включени в настоящия регламент само дотолкова, доколкото те не подлежат на политическа реформа. Материалните разпоредби на тези ООП обаче следва да се добавят едва след приемането на съответните реформи.
(9)
Общите организации на пазарите на зърнени култури, ориз, захар, сух фураж, семена, маслинено масло и трапезни маслини, лен и коноп, банани, мляко и млечни продукти и копринени буби предвиждат пазарни години, които са съобразени предимно с биологичните производствени цикли на всеки от тези продукти. Поради тази причина пазарните години във вида, в който са били определени за тези сектори, следва да се включат в настоящия регламент.
(10)
За да се стабилизират пазарите и да се осигури задоволителен жизнен стандарт на селскостопанската общност, е разработена диференцирана система за ценово подпомагане за различните сектори, успоредно с въвеждането на схеми за директно подпомагане, вземайки предвид от една страна различните потребности във всеки един от тези сектори, и от друга страна взаимната зависимост между тях. Тези мерки са под формата на публична интервенция или изплащане на помощ за частното складиране на продукти в секторите на зърнените култури, ориза, захарта, маслиновото масло и трапезните маслини, говеждото и телешкото месо, млякото и млечните продукти, свинското месо, овчето месо и козето месо. Следователно, предвид целите на настоящия регламент, е необходимо да се запазят мерките за ценово подпомагане, ако са предвидени в разработени преди това правни инструменти, без да се правят значителни промени в сравнение с предишната правна уредба.
(11)
За по-голяма яснота и прозрачност разпоредбите, регулиращи тези мерки, следва да се подчинят на обща структура, като същевременно се запази политиката, следвана във всеки отделен сектор. За тази цел е уместно да се прави разлика между референтни цени и интервенционни цени.
(12)
Обците организации на селскостопанските пазари на зърнени култури, говеждо и телешко месо и мляко и млечни продукти съдържат разпоредби, според които Съветът, действащ в съответствие с процедурата, определена в член 37, параграф 2 от Договора, може да променя ценовите нива. При съществуващата чувствителност на ценовите системи би следвало да бъде ясно, че възможността съгласно член 37, параграф 2 за промяна на нивата на цените съществува по отношение на всички сектори, предмет на настоящия регламент.
(13)
Нещо повече, ООП на захар предвижда възможност за преразглеждане на стандартните качества на захарта, определени в Регламент (ЕО) № 318/2006, за да се отчете, по-специално търговските изисквания и развитията в техническия анализ. В този смисъл регламентът предоставя правомощие на Комисията да изменя съответното приложение. Наложително е тази възможност да се запази, за да може Комисията да предприема бързи действия при необходимост.
(14)
За осигуряване на надеждна информация за пазарните цени на захарта в Общността, система за отчитане на цените, както е предвидена в ООП на захарта, следва да бъде включена в настоящия регламент и въз основа на нея да се определят пазарните ценови нива за бяла захар.
(15)
За да се предотврати превръщането на системата за интервенция по отношение на зърнените култури, ориза, маслото и обезмасленото мляко на прах в самоцел, следва да се запази възможността за откриване на публична интервенция само в определени периоди от годината. По отношение на продуктите от говеждо и телешко месо, свинско месо и масло, откриването и закриването на публична интервенция следва да зависи от пазарните ценови нива в рамките на определен период. По отношение на царевицата, ориза и захарта следва да се запази ограничението за количествата, до размера на които може да се извършва изкупуване при публична интервенция. По отношение на маслото и обезмасленото мляко на прах следва да се запази правомощието на Комисията за временно преустановяване на обичайното изкупуване след достигане на определено количество или за замяната му с изкупуване чрез тръжна процедура.
(16)
Равнището на цената, на която е следвало да се извърши изкупуване при публична интервенция бе в миналото понижавано в ООП на зърнени култури, ориз, говеждо и телешко месо и бе определено заедно с въвеждането на схеми за директно подпомагане в тези сектори. Ето защо помощта съгласно тези схеми, от една страна, и интервенционните цени, от друга страна, са тясно свързани. За продуктите от сектора на млякото и млечните продукти, чието ценово равнище бе определено с цел насърчаване на консумацията на съответните продукти и повишаване на тяхната конкурентоспособност. В секторите на ориза и захарта цените бяха определени с цел подпомагане стабилизирането на пазара в случаите, когато пазарната цена в определена пазарна година е паднала под референтната цена, определена за следващата пазарна година. Тези решения на Съвета относно политиката продължават да са действителни.
(17)
Както и при предишните общи организации на пазарите, в настоящия регламент следва да предвиди възможността за предоставяне на продукти, закупени при публична интервенция. Такива мерки следва да бъдат предприети по начин, при който се избягват смущения на пазара и се осигурява равен достъп до стоките и равнопоставеност на купувачите.
(18)
Благодарение на интервенционните си запаси от различни земеделски продукти, Общността има потенциална възможност да допринесе значително за благосъстоянието на най-нуждаещите се свои граждани. В интерес на Общността е използването на този потенциал на твърда основа до намаляване на запасите до нормално равнище чрез въвеждане на подходящи мерки. Поради тези съображения Регламент (ЕИО) № 3730/87 на Съвета от 10 декември 1987 година относно определянето на общи правила за снабдяването с храна от интервенционни складове на определени организации и за разпределянето й на най-нуждаещите се лица в Общността (27) досега предвиждаше разпределяне на храните от благотворителни организации. Тази важна социална мярка, която може да е от изключително значение за най-нуждаещите се лица, следва да се запази и включи в рамката на настоящия регламент.
(19)
С цел постигане на равновесие на пазара на мляко и стабилизиране на пазарните цени, в ООП на мляко и млечни продукти е предвидено отпускането на помощ за частно складиране на сметана, някои видове масла и някои видове сирена. Освен това, Комисията е упълномощена да взема решения за отпускането на помощ за частно складиране на някои други видове сирена, както и на бяла захар, някои видове маслиново масло и някои продукти от говеждо и телешко месо, обезмаслено мляко на прах, свинско месо, овче месо и козе месо. Предвид целта на настоящия регламент, тези мерки следва да се запазят.
(20)
Регламент (EО) № 1183/2006 на Съвета от 24 юли 2006 г. относно скалата на Общността за класифицикация на кланичните трупове на възрастни говеда (28), Регламент (EИО) № 1186/90 на Съвета от 7 май 1990 г. относно разширяване на приложното поле на скалата на Общността за класификация на кланичните трупове на възрастни говеда (29), Регламент (EИО) № 3220/84 на Съвета от 13 ноември 1984 г. относно определяне на скалата на Общността за класификация на кланични трупове на свине (30) и Регламент (EИО) № 2137/92 на Съвета от 23 юли 1992 г. относно скала на Общността за класифицикация на кланичните трупове на овце и определяне на стандарта на Общността за качеството на пресни и охладени кланични трупове на овце (31) определят скали за класификация на кланични трупове в секторите на говеждото и телешкото месо, свинското месо, овчето месо и козето месо. Тези схеми са от съществено значение за регистрирането на цените и за прилагането на интервенционните правила в тези сектори. Освен това, те целят подобряване на прозрачността на пазара. Тези схеми за класификация на кланичните трупове следва да се запазят. Следователно е уместно основните им елементи да се включат в настоящия регламент, като се предостави правомощие на Комисията за уреждане на някои въпроси от технически характер чрез правилата за прилагане.
(21)
Ограниченията на свободното движение, произтичащи от прилагането на мерки за предотвратяване разпространението на болести по животните, могат да доведат до затруднения на пазара на някои продукти в една или повече държави-членки. Опитът показва, че сериозните смущения на пазара, например значителен спад в потреблението или в цените, могат да се дължат на загуба на доверието на потребителите поради рискове за общественото здраве или за здравето на животните.
(22)
Ето защо следва извънредните мерки за подпомагане на пазара с цел преодоляване на такива ситуации, предвидени в съответните ООП на говеждо и телешко месо, мляко и млечни продукти, свинско месо, овче месо и козе месо, яйца и птиче месо, да бъдат включени в настоящия регламент при същите условия, при които са прилагани досега. Такива извънредни мерки за подпомагане на пазара следва да се предприемат от Комисията, и следва да са пряко свързани или да са следствие на ветеринарно-санитарни мерки, въведени с цел предотвратяване на разпространението на болести. Те следва да се предприемат по искане на държави-членки, за да се избегнат сериозни нарушения на равновесието на съответните пазари.
(23)
Възможността Комисията да въведе специални интервенционни мерки, когато това се окаже необходимо за ефективно и ефикасно реагиране при опасност от смущения на пазара в сектора на зърнените култури и предотвратяване на широкомащабно прилагане на публична интервенция в определени региони на Общността в сектора на ориза, или с цел компенсиране на недостига на неолющен ориз вследствие на природни бедствия, както е предвидено съответно в ООП на зърнени култури и ориз, следва да се запази и в настоящия регламент.
(24)
Необходимо е да се определи минимална цена на цвекло за квотата, отговаряща на стандартно качество, което следва да се определи, за да се осигури задоволителен жизнен стандарт на производителите на захарно цвекло и захарна тръстика в Общността.
(25)
Необходими са специфични правни инструменти за осигуряване на справедлив баланс на права и задължения между предприятията за захар и производителите на захарно цвекло. По тази причина стандартните разпоредби, уреждащи междупрофесионалните споразумения, които преди се съдържаха в ООП на захар, следва да бъдат запазени.
(26)
Разнообразието от природни, икономически и технически условия затруднява въвеждането на еднообразни условия за покупка на захарното цвекло на територията на Общността. В търговските среди понастоящем съществуват споразумения между асоциации на производители на захарно цвекло и предприятия в сектора на захарта. По тази причина рамковите разпоредби следва да определят само минималните гаранции, изисквани както от страна на производителите на захарно цвекло, така и от захарната промишленост, за да се осигури безпрепятствено функциониране на пазара на захар с възможност за дерогации от някои правила в контекста на дадено вътрешнотърговско споразумение. По-детайлни условия преди бяха предвидени в ООП на захар в приложение II към Регламент (EО) No 318/2006. Предвид високо техническия характер на тези условия, е по-уместно тези въпроси да се разгледат на равнище Комисия.
(27)
Производствената такса, предвидена в ООП на захар, която да допринесе за финансирането на разходите, възникващи по силата на ООП в сектора на захарта следва да се включи в настоящия регламент.
(28)
За да се поддържа структурният баланс на пазарите на захар на ценово равнище, близко до референтната цена, следва да се запази възможността Комисията да взема решения за изтегляне на захарта от пазара за период, необходим за възстановяване на пазарното равновесие.
(29)
ООП-и на живи растения, говеждо и телешко месо, свинско месо, овче месо и козе месо, яйца и птиче месо предвиждат възможност за приемане на определени мерки, за улесняване приспособяването на предлагането спрямо изискванията на пазара. Тези мерки могат да допринесат за стабилизиране на пазарите и осигуряване на задоволителен жизнен стандарт на съответната селскостопанска общност. Предвид целите на настоящия регламент, тази възможност следва да се запази. Съгласно тези разпоредби, Съветът може да приеме общите правила за тези мерки в съответствие с процедурата, определена в член 37 от Договора. Целите на тези мерки са ясно дефинирани и ограничават вида на мерките, които могат да бъдат приети. Следователно, приемането на допълнителни общи правила от Съвета в тези сектори и не е необходимо и не следва повече да се предвижда.
(30)
В сектора на захарта и в сектора на млякото и млечните продукти количественото ограничаване на производството, предвидено в Регламент (ЕО) № 318/2006 и Регламент (ЕО) 1788/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно въвеждането на такса в сектора на млякото и млечните продукти (32) в продължение на много години е било съществен механизъм в пазарната политика. Причините, накарали в миналото Общността да приеме система за производствени квоти и в двата сектора остават валидни.
(31)
Докато квотната система за захарта бе предвидена в ООП на захар, съответната система за млечния сектор досега се уреждаше с правен акт, отделен от ООП на мляко и млечни продукти, а именно Регламент (ЕО) № 1788/2003. Предвид решаващото значение на тези схеми и целите на настоящия регламент е уместно съответните разпоредби за двата сектора да бъдат включени в настоящия регламент, без да се правят съществени промени в схемите и начините на тяхното функциониране в сравнение с предишната правна уредба.
(32)
По тази причина квотната схема за захарта съгласно настоящия регламент следва да отразява условията, определени в Регламент (ЕО) № 318/2006, и в частност да запази правния статус на квотите, доколкото, съгласно съдебната практика на Съда на Европейските общности, квотната система представлява механизъм за регулиране на пазара в сектора на захарта, целящ постигането на целите от обществен интерес.
(33)
Следователно, настоящият регламент следва също така да даде възможност на Комисията да коригира квотите до устойчиво равнище след закриването през 2010 г. на фонда за преструктуриране, създаден с Регламент (ЕО) № 320/2006 на Съвета от 20 февруари 2006 година за установяване на временна схема за преструктуриране на захарната промишленост в Общността (33).
(34)
Предвид необходимостта да се предвиди в известна степен гъвкавост на национално равнище по отношение на структурното приспособяване на преработвателната промишленост и при отглеждането на цвекло и тръстика за периода, през който се прилагат квотите, възможността да се позволи на държавите-членки да променят квотите на предприятията в определени граници, без същевременно да ограничават дейността на фонда за преструктуриране като инструмент следва да се запази.
(35)
ООП на захар предвижда, че за да се избегне нарушаване равновесието на пазара на захар поради свръхпроизводство, Комисията следва да може да предвиди, съгласно определени критерии, пренасянето на излишъка от захар, изоглюкоза или инулинов сироп да се третира като производство в рамките на квотата за следващата пазарна година. Освен това, ако определени количества не отговарят на приложимите условия, се предвижда също такса върху излишъците, за да се избегне натрупването на такива количества, които застрашават ситуацията на пазара. Тези разпоредби следва да се запазят.
(36)
Основната цел на квотната система за млякото за намаляване на дисбаланса между търсене и предлагане на съответния пазар и произтичащите от него структурни излишъци, чрез което постигане на по-добро пазарно равновесие, все още остава в сила. Поради тази причина налагането на такса върху количествата мляко, събрани или продадени за директна консумация над един определен гаранционен праг, следва да бъде запазено. В съответствие с целта на настоящия регламент е необходимо до известна степен да се извърши терминологично уеднаквяване на квотните схеми за захар и за мляко, като изцяло се запази правният им статус. Ето защо изглежда уместно да се уеднакви терминологията в сектора на млякото с тази в сектора на захарта. В този смисъл термините „национално референтно количество“ и „индивидуално референтно количество“ в Регламент (ЕО) № 1788/2003, следва да бъдат заменени с „национална квота“ и „индивидуална квота“, при запазване на определеното правно понятие.
(37)
В същност квотната схема за мляко в настоящия регламент следва да се оформи в съответствие с Регламент (ЕО) № 1788/2003. В частност, разликата между доставки и преки продажби следва да се запази и схемата следва да се прилага на базата на индивидуалното представително съдържание на мазнина и националното референтно съдържание на мазнина. Земеделските стопани следва да бъдат упълномощени временно да прехвърлят индивидуалната си квота при определени условия. В допълнение следва да се запази принципът, според който при продажба, отдаване под наем или наследяване на дадено стопанство съответната квота се прехвърля на купувача, наемателя или наследника заедно със съответната земя, при запазване на изключенията от принципа, че квотите са обвързани със земеделските стопанства с цел продължаване на преструктурирането на производството на мляко и подобряване състоянието на околната среда. В съответствие с различните видове прехвърляния на квоти и като използват обективни критерии, разпоредбите упълномощаващи държавите-членки да депозират част от прехвърлените количества в националния резерв следва също да се запазят.
(38)
Таксата за свръхпроизводство следва да бъде с респектиращ размер и да е дължима от държавите-членки при превишаване на националната квота. След това държавата-членка трябва да разпредели тежестта на таксата между производителите, които са допринесли за превишаването. Тези производители следва да носят отговорност пред държавата-членка за заплащане на своя дял от дължимата такса по силата на превишаването на определеното им количество. Държавите-членки следва да внесат в Европейския фонд за гарантиране на селското стопанство таксата, съответстваща на превишаването на тяхната национална квота, намалена с определената сума от 1 %, за да се отчетат случаите на несъстоятелност или доказана невъзможност определени производители да платят своя дял от общата сума на дължимата такса.
(39)
Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета от 21 юни 2005 година относно финансирането на Общата селскостопанска политика (34) определя приходите вследствие на прилагането на допълнителната такса в сектора на млякото като „целеви приходи“, които следва да постъпят в бюджета на Общността и в случай на повторно изразходване трябва да се използват изключително за финансиране на разходите на Европейския фонд за гарантиране на селското стопанство или на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони. По тази причина член 22 на Регламент (ЕО) № 1788/2003, съгласно който приходите от таксите се считат за интервенция за стабилизиране на селскостопанските пазари и се прилагат с цел финансиране на разходите в сектора на млякото, е остарял и не следва да се включва в настоящия регламент.
(40)
Различните ООП предвиждат различни схеми за подпомагане.
(41)
ООП на сух фураж и на лен и коноп предвиждат помощ за преработката в тези сектори като средство за регулиране на вътрешния пазар по отношение на съответните сектори. Тези разпоредби следва да се запазят.
(42)
С оглед на особената ситуация на пазара на зърнени култури и картофено нишесте, ООП на зърнени култури съдържаше разпоредби, позволяващи възстановяване при производство в случай на необходимост. Възстановяването при производство следва да е от такъв характер, че основните продукти, използвани в съответната промишленост, да са достъпни при по-ниска цена от определената вследствие на прилагането на общите цени. ООП на захар предвижда възможност за възстановяване при производство в случаите, когато във връзка с производството на някои промишлени, химически или фармацевтични продукти възниква необходимост да се предприемат мерки с цел осигуряване на някои захарни изделия. Тези разпоредби следва да се запазят.
(43)
За да се подпомогне поддържането на равновесие на пазара на мляко и за да се стабилизират пазарните цени на млякото и млечните продукти, са необходими мерки за разширяване на възможностите за предлагане на пазара на млечни продукти. По тази причина ООП на мляко и млечни продукти предвижда отпускането на помощ за търговията с някои млечни продукти с оглед специфични техни приложения и предназначения. Освен това, ООП предвижда, че с цел стимулиране консумацията на мляко от младите хора, Общността следва да поеме част от разходите, направени при отпускането на помощ за предлагане на мляко на ученици в училищата. Тези разпоредби следва да се запазят.
(44)
Финансите на Общността, съставени от процента на директна помощ, която държавите-членки имат право да удържат в съответствие с член 110и, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1782/2003, са необходими за насърчаване на одобрени организации на оператори за изготвяне на работни програми с цел подобряване качеството на производство на маслиново масло и трапезни маслини. В този смисъл ООП на маслиново масло и трапезни маслини предвиждаше разпределяне на подкрепата от Общността в съответствие с приоритетите, отдадени на дейностите, които са предприети в рамките на въпросните програми. Тези разпоредби следва да се запазят.
(45)
Фонд „Тютюн“ на Общността, финансиран чрез определени отчисления от схемите за отпускане на помощ в този сектор бе създаден по силата на Регламент (ЕО) № 2075/92 с оглед предприемането на различни мерки по отношение този сектор. Годината 2007 е последната година, през която ще се предоставят отчисления по схемата за отпускане на помощ, предвидена в глава 10в от дял IV от Регламент (ЕО) № 1782/2003 на фонд „Тютюн“ на Общността. Независимо, че финансирането на фонда ще приключи преди влизането в сила на настоящия регламент, член 13 от Регламент (ЕИО) № 2075/92 следва да се запази, за да послужи като правна основа на многогодишните програми, които могат да се финансират от фонд „Тютюн“ на Общността.
(46)
Пчеларството като сектор на селското стопанство се характеризира с разнообразие на производствените условия и добив, с разпръснатост и разнообразие на икономическите оператори както на етап производство, така и на етап предлагане на пазара. Освен това, предвид разпространението на вароатозата в няколко държави-членки през последните години и проблемите, които тази болест предизвиква при производството на пчелен мед, все още са необходими действия от страна на Общността, тъй като вароатозата не може да бъде напълно премахната и трябва да се лекува с одобрени продукти. Предвид тези обстоятелства и с цел да се подобри производството и предлагането на пазара на пчелни продукти в Общността, на всеки три години следва да бъдат изготвяни национални програми, включващи техническа помощ, контрол на вароатозата, рационализация на подвижното пчеларство, управление на подновяването на пчелните кошери в Общността и сътрудничество по научно-изследователски програми за пчеларството и пчелните продукти с оглед на подобряване на общите условия за производство и предлагане на пазара на пчелни продукти. Тези национални програми следва да бъдат частично финансирани от Общността.
(47)
Регламент (ЕО) № 1544/2006 замени всички национални режими на помощ за отглеждането на копринени буби със схема на Общността за подпомагане на отглеждането на копринени буби чрез определяне на определена сума за използване на кутия яйца от копринени буби.
(48)
Тъй като свързаните с политиката съображения, които доведоха до въвеждането на горепосочените схеми, са все още в сила, всички тези схеми за отпускане на помощ за пчеларство и отглеждане на копринени буби следва да бъдат включени в настоящия регламент.
(49)
Прилагането на стандартите за търговия със земеделски продукти може да допринесе за подобряване на икономическите условия за производство и търговия, както и на качеството на тези продукти. Затова прилагането на тези стандарти е в интерес на производителите, търговците и потребителите. Съответно, в рамките на ООП на банани, маслиново масло и трапезни маслини, живи растения, яйца и птиче месо бяха въведени пазарни стандарти, които се отнасят в частност за качеството, класифицирането, теглото, оразмеряването, пакетирането, опаковането, съхранението, транспортирането, представянето, произхода и етикетирането. Уместно е този подход да се запази и в настоящия регламент.
(50)
В съответствие с ООП на маслиново масло и трапезни маслини и на банани, приемането на разпоредбите за пазарните стандарти засега е възложено на Комисията. С оглед на подробния им техническия характер, необходимостта от постоянно подобряване на тяхната ефективност и адаптирането им спрямо развиващите се търговски практики е уместно този подход да се приложи и за сектора на живите растения, като същевременно се уточнят критериите, които следва да се вземат предвид от Комисията при определяне на съответните правила. Освен това, може да е необходимо да бъдат приети специални мерки, в частност съвременни методи за анализ и други мерки за определяне характеристиките на съответните стандарти, с цел да се избегнат злоупотреби във връзка с качеството и автентичността на продуктите, които се предлагат на потребителите, и сериозните смущения на пазарите, които такива злоупотреби могат да предизвикат.
(51)
Въведени са няколко правни инструмента за регулиране предлагането на пазара и наименованията на млякото, млечните продукти и мазнини. Те имат за цел подобряване на позицията на млякото и млечните продукти на пазара, и осигуряване на лоялна конкуренция между мазнините за мазане от млечен и немлечен произход, като и в полза за производителите, така и за потребителите. Правилата, съдържащи се в Регламент (ЕИО) № 1898/87 на Съвета от 2 юли 1987 година относно закрилата на наименованията, използвани в търговията с мляко и млечни продукти (35), имат за цел да защитят потребителя и да създадат условия на конкуренция между млечните продукти и конкуриращите ги продукти по отношение на наименованията, етикетирането и рекламирането на продуктите, без да се допуска нарушаване на правилата за конкуренция. Регламент (ЕО) № 2597/97 на Съвета от 18 декември 1997 година относно определянето на допълнителни правила за общата организация на пазара на мляко и млечни продукти по отношение на млякото за пиене (36), предвижда правила, чиято цел е да се гарантира високо качество на млякото за пиене и наличие на продукти, задоволяващи потребностите и желанията на потребителите, като по този начин се стабилизират съответните пазари и се осигури висококачествено мляко за пиене на потребителя. Регламент (ЕО) № 2991/94 на Съвета от 5 декември 1994 година за определяне на стандарти за масла за мазане (37), задава пазарните стандарти за съответните млечни и немлечни продукти с ясна и отчетлива класификация, съпровождана от правила за наименованията. В съответствие с целите на настоящия регламент, тези правила следва да се запазят.
(52)
За сектора на яйцата и птичето месо съществуват разпоредби относно пазарните стандарти и, в някои случаи, относно производството. Тези разпоредби се съдържат в Регламент (ЕО) № 1028/2006 на Съвета от 19 юни 2006 г. относно стандартите за търговия с яйца (38), Регламент (EИО) № 1906/90 на Съвета oт 26 юни 1990 г. относно определени стандарти за търговията с птиче месо (39) и Регламент (EИО) № 2782/75 на Съвета oт 29 октомври 1975 г. относно производството и търговията с яйца за люпене и пилета от домашни птици, отглеждани в птицеферми (40). Съществените правила, съдържащи се в тези регламенти, следва да се включат в настоящия регламент.
(53)
Съгласно регламент (ЕО) № 1028/2006, пазарните стандарти за яйца следва да се прилагат по принцип за всички яйца от кокошки от вида Gallus gallus, търгувани в Общността и, като общо правило, също за предназначените за износ в трети страни. Регламентът установява разграничение между яйцата, подходящи и тези не подходящи за пряка консумация от човека, чрез въвеждането на два класа качество за яйца. Предвидена е разпоредба за осигуряване на подходяща информация за потребителя относно класирането по качество и тегло, както и относно използвания метод на отглеждане. Накрая този регламент определя и специфични правила за яйцата, внасяни от трети страни, съгласно които специални разпоредби, действащи в определени трети страни, могат да оправдаят дерогации от пазарните стандарти, ако равностойността им на Ощностното законодателство е гарантирана.
(54)
По отношение на птичето месо, Регламент (ЕИО) № 1906/90 определя, че пазарните стандарти следва по принцип да се прилагат за определени видове птиче месо, подходящи за консумация от човека, които се търгуват в Общността, като същевременно птичето месо, предназначено за износ в трети страни, следва да се изключи от прилагането на тези стандарти. Регламентът въвежда категоризиране на птичето месо в два класа в зависимост от структурата и външния вид, както и от условията, при които месото се предлага за продажба.
(55)
Съгласно тези регламенти, държавите-членки следва да могат да освободят от прилагането на пазарните стандарти съответно яйца и птиче месо, продавани чрез определени форми на пряка продажба от производител на краен потребител, в случай че се търгуват малки количества.
(56)
Регламент (ЕО) № 2782/75 установява специални правила относно търговията и транспортирането на яйца за люпене и пилета от домашни птици, отглеждани в птицеферми, както и относно отглеждането на яйца за люпене в инкубатор. Регламентът предвижда в частност индивидуално маркиране на яйцата за люпене, използвани за производство на пилета, а също и начина на опаковане и вида опаковъчен материал при тяхното транспортиране. Той обаче изключва малки развъдно-подобрителни и други развъдни предприятия от задължителното прилагане на определените в него стандарти.
(57)
В съответствие с целите на настоящия регламент, тези правила следва да се запазят, без да се засяга съдържанието им по същество. Други разпоредби от технически характер, съдържащи се в посочените регламенти, следва обаче да бъдат разгледани в правилата за прилагане, които следва да се приемат от Комисията.
(58)
Както понастоящем е предвидено в ООП на хмел, на територията на Общността следва да се прилага политика относно качеството посредством изпълнителни разпоредби, касаещи сертифицирането, заедно с такива, които като общо правило забраняват предлагането на пазара на продукти, за които не е издаден сертификат или в случай на вносни продукти, за тези от тях, които не отговарят на равностойни изисквания за качество.
(59)
Описанията и определенията за маслиново масло, както и търговското му наименование, са съществен елемент на пазарния ред по отношение на задаването на стандарти за качество и предоставят на потребителя подходяща информация за продукта и следва да бъдат запазени в настоящия регламент.
(60)
Една от горепосочените схеми за отпускане на помощ, допринасяща за поддържането на равновесие на пазара на мляко и млечни продукти и за стабилизирането на пазарните цени в този сектор, се състои от схема за отпускане на помощ, която се съдържа в Регламент (ЕО) № 1255/1999, за преработката на обезмаслено мляко в казеин и казеинати. Регламент (ЕИО) № 2204/90 на Съвета от 24 юли 1990 година за определяне на допълнителни общи правила относно общата организация на пазара на мляко и млечни продукти по отношение на сирената (41) предвижда правила за използването на казеин и казеинати при производството на сирене, за да се противодейства на неблагоприятните ефекти, които могат да възникнат вследствие на тази схема за отпускане на помощ, имайки предвид уязвимостта на сиренето по отношение на операциите по заместване с казеин и казеинати, като по този начин се цели стабилизиране на пазара. Тези правила следва да бъдат включени в настоящия регламент.
(61)
Преработването на някои земеделски суровини в етилов алкохол е тясно свързано със стопанисването на тези суровини. Това може да допринесе съществено за подобряване стойността им и може да бъде от голямо икономическо и социално значение за икономиката на определени региони на Общността, или може да е съществен източник на приходи за производителите на съответните суровини. То също така позволява пласиране на продукти с неудовлетворително качество и на краткотрайни излишъци, което може да причини временни проблеми в определени сектори.
(62)
В секторите на хмела, маслиновото масло и трапезните маслини, тютюна и бубарството законодателството се съсредоточава върху различни видове организации, за да постигне целите на политиката, по-специално с оглед стабилизиране на пазарите на съответните продукти и подобряване и гарантиране на тяхното качество чрез съвместни действия. Разпоредбите, които досега регулираха тази система от организации, се основаваха на организации, признати от държавите-членки, или при определени условия, от Комисията, в съответствие с разпоредби, които следва да бъдат приети от Комисията. Тази система следва да се запази и съществуващите разпоредби следва да бъдат хармонизирани.
(63)
В подкрепа на определени дейности на междубраншови организации, които са от особен интерес с оглед на съществуващите правила за ООП на тютюн, следва да се предвидят разпоредби с цел правилата, приети от една междубраншова организация за нейните членове, при определени условия да обхващат всички производители и групи, които не са членове, в рамките на един или повече региони. Същото следва да се прилага и по отношение на други дейности на междубраншови организации, които са от общ икономически и технически интерес за сектора на тютюна, така че да са от полза за всички заети лица във въпросните браншове. Следва да се осъществява тясно сътрудничество между държавите-членки и Комисията. Комисията следва да има правомощия да провежда постоянен контрол, по-специално по отношение на споразуменията и съгласуваните практики, приети от такива организации.
(64)
В някои сектори, различни от тези, в които действащите понастоящем правила предвиждат организациите на производителите или междубраншовите организации да бъдат признати, държавите-членки могат да признаят такива организации въз основа на националното законодателство, доколкото то е съвместимо с правото на Общността. Тази възможност следователно трябва да бъде изяснена. Освен това, следва да се приемат правила, според които, ако дадена организация на производители или междубраншова организация е призната в съответствие с действащи понастоящем норми, това да е признаване да е действително и след приемането на настоящия регламент.
(65)
Единният пазар на Общността включва търговска система по външните граници на Общността. Тази търговска система следва да включва вносни мита и възстановявания при износ и по правило следва да стабилизира пазара на Общността. Търговската система следва да се основава на ангажиментите, приети съгласно Уругвайския кръг на многостранните търговски преговори.
(66)
Контролът на обема на търговията със земеделски продукти с трети страни в ООП на секторите на зърнените култури, ориза, захарта, семената, маслиновото масло и трапезните маслини, лена и конопа, говеждото и телешкото месо, млякото и млечните продукти, свинското месо, овчето и козето месо, яйцата, птичето месо, живите растения и етиловия алкохол от земеделски произход досега е бил подчинен, както за вноса, така и за износа, на системи на задължително лицензиране или на системи, при които Комисията е била овластена да определя лицензионни изисквания.
(67)
Контролът на търговските потоци е преди всичко въпрос на управление, който следва да се разглежда по гъвкав начин. Предвид това и въз основа на опита, натрупан в тези ООП, при които управлението на лицензиите вече е възложено на Комисията, изглежда уместно този подход да обхване всички сектори, в които се използват лицензии за внос и износ. Решението за въвеждане на лицензионни изисквания следва да се вземе от Комисията, предвид необходимостта от лицензия за внос с цел управление на съответните пазари и по-специално за контрол на вноса на въпросните продукти.
(68)
В по-голямата си част митата за земеделски продукти съгласно споразуменията на Световната търговска организация (СТО) се съдържат в общата митническа тарифа. За някои продукти от секторите на зърнените култури и ориза обаче въвеждането на допълнителни механизми налага да се предвиди възможност за приемане на дерогации.
(69)
За да се предотвратят или за да се противодейства на неблагоприятните ефекти върху пазара на Общността, които могат да възникнат вследствие на вноса на определени земеделски продукти, вносът на такива продукти следва да се обвърже с плащане на допълнително мито, ако са изпълнени определени условия.
(70)
Уместно е при определени условия на Комисията да се предоставят правомощия за откриване и управляване на вносни тарифни квоти в резултат на международни споразумения, сключени в съответствие с Договора или произтичащи от други актове на Съвета.
(71)
Регламент (ЕИО) № 2729/75 на Съвета от 29 октомври 1975 година относно таксите върху вноса на смеси от зърнени култури, ориз и натрошен ориз (42) цели да осигури правилното функциониране на системата от мита при внос на смеси от зърнени култури, ориз и натрошен ориз. Тези правила следва да се включат в настоящия регламент.
(72)
Общността е сключила няколко споразумения с трети страни за преференциален достъп до пазара, позволяващи на тези страни да изнасят тръстикова захар в Общността при благоприятни условия. ООП на захар обезпечава развитието на нуждите на рафинериите от захар за рафиниране и при определени условия запазването на лицензиите за внос за специализирани потребители на значителни количества вносна сурова тръстикова захар, считани за рафинерии на пълен работен ден в Общността. Тези разпоредби следва да се запазят.
(73)
За да се избегне смущаването на ООП на коноп за влакно вследствие отглеждането на незаконни конопени култури, съответният регламент предвижда проверки на вноса на коноп и конопено семе за да гарантира, че за тези продукти се предоставят известни гаранции по отношение на съдържанието на тетрахидроканабинол. Освен това, вносът на конопено семе, което не е предназначено за посев се подчиняваха на контролна система, предвиждаща предоставяне на разрешения на съответните вносители. Тези разпоредби следва да се запазят.
(74)
В цялата Общност се следва система за качество по отношение на продуктите от сектора на хмела. В случай на вносни продукти, в настоящия регламент следва да се включат разпоредби, гарантиращи, че се внасят само продукти, отговарящи на равностойни минимални характеристики на качеството.
(75)
Митническата система допуска възможност за премахване на всички други предпазни мерки по външните граници на Общността. При изключителни обстоятелства вътрешният пазар и митническият механизъм могат да се окажат неадекватни. В такива случаи, за да не остане пазарът на Общността незащитен срещу смущенията, които могат да последват, Общността следва да може незабавно да вземе всички необходими мерки. Тези мерки следва да съответстват на международните ангажименти на Общността.
(76)
За да се осигури правилното функциониране на ООП, и по-специално за да се избегнат смущения на пазара, ООП на редица продукти традиционно предвиждаше възможността за забрана използването на режим активно или пасивно усъвършенстване. Тази възможност следва да се запази. Освен това опитът показва, че когато има смущения на пазарите или същите са застрашени от смущения вследствие използването на тези режими, се налага да се предприемат действия своевременно. Поради тази причина на Комисията следва да се предоставят съответни правомощия. Уместно е в този смисъл да се даде възможност на Комисията временно да преустанови използването на режим активно или пасивно усъвършенстване в такива ситуации.
(77)
Разпоредбите за отпускане на възстановявания при износ в трети страни предвид разликата между цените в Общността и на световния пазар и попадащи в границите, поставени с поетите от Общността задължения по линия на СТО, следва да служат за осигуряване на участието на Общността в международната търговия с определени продукти, попадащи в приложното поле на настоящия регламент. Субсидираният износ следва да се подчинява на ограничения по отношение на стойността и количеството.
(78)
Спазването на ограниченията по отношение на стойността следва да се гарантира в момента на определяне на възстановяванията при износ чрез мониторинг на плащанията съгласно правилата, отнасящи се до Европейския фонд за гарантиране на селското стопанство. Мониторингът може да бъде улеснен чрез задължително предварително определяне на възстановяванията при износ, като се допуска възможността, в случай на диференцирани възстановявания при износ, за промяна в посоченото местоназначение в рамките на един географски район, където се прилага единна ставка на възстановяване при износ. В случай на промяна на местоназначението следва да се изплатят възстановяванията при износ, приложими за действителното местоназначение, като горната граница на сумата да е приложима за предварително определеното местоназначение.
(79)
Спазването на количествените ограничения следва да се гарантира чрез надеждна и ефективна система за мониторинг. За тази цел отпускането на възстановяванията при износ следва да се обвърже с лицензия за износ. Възстановяванията при износ следва да се отпускат до наличните лимити, в зависимост от конкретното положение на всеки съответен продукт. Изключения от това правило следва да бъдат разрешени само в случай на преработени продукти, които не са изброени в приложение I към Договора и за които не важат ограниченията за обем. Следва да бъде предвидена възможност за дерогация от стриктното спазване на правила за управление за продуктите, за които не съществува вероятност възстановяванията при износ да надвишат определените количества.
(80)
В случай на износ на живи животни от рода на едрия рогат добитък следва да бъде предвидена възможност възстановяванията при износ да се предоставят и изплащат само ако са спазени установените в законодателството на Общността разпоредби относно благосъстоянието на животните и по-специално защитата на животните по време на превоз.
(81)
Земеделските продукти могат в определени случаи да се ползват от специални преференции при внос в трети страни ако продуктите отговарят на определени спецификации и/или ценови условия. Необходимо е административно сътрудничество между властите в третата страна, в която се извършва вносът, и Общността, за да се осигури правилното прилагане на такава система. За тази цел продуктите следва да бъдат придружени от сертификат, издаден в Общността.
(82)
Износът на клубено-луковици в трети страни е от изключително икономическо значение за Общността. Поддържането и развитието на този износ може да се гарантира чрез стабилизиране на цените в този отрасъл. По тази причина следва да бъде предвидена възможност за прилагане на минимални цени за износ на въпросните продукти.
(83)
В съответствие с член 36 от Договора, разпоредбите на главата от Договора, която се отнася за правилата на конкуренция, се прилагат за производството и търговията със земеделски продукти само до степен, определена от Съвета в рамките на член 37, параграфи 2 и 3 от Договора и в съответствие с определената в него процедура. В различните ООП разпоредбите относно държавната помощ са обявени за приложими в голяма степен. Прилагането в частност на правилата от Договора, отнасящи се до предприятията, бе допълнително разяснено в Регламент (ЕО) № 1184/2006 на Съвета от 24 юли 2006 година за прилагане на някои правила за конкуренция при производството и търговията със селскостопански продукти (43). В съответствие с целта да се създаде пълен набор от правила относно пазарната политика е уместно съответните разпоредби да бъдат включени в настоящия регламент.
(84)
Правилата за конкуренция, отнасящи се до споразуменията, решенията и практиките посочени в член 81 от Договора и до злоупотребата с господстващо положение на пазара, следва да се прилагат по отношение на производството и търговията със земеделски продукти до степен, която не възпрепятства функционирането на националните организации на селскостопанските пазари и не застрашава постигането на целите на ОСП.
(85)
Специален подход се взема в случай на организациите на земеделските производители, които се занимават най-вече със съвместното производство или реализация на земеделски продукти или използването на обща техническа база, освен ако такива съвместни действия не изключват конкуренцията или не застрашават постигането на целите, залегнали в член 33 от Договора.
(86)
С цел да не се компрометира развитието на ОСП и да се гарантира правна сигурност и недискриминационно отношение към съответните предприятия, Комисията следва да има всички правомощия, при контрол от страна на Съда на Европейските общности, да определя дали споразуменията, решенията и практиките, посочени в член 81 от Договора, съответстват на целите на ОСП.
(87)
Правилното функциониране на единния пазар на основата на общи цени би било изложено на риск от отпускането на национална помощ. Ето защо разпоредбите на Договора относно държавната помощ следва, като общо правило, да се прилагат за продуктите, включени в настоящия регламент. В определени ситуации следва да се допускат изключения. В случаите, когато са в сила такива изключения, обаче, Комисията следва да е в състояние да изготви списък на съществуващи, нови или предложени национални помощи, да изпрати съответна информация до държавите-членки и да им предложи подходящи мерки.
(88)
От момента на присъединяването им Финландия и Швеция могат, поради специфичните икономически условия на производството и предлагането на пазара на месо и продукти от северен елен, да отпускат помощ в тази област. Освен това, Финландия може с разрешение на Комисията да отпуска помощ съответно за определени количества семена и определени количества семена на зърнени култури, произвеждани единствено във Финландия поради нейните специфични климатични условия. Необходимо е тези изключения да се запазят.
(89)
В държавите-членки със значително намаление в квотата за захар производителите на захарно цвекло ще се изправят пред особено тежки проблеми, свързани с приспособяването. В такива случаи преходната помощ на Общността за производителите на захарно цвекло, предвидена в глава 10е от дял IV от Регламент (ЕО) № 1782/2003, няма да бъде достатъчна за разрешаване на трудностите пред производителите на захарно цвекло. Поради тази причина следва да се разреши на държавите-членки, които са намалили квотата си с над 50 % от квотата за захар, определена на 20 февруари 2006 г. в приложение III към Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета, да отпускат държавна помощ на производителите на захарно цвекло през периода на прилагане на преходната помощ от Общността. За да се осигури, че държавите-членки не отпускат държавни помощи, надвишаващи потребностите на местните производители на захарно цвекло, определянето на общия размер на съответната държавна помощ следва да подлежи на одобрение от Комисията, освен по отношение на Италия, където максималната потребност от най-високо продуктивния вид захарно цвекло, необходима за приспособяване към пазарните условия след реформата, може да бъде приблизително оценена на 11 EUR на тон произведено захарно цвекло. Освен това, поради специфичните проблеми, които се очаква да възникнат в Италия, следва да се запази възможността производителите на захарно цвекло да се възползват пряко или косвено от отпусната държавна помощ.
(90)
Във Финландия отглеждането на захарно цвекло е обусловено от определени географски и климатични условия, които биха повлияли неблагоприятно сектора извън общото въздействие на реформата на сектора на захарта. По тази причина следва да се запази възможността, предвидена в ООП на захар, разрешаваща на тази държава-членка да отпуска постоянно на своите производители на захарно цвекло държавна помощ в съответния размер.
(91)
Предвид конкретната ситуация в Германия, където понастоящем се предоставя национална помощ на голям брой дребни производители на алкохол при специфичните условия на германския алкохолен монопол, е необходимо да се разреши това подпомагане да продължи за ограничен период от време. Необходимо е също в края на този период да се предвиди представяне на доклад от Комисията за действието на тази дерогация, придружен с подходящи предложения.
(92)
Ако държава-членка желае да поддържа на своя територия мерки, насърчаващи консумацията на мляко и млечни продукти в Общността, трябва да се предвиди възможност за финансиране на такива мерки чрез такса за промоциране на производителите на мляко на национално равнище.
(93)
За да се вземе предвид възможното развитие в производството на сух фураж, Комисията следва, преди 30 септември 2008 г., на базата на оценка на ООП на сух фураж, да представи на Съвета доклад за сектора. Докладът следва да съдържа, ако е необходимо, подходящи предложения. Освен това, с определена периодичност Комисията следва да представя доклади на Европейския парламент и Съвета относно схемата за подпомагане, прилагана по отношение на сектор пчеларство.
(94)
Необходимо е адекватно информиране за текущото състояние на пазара на хмел в Общността и за перспективите за неговото развитие. Поради това следва да се предвиди възможност за регистриране на всички договори за доставка на хмел, произведен в Общността.
(95)
Уместно е да бъдат предвидени, при определени условия и за определени продукти, мерки, които да се предприемат при възникване или при вероятност за възникване на смущения в резултат на значителни промени на цените във вътрешния пазар или във връзка с котировки или цени на световния пазар.
(96)
Необходимо е да се създаде рамка от специални мерки за етиловия алкохол от земеделски произход, за да може да се събират икономически данни и да се анализира статистическата информация с цел наблюдение на пазара. Доколкото пазарът на етилов алкохол от земеделски произход е обвързан с пазара на етилов алкохол като цяло, необходимо е също така да се предоставя информация относно пазара на етилов алкохол от неземеделски произход.
(97)
Разходите на държавите-членки в резултат на задълженията, произтичащи от прилагането на настоящия регламент, следва да се финансират от Общността в съответствие с Регламент (ЕО) № 1290/2005.
(98)
Комисията следва да бъде упълномощена да приема необходимите мерки с цел решаване на специфични практически проблеми в извънредни случаи.
(99)
Тъй като общите селскостопански пазари са в непрекъснато развитие, държавите-членки и Комисията следва постоянно да се информират взаимно за съответните промени.
(100)
За да се предотврати злоупотреба с предвидените в настоящия регламент предимства, такива не следва да се предоставят или съответно следва да се отнемат в случаите, когато се установи, че условията, за получаването на които да е от тези предимства са били създадени изкуствено в противоречие с целите на настоящия регламент.
(101)
С цел да се гарантира изпълнението на задълженията, предвидени в настоящия регламент, е необходимо прилагане на мерки за контрол, административни мерки и административни наказания в случай на неизпълнение. По тази причина на Комисията следва да се дадат правомощия да приема съответните правила, включително такива касаещи възстановяването на неправомерно изплатени суми и задълженията на държавите-членки за представяне на доклади, които произтичат от прилагането на настоящия регламент.
(102)
Мерките, необходими за прилагането на настоящия регламент, следва като общо правило да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/EО на Съвета от 28 юни 1999 година относно установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, поверени на Комисията (44). По отношение, обаче, на някои мерки съгласно настоящия регламент, които са свързани с правомощията на Комисията, които изискват бързи действия или са от чисто административен характер, Комисията следва да бъде овластена да действа самостоятелно.
(103)
Поради включването в настоящия регламент на определени елементи от ООП на плодове и зеленчуци, на преработени плодове и зеленчуци и на вино, необходимо е в тези ООП да бъдат направени някои изменения.
(104)
Настоящият регламент включва разпоредби относно приложимостта на правилата за конкуренция съгласно Договора. Досега такива разпоредби са били предмет на Регламент (ЕО) № 1184/2006. Необходимо обхвата на този регламент да бъде изменен така, че неговите разпоредби да се прилагат само за продукти, изброени в приложение I към Договора, които не са предмет на настоящия регламент.
(105)
Настоящият регламент включва разпоредби, които се съдържат в основните регламенти, изброени в съображения 2 и 3, с изключение на тези, съдържащи се в Регламенти (ЕО) № 2200/96, (ЕО) № 2201/96 и (ЕО) № 1493/1999. Освен това, настоящият регламент включва разпоредби от следните регламенти:
-
Регламент (ЕИО) № 2729/75 на Съвета от 29 октомври 1975 година относно таксите върху вноса на смеси от зърнени култури, ориз и натрошен ориз;
-
Регламент (EИО) № 2763/75 на Съвета от 29 октомври 1975 година за определяне на общите правила относно предоставяне на помощ за частно складиране на свинско месо (45);
-
Регламент (ЕИО) № 2782/75 на Съвета от 29 октомври 1975 година относно производството и търговията с яйца за люпене и пилета от домашни птици, отглеждани в птицеферми;
-
Регламент (ЕИО) № 707/76 на Съвета от 25 март 1976 година относно признаване на организации на бубари (46);
-
Регламент (ЕИО) № 1055/77 на Съвета от 17 май 1977 година относно съхранението и движението на продукти, изкупени от интервенционна агенция (47);
-
Регламент (ЕИО) № 2931/79 на Съвета от 20 декември 1979 година за предоставяне на помощ при износ на селскостопански продукти, които могат да се ползват със специални преференции при внос в трета страна (48);
-
Регламент (ЕИО) № 3220/84 на Съвета от 13 ноември 1984 година за определяне на скалата на Общността за класификация на кланични трупове на свине;
-
Регламент (ЕИО) № 1898/87 на Съвета от 2 юли 1987 година относно закрилата на наименованията, използвани в търговията с мляко и млечни продукти;
-
Регламент (ЕИО) № 3730/87 на Съвета от 10 декември 1987 година за определяне на общи правила за снабдяването с храна от интервенционни складове на определени организации и за разпределянето ѝ сред най-нуждаещите се лица в Общността;
-
Регламент (ЕИО) № 386/90 на Съвета от 12 февруари 1990 година относно контрола върху износа на селскостопански продукти, за които са отпуснати възстановявания или други суми (49);
-
Регламент (ЕИО) № 1186/90 на Съвета от 7 май 1990 година относно разширяване на приложното поле на скалата на Общността за класификация на кланичните трупове на възрастни говеда;
-
Регламент (ЕИО) № 1906/90 на Съвета от 26 юни 1990 година относно определени стандарти за търговията с птиче месо;
-
Регламент (ЕО) № 2204/90 на Съвета от 24 юли 1990 година за определяне на допълнителни общи правила относно общата организация на пазара на мляко и млечни продукти по отношение на сирената;
-
Регламент (ЕИО) № 2077/92 на Съвета от 30 юни 1992 година относно междубраншовите организации и споразумения в сектора на тютюна (50);
-
Регламент (EИО) № 2137/92 на Съвета от 23 юли 1992 година относно скала на Общността за класифицикация на кланичните трупове на овце и определяне на стандарта на Общността за качеството на пресни и охладени кланични трупове на овце;
-
Регламент (ЕО) № 2991/94 на Съвета от 5 декември 1994 година за определяне на стандарти за масла за мазане;
-
Регламент (ЕО) № 2597/97 на Съвета от 18 декември 1997 година за определяне на допълнителни правила за общата организация на пазара на мляко и млечни продукти по отношение на млякото за пиене;
-
Регламент (ЕО) № 2250/1999 на Съвета от 22 октомври 1999 година относно тарифна квота за масло с произход от Нова Зеландия (51);
-
Регламент (EO) № 1788/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно въвеждането на такса в сектора на млякото и млечните продукти;
-
Регламент (ЕО) № 1028/2006 на Комисията от 19 юни 2006 година относно стандартите за търговия с яйца;
-
Регламент (EО) № 1183/2006 на Съвета от 24 юли 2006 година относно скалата на Общността за класифицикация на кланичните трупове на възрастни говеда.
(106)
По тази причина посочените регламенти следва да бъдат отменени. С оглед на правната сигурност и предвид броя на актовете, които се отменят с настоящия регламент, както и броя на актовете, приети съгласно първите актове или изменени от тях, целесъобразно е да се изясни, че отмяната не засяга действителността на законодателни актове, приети по силата на отменен акт, нито действителността на всяко изменение, извършено по този начин, на други законодателни актове.
(107)
Настоящият регламент следва да започне да се прилага, като общо правило, от 1 януари 2008 г. За да се гарантира, че новите разпоредби от настоящия регламент не възпрепятстват текущата пазарна 2007/2008 година, следва да се предвиди по-късна дата за прилагане по отношение на тези сектори, за които, са предвидени пазарни години. Настоящият регламент следва да се прилага само от началото на пазарната 2008/2009 година за засегнатите сектори. Като следствие, съответните регламенти, уреждащи тези сектори, следва да продължат да се прилагат до края на съответната пазарна 2007/2008 година.
(108)
Освен това, по отношение на някои други сектори, за които не са предвидени пазарни години, следва да се предвиди по-късна дата на прилагане, за да се гарантира плавен преход от съществуващите ООП към настоящия регламент. Вследствие регламентите, уреждащи съществуващите ООП за тези сектори, следва да продължат да се прилагат до по-късната дата на прилагане, предвидена в настоящия регламент.
(109)
Що се отнася до Регламент (ЕО) 386/90, правомощията по уреждане на същността, предмет на този регламент, се прехвърлят с настоящия регламент на Комисията. Освен това, регламенти (ЕИО) № 3220/84, (ЕИО) № 1186/90, (ЕИО) № 2137/92 и (ЕО) № 1183/2006 се отменят с настоящия регламент, като само някои части от тях се включват в него. Други подробности, съдържащите се в посочените регламенти, следва да се разгледат в правила за изпълнение, които Комисията следва да приеме. На Комисията следва да се предостави допълнително време за установяването на съответните правила. Ето защо посочените регламенти следва да продължат да се прилагат до 31 декември 2008 г.
(110)
Следните актове на Съвета стават ненужни и следва да бъдат отменени:
-
Регламент (ЕИО) № 315/68 на Съвета от 12 март 1968 година за определяне на стандарти за качество за клубено-луковици, луковици и клубени на цъфтящи растения (52);
-
Регламент (ЕИО) № 316/68 на Съвета от 12 март 1968 година за определяне на стандарти за качество за свежи рязани цветя и свежа декоративна зеленина (53);
-
Регламент (ЕИО) № 2517/69 на Съвета от 9 декември 1969 година за определяне на някои правила за реорганизиране на производството на плодове в Общността (54);
-
Регламент (ЕИО) № 2728/75 на Съвета от 29 октомври 1975 година относно помощите за производството и за търговията с картофено нишесте и с картофи за производство на нишесте (55);
-
Регламент (ЕИО) № 1358/80 на Съвета от 5 юни 1980 година за определяне на индикативната цена и интервенционната цена за възрастни говеда за пазарната 1980/81 година и въвеждане на скала на Общността за класификация на кланичните трупове на възрастни говеда (56);
-
Регламент (ЕИО) № 4088/87 на Съвета от 21 декември 1987 година за определяне на условия за прилагане на преференциални мита върху вноса на някои цветя с произход от Кипър, Израел и Йордания (57);
-
Решение 74/583/ЕИО на Съвета от 20 ноември 1974 година относно наблюдението на движенията на захар (58).
(111)
Преходът от уредбата, предвидена в разпоредбите и регламентите, които се отменят с настоящия регламент, може да предизвика трудности, които не са предмет на разглеждане в настоящия регламент. За да се справи с тези трудности, Комисията следва да бъде оправомощена да приема преходни мерки,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
СЪДЪРЖАНИЕ
ЧАСТ I
УВОДНИ РАЗПОРЕДБИ
ЧАСТ II
ВЪТРЕШЕН ПАЗАР
ДЯЛ I
ИНТЕРВЕНЦИЯ НА ПАЗАРА
ГЛАВА I
Публична интервенция и частно складиране
Раздел I
Общи разпоредби
Раздел II
Публична интервенция
Подраздел I
Общи разпоредби
Подраздел II
Откриване и преустановяване на изкупуването
Подраздел III
Интервенционна цена
Подраздел IV
Пласиране на продукти, изкупени при интервенция
Раздел III
Частно складиране
Подраздел I
Задължителна помощ
Подраздел II
Незадължителна помощ
Раздел IV
Общи разпоредби
ГЛАВА II
Специални интервенционни мерки
Раздел I
Извънредни мерки за подпомагане на пазара
Раздел II
Мерки в секторите на зърнените култури и ориза
Раздел III
Мерки в сектора на захарта
Раздел IV
Коригиране на предлагането
ГЛАВА III
Системи за ограничаване на производството
Раздел I
Общи разпоредби
Раздел II
Захар
Подраздел I
Разпределение и управление на квотите
Подраздел II
Превишаване на квоти
Раздел III
Мляко
Подраздел I
Общи разпоредби
Подраздел II
Разпределение и управление на квотите
Подраздел III
Превишаване на квоти
Раздел IV
Процедурни разпоредби
ГЛАВА IV
Схеми за подпомагане
Раздел I
Помощ за преработка
Подраздел I
Сух фураж
Подраздел II
Лен, предназначен за производство на влакна
Раздел II
Възстановяване при производство
Раздел III
Помощ в сектора на млякото и млечните продукти
Раздел IV
Помощ в сектора на маслиновото масло и трапезните маслини
Раздел V
Фонд „Тютюн“ на Общността
Раздел VI
Специални разпоредби за сектора на пчеларството
Раздел VII
Помощ в сектора на бубарството
ДЯЛ II
ПРАВИЛА ЗА ПРЕДЛАГАНЕ НА ПАЗАРА И ПРОИЗВОДСТВО
ГЛАВА I
Пазарни стандарти и условия за производството
Раздел I
Пазарни стандарти
Раздел II
Условия за производство
Раздел III
Процедурни правила
ГЛАВА II
Организации на производители, междубраншови организации, организации на оператори
Раздел I
Общи принципи
Раздел II
Правила за междубраншови организации в сектора на тютюна
Раздел III
Процедурни правила
ЧАСТ III
ТЪРГОВИЯ С ТРЕТИ СТРАНИ
ГЛАВА I
Общи разпоредби
ГЛАВА II
Внос
Раздел I
Лицензии за внос
Раздел II
Вносни мита и такси
Раздел III
Управление на квотите за внос
Раздел IV
Специални разпоредби за определени продукти
Подраздел I
Специални разпоредби за внос по отношение на секторите на зърнените култури и ориза
Подраздел II
Преференциални схеми за внос на захар
Подраздел III
Специални разпоредби за внос на коноп
Подраздел IV
Специални разпоредби за внос на хмел
Раздел V
Предпазни мерки и активно усъвършенстване
ГЛАВА III
Износ
Раздел I
Лицензии за износ
Раздел II
Възстановявания при износ
Раздел III
Управление на квотите за износ в сектора на млякото и млечните продукти
Раздел IV
Специални преференции при внос в трети страни
Раздел V
Специални разпоредби за живи растения
Раздел VI
Пасивно усъвършенстване
ЧАСТ IV
ПРАВИЛА ЗА КОНКУРЕНЦИЯ
ГЛАВА I
Правила, приложими по отношение на предприятия
ГЛАВА II
Правила за държавна помощ
ЧАСТ V
СПЕЦИФИЧНИ РАЗПОРЕДБИ ЗА ОТДЕЛНИ СЕКТОРИ
ЧАСТ VI
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
ЧАСТ VII
ПРАВИЛА ЗА ПРИЛАГАНЕ, ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ ПРАВИЛА
ГЛАВА I
Разпоредби за прилагане
ГЛАВА II
Преходни и заключителни разпоредби
ПРИЛОЖЕНИЕ I
СПИСЪК НА ПРОДУКТИТЕ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 1, ПАРАГРАФ 1
Част I:
Зърнени култури
Част II:
Ориз
Част III:
Захар
Част IV:
Сух фураж
Част V:
Семена
Част VI:
Хмел
Част VII:
Маслиново масло и трапезни маслини
Част VIII:
Лен и коноп, предназначени за производството на влакна
Част IX:
Плодове и зеленчуци
Част X:
Продукти от преработени плодове и зеленчуци
Част XI:
Банани
Част XII:
Вино
Част XIII:
Живи дървета и други растения, луковици, корени и подобни на тях, рязани цветя и декоративна зеленина
Част XIV:
Суров тютюн
Част XV:
Говеждо и телешко месо
Част XVI:
Мляко и млечни продукти
Част XVII:
Свинско месо
Част XVIII:
Овче месо и козе месо
Част XIX:
Яйца
Част XX:
Птиче месо
Част XXI:
Други продукти
ПРИЛОЖЕНИЕ II
СПИСЪК НА ПРОДУКТИТЕ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 1, ПАРАГРАФ 3
Част I:
Етилов алкохол от земеделски произход
Част II:
Пчелни продукти
Част III:
Копринени буби
ПРИЛОЖЕНИЕ III
ОПРЕДЕЛЕНИЯ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 2, ПАРАГРАФ 1
Част I:
Определения, отнасящи се за сектора на ориза
Част II:
Определения, отнасящи се за сектора на захарта
Част III:
Определения, отнасящи се за сектора на хмела
Част IV:
Определения, отнасящи се за сектор говеждото и телешкото месо
Част V:
Определения, отнасящи се за сектора на млякото и млечните продукти
Част VI:
Определения, отнасящи се за сектора на яйцата
Част VII:
Определения, отнасящи се за сектора на птичето месо
Част VIII:
Определения, отнасящи се за сектора на пчеларството
ПРИЛОЖЕНИЕ IV
СТАНДАРТНО КАЧЕСТВО НА ОРИЗ И ЗАХАР
A.
Стандартно качество за неолющен ориз
Б.
Стандартно качество за захар
ПРИЛОЖЕНИЕ V
СКАЛИ НА ОБЩНОСТТА ЗА КЛАСИФИКАЦИЯ НА КЛАНИЧНИ ТРУПОВЕ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 42
A.
Скала на Общността за класификация на кланични трупове от възрастни животни от рода на едрия рогат добитък
Б.
Скала на Общността за класификация на кланични трупове от свине
В.
Скала на Общността за класификация на кланични трупове от овце
ПРИЛОЖЕНИЕ VI
НАЦИОНАЛНИ И РЕГИОНАЛНИ КВОТИ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕНОВЕ 56 И 59
ПРИЛОЖЕНИЕ VII
ДОПЪЛВАЩИ КВОТИ ЗА ИЗОГЛЮКОЗА, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 55, ПАРАГРАФ 2
ПРИЛОЖЕНИЕ VIII
ПОДРОБНИ ПРАВИЛА ЗА ТРАНСФЕРИ НА КВОТИ ЗА ЗАХАР ИЛИ ИЗОГЛЮКОЗА В СЪОТВЕТСТВИЕ С ЧЛЕН 60
ПРИЛОЖЕНИЕ IX
НАЦИОНАЛНИ КВОТИ И РЕЗЕРВ ЗА ПРЕСТРУКТУРИРАНЕ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 66
ПРИЛОЖЕНИЕ X
РЕФЕРЕНТНА МАСЛЕНОСТ, ПОСОЧЕНА В ЧЛЕН 70
ПРИЛОЖЕНИЕ XI
A.
Разпределение на максималното гарантирано количество между държавите-членки, посочени в член 94, параграф 1
Б.
Разпределение на максималното гарантирано количество между държавите-членки, посочени в член 89
ПРИЛОЖЕНИЕ ХII
ОПРЕДЕЛЕНИЯ И НАИМЕНОВАНИЯ ОТНОСНО МЛЯКОТО И МЛЕЧНИТЕ ПРОДУКТИ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 114, ПАРАГРАФ 1
ПРИЛОЖЕНИЕ ХIII
ПРЕДЛАГАНЕ НА ПАЗАРА НА МЛЯКО, ПРЕДНАЗНАЧЕНО ЗА КОНСУМАЦИЯ ОТ ЧОВЕКА, ПОСОЧЕНО В ЧЛЕН 114, ПАРАГРАФ 2
ПРИЛОЖЕНИЕ ХIV
ПАЗАРНИ СТАНДАРТИ ЗА ПРОДУКТИ ОТ СЕКТОРИТЕ НА ЯЙЦАТА И ПТИЧЕТО МЕСО, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 116
A.
Пазарни стандарти за яйца от кокошки от вида Gallus gallus
Б.
Пазарни стандарти за птиче месо
В.
Маркетингови стандарти за производство и предлагане на пазара на яйца за люпене и пилета от домашни птици, отглеждани в птицеферми
ПРИЛОЖЕНИЕ ХV
МАРКЕТИНГОВИ СТАНДАРТИ, КОИТО СЕ ПРИЛАГАТ КЪМ МАЗНИНИ ЗА МАЗАНЕ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 115
Допълнение към приложение XV
ПРИЛОЖЕНИЕ ХVI
ОПИСАНИЯ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ НА МАСЛИНОВО МАСЛО И МАСЛИНОВО МАСЛО ОТ МАСЛИНОВО КЮСПЕ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 118
ПРИЛОЖЕНИЕ ХVII
ВНОСНИ МИТА ЗА ОРИЗ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕНОВЕ 137 И 139
ПРИЛОЖЕНИЕ ХVIII
ОРИЗ ОТ СОРТОВЕТЕ BASMATI, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 138
ПРИЛОЖЕНИЕ ХIX
ДЪРЖАВИ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 153, ПАРАГРАФ 3 И ЧЛЕН 154, ПАРАГРАФ 1, БУКВА б) И В ЧАСТ II, ТОЧКА 12 ОТ ПРИЛОЖЕНИЕ III
ПРИЛОЖЕНИЕ ХX
СПИСЪК НА ПРОДУКТИТЕ ОТ СЕКТОРИТЕ НА ЗЪРНЕНИТЕ КУЛТУРИ, ОРИЗА, ЗАХАРТА, МЛЯКОТО И ЯЙЦАТА, ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 26, БУКВА А), II), И ЗА ПРЕДОСТАВЯНЕ НА ВЪЗСТАНОВЯВАНИЯ ПРИ ИЗНОС, ПОСОЧЕНИ В ЧАСТ III, ГЛАВА III, РАЗДЕЛ II
Част I:
Зърнени култури
Част II:
Ориз
Част III:
Захар
Част IV:
Мляко
Част V:
Яйца
ПРИЛОЖЕНИЕ ХXI
СПИСЪК НА НЯКОИ ПРОДУКТИ, СЪДЪРЖАЩИ ЗАХАР, ЗА ЦЕЛИТЕ НА ПРЕДОСТАВЯНЕТО НА ВЪЗСТАНОВЯВАНИЯ ПРИ ИЗНОС, ПОСОЧЕНИ В ЧАСТ III, ГЛАВА III, РАЗДЕЛ II
ПРИЛОЖЕНИЕ ХXII
ТАБЛИЦИ ЗА СЪОТВЕТСТВИЕ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 202
ЧАСТ I
УВОДНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Обхват
1. Настоящият регламент установява обща организация на пазарите на продуктите от следните сектори, както е предвидено по-нататък в приложение I:
а)
зърнени култури, част I от приложение I;
б)
ориз, част II от приложение I ;
в)
захар, част III от приложение I ;
г)
сух фураж, част IV от приложение I;
д)
семена, част V от приложение I;
е)
хмел, част VI от приложение I;
ж)
маслиново масло и трапезни маслини, част VII от приложение I;
з)
лен и коноп, част VIII от приложение I;
и)
плодове и зеленчуци, част IX от приложение I ;
й)
преработени плодове и зеленчуци, част X от приложение I;
к)
банани, част XI от приложение I;
л)
вино, част XII от приложение I;
м)
живи растения и цветарски продукти, част XIII от приложение I (наричани по-долу „сектор на живите растения“);
н)
суров тютюн, част XIV от приложение I;
о)
говеждо и телешко месо, част XV от приложение I;
п)
мляко и млечни продукти, част XVI от приложение I;
р)
свинско месо, част XVII от приложение I;
с)
овче месо и козе месо, част XVIII от приложение I;
т)
яйца, част XIX от приложение I;
у)
птиче месо, част XX от приложение I;
ф)
други продукти, част XXI от приложение I.
2. По отношение на секторите на плодовете и зеленчуците, преработените плодове и зеленчуци и виното се прилага само член 195 от настоящия регламент.
3. Настоящият регламент установява специфични мерки за следните сектори, които са изброени или съответно допълнително определени в приложение II:
а)
етилов алкохол от земеделски произход, част I от приложение II (наричана по-долу „сектор на земеделския етилов алкохол“);
б)
пчелни продукти, част II от приложение II (наричана по-долу „сектор на пчелните продукти“);
в)
копринени буби, част III от приложение II.
Член 2
Определения
1. За целите на прилагането на настоящия регламент се използват определенията за определени сектори, формулирани в приложение III.
2. За целите на настоящия регламент:
а)
„земеделски стопанин“ означава земеделски стопанин, определен в Регламент (ЕО) № 1782/2003;
б)
„разплащателна агенция“ означава органът или органите, определени от държава-членка в съответствие с Регламент (ЕО) № 1290/2005.
в)
„интервенционна цена“ означава цената, на която продуктите се изкупуват при публична интервенция.
Член 3
Пазарни години
Установяват се следните пазарни години:
а)
от 1 януари до 31 декември на дадена година за сектора на бананите;
б)
от 1 април до 31 март на следващата година за:
i)
сектора на сухия фураж,
ii)
сектора на бубарството;
в)
от 1 юли до 30 юни на следващата година за:
i)
сектора на зърнените култури,
ii)
сектора на семената,
iii)
сектора на маслиновото масло и трапезните маслини,
iv)
сектора на лена и конопа,
v)
сектора на млякото и млечните продукти;
г)
от 1 септември до 31 август на следващата година за сектора на ориза;
д)
от 1 октомври до 30 септември на следващата година за сектора на захарта.
Член 4
Правомощия на Комисията
Освен ако настоящият регламент не предвижда друго, когато на Комисията се предоставят правомощия, тя действа в съответствие с процедурата по член 195, параграф 2.
Член 5
Правила за прилагане
Комисията може да приеме подробни правила за прилагането на член 2.
Комисията може да промени определенията касаещи ориза, дадени в част I от приложение III и определението за „захар от АКТБ/индийска захар“, дадено в точка 12 от част II от посоченото приложение.
Комисията може също да определи обменните курсове за ориза на различните стадии на обработка, разходите за обработка и стойността на производните продукти.
ЧАСТ II
ВЪТРЕШЕН ПАЗАР
ДЯЛ I
ИНТЕРВЕНЦИЯ НА ПАЗАРА
ГЛАВА I
Публична интервенция и частно складиране
Раздел I
Общи разпоредби
Член 6
Обхват
1. Настоящата глава определя правилата, касаещи, където е приложимо изкупуване на базата на публична интервенция и отпускането на помощ за частно складиране по отношение на следните сектори:
а)
зърнени култури,
б)
ориз,
в)
захар,
г)
маслиново масло и трапезни маслини,
д)
говеждо и телешко месо,
е)
мляко и млечни продукти,
ж)
свинско месо,
з)
овче месо и козе месо.
2. За целите на настоящата глава:
а)
„зърнени култури“ означава зърнени култури, добивани в Общността,
б)
„мляко“ означава краве мляко, произведено в Общността,
в)
„обезмаслено мляко“ означава обезмаслено мляко, получено директно и изключително от краве мляко, произведено в Общността,
г)
„сметана“ означава сметана, получена директно и изключително от мляко.
Член 7
Произход от Общността
Без да се засяга член 6, параграф 2, само продукти с произход от Общността отговарят на условията за изкупуване на базата на публична интервенция или за отпускане на помощ за тяхното частно складиране.
Член 8
Референтни цени
1. За продуктите, които са обект на интервенционните мерки, посочени в член 6, параграф 1, се определят следните референтни цени:
а)
по отношение на сектора на зърнените култури:
101,31 EUR/тон, със следното месечно увеличение:
-
ноември: 0,46 EUR/тон,
-
декември: 0,92 EUR/тон,
-
януари: 1,38 EUR/тон,
-
февруари: 1,84 EUR/тон,
-
март: 2,30 EUR/тон,
-
април: 2,76 EUR/тон,
-
май: 3,22 EUR/тон,
-
юни: 3,22 EUR/тон.
Референтната цена, която е валидна за царевица и зърнено сорго през юни, остава валидна през юли, август и септември на същата година;
б)
по отношение на цената на неолющения ориз, 150 EUR/тон за стандартно качество, определено в точка А от приложение IV;
в)
по отношение на захарта:
i)
за бяла захар:
-
541,5 EUR/тон за пазарната година 2008/2009,
-
404,4 EUR/тон, считано от пазарната година 2009/2010;
ii)
за сурова захар:
-
448,8 EUR/тон за пазарната година 2008/2009,
-
335,2 EUR/тон, считано от пазарната година 2009/2010.
Референтните цени, установени в подточки i) и ii), се прилагат за непакетирана захар франко предприятие със стандартно качество, определено в точка Б от приложение IV;
г)
по отношение на сектора на говеждото и телешкото месо, 2 224 EUR/тон за кланични трупове на мъжки животни от рода на едрия рогат добитък от клас R3 по скалата на Общността за класификация на кланични трупове от възрастни животни от рода на едрия рогат добитък, предвидена в член 42, параграф 1, буква а);
д)
по отношение на сектора на млякото и млечните продукти:
i)
246,39 EUR на 100 kg за масло;
ii)
174,69 EUR на 100 kg за обезмаслено мляко на прах;
е)
По отношение на сектора на свинското месо 1 509,39 EUR/тон за кланични трупове от стандартно качество, определено на база тегло и съдържание на постно месо в съответствие със скалата на Общността за класификация на кланични трупове от свине, предвидена в член 42, параграф 1), буква б), както следва:
i)
кланични трупове с тегло от 60 до по-малко от 120 kg: клас Е съгласно точка Б II от приложение V;
ii)
кланични трупове с тегло от 120 до 180 kg: клас R съгласно точка Б II от приложение V.
2. Референтните цени за зърнените култури и ориза, посочени съответно в точки а) и б) от параграф 1, се отнасят до етапа на продажба на едро на доставените в склада продукти преди разтоварването им. Тези референтни цени са валидни за всички интервенционни центрове на Общността, определени за такива съгласно член 41.
3. Съветът, действащ в съответствие с процедурата по член 37, параграф 2 от Договора, може да променя референтните цени, определени в параграф 1 от настоящия член, съобразно промените в производството и пазарите.
Член 9
Отчитане на цените на пазара на захар
Комисията следва да въведе информационна система за цените на пазара на захар, включително система за публикуване на ценовите равнища на този пазар.
Системата следва да се основава на информация, предоставена от предприятията, произвеждащи бяла захар, или от други оператори, участващи в търговията със захар. Тази информация се разглежда конфиденциално.
Комисията осигурява публикуваната информация да не позволява разпознаване на цените, използвани от отделните предприятия или оператори.
Раздел II
Публична интервенция
Подраздел I
Общи разпоредби
Член 10
Продукти, отговарящи на условията за публична интервенция
1. Публична интервенция се прилага по отношение на следните продукти при условията, установени в настоящия раздел, и при допълнителни изисквания и условия, които следва да бъдат определени от Комисията в съответствие с член 43:
а)
обикновена пшеница, твърда пшеница, ечемик, царевица и сорго;
б)
неолющен ориз;
в)
бяла или сурова захар, при условие че съответната захар е произведена в рамките на квотата от захарно цвекло или захарна тръстика, добити в Общността;
г)
прясно или охладено месо от сектора на говеждото и телешкото месо под кодове по КН 0201 10 00 и от 0201 20 20 до 0201 20 50;
д)
масло, произведено директно и изключително от пастьоризирана сметана в одобрено предприятие в Общността, с минимално тегловно съдържание на млечни мазнини от 82 % и максимално тегловно съдържание на вода от 16 %;
е)
обезмаслено мляко на прах от най-високо качество, получено в процес на впръскване и в одобрено от Общността предприятие, директно и изключително от обезмаслено мляко, с минимално тегловно съдържание на протеини от 35,6 % от обезмасления сух екстракт.
2. Публична интервенция може да се прилага в сектора на свинското месо при спазване на установените в настоящия раздел условия и на допълнителни изисквания и условия, които следва да се определят от Комисията в съответствие с член 43, по отношение на цели и половинки трупове, пресни или охладени, попадащи под код по КН 0203 11 10, гърди (шарено месо), пресни или охладени, попадащи под код по КН ex 0203 19 15, и неразтопени мазнини от свине, пресни или охладени, попадащи под код по КН ex 0209 00 11.
Подраздел II
Откриване и преустановяване на изкупуването
Член 11
Зърнени култури
1. Публичната интервенция за зърнените култури се открива:
а)
от 1 август до 30 април за Гърция, Испания, Италия и Португалия;
б)
от 1 декември до 30 юни за Швеция;
в)
от 1 ноември до 31 май за останалите държави-членки.
Изкупуването на базата на публична интервенция на царевица, обаче, следва да се извършва единствено в следните граници:
а)
700 000 тона за пазарната година 2008/2009;
б)
0 тона, считано от пазарната година 2009/2010.
2. Когато интервенционният период в Швеция води до отклоняване на зърнени култури от други държави-членки към интервенция в Швеция, Комисията приема мерки за коригиране на това положение.
Член 12
Ориз
Публичната интервенция за неолющения ориз се открива в периода от 1 април до 31 юли. Изкупуването на базата на публична интервенция, обаче, следва да бъде ограничено до 75 000 тона за период.
Член 13
Захар
1. Публичната интервенция за захарта се открива през целия период на пазарните години 2008/2009 и 2009/2010. Публичната интервенция, обаче, следва да провежда в размер до 600 000 тона, изразени в бяла захар, за пазарна година.
2. Захар, складирана в съответствие с параграф 1 по време на дадена пазарна година, не може да бъде подложена на други мерки за складиране, предвидени в членове 32, 52 или 63.
Член 14
Говеждо и телешко месо
1. Комисията, без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, открива публична интервенция за говеждо и телешко месо, ако в период от две последователни седмици средната пазарна цена в дадена държава-членка или регион на държава-членка, регистрирана въз основа на скалата на Общността за класификация на кланични трупове, предвидена в член 42, параграф 1, е била под 1 560 EUR/тон.
2. Комисията, без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, закрива публичната интервенция тогава, когато за период от поне една седмица условието предвидено в параграф 1 вече не се изпълнява.
Член 15
Масло
1. Комисията, без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, открива публична интервенция за масло в съответната държава-членка или държави-членки в периода от 1 март до 31 август, ако в рамките на представителен период пазарните цени на маслото в една или повече държави-членки са под 92 % от референтната цена.
2. След като пазарните цени на маслото в съответната държава-членка или държави-членки достигнат или надхвърлят 92 % от референтната цена в рамките на представителен период, Комисията, без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, временно преустановява изкупуването на базата на публична интервенция.
Освен това, когато количествата, предложени за интервенция по време на предвидения в параграф първи период, надхвърлят 30 000 тона, Комисията може временно да преустанови изкупуването на базата на публична интервенция. В такъв случай може да се извърши изкупуване посредством тръжна процедура съгласно спецификации, които следва да бъдат определени от Комисията.
3. Комисията установява подробните правила за определяне на пазарните цени за маслото.
Член 16
Обезмаслено мляко на прах
За обезмасленото мляко на прах публичната интервенция се открива в периода от 1 март до 31 август.
Комисията, обаче, може временно да преустанови публичната интервенция, веднага щом предлаганите за интервенция количества в този период надхвърлят 109 000 тона. В такъв случай може да се извърши изкупуване посредством тръжна процедура съгласно спецификации, които следва да бъдат определени от Комисията.
Член 17
Свинско месо
Комисията може да реши да открие публична интервенция в сектора на свинското месо, когато средната пазарна цена за кланични трупове от свине в Общността, установена въз основа на цените, регистрирани във всяка държава-членка на представителните пазари на Общността и претеглени посредством коефициенти, които отразяват относителния размер на поголовието свине във всяка държава-членка, е под 103 % от референтната цена и е вероятно да остане на това равнище.
Подраздел III
Интервенционна цена
Член 18
Зърнени култури
Интервенционната цена за зърнени култури е равна на референтната цена, без да се засягат увеличенията или намаленията на цената по причини, свързани с качеството.
Член 19
Ориз
Интервенционната цена за ориз е равна на референтната цена.
Ако качеството на продуктите, предложени на разплащателната агенция, обаче, се различава от стандартното качество съгласно буква А от приложение IV, интервенционната цена съответно се увеличава или намалява.
Освен това, увеличенията или намаленията на интервенционната цена може да се оопределят от Комисията с оглед да се гарантира, че това производство е ориентирано към определени разновидности.
Член 20
Захар
Интервенционната цена за захар е 80 % от референтната цена, определена за пазарната година непосредствено след пазарната година, през която е представена офертата.
Ако обаче качеството на захарта, предложена на разплащателната агенция, се различава от определеното в буква Б от приложение IV стандартно качество, за което е определена референтната цена, интервенционната цена съответно се увеличава или намалява.
Член 21
Говеждо и телешко месо
1. Интервенционните цени и количествата, приети за интервенция за говеждо и телешко месо, се определят от Комисията посредством тръжни процедури. При специални обстоятелства те могат да бъдат определени за конкретна държава-членка или за регион на държава-членка въз основа на регистрираните средни пазарни цени.
2. Могат да се приемат само оферти с цени, равни или по-ниски от средната пазарна цена, регистрирана в дадена държава-членка или регион на държава-членка, и увеличени със сума, която следва да се определи от Комисията въз основа на обективни критерии.
Член 22
Масло
Без да се засяга определянето на интервенционната цена посредством тръжна процедура в случая, посочен в член 15, параграф 2, алинея 2, интервенционната цена за масло, е 90 % от референтната цена.
Член 23
Обезмаслено мляко на прах
Без да се засяга определянето на интервенционната цена посредством тръжна процедура в случая, посочен в член 16, параграф 2, интервенционната цена за обезмаслено мляко на прах, е равна на референтната цена.
Ако обаче действителното съдържание на протеини е по-малко от минималното съдържание на протеини от 35,6 % по тегло определено в член 10, буква е), но не е по-малко от 31,4 % по тегло от обезмасления сух екстракт, интервенционната цена е равна на референтната цена минус 1,75 % за всеки процентен пункт, с който съдържанието на протеини е по-малко от 35,6 % по тегло.
Член 24
Свинско месо
1. Интервенционната цена в сектора на свинското месо се определя от Комисията за кланични трупове от свине със стандартно качество. Интервенционната цена не може да е по-висока от 92 % или по-ниска от 78 % от референтната цена.
2. За продукти със стандартно качество, различни от кланични трупове от свине, интервенционната цена се определя чрез интервенционната цена за кланични трупове от свине, въз основа на съотношението между търговската стойност на тези продукти и търговската стойност на кланичните трупове от свине.
3. За продукти, различни от тези със стандартно качество, интервенционната цена се определя чрез действащата за съответното стандартно качество цена, в зависимост от разликите в качеството по отношение на стандартното такова. Тази цена се прилага по отношение на точно определено качество.
Подраздел IV
Пласиране на продукти, изкупени при интервенция
Член 25
Общи принципи
Пласирането на продукти, изкупени на базата на публична интервенция, се осъществява по такъв начин, че да се избегнат всякакви смущения на пазара, да се осигури равен достъп до продуктите и равнопоставеност на купувачите, и в съответствие с ангажиментите, произтичащи от споразуменията, сключени съгласно член 300 от Договора.
Член 26
Пласиране на захар
Що се отнася до захарта, изкупена на базата на публична интервенция, разплащателните агенции могат да продават захар само на цена, която е по-висока от референтната цена, определена за пазарната година, през която се извършва продажбата.
Комисията обаче може да реши, че разплащателните агенции:
а)
могат да продават захар на цена, равна или по-ниска от референтната цена, посочена в първия параграф, ако захарта е предназначена:
i)
за употреба като храна за животни или
ii)
за износ или без по-нататъшна обработка, или след преработка в продуктите, изброени в приложение I към Договора, или в стоките, изброени в част III от приложение XX към настоящия регламент.
б)
трябва да предоставят наличната при тях непреработена захар, предназначена за човешка консумация на вътрешния пазар на Общността, на благотворителни организации - признати от въпросната държава-членка или от Комисията в случаите, когато държавата-членка не е признала нито една такава организация - на цена, по-ниска от текущата референтна цена, или безплатно, за разпределението като част от отделни операции по отпускане на спешна помощ.
Член 27
Разпределение на най-нуждаещите се лица в Общността
1. Продукти, намиращи се в интервенционни складове, се предоставят на определени за целта организации, за да може храната да бъде разпределена на най-нуждаещите се лица в Общността в съответствие с годишен план.
Разпределението е:
а)
безплатно или
б)
на цена, която в никакъв случай не е по-висока от цената, покриваща разходите, поети от определените организации при извършване на разпределението.
2. Определен продукт може да се мобилизира на пазара на Общността, когато:
а)
временно не е наличен в интервенционните складове на Общността по време на изпълнението на годишния план, посочен в параграф 1, доколкото е необходимо за изпълнението на плана в една или повече държави-членки, и при условие че разходите останат в границите, предвидени в бюджета на Общността за тази цел, или
б)
изпълнението на плана би довело до прехвърляне между държави-членки на малки количества продукти, които са предмет на интервенция в държава-членка, различна от тази или тези, в които продуктът е необходим.
3. Съответните държави-членки определят организациите, посочени в параграф 1, и нотифицират своевременно Комисията всяка година, ако желаят да приложат тази схема.
4. Посочените в параграфи 1 и 2 продукти се предоставят безплатно на определените организации. Счетоводната стойност на тези продукти е интервенционната им цена, при необходимост коригирана с коефициенти, отчитащи разликата в качеството.
5. Без да се засягат разпоредбите на член 190, продуктите, предоставяни по силата на параграфи 1 и 2 от настоящия член, се финансират чрез бюджетни кредити по съответната бюджетна позиция в рамките на Европейския фонд за гарантиране на селското стопанство от бюджета на Европейските общности. Също така може да се предвиди това финансиране да допринася за покриване на разходите за транспортиране на продукцията от интервенционните центрове, както и на административните разходи на определените организации, свързани с прилагането на установената в настоящия член схема, с изключение на разходите, които могат да бъдат поети от бенефициерите в рамките на прилагането на параграфи 1 и 2.
Раздел III
Частно складиране
Подраздел I
Задължителна помощ
Член 28
Продукти, отговарящи на условията
Помощ за частно складиране се предоставя за следните продукти при условията, предвидени в настоящия раздел и при допълнителните изисквания и условия, които следва да бъдат определени от Комисията в съответствие с член 43:
а)
по отношение на:
i)
сметана,
ii)
безсолно масло, произведено от сметана или мляко в одобрено предприятие на Общността, с минимално тегловно съдържание на млечни мазнини от 82 % и максимално тегловно съдържание на вода от 16 %;
iii)
солено масло, произведено от сметана или мляко в одобрено предприятие на Общността, с минимално тегловно съдържание на млечни мазнини от 80 %, максимално тегловно съдържание на вода от 16 % и максимално тегловно съдържание на сол от 2 %;
б)
по отношение на сиренето:
i)
сирене Grana Padano, отлежало поне девет месеца,
ii)
сирене Parmigiano Reggiano, отлежало поне 15 месеца,
iii)
сирене Provolone, отлежало поне три месеца.
Член 29
Условия и равнище на помощта за сметана и масло
Комисията определя кои национални класове за качество относно маслото отговарят на условията за получаване на помощ. Маслото се обозначава съответно.
Размерът на помощта за сметана и масло се определя от Комисията с оглед на разходите за складиране и вероятното развитие на цените на прясното масло и маслото на склад.
Ако при изваждането от склад пазарът е претърпял неблагоприятна промяна, която не е могла да бъде предвидена в момента на внасянето на склад, помощта може да бъде увеличена.
Член 30
Условия и равнище на помощите за сирене
Условията и размерът на помощта за сирене, се определят от Комисията. Размерът на помощта се определя с оглед на разходите за складиране и вероятното развитие на пазарните цени.
Разплащателната агенция, посочена от държавата-членка, в която съответните сирена са произведени и в която тези сирена отговарят на изискванията да носят наименованието за произход, прилага предприетите от Комисията мерки в съответствие с първия параграф.
Подраздел II
Незадължителна помощ
Член 31
Продукти, отговарящи на условията
1. Помощ за частно складиране може да бъде отпусната за следните продукти при условията, предвидени в настоящия раздел и при допълнителните изисквания и условия, които следва да бъдат определени от Комисията в съответствие с член 43:
а)
бяла захар;
б)
маслиново масло;
в)
прясно или охладено месо от възрастни животни от рода на едрия рогат добитък под формата на кланични трупове, половинки кланични трупове, компенсирани четвъртини, предни или задни четвъртини, класифицирани в съответствие със скалата на Общността за класификация на кланични трупове от възрастни животни от рода на едрия рогат добитък, предвидена в член 42, параграф 1;
г)
обезмаслено мляко на прах от най-високо качество, получено в одобрено от Общността предприятие, директно и изключително от обезмаслено мляко;
д)
дълготрайни сирена и сирена, които се произвеждат от овче и/или козе мляко и изискват поне шест месеца период на зреене;
е)
свинско месо;
ж)
овче месо и козе месо.
Комисията може да направи промени в списъка на продуктите, предвидени в буква в) от алинея първа, ако пазарната ситуация го изисква.
2. Комисията определя предвидената в параграф 1 помощ за частно складиране предварително или чрез тръжни процедури.
По отношение на продуктите, предвидени в букви г) и д) от параграф 1, помощта се определя в зависимост от разходите за складиране и, съответно:
i)
вероятното развитие на цените на обезмасленото мляко на прах;
ii)
поддържане на необходимия баланс между сирената, за които се отпуска помощ, и другите предлагани на пазара сирена.
Член 32
Условия за отпускане на помощ за бяла захар
1. Ако регистрираната средна цена в Общността за бялата захар е по-ниска от референтната цена по време на определен представителен период и се очаква да остане на такова равнище, вземайки предвид пазарната обстановка, Комисията може да реши да предостави помощ за частно складиране на бяла захар на предприятия, на които е отпусната квота за захар.
2. Захар, складирана в съответствие с разпоредбите на параграф 1 по време на дадена пазарна година, не може да бъде подложена на други мерки за складиране предвидени в членове 13, 52 или 63.
Член 33
Условия за отпускане на помощ за маслиново масло
Комисията може да реши да упълномощи органи, предлагащи достатъчно гаранции и одобрени от държавите-членки, да сключат договори за складиране на маслиновото масло, което те предлагат на пазара, в случай на сериозни смущения на пазара в определени региони на Общността, inter alia и когато регистрираната средна цена на пазара по време на представителен период е по-ниска от:
а)
1 779 EUR/тон за необработено маслиново масло „extra virgin“ или
б)
1 710 EUR/тон за необработено маслиново масло „virgin“ или
в)
1 524 EUR/тон за маслиново масло за осветление с 2 степени на съдържание на свободни киселини, като тази сума се намалява с 36,70 EUR/тон за всяка допълнителна степен на киселинност.
Член 34
Условия за отпускане на помощ за продукти от сектора на говеждото и телешкото месо
Когато регистрираната средна пазарна цена в Общността, отчетена на базата на скалата на Общността за класификация на кланични трупове от възрастни животни от рода на едрия рогат добитък, предвидена в член 42, параграф 1, е под 103 % от референтната цена и е вероятно да остане на това равнище, Комисията може да реши да предостави помощ за частно складиране.
Член 35
Условия за отпускане на помощ за обезмаслено мляко на прах
Комисията може да реши да предостави помощ за частно складиране на обезмаслено мляко на прах, по-специално ако тенденциите в цените и запасите от продуктите показват сериозен дисбаланс на пазара, който може да бъде избегнат или ограничен посредством сезонно складиране.
Член 36
Условия за отпускане на помощ за сирене
1. Ако развоя на цените и положението със запасите от продукти от сирена, посочени в член 31, параграф 1, буква д) показват сериозен дисбаланс на пазара, който може да бъде преодолян или ограничен чрез сезонно складиране, Комисията може да реши да предостави помощ за частно складиране.
2. Ако в момента на изтичане на срока на действие на договора за складиране равнището на пазарните цени за сирена на склад е по-високо от преобладаващото равнище на тези цени по време на подписване на договора, Комисията може да реши да направи съответна корекция на размера на отпусканата помощ.
Член 37
Условия за отпускане на помощ за свинско месо
Когато средната пазарна цена за кланични трупове от свине в Общността, установена въз основа на цените, регистрирани във всяка държава-членка на представителните пазари на Общността и претеглени посредством коефициенти, които отразяват относителния брой на поголовието свине във всяка държава-членка, е под 103 % от референтната цена и е вероятно да остане на това равнище, Комисията може да реши да предостави помощ за частно складиране.
Член 38
Условия за отпускане на помощ за овче месо и козе месо
Комисията може да реши да отпусне помощ за частно складиране, когато е налице особено трудна ситуация на пазара на овче месо и козе месо в една или повече от следните зони на котиране:
а)
Великобритания;
б)
Северна Ирландия;
в)
всяка друга държава-членка, различна от Обединеното кралство, взета отделно.
Раздел IV
Общи разпоредби
Член 39
Правила относно складирането
1. Разплащателните агенции не могат да складират изкупените от тях продукти извън територията на държавата-членка, под чиято юрисдикция попадат, освен ако не са получили предварително разрешение от Комисията.
За целите на настоящия член териториите на Белгия и Люксембург се считат за една държава-членка.
2. Разрешението се дава в случаите, когато складирането е наложително, като се отчитат следните фактори:
а)
възможностите и изискванията за складиране на държавата-членка, под чиято юрисдикция се намира разплащателната агенция, и на останалите държави-членки;
б)
всякакви допълнителни разходи, произтичащи както от складирането на продуктите в държавата-членка, под чиято юрисдикция се намира разплащателната агенция, така и от транспортирането.
3. Разрешение за складиране в трета страна се дава само когато въз основа на критериите, определени в параграф 2, складирането в друга държава-членка би създало значителни трудности.
4. Данните, посочени в параграф 2, буква а), се установяват след консултации с всички държави-членки.
5. Всякакви мита и други суми, които следва да се предоставят или наложат съгласно общата селскостопанска политика, не се прилагат за продукти:
а)
транспортирани след разрешение, дадено по параграфи 1, 2 и 3, или
б)
прехвърлени от една разплащателна агенция на друга.
6. Всяка разплащателна агенция, действаща в съответствие с параграфи 1, 2 и 3, остава отговорна за продуктите, складирани извън територията на държавата-членка, под чиято юрисдикция попада.
7. Ако продуктите, складирани от разплащателна агенция извън територията на държавата-членка, под чиято юрисдикция попада, не бъдат върнати обратно в същата държава-членка, те се пласират при цени и при условия, които са определени или предстоят да бъдат определени за мястото на складиране.
Член 40
Правила относно тръжни процедури
Тръжните процедури следва да осигуряват равен достъп на всички заинтересовани лица.
При избора на предложенията се отдава предпочитание на тези, които са най-благоприятни за Общността. Във всеки случай не е задължително да последва възлагане на договор.
Член 41
Интервенционни центрове
1. Комисията определя интервенционните центрове в секторите на зърнените култури и ориза и определя приложимите за тях условия.
По отношение на продуктите от сектора на зърнените култури Комисията може да определи интервенционни центрове за всеки вид зърнени култури.
2. При изготвяне на списъка на интервенционните центрове Комисията взема под внимание по-специално следните фактори:
а)
разположение на центровете в райони със свръхпроизводство на съответните продукти;
б)
наличие на достатъчно помещения и техническо оборудване;
в)
благоприятно разположение по отношение на транспортните средства.
Член 42
Класификация на кланични трупове
1. Скалите на общността за класификация на кланични трупове се прилагат в съответствие с правилата, установени в приложение V в следните сектори:
а)
говеждо и телешко месо, по отношение на кланични трупове от възрастни животни от рода на едрия рогат добитък;
б)
свинско месо по отношение на кланични трупове от свине, различни от използваните за разплод;
В сектора на овчето месо и козето месо държавите-членки могат да прилагат скала на Общността за класификация на кланични трупове по отношение на кланични трупове от овце, в съответствие с правилата, определени в буква В от приложение V.
2. Инспекциите на място във връзка с класификацията на кланични трупове от възрастни животни от рода на едрия рогат добитък и овце се извършват от името на Общността от инспекционен комитет на Общността, съставен от експерти от Комисията и експерти назначени от държавите-членки. Този комитет се отчита пред Комисията и държавите-членки за извършените инспекции.
Общността поема разходите, произтичащи от извършените инспекции.
Член 43
Правила за прилагане
Без да се засягат специфичните правомощия, предоставени на Комисията съгласно разпоредбите на настоящата глава, Комисията приема подробни правила за нейното прилагане, които по-специално могат да се отнасят до:
а)
изискванията и условията, които следва да се изпълнят, и в случай на свинско месо, списъкът на продукти, които следва да се изкупят на базата на публична интервенция, както е посочено в член 10, или за които е разрешена помощ за частно складиране съгласно членове 28 и 31, и по-специално по отношение на качеството, групите качества, класовете на качество, категориите, количествата, опаковката включително етикетирането, максималната възраст, консервирането, етапа на обработка на продуктите, за които се отнася интервенционната цена, продължителността на частното складиране;
б)
изменения на част Б от приложение IV;
в)
където е приложимо, скалата на приложимите увеличения и намаления на цените;
г)
процедурите и условията за предприемане на публична интервенция от страна на разплащателните агенции и предоставянето на помощ за частно складиране, по-специално:
i)
във връзка със сключването на договори и съдържанието на договорите;
ii)
продължителността на периода на частно складиране и условията, при които такива периоди, след като веднъж са определени в договорите, могат да бъдат съкратени или удължени;
iii)
условията, при които може да се реши продуктите, които се обхващат от договори за частно складиране, да могат да бъдат повторно предложени на пазара или пласирани;
iv)
държавата-членка, където може да поиска частно складиране;
д)
приемането на списъка на представителни пазари, посочени в членове 17 и 37;
е)
правилата във връзка с условията за пласиране на продукти, изкупени на базата на публична интервенция, по-специално по отношение на продажните цени, условията за изваждане от склад и, когато е приложимо, последващото използване или местоназначението на извадените от склад продукти, и съответно проверките, които следва да бъдат извършени, или според случая, системата от гаранции, която следва да бъде приложена;
ж)
изготвянето на годишния план, посочен в член 27, параграф 1;
з)
условието за мобилизиране на пазара на Общността, посочено в член 27, параграф 2;
и)
правилата по отношение на разрешенията, посочени в член 39, включително, доколкото са абсолютно необходими, дерогациите от правилата за търговия;
й)
правилата във връзка с процедурите, които следва да се следват в случаите на използване на тръжни процедури;
к)
правилата във връзка с определянето на интервенционните центрове, посочени в член 41;
л)
условията, на които трябва да отговарят складовете, където могат да бъдат складирани продуктите;
м)
скалите на Общността за класификация на кланични трупове, предвидени в член 42, параграф 1, по-специално относно:
i)
определения;
ii)
представяне на кланичните трупове с цел отчитане на цените при класификацията на кланичните трупове на възрастни животни от рода на едрия рогат добитък;
iii)
мерките, които трябва да вземат кланиците съгласно разпоредбите на подточка III от буква А от приложение V:
-
всяка дерогация, посочена в член 5 от Директива 88/409/ЕИО относно кланиците, които желаят да ограничат своята продукция само в рамките на местния пазар;
-
всяка дерогация, която би могла да бъде разрешена на държави-членки, поискали това за кланици, в които са заклани малък брой животни от рода на едрия рогат добитък;
iv)
даване на разрешение на държавите-членки да не прилагат скалата за класификация на кланични трупове от свине и да използват допълнителни критерии за оценка, освен теглото и съдържанието на крехко месо;
v)
правила относно отчитането на цените на някои продукти от държавите-членки.
ГЛАВА II
Специални интервенционни мерки
Раздел I
Извънредни мерки за подпомагане на пазара
Член 44
Болести по животните
1. Комисията може да приеме извънредни мерки за подпомагане на засегнатите пазари, за да отчете ограниченията на Вътреобщностната търговия и търговията с трети страни, които могат да възникнат в резултат от прилагането на мерките за борба с разпространението на болести по животните.
Предвидените в първата алинея мерки се прилагат за следните сектори:
а)
говеждо и телешко месо,
б)
мляко и млечни продукти,
в)
свинско месо,
г)
овче месо и козе месо,
д)
яйца,
е)
птиче месо.
2. Мерките, предвидени в параграф 1, първа алинея се предприемат по искане на съответната държава-членка (съответните държави-членки).
Те могат да бъдат предприети, само ако съответната държава-членка (съответните държави-членки) е приела (са приели) ветеринарно-санитарни мерки за бързо предотвратяване на разпространението на болестта, и само доколкото и докато е строго необходимо да бъде подпомогнат съответният пазар.
Член 45
Загуба на потребителското доверие
По отношение на секторите на птичето месо и яйцата Комисията може да приеме извънредни мерки за подпомагане на пазара, за да реагира на негови сериозни смущения, за които се счита, че произтичат пряко от загуба на потребителско доверие поради рискове за общественото здраве или рискове за здравето на животните.
Тези мерки се предприемат по искане на съответната (съответните) държава-членка (държави-членки).
Член 46
Финансиране
1. За извънредните мерки, посочени в членове 44 и 45, Общността предоставя частично финансиране в размер на 50 % от разходите, поети от държавите-членки.
По отношение на секторите на говеждото и телешкото месо, млякото и млечните продукти, свинското месо, овчето месо и козето месо обаче Общността предоставя частично финансиране в размер на 60 % от тези разходи при борба с разпространението на шап.
2. Държавите-членки гарантират, че когато производителите имат дял в разходите, поети от държавите-членки, това не води до нарушаване на конкуренцията между производители в различните държави-членки.
3. Членове 87, 88 и 89 от Договора не се прилагат по отношение на финансовите вноски на държавите-членки за извънредните мерки, посочени в членове 44 и 45.
Раздел II
Мерки в секторите на зърнените култури и ориза
Член 47
Специални пазарни мерки в сектора на зърнените култури
1. Когато ситуацията на пазара налага това, Комисията може да предприеме специални интервенционни мерки по отношение на сектора на зърнените култури. Тези интервенционни мерки могат в частност да се приемат, ако в един или повече региони на Общността пазарните цени спаднат или има опасност да спаднат по отношение на интервенционната цена.
2. Характерът и приложението на специалните интервенционни мерки и условията и процедурите за продажба или за други начини на пласиране на продуктите, предмет на тези мерки, се приемат от Комисията.
Член 48
Специални пазарни мерки в сектора на ориза
1. Комисията може да предприеме специални мерки за:
а)
да се предотврати масовото прилагане на публична интервенция, както е предвидено в раздел II от глава I от настоящата част, в сектора на ориза в определени региони на Общността;
б)
да се компенсира недостигът на неоолющен ориз вследствие на природни бедствия.
2. Комисията приема подробни правила за прилагането на настоящия член.
Раздел III
Мерки в сектора на захарта
Член 49
Минимална цена на захарно цвекло
1. Минималната цена за захарно цвекло в рамките на квотата се определя на:
а)
27,83 EUR за тон за пазарната година 2008/2009;
б)
26,29 EUR за тон, считано от пазарната година 2009/2010.
2. Минималната цена, посочена в параграф 1, се прилага за захарно цвекло от стандартно качество, определено в част Б от приложение IV.
3. От предприятията за захар, които изкупуват цвекло в рамките на квотата, подходящо за преработка в захар и предназначено за преработка в захар в рамките на квотата, се изисква да заплащат най-малко минималната цена, коригирана с ценови повишения или намаления, съответстващи на отклонението от стандартното качество.
Споменатите в алинея първа повишения и намаления се прилагат съгласно правилата за прилагане, които следва да бъдат определени от Комисията.
4. За количествата захарно цвекло, съответстващи на количествата индустриална захар или излишък от захар, които се облагат с предвидената в член 64 такса за свръхпроизводство, заинтересованите предприятия за захар коригират изкупната цена така, че да бъде най-малко равна на минималната цена за цвекло в рамките на квотата.
Член 50
Междупрофесионални споразумения
1. Вътрешнотърговските споразумения, както и договорите за доставка, следва да са съобразени с параграф 3 и с условията за продажба, които следва да бъдат определени от Комисията, по-специално що се отнася до условията, регламентиращи покупката, доставката, приемането и заплащането на цвекло.
2. Условията за покупка на захарно цвекло и захарна тръстика се уреждат от вътрешнотърговските споразумения, сключени между производители от Общността, отглеждащи тези суровини, и предприятия за захар от Общността.
3. При договорите за доставка се прави разграничение в зависимост от това, дали количествата захар, които следва да бъдат произведени от захарното цвекло, представляват:
а)
захар в рамките на квотата, или
б)
захар извън квотата.
4. Всяко предприятие за захар следва да предостави на държавата-членка, в която произвежда захар, следната информация:
а)
количествата цвекло, посочени в параграф 3, буква а), за които е сключило преди засяването договори за доставка, и процентното съдържание на захар, на което са основани тези договори;
б)
съответния прогнозен добив.
Държавите-членки могат да изискат допълнителна информация.
5. Предприятията за захар, които не са подписали преди засяването договори за доставка на количество цвекло, съответстващо на отпусната им захар в рамките на квотата, на минималната цена за цвекло в рамките на квотата, следва да се задължат да заплатят най-малко минималната цена за цвекло в рамките на квотата за цялото количество захарно цвекло, което преработват в захар.
6. При одобрение от съответната държава-членка вътрешнотърговските споразумения могат да дерогират от параграфи 3 и 4.
7. Ако не съществуват вътрешнотърговски споразумения, съответната държава-членка предприема необходимите стъпки съгласно настоящия регламент, за да защити интересите на заинтересованите страни.
Член 51
Производствена такса
1. Върху квотите за захар, изоглюкоза и инулинов сироп, притежавани от предприятията за производство на захар, изоглюкоза или инулинов сироп, се налага производствена такса, както е посочено в член 56, параграф 2.
2. Производствената такса се определя в размер на 12,00 EUR за тон захар в рамките на квотата и инулинов сироп в рамките на квотата. За изоглюкозата производствената такса се определя в размер на 50 % от таксата, приложима за захарта.
3. Държавата-членка начислява пълния размер на производствената такса, която се плаща съгласно параграф 1, на предприятията на нейна територия, в съответствие с отпусната им квота през съответната пазарна година.
Предприятията извършват плащанията на тези такси най-късно до края на месец февруари на съответната пазарна година.
4. Предприятията за захар и инулинов сироп в Общността могат да изискват от производителите на захарно цвекло или захарна тръстика или от доставчиците на цикория да поемат до 50 % от съответната производствена такса.
Член 52
Изтегляне на захар
1. За да бъде запазено структурното равновесие на пазара при ценово равнище, близко до референтната цена, като се вземат предвид поетите от Общността задължения по силата на сключените споразумения съгласно член 300 от Договора, определен процент, общ за всички държави-членки, от захарта в рамките на квотата, изоглюкозата в рамките на квотата и инулиновия сироп в рамките на квотата, може да бъде изтеглен от пазара до началото на следващата пазарна година.
В този случай традиционните нужди от доставки за целите на рафинирането на вносна сурова захар, предвидени в член 153, се намаляват със същия процент за въпросната пазарна година.
2. Процентът изтеглени количества, посочен в параграф 1, се определя най-късно до 31 октомври през въпросната пазарна година въз основа на очакваните пазарни тенденции през същата пазарна година.
3. Всяко предприятие, на което е предоставена квота, съхранява за своя сметка по време на периода на изтегляне на количествата захар, съответстващи на посочения в параграф 1 процент от производството в рамките на квотата за съответната пазарна година.
Количествата захар, изтеглени през дадена пазарна година, се считат за първите количества, произведени в рамките на квотата за следващата пазарна година. Същевременно, като се вземат предвид очакваните пазарни тенденции, Комисията може да реши, за текущата и/или за следващата пазарна година, цялото или част от изтегленото количество захар, изоглюкоза или инулинов сироп да се считат за:
а)
излишък от захар, от изоглюкоза или от инулинов сироп, който е на разположение за преработка в индустриална захар, индустриална изоглюкоза или индустриален инулинов сироп, или
б)
временно производство в рамките на квотата, част от което може да бъде запазено за износ при спазване на поетите задължения от Общността по силата на сключените споразумения съгласно член 300 от Договора.
4. Ако предлагането на захар в Общността е неадекватно, Комисията може да реши определена част от изтеглените количества захар, изоглюкоза и инулинов сироп да бъдат продавани на пазара на Общността преди края на периода, за който са изтеглени.
5. Захарта, складирана съгласно настоящия член по време на дадена пазарна година, не може да подлежи на другите мерки за складиране предвидени в членове 13, 32 или 63.
Член 53
Правила за прилагане
Комисията може да приеме подробни правила за прилагане на настоящия раздел и по-специално:
а)
критериите, които да се прилагат от предприятията за захар при разпределяне сред продавачите на цвекло на количествата цвекло, които следва да бъдат включени в договорите за доставка, сключени преди засяването, както е посочено в член 50, параграф 4;
б)
процентът на изтегленото количество захар в рамките на квотата, посочен в член 52, параграф 1;
в)
условията за плащане на минималната цена, когато изтеглената захар се продава на пазара на Общността съгласно член 52, параграф 4.
Раздел IV
Коригиране на предлагането
Член 54
Мерки за улесняване на корекциите в предлагането спрямо пазарните изисквания
С цел да се насърчат действия, извършвани от браншови и съвместни браншови организации за улесняване на корекциите на предлагането спрямо пазарните изисквания, с изключение на действия, свързани с изтегляне от пазара, Комисията може да предприеме следните мерки по отношение на секторите на живите растения, говеждото и телешкото месо, свинското месо, овчето месо и козето месо, яйцата и птичето месо:
а)
мерки за подобряване на качеството;
б)
мерки за насърчаване на по-добрата организация на производството, преработката и предлагането на пазара;
в)
мерки, които да улесняват отчитането на тенденциите в пазарните цени;
г)
мерки, които да позволяват да се правят краткосрочни и дългосрочни прогнози въз основа на използваните производствени средства.
ГЛАВА III
Системи за ограничаване на производството
Раздел I
Общи разпоредби
Член 55
Квотни системи
1. Квотна система се прилага за следните продукти:
а)
мляко и други млечни продукти, както са определени в член 65, букви а) и б);
б)
захар, изоглюкоза и инулинов сироп.
2. Ако даден производител превиши съответната квота и, по отношение на захарта, не използва излишните количества както е предвидено в член 61, за тези количества се дължи такса за свръхпроизводство, при условията, определени в раздели II и III.
3. Настоящият регламент се прилага, без да се засяга прилагането на Регламент (ЕО) № 1868/94 на Съвета относно въвеждане на квотна система за производството на картофено нишесте (59).
Раздел II
Захар
Подраздел I
Разпределение и управление на квотите
Член 56
Разпределение на квотите
1. Квотите за производството на захар, изоглюкоза и инулинов сироп на национално или регионално равнище са определени в приложение VI.
2. Държавите-членки отпускат квота на всяко предприятие за производство на захар, изоглюкоза или инулинов сироп, което е установено на нейна територия и е одобрено в съответствие с член 57.
За всяко предприятие отпуснатата квота е равна на квотата съгласно Регламент (ЕО) № 318/2006, отпусната на предприятието за пазарната 2007/2008 година.
3. В случай на отпускане на квота на предприятие за захар, което притежава повече от една производствена единица, държавите-членки приемат мерките, които считат за необходими, за да бъдат отчетени справедливо интересите на производителите на захарно цвекло и тръстика.
Член 57
Одобрени предприятия
1. При поискване държавите-членки одобряват предприятия за производство на захар, изоглюкоза или инулинов сироп или предприятия, преработващи тези продукти в някой от продуктите включен в списъка, посочен в член 62, параграф 2, при условие че съответното предприятие:
а)
докаже капацитета си за професионално производство;
б)
се съгласи да предоставя всякаква информация и да бъде обект на контрол съгласно настоящия регламент;
в)
не подлежи на временно прекратяване или оттегляне на одобрението.
2. Одобрените предприятия предоставят на държавата-членка, на чиято територия се събира реколтата от цвекло и тръстика или се извършва рафинирането, следната информация:
а)
количествата цвекло или тръстика, за които е сключен договор за доставка, както и съответните прогнозни добиви за цвекло или тръстика, и за захар на хектар;
б)
данни относно временните и действителните доставки на захарно цвекло, захарна тръстика и сурова захар и относно производството на захар и отчетите за складова наличност на захар;
в)
продадени количества бяла захар и съответстващите им цени и условия.
Член 58
Допълнителна и допълваща квота за изоглюкоза
1. През пазарната 2008/2009 година към квотата от предходната пазарна година се прибавя допълнителна квота за изоглюкоза в размер на 100 000 тона. Това увеличение не се отнася за България и Румъния.
През пазарната 2008/2009 година към квотата от предходната пазарна година се прибавя допълнителна квота за изоглюкоза в размер на 11 045 тона за България и 1 966 тона за Румъния.
Държавите-членки отпускат допълнителните квоти на предприятията пропорционално на квотите за изоглюкоза, които са били отпуснати в съответствие с член 56, параграф 2.
2. По молба на всяко предприятие, установено на съответните им територии, Италия, Литва и Швеция могат да отпускат допълваща квота за изоглюкоза през пазарните години 2008/2009 и 2009/2010. Максималните размери на допълващите квоти са определени по държави-членки в приложение VII.
3. Върху отпуснатите съгласно параграф 2 квоти на предприятията се удържа еднократна сума в размер на 730 EUR. Тази сума се събира на тон отпусната допълваща квота.
Член 59
Управление на квотите
1. Комисията коригира квотите, установени в приложение VI, най-късно до края на февруари през предходната пазарна година за всяка от пазарните години 2008/2009, 2009/2010 и 2010/2011. Коригирането на квотите се извършва в резултат от прилагането на параграф 2 от настоящия член, на член 58 от настоящия регламент и на член 3 от Регламент (ЕО) № 320/2006.
2. Като вземат предвид резултатите от схемата за преструктуриране, предвидена в Регламент (ЕО) № 320/2006, Комисията определя, най-късно до 28 февруари 2010 г., общия процент, необходим за намаляване на съществуващите квоти за захар, изоглюкоза и инулинов сироп по държави-членки или по региони, с цел да се избегнат пазарни дисбаланси през пазарните години от 2010/2011 нататък.
3. Държавите-членки коригират съответно квотите за всяко предприятие.
Член 60
Преразпределяне на националните квоти
1. Всяка държава-членка може да намали квотата за захар или изоглюкоза, която вече е отпусната на дадено предприятие, установено на нейна територия, с до 10 % за всяка пазарна година.
2. Държавите-членки могат да прехвърлят квоти между предприятията в съответствие с правилата, установени в приложение VIII и отчитайки интересите на всяка от заинтересованите страни, и по-специално на производителите на захарно цвекло и захарна тръстика.
3. Намалените количества съгласно параграфи 1 и 2 се разпределят от въпросната държава-членка между едно или повече предприятия на нейна територия, независимо дали тези предприятия вече разполагат с определена квота.
Подраздел II
Превишаване на квоти
Член 61
Обхват
Захарта, изоглюкозата или инулиновият сироп, произведени през дадена пазарна година в превишение на квотата по член 56, могат да бъдат:
а)
използвани за преработка на определени продукти, посочени в член 62;
б)
пренесени към производствената квота за следващата пазарна година в съответствие с член 63;
в)
използвани за режима на специфични доставки за най-отдалечените райони в съответствие с дял II от Регламент (ЕО) № 247/2006 на Съвета (60); или
г)
изнесени в рамките на количествените ограничения, определени от Комисията, при зачитане на ангажиментите, произтичащи от споразуменията, сключени в съответствие с член 300 от Договора.
Останалите количества подлежат на облагане с таксата за свръхпроизводство, посочена в член 64.
Член 62
Индустриална захар
1. Индустриалната захар, индустриалната изоглюкоза или индустриалният инулинов сироп се запазват за производството на един от продуктите, посочени в параграф 2, когато:
а)
те са предмет на договор за доставка, сключен преди края на пазарната година между производител и потребител, и двамата от които са получили одобрение по член 57; както и
б)
са били доставени на потребителя най-късно до 30 ноември на следващата пазарна година.
2. Комисията съставя списък с продуктите, за производството на които се използват индустриална захар, индустриална изоглюкоза или индустриален инулинов сироп.
Този списък включва по-конкретно:
а)
биоетанол, алхокол, ром, жива закваска и количества сиропи за мазане, както и тези, които ще бъдат преработени в „Rinse appelstroop“;
б)
определени промишлени продукти без съдържание на захар, но при производството на които се използва захар, изоглюкоза или инулинов сироп;
в)
определени продукти на химическата или фармацевтичната промишленост, които съдържат захар, изоглюкоза или инулинов сироп.
Член 63
Пренасяне на излишъци от захар
1. Всяко предприятие може да реши да пренесе към следващата пазарна година в пълен размер или частично производството си в превишение на отпусната му квота за захар, за изоглюкоза или за инулинов сироп, което да бъде смятано за част от производството през следващата пазарна година. Без да се засягат разпоредбите на параграф 3, подобно решение е неотменимо.
2. Предприятия, които вземат решението, посочено в параграф 1:
а)
информират за него съответната държава-членка преди дата, която следва да бъде определена от същата държава-членка:
-
между 1 февруари и 30 юни на текущата пазарна година за пренесените количества тръстикова захар,
-
между 1 февруари и 15 април на текущата пазарна година за другите пренесени количества захар или инулинов сироп;
б)
се задължават да държат на склад тези количества на свои разноски до края на текущата пазарна година.
3. Ако реалното производство на дадено предприятие през въпросната пазарна година е било по-малко от прогнозното количество, изчислено при вземането на решението по параграф 1, пренесеното количество може да бъде коригирано с обратно действие най-късно до 31 октомври на следващата пазарна година.
4. Пренесените количества се смятат за първите произведени количества в рамките на квотата за следващата пазарна година.
5. Захарта, складирана в съответствие с настоящия член по време на дадена пазарна година, не може да бъде подложена на други мерки за складиране, предвидени в член 13, 32 или 52.
Член 64
Такса за свръхпроизводство
1. Такса за свръхпроизводство се начислява върху количествата:
а)
излишък от захар, изоглюкоза и инулинов сироп, произведени през която и да е пазарна година, с изключение на количествата, пренесени към производствената квота за следващата пазарна година и държани на склад съгласно член 63, или количествата по член 61, букви в) и г);
б)
индустриална захар, индустриална изоглюкоза и индустриален инулинов сироп, за които до дадена дата, която следва да бъде определена от Комисията, не е представено доказателство, че са преработени в един от продуктите по член 62, параграф 2;
в)
захар, изоглюкоза и инулинов сироп, изтеглени от пазара в съответствие с член 52 и за които не са изпълнени задълженията по член 52, параграф 3.
2. Таксата за свръхпроизводство се определя от Комисията в достатъчно голям размер, за да се избегне натрупването на количествата, посочени в параграф 1.
3. Посочената в параграф 1 такса за свръхпроизводство се начислява от държавата-членка на предприятията на нейна територия в съответствие с произведените количества, посочени в параграф 1, които са били установени за тези предприятия за съответната пазарна година.
Раздел III
Мляко
Подраздел I
Общи разпоредби
Член 65
Определения
За целите на настоящия раздел:
а)
„мляко“ означава добива, получен от доенето на една или повече крави;
б)
„други млечни продукти“ е всеки млечен продукт, различен от мляко, в частност обезмаслено мляко, сметана, масло, кисело мляко и сирене; при необходимост, същите се превръщат в „еквиваленти на млякото“, като се прилагат коефициенти, които следва да бъдат определени от Комисията;
в)
„производител“ е земеделският производител със стопанство, разположено в рамките на географската територия на държава-членка, който произвежда и предлага на пазара мляко или се готви да започне такава дейност в най-близко бъдеще;
г)
„стопанство“ е производствена единица, определена в член 2, буква б) от Регламент (ЕО) № 1782/2003;
д)
„изкупвач“ е предприятие или група от предприятия, които купуват мляко от производителите:
-
с цел да го събират на едно място, пакетират, съхраняват, охлаждат или преработват, включително и по силата на договор,
-
с цел да го продават на едно или повече предприятия, третиращи или преработващи мляко или други млечни продукти.
Същевременно, всяка група от изкупвачи от един географски район, която изпълнява административните и счетоводните операции, необходими за плащането на таксата за свръхпроизводство за сметка на своите членове, се разглежда като един изкупвач. За целите на първото изречение на настоящата алинея, Гърция се приема за един географски район и може да се приеме за официален орган на група от изкупвачи;
е)
„доставка“ е всяка доставка на мляко, като се изключват всички други млечни продукти, от производител на изкупвач, независимо дали транспортът се извършва от производителя, изкупвача, предприятие, преработващо или третиращо такива продукти, или от трето лице;
ж)
„директна продажба“ е всяка продажба или прехвърляне на мляко от производител директно на потребители, както и всяка продажба или прехвърляне на други млечни продукти от страна на производителя. Комисията може, при спазване на определението за „доставка“, дадено в буква е), да коригира определението за „директна продажба“ с цел да гарантира, в частност, че никакво количество от предлагани на пазара мляко или други млечни продукти не е изключено от режима на квоти;
з)
„предлагане на пазара“ означава доставки на мляко или директни продажби на мляко или други млечни продукти;
и)
„индивидуална квота“ е квотата на отделен производител към 1 април от всеки дванадесетмесечен период;
й)
„национална квота“ е квотата, посочена в член 66, определена за всяка държава-членка;
к)
„налична квота“ е квотата на разположение на производителите на 31 март от съответния дванадесетмесечен период, за който е изчислена таксата за свръхпроизводство, като се вземат предвид всички прехвърляния, продажби, превръщания и временни преразпределения, предвидени в настоящия регламент, които са били извършени през съответния дванадесетмесечен период.
Подраздел II
Разпределение и управление на квотите
Член 66
Национални квоти
1. Националните квоти за производство на мляко и други млечни продукти, които се предлагат на пазара по време на седем последователни периода от дванадесет месеца, считано от 1 април 2008 г. (наричани по-нататък „дванадесетмесечни периоди“), са определени в точка 1 от приложение IX.
2. Квотите, посочени в параграф 1, се разпределят между производителите в съответствие с член 67, като се прави разграничение между доставки и директни продажби. Всяко превишаване на националните квоти се определя за всяка държава-членка на национално равнище, в съответствие с настоящия раздел и като се прави разграничение между доставки и директни продажби.
3. Националните квоти, определени в точка 1 от приложение IX, се определят, без да се засяга евентуално преразглеждане с оглед на общата пазарна ситуация и особените условия, които съществуват в определени държави-членки.
4. За България и Румъния се създава специален резерв за преструктуриране, както е посочено в точка 2 от приложение X. Този резерв се освобождава, считано от 1 април 2009 г., до степента, до която консумацията на мляко и млечни продукти в земеделските стопанства във всяка от тези страни е намаляла от 2002 г.
Решението за освобождаване на резерва и неговото разпределение за квотите за доставки и директни продажби се взема от Комисията въз основа на доклад, който следва да бъде представен на Комисията от България и Румъния не по-късно от 31 декември 2008 г. В този доклад се посочват подробно резултатите и тенденциите на извършвания процес на преструктуриране в сектора на млякото и млечните продукти на всяка от тези страни и по-специално преминаването от производство с цел консумация в рамките на земеделските стопанства към производство, предназначено за пазара.
5. За България, Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Румъния, Словения и Словакия националните квоти включват цялото количество мляко или еквиваленти на млякото, доставено на изкупвачи или продадено директно, независимо дали е произведено или предлагано на пазара по силата на преходни мерки, които се прилагат в тези страни.
Член 67
Индивидуални квоти
1. Индивидуалната квота или квоти на производителите към 1 април 2008 г. е равна на тяхното индивидуално референтно количество или количества към 31 март 2008 г., без да се засягат прехвърляния, продажби и преобразувания на квоти, които пораждат действие на 1 април 2008 г.
2. Производителите могат да имат една или две индивидуални квоти - една за доставки и една за директни продажби. Количествата на един производител могат да бъдат преобразувани от единия вид квота в другия само от компетентния орган на държавата-членка, при надлежно обосновано искане от страна на производителя.
3. Когато един производител има две квоти, неговата вноска по която и да е дължима такса за свръхпроизводство се изчислява поотделно за всяка квота.
4. Частта от финландската национална квота, отпусната за доставките, посочени в член 66, може да бъде увеличена от Комисията с цел да се компенсират финландските SLOM производители в размер до 200 000 тона. Този резерв, който следва да се разпредели в съответствие със законодателството на Общността, се използва само и единствено за производители, чието право да възобновят производство е било засегнато в резултат на присъединяването.
5. Индивидуалните квоти се променят, при необходимост, за всеки съответен дванадесетмесечен период, така че за всяка държава-членка сумата от индивидуалните квоти за доставки и тези за директни продажби да не надхвърля съответстващата част от националната квота, адаптирана в съответствие с член 69, и като се вземат предвид всички намаления, направени с цел прехвърляне към националния резерв, както е посочено в член 71.
Член 68
Разпределение на квоти от националния резерв
Държавите-членки приемат правила за разпределение между производителите на всички или на част от квотите от националния резерв, предвидени в член 71, въз основа на обективни критерии, които следва да бъдат нотифицирани на Комисията.
Член 69
Управление на квотите
1. Комисията адаптира за всяка държава-членка и за всеки период, преди края на този период, разделението между „доставки“ и „директни продажби“ на националните квоти, с оглед на поисканите от производителите преобразувания на индивидуалните им квоти за доставки и за директни продажби.
2. Всяка година държавите-членки изпращат на Комисията, не по-късно от определена дата и съгласно правила, които следва да бъдат определени от Комисията в съответствие с член 192, параграф 2, необходимата информация, с цел:
а)
да се направи адаптацията, посочена в параграф 1 от настоящия член;
б)
да се изчисли таксата за свръхпроизводство, която те следва да заплатят.
Член 70
Масленост
1. На всеки производител се определя референтна масленост, която се прилага за индивидуалната квота за доставки, отпусната на този производител.
2. За квотите, отпуснати на производителите на 31 март 2008 г. в съответствие с член 67, параграф 1, референтната масленост, посочена в параграф 1, е същата като референтната масленост за съответната квота към тази дата.
3. Референтната масленост се изменя по време на преобразуването, посочено в член 67, параграф 2, както и при придобиване, прехвърляне или временно прехвърляне на квоти в съответствие с правила, които следва да бъдат установени от Комисията.
4. За новите производители, които имат индивидуална квота за доставки, отпусната изцяло от националния резерв, маслеността се определя в съответствие с правила, които следва да бъдат установени от Комисията.
5. Индивидуалната референтна масленост, посочена в параграф 1, се коригира при необходимост при влизане в сила на настоящия регламент и след това, в началото на всеки дванадесетмесечен период, когато е необходимо, така че за всяка държава-членка средната претеглена стойност на индивидуалните представителни маслености да не превишава с повече от 0,1 грама за килограм референтната масленост, определена в приложение X.
За Румъния референтната масленост се преразглежда въз основа на данните за цялата 2004 г. и при необходимост се коригира от Комисията.
Член 71
Национален резерв
1. Всяка държава-членка създава национален резерв като част от националните квоти, определени в приложение IX, по-специално с оглед на разпределението, предвидено в член 68. Националният резерв се попълва при необходимост, чрез изтегляне на част от количествата, както е предвидено в член 72, като се задържи част от прехвърлените количества, както е предвидено в член 76, или като се направи едновременно намаляване на всички индивидуални квоти. Въпросните квоти запазват първоначалното си предназначение, а именно за доставки или за директни продажби.
2. Всяка допълнителна квота, отпусната на държава-членка, се прехвърля автоматично в националния резерв и се разпределя между доставки и директни продажби, в съответствие с прогнозираните нужди.
3. Квотите, намиращи се в националния резерв, нямат референтна масленост.
Член 72
Случаи на неизвършване на дейност
1. Ако физическо или юридическо лице, което притежава индивидуални квоти, престане да отговаря на условията, посочени в член 65, буква в) през дванадесетмесечен период, съответните количества се връщат в националния резерв не по-късно от 1 април на следващата календарна година, освен ако тези лица не станат отново производители по смисъла на член 65, буква в) преди тази дата.
Ако това лице стане отново производител не по-късно от края на втория дванадесетмесечен период след оттегляне, цялата индивидуална квота или частта от нея, която е била отнета, се връща на това лице не по-късно от 1 април след датата на подаване на заявлението.
2. Ако производителите не предлагат на пазара количество, равно на поне 70 % от тяхната индивидуална квота, през най-малко един дванадесетмесечен период, държавите-членки могат да решат дали и при какви условия неизползваната квота или част от нея да бъде върната в националния резерв.
Държавите-членки могат да определят при какви условия една квота може да се отпусне обратно на въпросния производител, ако той възобнови предлагането на пазара.
3. Параграфи 1 и 2 не се прилагат при форсмажорни обстоятелства и при надлежно обосновани случаи, които временно засягат производствения капацитет на съответните производители и са признати за такива от компетентните органи.
Член 73
Временни прехвърляния
1. До края на всеки дванадесетмесечен период държавите-членки разрешават за съответния период временното прехвърляне на част от индивидуалните квоти, които няма да бъдат използвани от производителите, имащи право да разполагат с тях.
Държавите-членки могат да регулират операциите по прехвърляне според съответните категории производители или структури за млекопроизводство, могат да ги ограничат до равнището на изкупвача или в рамките на регионите, да разрешават пълно прехвърляне в случаите, посочени в член 72, параграф 3 и да определят до каква степен лицето, което прехвърля количеството, може да повтори операциите по прехвърляне.
2. Всяка държава-членка може да реши да не прилага параграф 1 въз основа на единия или двата следни критерия:
а)
необходимостта от подпомагане на структурни промени и корекции;
б)
приоритетни административни нужди.
Член 74
Прехвърляне на квоти заедно със земята
1. Индивидуалните квоти се прехвърлят заедно със стопанството на производителите, които го получават при продажба, отдаване под наем, действително или очаквано наследяване или чрез всякакъв друг вид прехвърляне, който има сходни правни последици за производителите, в съответствие с подробните правила, които държавите-членки следва да установят, като се вземат предвид площите, използвани за производство на мляко или други обективни критерии и, когато е приложимо, наличие на споразумение между страните. Частта от квотата, която не е прехвърлена заедно със стопанството, ако има такива случаи, се добавя към националния резерв.
2. Когато квоти са прехвърлени или се прехвърлят в съответствие с параграф 1 чрез селскостопански договори за наем или по друг начин, водещ до сходни правни последици, държавите-членки могат да решат квотата да не се прехвърля заедно със стопанството въз основа на обективни критерии и с цел да се осигури квотите да се предоставят само на производители.
3. Когато се прехвърля земя на публични институции и/или за използване в обществена полза, или когато прехвърлянето се осъществява с неземеделски цели, държавите-членки осигуряват предприемането на необходимите мерки за защита на законните интереси на страните, и по-специално, производителите, които отстъпват такава земя, да имат възможност да продължат производството на мляко, ако желаят.
4. Когато няма съгласие между страните, в случаите на договори за наем, чиито срокове изтичат и за които няма възможност да бъдат продължени при подобни условия, или при ситуации със сходни правни последици, въпросните индивидуални квоти се прехвърлят изцяло или частично на производителя, който ги получава, в съответствие с разпоредби, приети от държавите-членки, като се вземат предвид законните интереси на страните.
Член 75
Специални мерки за прехвърляне
1. С цел успешното преструктуриране на производството на мляко или подобряване на състоянието на околната среда, и в съответствие с подробни правила, които следва да приемат, като вземат предвид законните интереси на засегнатите страни, държавите-членки могат:
а)
да предоставят обезщетения чрез една или повече ежегодни вноски, на производители, които решават да спрат за постоянно производството на част или на цялото количество произвеждано от тях мляко и да върнат така освободените индивидуални квоти в националния резерв;
б)
да определят на базата на обективни критерии условията, при които производителите в началото на определен дванадесетмесечен период могат да получат срещу заплащане преразпределение от страна на компетентната институция или орган, определен от компетентната институция, на индивидуални квоти, които са окончателно освободени в края на предходния дванадесетмесечен период от други производители срещу обезщетение, изплатено на една или повече ежегодни вноски, равно по размер на посоченото по-горе плащане;
в)
да централизират и упражняват контрол върху прехвърлянето на квоти без земя;
г)
да предвидят в случаите, в които се прехвърля земя с цел подобряване на състоянието на околната среда, отпускането на въпросната индивидуална квота на производител, който се отказва от земята, но би искал да продължи производството на мляко;
д)
въз основа на обективни критерии, да определят регионите или областите за събиране, в рамките на които е разрешено постоянното прехвърляне на квоти без прехвърляне на съответната земя, с цел подобряване структурата на производството на мляко;
е)
след подаване на заявление от страна на производителя до компетентната институция или орган, определен от тази институция, да разрешават окончателното прехвърляне на квоти без прехвърляне на съответната земя, или обратното, с цел подобряване структурата на производството на мляко на равнище стопанство или създаване на възможност за екстензификация на производството.
2. Параграф 1 може да се прилага на национално равнище, на подходящото териториално равнище или в специфични области за събиране.
Член 76
Задържане на квоти
1. В случаите на прехвърляния, посочени в членове 74 и 75, държавите-членки могат въз основа на обективни критерии да задържат част от индивидуалните квоти за своя национален резерв.
2. Когато квотите са прехвърлени или се прехвърлят в съответствие с членове 74 и 75 със или без съответстващата земя, посредством договори за аренда или по други начини със сходни правни последици, държавите-членки могат въз основа на обективни критерии и с цел да се гарантира, че квотите се разпределят само и единствено на производители да решат дали и при какви условия цялото или част от количеството на прехвърлената квота да се върне в националния резерв.
Член 77
Помощ за придобиване на квоти
Финансова помощ пряко свързана с придобиването на квоти не може да се предоставя от която и да е публична институция за продажба, прехвърляне или разпределение на квоти по силата на настоящия раздел.
Подраздел III
Превишаване на квоти
Член 78
Такса за свръхпроизводство
1. Такса за свръхпроизводство се плаща за мляко и други млечни продукти, които се предлагат на пазара в превишение на националната квота, установена в съответствие с подраздел II.
Установява се такса в размер на 27,83 EUR за 100 килограма мляко.
2. Държавите-членки са отговорни пред Общността за таксата за свръхпроизводство, дължима в резултат на превишаване на националната квота и определена на национално равнище и поотделно за доставките и директните продажби, и следва да заплатят 99 % от дължимата сума на Европейския фонд за гарантиране на селското стопанство, между 16 октомври и 30 ноември след края на съответния дванадесетмесечен период.
3. Ако таксата за свръхпроизводство, предвидена в параграф 1, не бъде платена до определената дата и след консултации с Комитета за земеделските фондове, Комисията приспада сума, равна на сумата на неплатената такса за свръхпроизводство, от месечните плащания по смисъла на член 14 и член 15, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1290/2005. Преди да вземе решение, Комисията предупреждава заинтересованата държава-членка, която следва да оповести позицията си в рамките на една седмица. Член 14 от Регламент (ЕО) № 2040/2000 на Съвета (61) не се прилага.
4. Комисията определя условията за прилагане на настоящия член.
Член 79
Вноска на производителите в дължимата такса за свръхпроизводство
Таксата за свръхпроизводство се разпределя изцяло, в съответствие с членове 80 и 83, между производителите, които са допринесли за всеки от случаите на превишаване на националните квоти, посочени в член 66, параграф 2.
Без да се засягат член 80, параграф 3 и член 83, параграф 1, производителите отговарят пред държавата-членка за заплащането на своята вноска в дължимата такса за свръхпроизводство, изчислена в съответствие с членове 69, 70 и 80, поради факта, че са превишили предоставените им квоти.
Член 80
Такса за свръхпроизводство върху доставките
1. С цел да се състави окончателен разчет на таксата за свръхпроизводство, количествата, доставени от всеки производител, следва се увеличават или намаляват, за да отразят всяка разлика между фактическата масленост и референтната масленост, като се използват коефициенти и при условия, които следва да бъдат определени от Комисията.
2. Ако на национално равнище сумата от доставките, коригирана в съответствие с параграф 1, е по-малка от фактически извършените доставки, размерът на таксата за свръхпроизводство се изчислява въз основа на последните. В този случай всяка корекция към по-ниска стойност се намалява пропорционално, така че сумата на коригираните доставки да съответства на фактически извършените доставки.
Ако сумата на доставките, коригирана в съответствие с параграф 1, е по-голяма от фактически извършените доставки, таксата за свръхпроизводство се изчислява въз основа на сумата на доставките, коригирана на базата на предходните.
3. Вноската на всеки производител в размера на дължимата такса за свръхпроизводство се определя въз основа на решение на държавата-членка, след като всички неизползвани части от националната квота за доставки се преразпределят или не се преразпределят, пропорционално на индивидуалната квота на всеки производител или в съответствие с обективни критерии, които следва да се определят от държавите-членки:
а)
или на национално равнище на основата на размера, с който е превишена индивидуалната квота на съответния производител,
б)
или първо на равнище изкупвач и впоследствие на национално равнище, ако е приложимо.
Член 81
Роля на изкупвачите
1. Изкупвачите носят отговорността за събиране от производителите на дължимите от тях вноски по силата на таксата за свръхпроизводство и изплащат на компетентния орган на държавата-членка, преди определена дата и при спазване на процедура, която следва да се установи от Комисията, сумата на тези вноски, приспадната от цената на млякото, която се заплаща на производителите, отговорни за превишаването на квотата или, ако това не се изпълни, събрана по какъвто и да е друг подходящ начин.
2. Ако един изкупвач замести изцяло или частично един или повече други изкупвачи, индивидуалните квоти, с които разполагат производителите, се вземат предвид за остатъка от текущия дванадесетмесечен период след приспадане на количествата, които вече са били доставени и като се държи сметка за тяхната масленост. Този параграф се прилага и в случаите, когато един производител смени изкупвача си.
3. Когато през референтния период количествата, доставени от един производител, надхвърлят неговата налична квота, съответната държава-членка може да реши да задължи изкупвача да удържа част от цената на млякото при всяка доставка на този производител в превишение на квотата под формата на авансово плащане на вноската на производителя, в съответствие с подробни правила, установени от държавата-членка. Държавата-членка може да установи специфични условия, за да даде възможност на изкупвачите да удържат това авансово плащане и когато производителите доставят мляко на няколко изкупвачи.
Член 82
Одобрение
Статусът изкупвач подлежи на предварително одобрение от държавата-членка в съответствие с критерии, които следва да бъдат определени от Комисията.
Условията, които следва да бъдат изпълнени и информацията, която трябва да бъде предоставена от производителите в случаите на директни продажби, се определят от Комисията.
Член 83
Такса за свръхпроизводство върху директните продажби
1. В случаите на директна продажба вноската на всеки производител в размера на таксата за свръхпроизводство се определя въз основа на решение на държавата-членка, след като всяка неизползвана част от националната квота, разпределена за директни продажби, е била или не е била преразпределена на подходящото териториално или на национално равнище.
2. Държавите-членки определят базата за изчисляване на вноската на даден производител в размера на дължимата такса за свръхпроизводство върху цялото количество мляко, което е било продадено, прехвърлено или използвано за производството на млечни продукти, продадени или прехвърлени, чрез прилагане на критерии, определени от Комисията.
3. При изготвяне на окончателния разчет на таксата за свръхпроизводство не се вземат предвид никакви корекции във връзка със съдържането на масленост.
4. Комисията определя начина и времето на плащане на таксата за свръхпроизводство на компетентния орган на държавата-членка.
Член 84
Надвнесени или неплатени суми
1. Ако в случаите на доставки или директни продажби се установи, че се дължи такса за свръхпроизводство и сумата на събраните вноски от производителите надхвърля размера на таксата, държавата-членка може:
а)
да използва частично или изцяло излишъка, за да финансира мерките по член 75, параграф 1, буква а), и/или
б)
да я преразпредели частично или изцяло сред производители, които:
-
попадат в приоритетни категории, определени от държавата-членка въз основа на обективни критерии и в рамките на срок, който следва да бъде определен от Комисията, или
-
са засегнати от извънредна ситуация в резултат на национално правило, несвързано с квотната система за мляко и други млечни продукти, установена с настоящата глава.
2. Ако се установи, че не се дължи такса за свръхпроизводство, всички авансови плащания, събрани от изкупвачите или държавата-членка, се възстановяват не по-късно от края на следващия дванадесетмесечен период.
3. Когато изкупвач не изпълни задължението си да събира вноските на производителите за таксата за свръхпроизводство в съответствие с член 81, държавата-членка може да събира неплатените суми директно от производителя, без това да засягат възможните санкции, които тя може да наложи на изкупвача, който не е изпълнил задължението си.
4. Ако производител или изкупвач не спази сроковете за плащане, на държавата-членка се плаща лихва за забава, която следва да бъде определена от Комисията.
Раздел IV
Процедурни разпоредби
Член 85
Правила за прилагане
Комисията приема подробни правила за прилагане на настоящата глава, които могат да включват по-конкретно:
а)
допълнителна информация, която следва да бъде предоставена от одобрените предприятия, посочени в член 57, както и критерии за административни наказания, временно прекратяване и отнемане на разрешения на предприятията;
б)
определянето и оповестяването на количествата, посочени в член 58, и на таксата за свръхпроизводство, посочена в член 64;
в)
дерогация от датите, определени в член 63.
ГЛАВА IV
Схеми за подпомагане
Раздел I
Помощ за преработка
Подраздел I
Сух фураж
Член 86
Предприятия, отговарящи на условията
1. Помощ за преработка по отношение на продуктите от сектора на сухия фураж се отпускат на предприятия, преработващи продукти на този сектор, които попадат поне в една от следните категории:
а)
преработватели, сключили договори с производители на фураж за сушене. В случаите, когато договорът е специална поръчка за преработка на фураж, доставен от производител, той следва да включва клауза, определяща задължение за преработвателните предприятия да платят на производителя помощта, получена за преработеното по договора количество;
б)
предприятия, които са преработили свои собствени култури или в случай на група, тези на своите членове;
в)
предприятия, получили доставките си от физически или юридически лица, които са сключили договори с производители на фураж за сушене.
2. Помощта, предвидена в параграф 1, се изплаща по отношение на сухия фураж, напуснал преработвателното предприятие и отговарящ на следните изисквания:
а)
максималното му съдържание на влага е от 11 % до 14 % което може да варира в зависимост от представянето на продукта;
б)
минималното му съдържание на суров протеин в сухото вещество е не по-малко от:
i)
15 % за продуктите, посочени в приложение I, част IV, буква а), и второто тире от буква б);
ii)
45 % за продуктите, посочени в приложение I, част IV, буква б), първо тире;
в)
ако е с добро и нормално търговско качество.
Член 87
Авансово плащане
1. Преработвателните предприятия имат право на авансово плащане от 19,80 EUR на тон или 26,40 EUR на тон, ако са внесли гаранция от 6,60 EUR на тон.
Държавите-членки извършват необходимите проверки, за да установят правото на получаване на помощ. Авансовото плащане се извършва след установяване на правото на помощ.
Въпреки това, авансовото плащане може да се извърши преди установяване на правото на помощ при условие, че преработвателят внесе гаранция, равна на сумата на аванса плюс 10 %. Тази гаранция служи също като гаранция за целите на първата алинея. Тя се намалява до равнището, определено в първата алинея, щом се установи правото на помощ, и се освобождава изцяло, когато се плати остатъкът от помощта.
2. Преди авансът да може да бъде изплатен, сухият фураж трябва да е напуснал преработвателното предприятие.
3. Когато е бил платен аванс, остатъкът, възлизащ на разликата между сумата на аванса и общата сума на помощта, дължима на преработвателното предприятие, се плаща след прилагане на член 88, параграф 2.
4. Когато авансът превишава общата сума, на която преработвателното предприятие има право вследствие прилагането на член 88, параграф 2, преработвателят възстановява превишението на компетентните органи на държавата-членка при поискване.
Член 88
Размер на помощта
1. Помощта, предвидена в член 86, се определя в размер на 33 EUR/тон.
2. Чрез дерогация от параграф 1, когато през дадена пазарна година обемът сух фураж, за който се иска помощ, превишава максимално гарантираното количество, определено в член 89, помощта се намалява във всяка държава-членка, в която производството превишава гарантираното национално количество, чрез намаляване на разходите като функция на процентния дял на превишението на тази държава-членка спрямо сумата на превишенията.
Намалението се определя от Комисията на равнище, което гарантира, че бюджетните разходи не превишават тези, които биха били достигнати, ако максимално гарантираното количество не е било превишено.
Член 89
Гарантирано количество
Установява се максимално гарантирано количество за пазарна година от 4 960 723 тона дехидратиран и/или сушен на слънце фураж, за който може да се отпусне помощта, предвидена в член 86. Това количество се разпределя между съответните държави-членки като национални гарантирани количества съгласно буква Б от приложение XI.
Член 90
Правила за прилагане
Комисията приема подробни правила за прилагането на настоящия подраздел, които в частност могат да включват правила относно:
а)
декларациите, които следва да бъдат подадени от предприятията, когато кандидатстват за помощ;
б)
условията, които следва да бъдат изпълнени, за да се установи дали кандидатът отговаря на изискванията за помощ, по-специално по отношение на воденето на складова документация и други помощни документи;
в)
отпускането на помощта, предвидена в настоящия подраздел, авансовото плащане, както и освобождаването на гаранциите, предвидени в член 87, параграф 1;
г)
условията и критериите, на които трябва да отговарят предприятията, посочени в член 86, и случаите, когато предприятията получават доставките си от физически или юридически лица, правилата за гаранциите, които следва да бъдат предоставяни от тези лица;
д)
условията за одобряване на купувачите на фураж за сушене, които следва да бъдат прилагани от държавите-членки;
е)
критериите за определяне на изискванията, установени в член 86, параграф 2;
ж)
критериите, които следва да бъдат спазени при сключване на договори и информацията, която те следва да съдържат;
з)
прилагането на максималното гарантирано количество, установени в член 89;
и)
допълнителни изисквания към установените в член 86, по-специално относно съдържанието на каротин и влакна.
Подраздел II
Лен, предназначен за производство на влакна
Член 91
Право на получаване на помощ
1. Помощ за преработка на слама от лен, предназначен за производството на влакна, се отпуска на лицензирани първични преработватели въз основа на количеството влакна, действително получени от слама, за които е сключен договор за продажба със земеделски производител.
В случаите, обаче, когато земеделските производители запазват собствеността върху сламата, която се преработва по договор от лицензиран първичен преработвател, и докажат, че са предложили получените влакна на пазара, помощта се отпуска на земеделските производители.
В случаите, когато лицензираният първичен преработвател и земеделският производител са едно и също лице, договорът за продажба се заменя с поемане на задължение от заинтересованата страна да извършва самостоятелно съответната преработка.
2. За целите на настоящия подраздел, „лицензиран първичен преработвател“ е физическо или юридическо лице, или група от физически или юридически лица, независимо от техния или на техните членове правен статус съгласно националното право, които са били лицензирани от компетентния орган на държавата-членка, на чиято територия са разположени съоръженията за производство на ленени влакна.
Член 92
Размер на помощта
1. Помощта за преработка, предвидена в член 91, се определя в размер на 200 EUR на тон дълги ленени влакна.
2. Количествата влакна, които отговарят на условията за помощ, се ограничават в зависимост от площите, които са били предмет на един от договорите или задълженията, посочени в член 91.
Посочените в първата алинея ограничения се определят от държавите-членки по такъв начин, че да бъдат спазени гарантираните национални количества, посочени в член 91.
Член 93
Авансово плащане
По искане на лицензиран първичен преработвател се изплаща аванс от помощта, посочена в член 91, въз основа на количеството получени влакна.
Член 94
Гарантирано количество
1. Определя се максимално гарантирано количество от 80 878 тона дълги ленени влакна за пазарна година, за което може да бъде отпусната помощ. Това количество се разпределя между определени държави-членки под формата на гарантирани национални количества съгласно буква А от приложение XI.
2. В случай че влакната, получени в една държава-членка, произхождат от слама, произведена в друга държава-членка, съответните количества влакна се приспадат от гарантираните национални количества на държавата-членка, в която е събрана реколтата слама. Помощта се изплаща от държавата-членка, от чието гарантирано национално количество е било извършено приспадане.
Член 95
Правила за прилагане
Комисията приема подробни правила за прилагането на настоящия подраздел, които в частност могат да включват правила относно:
а)
условията за лицензиране на първични преработватели, посочени в член 91;
б)
условията, които трябва да отговарят одобрените първични преработватели по отношение на договорите за продажба и задълженията, посочени в член 91, параграф 1;
в)
изискванията, които трябва да бъдат изпълнени от земеделските производители в случая, посочен в член 91, параграф 1, алинея втора;
г)
критериите, на които трябва да отговарят дългите ленени влакна;
д)
условията за отпускане на помощ и аванси, и по-специално доказателства за преработка на слама;
е)
условията, които трябва да бъдат спазени при определяне на ограниченията, посочени в член 92, параграф 2;
Раздел II
Възстановяване при производство
Член 96
Възстановяване при производство на нишесте
1. Може да се предостави възстановяване при производство:
а)
за нишесте, получено от царевица, пшеница или картофи и за някои производни, използвани при производството на определени продукти, списъкът на които се изготвя от Комисията;
б)
при липсата на значително местно производство на други зърнени култури за производството на нишесте, за следните количества нишесте, получено всяка пазарна година във Финландия и Швеция от ечемик и овес, доколкото това не води до увеличаване на равнището на производство на нишесте от тези два вида зърнени култури:
i)
50 000 тона във Финландия,
ii)
10 000 тона в Швеция.
2. Възстановяването при производство, посочено в параграф 1, се определя от Комисията периодично.
Член 97
Възстановяване при производство в сектора на захарта
1. Може да се предостави възстановяване при производството на продуктите от сектора на захарта, изброени в приложение I, част III, букви б)-д), ако излишъкът от захар или вносна захар, излишъкът от изоглюкоза или излишъкът от инулинов сироп не се предлага на цена, съответстваща на световната цена за производството на продуктите, посочени в член 62, параграф 2, букви б) и в).
2. Размерът на възстановяването при производство, посочено в параграф 1, се определя, като се вземат предвид по-конкретно разходите, произтичащи от употребата на вносна захар, които захарната промишленост би следвало да понесе, ако се снабдява на световния пазар, и цената на наличния излишък от захар на пазара на Общността или референтната цена, ако няма излишък от захар.
Член 98
Условия за отпускане на помощ
Комисията приема условията за предоставяне на възстановяванията при производство, посочени в настоящия раздел, наред с размера на тези възстановявания, както и допустимите количества по отношение на възстановяването при производство на захар, предвидено в член 97.
Раздел III
Помощ в сектора на млякото и млечните продукти
Член 99
Помощ за обезмаслено мляко и обезмаслено мляко на прах, предназначени за влагане във фуражи
1. Отпуска се помощ за обезмаслено мляко и обезмаслено мляко на прах, предназначени за влагане във фуражи, в съответствие с условия и продуктови стандарти, които следва да бъдат определени от Комисията.
За целите на настоящия член, мътеницата и мътеницата на прах се считат за обезмаслено мляко и обезмаслено мляко на прах.
2. Размерът на помощта се определя от Комисията, като се вземат предвид следните фактори:
а)
референтната цена за обезмаслено мляко на прах, определена в член 8, параграф 1, буква д), ii);
б)
развитието на предлагането на обезмаслено мляко и обезмаслено мляко на прах и промените в тяхното използване като фураж;
в)
тенденциите в цените на телетата;
г)
тенденциите в пазарните цени на конкурентните протеини, сравнени с цените на обезмасленото мляко на прах.
Член 100
Помощ за обезмаслено мляко, преработено в казеин и казеинати
1. Отпуска се помощ за обезмаслено мляко, произведено в Общността и преработено в казеин и казеинати, в съответствие с условия и продуктови стандарти за това мляко и за произведените от него казеин и казеинати, които следва да бъдат определени от Комисията.
2. Помощта се определя от Комисията, като се вземат предвид следните фактори:
а)
референтната цена за обезмаслено мляко на прах или пазарната цена за първокачествено обезмаслено мляко на прах, получено посредством метода на впръскването, ако тази цена надхвърля референтната цена;
б)
пазарната цена за казеин и казеинати на пазара на Общността и на световните пазари.
Размерът на помощта може да варира според това, дали обезмасленото мляко се преработва в казеин или казеинати, и според качеството на тези продукти.
Член 101
Помощ за изкупуване на сметана, масло и концентрирано масло по намалени цени
При условия, които следва да бъдат определени от Комисията, в случай на натрупване на излишъци от млечни продукти или възникване на вероятност от такова натрупване, Комисията може да реши да бъде отпусната помощ, която да даде възможност сметаната, маслото и концентрираното масло да се изкупуват по намалени цени:
а)
от институции и организации с нестопанска цел;
б)
от въоръжените сили и други институции с подобен статус в държавите-членки;
в)
от производители на сладкарски продукти и сладолед;
г)
от производители на други хранителни продукти, които следва да бъдат определени от Комисията;
д)
за целите на пряка консумация на концентрирано масло.
Член 102
Помощ за доставка на млечни продукти на учениците
1. При условия, които следва да бъдат определени от Комисията, Общността отпуска помощ за доставка на учениците в учебните заведения на определени преработени млечни продукти, които следва да бъдат определени от Комисията, попадащи под кодове по КН 0401, 0403, 0404 90 и 0406 или код по КН 2202 90.
2. Чрез дерогация от член 180, в допълнение към помощта от Общността, държавите-членки могат да отпускат и национална помощ за доставка на посочените в параграф 1 продукти на учениците в учебните заведения. Държавите-членки могат да финансират националната помощ посредством облагане на сектора на млякото с такса или чрез всякакъв друг вид участие от страна на сектора на млякото.
3. За пълномаслено мляко помощта от Общността е в размер на 18,15 EUR на 100 kg.
За други млечни продукти размерът на помощта се определя от Комисията, като се вземат предвид млечните съставки на въпросните продукти.
4. Помощта, посочена в параграф 1, се отпуска за максимално количество от 0,25 литра млечен еквивалент на ученик на ден.
Раздел IV
Помощ в сектора на маслиновото масло и трапезните маслини
Член 103
Помощ за организации на оператори
1. Общността финансира чрез сумите, удържани от държавите-членки в съответствие с член 110и, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1782/2003, тригодишни работни програми, които следва да бъдат изготвени от организациите на операторите, посочени в член 125, в една или повече от следните области:
а)
пазарно наблюдение и административно управление в сектора на маслиновото масло и трапезните маслини;
б)
подобряване на въздействието върху околната среда при отглеждане на маслини;
в)
подобряване на производственото качество на маслиновото масло и на трапезните маслини;
г)
системата за проследяване, сертифицирането и запазване на качеството на маслиновото масло и на трапезните маслини, в частност контрол на качеството на маслиновите масла, продавани на крайните потребители, под ръководството на националните администрации;
д)
разпространяване на информация за дейностите, извършвани от организации на операторите с цел подобряване на качеството на маслиновото масло.
2. Максималното финансиране от страна на Общността на посочените в параграф 1 работни програми е равна на частта от сумата, която държавите-членки са удържали. Това финансиране засяга допустимите разходи и е с максимална стойност:
а)
100 % за дейности в области, посочени в параграф 1, букви а) и б);
б)
100 % за инвестиции в дълготрайни активи и 75 % за други дейности в областта, посочена в параграф 1, буква в);
в)
75 % за работните програми, провеждани в минимум три трети страни или непроизвеждащи държави-членки от одобрени организации на оператори от минимум две произвеждащи държави-членки в областите, посочени в параграф 1, букви г) и д), и 50 % за другите дейности в тези области.
Държавите-членки осигуряват допълнително финансиране в размер до 50 % от разходите, които не се покриват от финансирането на Общността.
Комисията установява подробни правила за прилагането на настоящия член, както и в частност процедурите за одобряване на работните програми на държавите-членки и видовете дейности, допустими по тези програми.
3. Без да се засягат всякакви специфични разпоредби, които могат да бъдат приети от Комисията в съответствие с член 194, държавите-членки проверяват дали са спазени условията за отпускане на финансиране от Общността. За тази цел те правят одит на работните програми и план за контрол, включващ вземане на проба, определена въз основа на анализ на риска и обхващаща поне 30 % годишно от организациите на производителите и всички други организации на оператори, получаващи финансиране от Общността по настоящия член.
Раздел V
Фонд „Тютюн“ на Общността
Член 104
Фонд „Тютюн“
1. Създава се фонд „Тютюн“ на Общността (наричана по-долу „Фондът“) за финансиране на мерки в следните области:
а)
подобряване на обществената осведоменост за вредните последствия от всички форми на консумация на тютюн, по-специално чрез информиране и образование, подпомагане на събирането на данни за установяване на схемите на консумация на тютюн и за провеждане на епидемиологични проучвания на никотиновата зависимост в Общността, както и на проучване върху предотвратяване на никотиновата зависимост;
б)
специфични мерки с цел да се помогне на тютюнопроизводителите да преминат към други култури или други икономически дейности, създаващи трудова заетост, и проучване на възможностите това да бъде направено от тютюнопроизводителите.
2. Фондът се финансира:
а)
за реколта 2002 г. чрез удържане на 2 %, а за реколти 2003 г., 2004 г. и 2005 г. - на 3 % от премията, предвидена в дял I от Регламент (ЕИО) № 2075/92, приложим за реколтите до 2005 г. включително за финансиране на всякакъв вид мерки, предвидени в параграф 1;
б)
за календарните 2006 и 2007 година, в съответствие с член 110м от Регламент (ЕО) № 1782/2003.
3. Комисията приема подробни правила за прилагането на настоящия член.
Раздел VI
Специални разпоредби за сектора на пчеларството
Член 105
Обхват
1. С цел подобряване на общите условия за производство и предлагане на пазара на пчелни продукти, всяка държава-членка може да изготви национална програма за период от три години, наричана по-нататък „програма по пчеларство“.
2. Чрез дерогация от член 180 членове 87, 88 и 89 от Договора не се прилагат:
а)
за финансовото участие на държавите-членки в мерките, които подлежат на подкрепа от Общността в съответствие с настоящия раздел;
б)
за специфични национални помощи за защита на пчелните стопанства, които са повлияни неблагоприятно от структурни или природни условия, или в рамките на програми за икономическо развитие, с изключение на тези, предоставяни за производство или търговия.
Помощите, посочени в буква б), следва да бъдат нотифицирани на Комисията от държавите-членки наред с техните програми по пчеларство в съответствие с член 109.
Член 106
Мерки, отговарящи на условията за помощ
Мерките, които могат да бъдат включени в програмата в областта на пчеларството, са следните:
а)
техническа помощ за пчелари и организации на пчелари;
б)
борба срещу вароатозата;
в)
рационализиране на подвижното пчеларство;
г)
мерки за подкрепа на лаборатории, извършващи анализ на физикохимичните свойства на пчелния мед;
д)
мерки за подкрепа на подновяването на пчелните кошери в Общността;
е)
сътрудничество със специализирани органи за осъществяването на приложни изследователски програми в областта на пчеларството и пчелните продукти.
От програмите в областта на пчеларството се изключват мерките, финансирани от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) съгласно Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета (62).
Член 107
Проучване на производствената и пазарната структура в сектора на пчеларството
За да отговорят на условията за частично финансиране, предвидено в член 108, параграф 1, държавите-членки извършват проучване на производствената и пазарната структура в сектора на пчеларството на тяхна територия.
Член 108
Финансиране
1. Общността осигурява частично финансиране за програмите по пчеларство в размер на 50 % от разходите, които се поемат от държавите-членки.
2. Държавите-членки извършват разходите във връзка с мерките, предприети в рамките на програмите по пчеларство, най-късно до 15 октомври всяка година.
Член 109
Консултации
Програмата по пчеларство се съставя в тясно сътрудничество с представителните организации и пчеларските кооперативи. Тя се внася в Комисията за одобрение.
Член 110
Правила за прилагане
Комисията установява подробни правила за прилагането на настоящия раздел.
Раздел VII
Помощ в сектора на бубарството
Член 111
Помощ, отпускани на бубари
1. Въвежда се помощ за копринените буби, попадащи под код по КН ex 0106 90 00, както и за яйцата от копринени буби под код по КН ex 0511 99 85, отглеждани в Общността.
2. Помощта се отпуска на бубарите за всяка използвана кутия яйца от копринени буби, при условие че кутиите съдържат минимално количество яйца, което подлежи на уточняване, и при условие, че бубите са били отгледани успешно.
3. Помощта за използвана кутия яйца от копринени буби се определя на 133,26 EUR.
Член 112
Правила за прилагане
Комисията приема подробни правила за прилагането на настоящия раздел, които се отнасят по-специално за минималното количество яйца, посочено в член 110, параграф 2.
ДЯЛ II
ПРАВИЛА ЗА ПРЕДЛАГАНЕ НА ПАЗАРА И ПРОИЗВОДСТВО
ГЛАВА I
Пазарни стандарти и условия за производството
Раздел I
Пазарни стандарти
Член 113
Пазарни стандарти
1. Комисията може да постанови пазарни стандарти за един или повече от продуктите от следните сектори:
а)
маслиново масло и трапезни маслини, по отношение на продуктите, посочени в приложение I, част VII, буква а);
б)
банани;
в)
живи растения;
2. Посочените в параграф 1 стандарти:
а)
се установяват, като се вземат предвид по-конкретно:
i)
спецификата на съответните продукти;
ii)
необходимостта да се осигурят условия за плавно пласиране на тези продукти на пазара;
iii)
интереса на потребителите да получат надеждна и прозрачна информация за продуктите;
iv)
по отношение на маслиновите масла, посочени в приложение I, част VII, буква а), промените в методите, използвани за определяне на техните физически, химически и органолептични характеристики;
б)
могат по-специално да се отнасят до качеството, класирането, теглото, оразмеряването, пакетирането, опаковането, съхранението, транспортирането, представянето, произхода и етикетирането.
3. Освен ако Комисията не е предвидила друго в съответствие с критериите, посочени в параграф 2, буква а), продуктите, за които са установени пазарни стандарти, могат да се предлагат на пазара в Общността само в съответствие с тези стандарти.
Без да се засягат каквито и да е специфични разпоредби, които Комисията може да е приела в съответствие с член 194, държавите-членки проверяват дали продуктите отговарят на тези стандарти и при необходимост налагат санкции.
Член 114
Пазарни стандарти за млякото и млечните продукти
1. Хранителни продукти, предназначени за консумация от човека, могат да се предлагат на пазара като мляко и млечни продукти, само ако отговарят на определенията и наименованията, установени в приложение XII.
2. Без да се засягат изключенията, предвидени в законодателството на Общността, и мерките за защита на общественото здраве, млякото под код по КН 0401, предназначено за консумация от човека, може да бъде предлагано на пазара на територията на Общността само в съответствие с приложение XIII и в частност съгласно определенията в точка I от него.
Член 115
Пазарни стандарти за мазнините
Без да се засягат член 114, параграф 1 или които и да е разпоредби, приети във ветеринарния сектор и сектора на храните, за да гарантират, че продуктите отговарят на хигиенните и здравни стандарти, както и за защита на здравето на животните и човека, установените в приложение XV стандарти се прилагат за следните продукти, предназначени за консумация от човека, с тегловно съдържание на мазнини най-малко 10 %, но по-малко от 90 %:
а)
млечни мазнини под кодове по КН 0405 и ex 2106;
б)
мазнини под код по КН ex 1517;
в)
мазнини, съставени от растителни и/или животински продукти под кодове по КН ex 1517 и ex 2106.
Съдържанието на мазнини, без солта, следва да е най-малко две трети от сухото вещество.
Тези стандарти обаче се прилагат само за продукти, които остават твърди при температура 20 oC, и са подходящи за мазане.
Член 116
Пазарни стандарти за продуктите от секторите на яйцата и птичето месо
Продуктите от секторите на яйцата и птичето месо се предлагат на пазара съгласно разпоредбите, установени в приложение ХIV.
Член 117
Сертифициране на хмел
1. Продуктите от сектора на хмела, добити или приготвени на територията на Общността, подлежат на процедура по сертифициране.
2. Сертификати могат да се издават само за продукти, които притежават минималните характеристики за качество, съответстващо на конкретната фаза на предлагане на пазара. Когато се касае за хмел на прах, хмел на прах с повишено съдържание на лупулин, екстракти от хмел и смесени продукти от хмел, сертификатът може да бъде издаден, само ако алфа-киселинното съдържание на тези продукти не е по-ниско от това на хмела, от който са получени.
3. В сертификата се посочва най-малко следната информация:
а)
мястото (местата) на производство на хмела;
б)
годината(ите), в която(ито) е прибрана реколтата;
в)
сорта или сортовете.
4. Продукти от сектора на хмела могат да се предлагат на пазара или изнасят, само ако е издаден сертификат, както е посочено в параграфи 1, 2 и 3.
За внесени продукти от сектора на хмела удостоверението, предвидено в член 158, параграф 2, се счита за еквивалентно на сертификат.
5. Мерки за дерогация от параграф 4 могат да бъдат приети от Комисията:
а)
за да удовлетворят търговските изисквания на определени трети страни; или
б)
за продукти със специално предназначение.
Мерките, посочени в първата алинея:
а)
не засягат нормалното предлагане на пазара на продукти, за които е издаден сертификат;
б)
се придружават от гаранции, предназначени да предотвратятт евентуалното объркване на тези продукти.
Член 118
Пазарни стандарти за маслинови масла и за маслинови масла от маслиново кюспе
1. Използването на установените в приложение XVI описания и определения за маслиновите масла и за маслиновите масла от маслиново кюспе е задължително по отношение на предлагането на пазара на въпросните продукти в рамките на Общността и, доколкото те съответстват на задължителните международни правила, в търговията с трети страни.
2. При търговия на дребно на пазара могат да бъдат предлагани само маслата, посочени в приложение XVI, параграф 1, букви а) и б) и параграфи 3 и 6.
Раздел II
Условия за производство
Член 119
Използване на казеин и казеинати при производството на сирене
За използването на казеин и казеинати при производството на сирене е необходимо предварително разрешение, което се предоставя, само ако това използване е необходимо условие за производството на продуктите.
Член 120
Метод на производство на етилов алкохол от земеделски произход
Методът на производство и характеристиките на етиловия алкохол от земеделски произход, получен от специфичен земеделски продукт, изброен в приложение I към Договора, може да бъде определен от Комисията.
Раздел III
Процедурни правила
Член 121
Приемане на стандарти, правила за прилагане и дерогации
Комисията определя подробните правила за прилагането на настоящата глава, които в частност могат да се отнасят до:
а)
пазарните стандарти, посочени в член 113, включително правилата за дерогации от стандартите, за представяне на подробни данни, изисквани от стандартите, и за прилагане на стандартите по отношение на продукти, внасяни в Общността и продукти, изнасяни от Общността;
б)
по отношение на определенията и наименованията, които могат да бъдат използвани при предлагане на пазара на мляко и млечни продукти в съответствие с член 114, параграф 1:
i)
съставяне и при необходимост допълване на списъка на продуктите, посочени в приложение XII, точка III, параграф 1, алинея втора, въз основа на списъците, изпратени на Комисията от държавите-членки;
ii)
допълване при необходимост на списъка на наименованията в приложение XII, точка II, параграф 2, алинея втора, буква а);
в)
по отношение на стандартите за мазнини за мазане, посочени в член 115:
i)
списък на продуктите, посочени в от приложение XV, точка I, параграф 2, буква а) от алинея трета въз основа на списъците, изпратени на Комисията от държавите-членки;
ii)
методите на анализ, необходими за проверка на състава и производствените характеристики на продуктите, посочени в член 115;
iii)
подробни правила за вземането на проби;
iv)
подробни правила за получаване на статистическа информация за пазарите на продуктите, посочени в член 115;
г)
по отношение на разпоредбите относно предлагането на пазара на яйца, установени в приложение ХIV, част А:
i)
определения;
ii)
честотата на събиране, доставката, консервирането и обработката на яйцата;
iii)
критериите за качество, по-специално външния вид на черупката, консистенцията на белтъка и на жълтъка и височината на въздушното пространство;
iv)
класирането по тегло, включително изключения;
v)
маркировката на яйцата и означенията на опаковките, включително изключения, както и правилата, които да се прилагат по отношение на пакетиращите центрове;
vi)
търговията с трети страни;
vii)
методите на отглеждане;
д)
по отношение на разпоредбите относно предлагането на пазара на птиче месо, установени в приложение ХIV, част Б:
i)
определения;
ii)
списък на трупове от домашни птици, части от трупове от домашни птици и вътрешности, включително foie gras, за които се прилага част Б от приложение ХIV;
iii)
критериите за класификация по смисъла на приложение XIV, част Б, точка III, параграф 1;
iv)
правилата относно допълнителни означения, които да фигурират в придружителни търговски документи, етикетирането, представянето и рекламата на птичето месо, предназначено за крайния потребител, както и търговското наименование, под което да се продава продуктът по смисъла на член 3, параграф 1, точка 1 от Директива 2000/13/ЕО;
v)
незадължителни означения относно използвания метод на охлаждане и вида на отглеждане;
vi)
дерогации, които могат да се прилагат в случай на доставка на транжорни или преработващи предприятия;
vii)
правила относно процентите на абсорбция на вода при подготовката на прясно, замразено и бързо замразено трупно месо и части на трупа, както и означенията, които да се нанасят в това отношение;
е)
по отношение на разпоредбите относно стандартите за производство и предлагане на пазара на яйца за люпене и пилета от домашни птици, отглеждани в птицеферми, установени в приложение XIV, част В:
i)
определения;
ii)
регистрацията на предприятия за производство или търговия с яйца за люпене или пилета от домашни птици, отглеждани в птицеферми;
iii)
означения, които се нанасят върху яйцата за люпене, включително яйцата, които се внасят от или се изнасят за трети страни, както и върху опаковките, а също и правилата, които следва да се прилагат по отношение на пилета с произход от трети страни;
iv)
регистри, които следва да се водят от люпилните;
v)
предназначението на извадените от инкубатора яйца, с изключение на консумация от човека;
vi)
информацията, предоставяна от люпилни и други предприятия, на компетентните органи на държавите-членки;
vii)
придружителни документи;
ж)
минималните характеристики за качеството на продуктите от сектора на хмела, посочени в член 117;
з)
методите на анализ, които следва да бъдат използвани при необходимост;
и)
по отношение на използването на казеин и казеинати, посочени в член 119:
i)
условията, съгласно които държавите-членки дават разрешенията, както и максималните проценти, които следва да бъдат включени, въз основа на обективни критерии, при отчитане на технологичните нужди;
ii)
задълженията, които следва да бъдат изпълнявани от предприятията, получили разрешение по подточка i).
ГЛАВА II
Организации на производители, междубраншови организации, организации на оператори
Раздел I
Общи принципи
Член 122
Организации на производители
Държавите-членки признават организации на производители, които:
а)
се състоят от производители от един от следните сектори:
i)
сектор на хмела,
ii)
сектор на маслиновото масло и трапезните маслини,
iii)
сектор на бубарството;
б)
са учредени по инициатива на производителите;
в)
имат конкретна цел, която по-специално може да се отнася до:
i)
концентриране на предлагането, както и предлагане на на пазара на продуктите на членовете й;
ii)
съвместно приспособяване на производството към изискванията на пазара и подобряване на продукта;
iii)
насърчаване на рационализацията и механизацията на производството.
Член 123
Междубраншови организации
Държавите-членки признават междубраншови организации, които:
а)
се състоят от представители на икономическите дейности, свързани с производството, търговията и/или преработката на продукти в следните сектори:
i)
сектор на маслиновото масло и трапезните маслини;
ii)
сектор на тютюна;
б)
са учредени по инициатива на всички или някои от организациите или асоциациите, от които се състоят;
в)
имат специфична цел, която по-специално може да се отнася до:
i)
концентриране и координиране на предлагането, както и предлагане на пазара на продуктите на членовете;
ii)
съвместно приспособяване на производството и преработвателната дейност към изискванията на пазара и подобряване на продукта;
iii)
насърчаване на рационализацията и подобряване на производството и преработвателната дейност;
iv)
проучване на устойчивите производствени методи и развитието на пазарите.
Когато междубраншовите организации извършват своята дейност на териториите на няколко държави-членки, признаването се извършва от Комисията без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1.
Член 124
Общи разпоредби относно организациите на производители и междубраншовите организации
1. Член 122 и член 123, параграф 1 се прилагат, без да се засяга признаването, направено от държавите-членки въз основа на националното законодателство и в съответствие с правото на Общността, съответно на организации на производители или междубраншови организации в секторите, посочени в член 1, с изключение на секторите, упоменати в член 122 и член 123, параграф 1.
2. Организации на производители, признати или одобрени в съответствие с регламенти (ЕО) № 865/2004, (EО) № 1952/2005 и (EО) № 1544/2006, се считат за признати организации на производители по член 122 от настоящия регламент.
Междубраншови организации, признати или одобрени в съответствие с регламенти (ЕИО) 2077/92 и (ЕО) № 865/2004, се считат за признати междубраншови организации по член 123 от настоящия регламент.
Член 125
Организации на оператори
За целите на настоящия регламент, организациите на оператори се състоят от признати организации на производители, признати междубраншови организации или признати организации на други оператори в сектора на маслиновото масло и трапезните маслини, или техни асоциации.
Раздел II
Правила за междубраншови организации в сектора на тютюна
Член 126
Плащане на членски внос от нечленуващи в организацията
1. Когато една или повече от дейностите, посочени в параграф 2, се извършват от призната междубраншова организация в сектора на тютюна и е от общ икономически интерес за тези лица, чиито дейности са свързани с един или повече от въпросните продукти, държавата-членка, която е извършила признаването, или Комисията, без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, когато признаването е дадено от Комисията, може да реши физическите лица или групите, които не са членове на организацията, но имат изгода от тези дейности, да плащат на организацията целия или част от членския внос, плащан от нейните членове, доколкото този членски внос е предназначен за покриване на разходи, различни от административните разходи от всякакъв вид, директно понесени в резултат от извършването на въпросните дейности.
2. Дейностите, посочени в параграф 1, са свързани с една или повече от следните цели:
а)
изследвания за добавяне на стойност към продуктите, по-специално чрез нови приложения, които не представляват заплаха за общественото здраве;
б)
проучвания за подобряване на качеството на тютюна на листа или балирания тютюн;
в)
изследвания върху методите на отглеждане, които позволяват намалена употреба на продукти за растителна защита и гарантиращи опазване на почвата и околната среда.
3. Съответната държава-членка нотифицира Комисията за решенията, които има намерение да вземе съгласно параграф 1. Тези решения не могат да се прилагат преди изтичането на тримесечен период, започващ от датата на нотифициране на Комисията. В рамките на три месечен срок Комисията може да призове към отхвърляне на цялото проекторешение или на част от него, ако изложеният общ икономически интерес не изглежда достатъчно добре обоснован.
4. Когато дейностите на призната от Комисията междубраншова организация съгласно настоящата глава са от общ икономически интерес, Комисията нотифицира проекторешението си на заинтересованите държави-членки, които след това разполагат с два месеца, за да направят своите коментари.
Раздел III
Процедурни правила
Член 127
Правила за прилагане
Комисията приема подробните правила за прилагане на настоящата глава, по-специално условията и процедурите за признаване на организации на производители, междубраншови организации и организации на оператори в отделните сектори, включително:
а)
специфичните цели на тези организации;
б)
уставите на тези организации;
в)
дейностите на тези организации;
г)
дерогации от изискванията, определени в членове 122, 123 и 125;
д)
в съответния случай, всякакви последици, произтичащи от признаването за междубраншова организация.
ЧАСТ III
ТЪРГОВИЯ С ТРЕТИ СТРАНИ
ГЛАВА I
Общи разпоредби
Член 128
Общи принципи
Освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент или в разпоредбите, приети съгласно него, в търговията с трети страни се забранява следното:
а)
налагането на каквато и да е такса, имаща равностоен ефект на мито;
б)
прилагането на каквито и да било количествени ограничения или мерки, които имат равностоен ефект.
Член 129
Комбинирана номенклатура
Общите правила за тълкуване на Комбинираната номенклатура, предвидена в Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (63) (по-нататък наричана „Комбинираната номенклатура“) и специалните правила за нейното прилагане се прилагат спрямо тарифната класификация на продуктите, обхванати от настоящия регламент. Тарифната номенклатура, която произтича от прилагането на настоящия регламент, включително, в съответните случаи, определенията от приложение III, се включва в Общата митническа тарифа.
ГЛАВА II
Внос
Раздел I
Лицензии за внос
Член 130
Лицензии за внос
1. Без да се засягат случаите, в които се изискват лицензии за внос в съответствие с настоящия регламент, Комисията може да направи възможен вноса в Общността на един или повече продукти от следните сектор и само срещу представяне на лицензия за внос:
а)
зърнени култури,
б)
ориз,
в)
захар,
г)
семена,
д)
маслиново масло и трапезни маслини, по отношение на продуктите попадащи под кодове по КН 1509, 1510 00, 0709 90 39, 0711 20 90, 2306 90 19, 1522 00 31 и 1522 00 39,
е)
лен и коноп, доколкото това се отнася за конопа,
ж)
банани,
з)
живи растения,
и)
говеждо и телешко месо,
й)
мляко и млечни продукти,
к)
свинско месо,
л)
овче и козе месо,
м)
яйца,
н)
птиче месо,
о)
етилов алкохол от земеделски произход.
2. Когато се прилага параграф 1, Комисията отчита нуждата от лицензия за внос за управлението на съответните пазари и по-специално за контролиране на вноса на въпросните продукти.
Член 131
Издаване на лицензии
Лицензиите за внос се издават от държавите-членки на всеки заявител, независимо от мястото му на установяване в Общността, освен ако не е предвидено друго в регламент на Съвета или в друг акт на Съвета, и без да се засягат мерките, взети за прилагането на настоящата глава.
Член 132
Валидност
Лицензиите за внос са валидни в цялата Общност.
Член 133
Гаранция
1. Освен ако Комисията не е предвидила друго, лицензии се издават след представяне на гаранция, че продуктите се внасят по време на срока на валидност на лицензията.
2. С изключение на форсмажорни обстоятелства, гаранцията се задържа изцяло или частично, ако вносът не е извършен или е извършен само частично в рамките на срока на валидност на лицензията.
Член 134
Правила за прилагане
Комисията приема подробните правила за прилагане на настоящия раздел, включително сроковете на валидност на лицензията и размера на гаранцията.
Раздел II
Вносни мита и такси
Член 135
Вносни мита
Освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент, за посочените в член 1 продукти се прилагат ставките на вносните мита от Общата митническа тарифа.
Член 136
Изчисляване на вносните мита за зърнени култури
1. Независимо от член 135, вносното мито за продукти под кодове по КН 1001 10 00, 1001 90 91, ex 1001 90 99 (висококачествена обикновена пшеница), 1002 00 00, 1005 10 90, 1005 90 00 и 1007 00 90, с изключение на хибриди за посев, е равно на интервенционната цена, валидна за тези продукти при вноса, увеличена с 55 %, минус вносната цена CIF, приложима за въпросната доставка. Посоченото мито, обаче, не може да надхвърля общоприетия размер на митото, определен въз основа на Комбинираната номенклатура.
2. За целите на изчисляването на вносното мито, посочено в параграф 1, редовно се определят представителни цени CIF за упоменатите в същия параграф продукти.
Член 137
Изчисляване на вносните мита за олющен ориз
1. Независимо от член 135, вносното мито за олющен ориз под код по КН 1006 20 се определя от Комисията без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, в срок от десет дни след края на съответния референтен период, в съответствие с приложение XVII, параграф 1.
Комисията, без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, определя ново приложимо мито, ако изчисленията, извършени съгласно посоченото приложение, показват необходимост от промяна на митото. До определянето на ново приложимо мито се прилага определеното преди това мито.
2. За да се изчисли вносът, посочен в параграф 1 от приложение XVII, се вземат предвид количествата, за които в съответния референтен период са издадени лицензии за внос на олющен ориз под код по КН 1006 20, с изключение на лицензиите за внос на ориз от сортовете Basmati, посочен в член 138.
3. Годишното референтно количество е 449 678 тона. Частичното референтно количество за всяка пазарна година отговаря на половината от годишното референтно количество.
Член 138
Изчисляване на вносните мита за олющен ориз от сортовете Basmati
Независимо от член 135, олющеният ориз от сортовете Basmati под кодове по КН 1006 20 17 и 1006 20 98, изброени в приложение XVIII, отговаря на изискванията за вносно мито с нулева ставка при условията, определени от Комисията.
Член 139
Изчисляване на вносните мита за бланширан ориз
1. Независимо от член 135, вносното мито за полубланширан или бланширан ориз под код по КН 1006 30, се определя от Комисията без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, в срок от десет дни след края на съответния референтен период, в съответствие с приложение XVII, параграф 2.
Комисията, без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, определя ново приложимо мито, ако изчисленията, извършени съгласно посоченото приложение, показват необходимост от промяна. До определянето на ново приложимо мито се прилага определеното преди това мито.
2. За да се изчисли вносът, посочен в параграф 2 от приложение XVII, се вземат предвид количествата, за които през съответния референтен период са издадени лицензии за внос на полубланширан или бланширан ориз под код по КН 1006 30.
Член 140
Изчисляване на вносните мита за натрошен ориз
Независимо от член 135, вносното мито за натрошен ориз под код по КН 1006 40 00 е 65 EUR на тон.
Член 141
Допълнителни вносни мита
1. Допълнително вносно мито при ставка, определена в членове от 135 до 140, се заплаща при внос на един или повече продукти от секторите на зърнените култури, ориза, захарта, говеждото и телешкото месо, млякото и млечните продукти, свинското месо, овчето месо и козето месо, яйцата, птичето месо и бананите, за да се предотврати или противодейства на отрицателният ефект върху пазара на Общността, който може да възникне при такъв внос, ако:
а)
вносът е извършен на цена под равнището, нотифицирано от Общността пред СТО („прагова цена“); или
б)
обемът на вноса в някоя година превишава определено равнище („прагов обем“).
Праговият обем се основава на възможностите за достъп до пазара, определени при необходимост като внос в процентно изражение спрямо съответното вътрешно потребление през трите предходни години.
2. Допълнително мито не се налага в случаите, когато е малко вероятно вносът да предизвика смущения на пазара на Общността, или когато последиците от него биха били несъразмерно малки в сравнение с желания резултат.
3. За целите на параграф 1, буква а), вносните цени се определят на базата на CIF вносни цени за въпросната пратка.
CIF вносните цени се проверяват спрямо представителните цени за съответния продукт на световния пазар или на пазара на внос на този продукт в Общността.
Член 142
Временно преустановяване прилагането на вносни мита в сектора на захарта
За да обезпечи необходимото предлагане за производството на продуктите, посочени в член 62, параграф 2, Комисията може временно да преустанови изцяло или частично прилагането на вносните мита по отношение на следните продукти:
а)
захар под код по КН 1701;
б)
изоглюкоза под кодове по КН 1702 30 10, 1702 40 10, 1702 60 10 и 1702 90 30.
Член 143
Правила за прилагане
Комисията приема подробните правила за прилагане на настоящия раздел, като определя по-специално:
а)
по отношение на член 136:
i)
минималните изисквания за висококачествена обикновена пшеница;
ii)
ценовите котировки, които трябва да се имат предвид;
iii)
възможността, когато е уместно в конкретни случаи, да се предостави на операторите възможността да се информират за приложимото мито преди пристигането на съответните пратки.
б)
по отношение на член 141, продуктите, за които се прилагат допълнителните вносни мита и другите критерии, необходими за осигуряване прилагането на параграф 1 от посочения член.
Раздел III
Управление на квотите за внос
Член 144
Тарифни квоти
1. Комисията открива и управлява, съгласно приети от нея подробни правила, тарифни квоти за внос на продуктите, посочени в член 1, които произтичат от споразумения, сключени в съответствие с член 300 от Договора, или от друг акт на Съвета.
2. Тарифните квоти се управляват така, че да не се допусне каквато и да е дискриминация между заинтересованите оператори, чрез прилагане на един от следните методи или съчетание от тях, или друг подходящ метод:
а)
метод, основан на хронологичния ред на внасяне на заявленията (принципът „пръв пристигнал, пръв обслужен“);
б)
метод на пропорционално разпределение на заявените количества след внасяне на заявленията (използване на „метода на едновременно разглеждане“);
в)
метод, основан на отчитане на традиционни търговски модели (използване на „метода традиционни/новопристигнали“).
3. Приетият метод на управление отчита в достатъчна степен, когато е приложимо, потребностите от предлагане на пазара на Общността и необходимостта да се запази равновесието на този пазар.
Член 145
Откриване на тарифни квоти
Комисията предвижда годишни тарифни квоти, подходящо разпределени през годината - ако е необходимо, и определя метода на управление, който следва да бъде използван.
Член 146
Специфични правила
1. По отношение на квотата за внос от 54 703 тона замразено говеждо и телешко месо под кодове по КН 0202 20 30, 0202 30 и 0206 29 91, предназначено за преработка, Съветът, в съответствие с процедурата, определена в член 37, параграф 2 от Договора, може да предвиди цялата или част от квотата да обхваща равностойни количества качествено месо, чрез прилагане на коефициент на превръщане 4,375.
2. По отношение на тарифната квота за внос в Испания на 2 000 000 тона царевица и 300 000 тона сорго, и тарифната квота за внос в Португалия на 500 000 тона царевица, посочените в член 148 подробни правила включват също така необходимите разпоредби за осъществяване на вноса по тарифните квоти, както и, когато е приложимо, за публичното складиране на количествата, внесени от разплащателните агенции на съответните държави-членки, и за тяхното пласиране на пазарите на тези държави-членки.
Член 147
Тарифни ставки за банани
Настоящата глава се прилага, без да се засяга Регламент (ЕО) № 1964/2005 на Съвета (64).
Член 148
Правила за прилагане
Комисията приема подробни правила за прилагане на настоящия раздел, по-специално относно:
а)
гаранциите за естеството, източника и произхода на продукта,
б)
признаването на документа, използван за проверка на гаранциите, посочени в буква а),
в)
условията, при които се издават лицензиите за внос, и техния срок на валидност.
Раздел IV
Специални разпоредби за определени продукти
Подраздел I
Специални разпоредби за внос по отношение на секторите на зърнените култури и ориза
Член 149
Внос на смеси от различни зърнени култури
Определя се следното вносно мито, приложимо за смеси, съставени от зърнени култури, попадащи в обхвата на букви а) и б) от част I от приложение I:
а)
в случаите, когато сместа е съставена от два вида зърнени култури, вносното мито е това, което се прилага:
i)
за съставката от зърнени култури, която преобладава в тегловно отношение, когато тази съставка представлява най-малко 90 % от теглото на сместа,
ii)
за съставката от зърнени култури, подлежаща на облагане с по-високо мито за внос, когато нито една от двете съставки на сместа от зърнени култури не представлява най-малко 90 % от теглото на сместа;
б)
в случаите, когато една смес е съставена от повече от два вида зърнени култури, и когато всеки един от няколко вида зърнени култури от състава на сместа представлява повече от 10 % от теглото на сместа, вносното мито за такава смес е най-високото от вносните мита, които се прилагат за тези видове зърнени култури, дори когато размерът на вносното мито е еднакъв за два или повече от тези видове зърнени култури.
Когато само един вид зърнени култури съставлява повече от 10 % от теглото на сместа, вносното мито, което следва да се прилага, е това, което се прилага за този вид зърнени култури.
в)
във всички случаи, които не са обхванати от букви а) и б), вносното мито е най-високото от вносните мита, които се прилагат за зърнените култури, образуващи въпросната смес, дори когато размерът на вносното мито е еднакъв за два или повече от тези видове зърнени култури.
Член 150
Внос на смеси от зърнени култури и ориз
Вносното мито, което се прилага за смеси, съставени от един или повече видове зърнени култури, попадащи в обхвата на букви а) и б) от част I от приложение I, от една страна, и от един или повече от продуктите, попадащи в обхвата на букви а) и б) от част II от приложение I, от друга страна, е това, което се прилага за съставката от зърнени култури или за продукта, подлежащ на облагане с най-високо вносно мито.
Член 151
Внос на оризови смеси
Вносното мито, което се прилага за смеси, съставени от ориз, който може да бъде класифициран в няколко различни групи или етапи на преработка, или от ориз, който може да бъде класифициран в една или повече различни групи на преработка или един или повече различни етапи на преработка, от една страна, и натрошен ориз, от друга страна, е това, което се прилага:
а)
за съставката, която преобладава в тегловно отношение, когато тази съставка представлява най-малко 90 % от теглото на сместа,
б)
за съставката, подлежаща на облагане с най-високото вносно мито, когато нито една от съставките на сместа не представлява най-малко 90 % от теглото на сместа.
Член 152
Приложимост на тарифната класификация
Когато не може да бъде приложен методът за определяне на размера на вносното мито, посочен в членове от 149 до 151, митото, което следва да се приложи за смесите, посочени в тези членове, е това, което се определя от тарифната класификация на тези смеси.
Подраздел II
Преференциални схеми за внос на захар
Член 153
Традиционни нужди от снабдяване за целите на рафинирането
1. Независимо от член 52, параграф 1, традиционните нужди от снабдяване със захар за целите на рафинирането за Общността е определена в размер на 2 424 735 тона за пазарна година, изразени в бяла захар.
През пазарната година 2008/2009 традиционните нужди от снабдяване със захар се разпределя, както следва:
а)
198 748 тона за България,
б)
296 627 тона за Франция,
в)
100 000 тона за Италия,
г)
291 633 тона за Португалия,
д)
329 636 тона за Румъния,
е)
19 585 тона за Словения,
ж)
59 925 тона за Финландия,
з)
1 128 581 тона за Обединеното кралство.
2. Традиционните нужди от снабдяване, посочена в параграф 1, алинея първа, се увеличава с 65 000 тона. Това количество се отнася за сурова тръстикова захар и се запазва за пазарната година 2008/2009 за единственото работещо предприятие за преработка на захарно цвекло през 2005 г. в Португалия. Това преработвателно предприятие се счита за рафинерия на пълен работен ден.
3. Лицензиите за внос на захар за рафиниране се издават само на рафинерии на пълен работен ден, при условие че въпросните количества не превишават количествата, които могат да бъдат внесени в рамките на традиционните нужди от снабдяване, посочени в параграф 1. Лицензиите могат да бъдат прехвърляни само между рафинерии на пълен работен ден и срокът им на валидност изтича в края на пазарната година, за която са издадени.
Настоящият параграф се прилага за пазарната година 2008/2009, както и за първите три месеца от всяка от следващите пазарни години.
4. Прилагането на вносни мита върху тръстикова захар за рафиниране под код по КН 1701 11 10, с произход от държавите, посочени в приложение XIX, се преустановява временно по отношение на допълнителното количество, необходимо за постигане на съответстващо предлагане на рафинериите на пълен работен ден за пазарната година 2008/2009.
Допълнителното количество се определя от Комисията въз основа на равновесието между посочените в параграф 1 традиционни нужди от снабдяване и предвижданото предлагане на захар за рафиниране за въпросната пазарна година. Това равновесие може да бъде преразгледано от Комисията през пазарната година и може да бъде основано на изчисленията за историческо изравнено мито за сурова захар, предназначена за консумация.
Член 154
Гарантирана цена
1. Гарантираните цени, определени за захар от АКТБ/индийска захар, се прилагат за вноса на сурова и бяла захар със стандартно качество от:
а)
най-слабо развитите държави по силата на споразуменията, посочени в членове 12 и 13 от Регламент (ЕО) № 980/2005 на Съвета (65);
б)
държавите, изброени в приложение XIX, за допълнителното количество, посочено в член 153, параграф 4.
2. Заявленията за издаване на лицензии за внос на захар, ползваща се от гарантирана цена, следва да бъдат придружавани от лицензии за износ, издадени от органите на страната-износител, удостоверяващи съответствието на захарта с правилата, предвидени във въпросните споразумения.
Член 155
Задължения, произтичащи от Протокола за захарта
Комисията може да приеме мерки, чрез които да се осигури внос на захар от АКТБ/индийска захар в Общността при условията, изложени в протокол 3 към приложение V към Споразумението за партньорство АКТБ-ЕО и Споразумението относно тръстиковата захар между Европейската общност и Република Индия. Тези мерки могат, ако е необходимо, да бъдат в дерогация от разпоредбите на член 153 от настоящия регламент.
Член 156
Правила за прилагане
Подробните правила за прилагането на настоящия подраздел се приемат от Комисията, по-специално, за спазване на международните споразумения. Те могат да включват изменения на приложение XIX.
Подраздел III
Специални разпоредби за внос на коноп
Член 157
Внос на коноп
1. Следните продукти могат да бъдат внасяни в Общността, само ако са спазени следните условия:
а)
необработеният коноп под код по КН 5302 10 00 отговаря на изискванията, установени в член 52 от Регламент (ЕО) № 1782/2003;
б)
сортовите семена от коноп, предназначени за посев, под код по КН ex 1207 99 15, придружени от доказателства, че съдържанието на тетрахидроканабинол в тях не превишава определеното в съответствие с член 52 от Регламент (ЕО) № 1782/2003;
в)
конопено семе, различно от семена за посев, под код по КН 1207 99 91, e внасяно единствено от вносители, лицензирани от държавата-членка, за да се гарантира, че това семе не е предназначено за посев.
2. Без да се засягат специфичните разпоредби, които могат да бъдат приети от Комисията в съответствие с член 194, вносът в Общността на продуктите, посочени в параграф 1, букви а) и б) от настоящия член, подлежи на проверки, за да се установи дали са спазени условията, предвидени в параграф 1 от настоящия член.
3. Настоящият член се прилага, без да се засягат по-ограничителните разпоредби, приети от държавите-членки в съответствие с Договора и задълженията, произтичащи от Споразумението по селското стопанство на СТО.
Подраздел IV
Специални разпоредби за внос на хмел
Член 158
Внос на хмел
1. Внос на продукти от сектора на хмела от трети страни може да се извършва, единствено ако стандартите им за качество са най-малко равностойни на тези, приети за същите продукти, отглеждани в Общността или произвеждани от такива продукти.
2. Приема се, че продуктите отговарят на стандарта, посочен в параграф 1, ако са придружени от удостоверение, издадено от органите в страната на произход и признато за равностойно на сертификата, посочен в член 117.
По отношение на хмела на прах, хмела на прах с повишено съдържание на лупулин, екстрактите от хмел и смесените продукти от хмел, удостоверението може да бъде признато за равностойно на сертификата само ако алфа-киселинното съдържание на тези продукти не е по-ниско от това на хмела, от който са получени.
Равностойността на тези удостоверения се потвърждава в съответствие с подробните правила, приети от Комисията.
Раздел V
Предпазни мерки и активно усъвършенстване
Член 159
Предпазни мерки
1. Предпазни мерки срещу внос в Общността се предприемат от Комисията при условията на параграф 3 от настоящия член, в съответствие с регламенти (ЕО) № 519/94 (66) и (ЕО) № 3285/94 (67) на Съвета.
2. Освен ако не е предвидено друго съгласно друг акт на Съвета, предпазните мерки срещу внос в Общността, предвидени в международни споразумения, сключени в съответствие с член 300 от Договора, се предприемат от Комисията в съответствие с параграф 3 от настоящия член.
3. Мерките, посочени в параграфи 1 и 2, могат да се предприемат от Комисията без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, по искане на държава-членка или по нейна инициатива. Ако Комисията получи искане от държава-членка, тя взема решение по него в срок от пет работни дни след получаването на искането.
Държавите-членки се нотифицират относно тези мерки, които стават приложими незабавно.
Решенията, взети от Комисията съгласно параграфи 1 и 2, могат да бъдат отнесени до Съвета от всяка държава-членка в срок от пет работни дни от датата, на която те са били нотифицирани. Съветът се събира незабавно. Той може с квалифицирано мнозинство да измени или отмени въпроснoто решение в срок от един месец след датата, на която то е било отнесено до Съвета.
4. Когато Комисията прецени, че предпазните мерки, предприети в съответствие с параграфи 1 и 2, трябва да бъдат отменени или изменени, тя процедира, както следва:
а)
ако мярката е била постановена от Съвета, Комисията предлага на Съвета тя да бъде отменена или изменена. Съветът взема решение с квалифицирано мнозинство;
б)
във всички останали случаи предпазните мерки на Общността се отменят или изменят от Комисията без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1.
Член 160
Временно преустановяване на режим активно усъвършенстване
1. Когато на пазара на Общността възникнат или е възможно да възникнат смущения, произтичащи от режим активно усъвършенстване, Комисията може по искане на държава-членка или по своя инициатива изцяло или частично временно да преустанови използването на режим активно усъвършенстване за продуктите от секторите на зърнените култури, ориза, захарта, маслиновото масло и трапезните маслини, говеждото и телешкото месо, млякото и млечните продукти, свинското месо, овчето и козето месо, яйцата, птичето месо и етиловия алкохол от земеделски произход. Ако Комисията получи искане от държава-членка, тя взема решение по него в срок от пет работни дни след получаването на искането.
Държавите-членки се нотифицират относно тези мерки, които стават приложими незабавно.
Мерките, решени от Комисията в съответствие с първата алинея, могат да бъдат отнесени до Съвета от всяка държава-членка в срок от пет работни дни след датата на нотифицирането. Съветът се събира незабавно. Той може с квалифицирано мнозинство да измени или отмени въпросните мерки в срок от един месец след датата, на която те са били отнесени до Съвета.
2. В степента, необходима за правилното функциониране на ООП, използването на режим активно усъвършенстване по отношение на продуктите, посочени в параграф 1, може да бъде изцяло или частично забранено от Съвета в съответствие с процедурата, предвидена в член 37, параграф 2 от Договора.
ГЛАВА III
Износ
Раздел I
Лицензии за износ
Член 161
Лицензии за износ
1. Без да се засягат случаите, в които се изискват лицензии за износ в съответствие с настоящия регламент, Комисията може да подчини износа от Общността на един или повече продукти от следните сектори на представянето на лицензия за износ:
а)
зърнени култури,
б)
ориз,
в)
захар,
г)
маслиново масло и трапезни маслини, по отношение на маслиновото масло, посочено в приложение I, част VII, буква а),
д)
говеждо и телешко месо,
е)
мляко и млечни продукти,
ж)
свинско месо,
з)
овче и козе месо,
и)
яйца,
й)
птиче месо,
к)
земеделски етилов алкохол.
При прилагане на първата алинея Комисията отчита необходимостта от лицензии за износ за управлението на съответните пазари и по-специално за наблюдение на износа на въпросните продукти.
2. Членове от 131 до 133 се прилагат mutatis mutandis.
3. Комисията приема подробни правила за прилагане на параграфи 1 и 2, включително сроковете на валидност на лицензиите и размера на гаранцията.
Раздел II
Възстановявания при износ
Член 162
Обхват на възстановяванията при износ
1. В степента, необходима, за да се даде възможност за износ на базата на котировки или цени за тези продукти на световния пазар и в рамките на ограниченията, произтичащи от споразумения, сключени в съответствие с член 300 от Договора, разликата между тези котировки или цени и цените в Общността може да бъде покрита с възстановявания при износ за:
а)
продуктите от следните сектори, предназначени за износ без по-нататъшна преработка:
i)
зърнени култури,
ii)
ориз,
iii)
захар, по отношение на продуктите, изброени в приложение I, част III, букви б), в), г) и ж),
iv)
говеждо и телешко месо,
v)
мляко и млечни продукти,
vi)
свинско месо,
vii)
яйца,
viii)
птиче месо;
б)
продуктите, изброени в буква а), i), ii), iii), v) и vii), предназначени за износ под формата на стоки, изброени в приложения XX и ХXI.
За мляко и млечни продукти, изнасяни под формата на продукти, изброени в приложение XX, част IV, възстановявания при износ могат да бъдат предоставяни само за продуктите, изброени в приложение I, част XVI, букви от а) до д) и ж).
2. Възстановяванията при износ за продуктите, изнасяни под формата на преработени продукти, изброени в приложения XX и ХXI, не могат да бъдат по-високи от възстановяванията, приложими за същите продукти, изнасяни без по-нататъшна преработка.
3. Доколкото е необходимо да се отчетат характеристиките на производството, специфични за някои спиртни напитки, получени от зърнени култури, критериите за предоставяне на възстановявания при износ, посочени в параграфи 1 и 2, както и процедурата за проверка, могат да бъдат адаптирани от Комисията с цел да съответстват на конкретната ситуация.
Член 163
Разпределение на възстановяванията при износ
Количествата, които могат да бъдат изнесени с възстановяване при износ, се разпределят по метод, който:
а)
е най-подходящ с оглед естеството на продукта и ситуацията на съответния пазар, позволяващ най-ефикасното използване на наличните ресурси, като се вземат предвид ефикасността и структурата на износа от Общността, без да се създава дискриминация между съответните оператори, по-специално между големи и малки оператори;
б)
създава най-малко административни затруднения за операторите, предвид административните изисквания;
в)
изключва всякаква дискриминация между съответните оператори.
Член 164
Определяне на размера на възстановяванията при износ
1. Възстановяванията при износ са еднакви за цялата Общност. Те могат да варират според местоназначението, особено когато това е необходимо поради състоянието на световния пазар, специфичните изисквания на някои пазари или задължения, произтичащи от споразумения, сключени в съответствие с член 300 от Договора.
2. Възстановяванията се определят от Комисията.
Възстановяванията могат да се определят:
а)
на равни интервали;
б)
чрез покана за търг на продукти, по отношение на които тази процедура е била предвидена преди датата на прилагането на настоящия регламент в съответствие с член 204, параграф 2.
С изключение на случаите, когато е определен чрез търг, списъкът на продуктите, за които се предоставя възстановяване при износ, както и размерът на възстановяванията при износ, се определят най-малко веднъж на всеки три месеца. Същевременно, размерът на възстановяването може да остане на същото равнище повече от три месеца и при необходимост да бъде преизчислен от Комисията в междинния период без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, по искане на държава-членка или по нейна инициатива.
3. При определяне на размера на възстановяванията за определен продукт се взема предвид един или повече от следните аспекти:
а)
съществуващото състояние и бъдещата тенденция по отношение на:
-
цени и наличности на този продукт на пазара на Общността,
-
цени за този продукт на световния пазар.
б)
целите на общата организация на пазара, които са насочени към гарантиране на равновесие и естествено развитие на цените и търговията на този пазар;
в)
необходимостта да бъдат избегнати смущения, които биха могли да предизвикат продължителен дисбаланс между предлагането и търсенето на пазара на Общността;
г)
икономическият аспект на предложения износ;
д)
лимитите, произтичащи от споразумения, сключени в съответствие с член 300 от Договора;
е)
необходимостта да се установи равновесие между използването на основни продукти на Общността при производството на преработени стоки за износ в трети страни и използването на продукти с произход от трети страни, поставени под режим усъвършенстване;
ж)
най-благоприятните разходи за пазарна реализация и транспортни разходи от пазарите на Общността до пристанищата на Общността или други места за износ, заедно с разходите за експедиране до страните по местоназначение;
з)
търсенето на пазара на Общността;
и)
по отношение на секторите на свинското месо, яйцата и птичето месо, разликата между цените в Общността и цените на световния пазар за количеството фуражно зърно, което е необходимо за производството в Общността на продуктите от тези сектори.
4. Комисията може да определи корективна сума, приложима за възстановяванията при износ по отношение на секторите на зърнените култури и ориза. Същевременно, при необходимост Комисията може да изменя корективните суми без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1.
Първата алинея може да се прилага също така за продукти, изнасяни под формата на стоки, изброени в приложение XX.
Член 165
Възстановяване при износ на малц на склад
За първите три месеца на пазарната година, възстановяването, приложимо за износ на малц на склад в края на предишната пазарна година или произведен от ечемик на склад към тази дата, е в размера, който би бил приложим по отношение на въпросната лицензия за износ през последния месец на предходната пазарна година.
Член 166
Коригиране на възстановяванията при износ на зърнени култури
Освен ако не е предвидено друго от Комисията, възстановяването за продукти, изброени в букви а) и б) от част I от приложение I, установено съгласно член 167, параграф 2, се коригира от Комисията съгласно равнището на месечните увеличения, приложими спрямо интервенционната цена и, когато е приложимо, измененията на тази цена.
Първият параграф може да се прилага изцяло или частично за продукти, изброени в приложение I, част I, букви в) и г), както и за продукти, посочени в приложение I, част I и изнасяни под формата на стоки, посочени в приложение XX, част I. В този случай корекцията, посочена в първата алинея, се извършва чрез прилагане към месечното увеличение на коефициент, изразяващ съотношението между количеството на основния продукт и количеството от него, съдържащо се в преработения продукт, изнесен или използван в изнесените стоки.
Член 167
Предоставяне на възстановявания при износ
1. Възстановяванията за продукти, изброени в член 162, параграф 1, буква а), изнасяни като такива без по-нататъшна преработка, се предоставят само след подаване на заявление и представяне на лицензия за износ.
2. Възстановяването, приложимо за продуктите, посочени в параграф 1, е в размера, приложим в деня на подаване на заявлението за лицензия или, според случая, в размера, определен в резултат на съответната тръжна процедура, а при диференцирани възстановявания - в размера, приложим в същия ден:
а)
за местоназначението, посочено в лицензията или
б)
когато е приложимо, за действителното местоназначение, ако то се различава от посоченото в лицензията местоназначение, като в този случай приложимата сума не надвишава сумата, приложима за посоченото в лицензията местоназначение.
Комисията може да предприеме необходимите мерки, за да се предотврати злоупотребата с гъвкавите правила, предвидени в настоящия параграф.
3. Чрез дерогация от параграф 1, Комисията може да реши, че по отношение на яйца за люпене и еднодневни пилета лицензиите за износ могат да се издават ex post.
4. Може да се вземе решение, в съответствие с процедурата, посочена в член 16, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 3448/93 (68) на Съвета, параграфи 1 и 2 да се прилагат за стоките, посочени в член 162, параграф 1, буква б) от настоящия регламент.
5. Комисията може да предостави дерогации от параграфи 1 и 2 по отношение на продукти, за които възстановяванията при износ се изплащат в рамките на операции за предоставяне на хранителни помощи.
6. Възстановяването се изплаща при представяне на доказателства, че:
а)
продуктите са изнесени от Общността;
б)
при диференцирано възстановяване, продуктите са достигнали посоченото в лицензията местоназначение или друго местоназначение, за което е било определено възстановяване, без да се засяга буква б) от параграф 2.
Същевременно, Комисията може да допусне изключения, при условие че се определят условия, които предлагат равностойни гаранции.
7. За един или повече продукти Комисията може да установи допълнителни условия за предоставяне на възстановяване при износ. Те могат да включват условия, според които:
а)
възстановяване се изплаща само за продукти с произход от Общността;
б)
размерът на възстановяванията за вносни продукти се ограничава до размера на митото, събрано при вноса, когато това мито е по-малко от приложимия размер на възстановяванията.
Член 168
Възстановявания при износ на живи животни в сектора на говеждото и телешкото месо
По отношение на продуктите от сектора на говеждото и телешкото месо, предоставянето и изплащането на възстановявания при износ на живи животни се извършва само при спазване на разпоредбите, установени в законодателството на Общността във връзка с благосъстоянието на животните и по-специално защитата на животните по време на транспортиране.
Член 169
Лимити при износ
Спазването на количествените ограничения, произтичащи от споразуменията, сключени в съответствие с член 300 от Договора, се осигурява на базата на лицензии за износ, издадени за референтните периоди, които се прилагат за съответните продукти. По отношение на спазването на задълженията, произтичащи от Споразумението по селското стопанство на СТО, приключването на референтния период не засяга действителността на лицензиите за износ .
Член 170
Правила за прилагане
Комисията приема подробни правила за прилагането на настоящия раздел, по-конкретно:
а)
за преразпределянето на разрешените за износ количества, които не са разпределени или оползотворени;
б)
за уреждането на качеството и други специфични изисквания и условия за продуктите, отговарящи на условията за възстановяване при износ;
в)
за наблюдение на действителното извършване и правилното изпълнение на действията по предоставянето на право за изплащане на възстановявания и всички други суми във връзка със сделки за износ, включително физически проверки и внимателен преглед на документацията.
Комисията извършва всички необходими изменения на приложение ХX за отчитане на критериите, посочени в член 8, параграф 2, алинея първа от Регламент (ЕО) № 3448/93.
Независимо от това, подробните правила за прилагането на член 167 за продуктите, посочени в член 162, параграф 1, буква б), се приемат съгласно процедурата, посочена в член 16, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 3448/93.
Раздел III
Управление на квотите за износ в сектора на млякото и млечните продукти
Член 171
Управление на тарифните квоти, открити от трети страни
1. По отношение на млякото и млечните продукти в случаите, когато споразумение, сключено в съответствие с член 300 от Договора, предвижда пълно или частично управление на тарифна квота, открита от трета страна, Комисията приема метода на управление, който следва да бъде прилаган, както и подробни правила, свързани с този метод.
2. Тарифните квоти, посочени в параграф 1, се управляват по начин, при който се избягва всякаква дискриминация между съответните оператори и се гарантира пълното използване на възможностите, предоставени в рамките на въпросната квота, чрез прилагането на един от следните методи или съчетание от тях, или друг подходящ метод:
а)
метод, основан на хронологичния ред на внасяне на заявленията (принципът „пръв пристигнал, пръв обслужен“);
б)
метод на пропорционално разпределение на заявените количества след внасяне на заявленията (използване на „метода на едновременно разглеждане“);
в)
метод, основан на отчитане на традиционни търговски модели (използване на „метода традиционни/новопристигнали“).
Раздел IV
Специални преференции при внос в трети страни
Член 172
Сертификати за продукти, ползващи се със специални преференции при внос в трета страна
1. При износ на продукти, които могат, съгласно споразуменията, сключени от Общността в съответствие с член 300 от Договора, да се ползват със специални преференции при внос в трета страна, ако са спазени определени условия, компетентните органи на държавите-членки издават, при поискване и след съответните проверки, документ, удостоверяващ, че условията са спазени.
2. Комисията приема подробни правила за прилагането на настоящия член.
Раздел V
Специални разпоредби за живи растения
Член 173
Минимални износни цени
1. За всеки продукт от сектора на живите растения под код по КН 0601 10, всяка година, в подходящ момент преди пазарния сезон, Комисията може да определи по една или повече минимални цени за износ в трети страни.
Изнасянето на тези продукти се разрешава само на цена, която е равна или по-висока от минималната цена, определена за въпросния продукт.
2. Комисията приема подробни правила за прилагането на параграф 1, като взема предвид задълженията, произтичащи от споразуменията, сключени в съответствие с член 300, параграф 2 от Договора.
Раздел VI
Пасивно усъвършенстване
Член 174
Временно прeустановяване на режим пасивно усъвършенстване
1. Когато на пазара на Общността възникнат или е възможно да възникнат смущения, произтичащи от режим пасивно усъвършенстване, Комисията може изцяло или частично да преустанови временно по искане на държава-членка или по своя инициатива използването на режим пасивно усъвършенстване за продуктите от секторите на зърнените култури, ориза, говеждото и телешкото месо, свинското месо, овчето и козето месо и птичето месо. Ако Комисията получи искане от държава-членка, тя взема решение по него в срок от пет работни дни след получаването на искането.
Държавите-членки се нотифицират относно тези мерки, които стават приложими незабавно.
Мерките, решени от Комисията в съответствие с първата алинея, могат да бъдат отнесени до Съвета от всяка държава-членка в срок от пет работни дни след датата на нотифицирането. Съветът се събира незабавно. Той може с квалифицирано мнозинство да измени или отмени въпросните мерки в срок от един месец след датата, на която те са били отнесени до Съвета.
2. В степента, необходима за правилното функциониране на ООП, използването на режим пасивно усъвършенстване по отношение на продуктите, посочени в параграф 1, може да бъде изцяло или частично забранено от Съвета в съответствие с процедурата, предвидена в член 37, параграф 2 от Договора.
ЧАСТ IV
ПРАВИЛА ЗА КОНКУРЕНЦИЯ
ГЛАВА I
Правила, приложими по отношение на предприятия
Член 175
Прилагане на членове 81-86 от Договора
Освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент, членове от 81 до 86 от Договора и разпоредбите за тяхното прилагане се прилагат, при условията на член 176 от настоящия регламент, за всички споразумения, решения и практики, посочени в член 81, параграф 1 и член 82 от Договора, които се отнасят до производството или търговията с продуктите, посочени в букви а)-з), буква к) и букви м)-ф) от член 1, параграф 1 и член 1, параграф 3 от настоящия регламент.
Член 176
Изключения
1. Член 81, параграф 1 от Договора не се прилага по отношение на споразуменията, решенията и практиките, посочени в член 175 от настоящия регламент, които представляват неразделна част от национална пазарна организация или са необходими за постигане на целите, уредени в член 33 от Договора.
По-специално, член 81, параграф 1 от Договора не се прилага по отношение на споразумения, решения и практики на земеделските производители, асоциациите на земеделски производители или асоциациите на такива асоциации на отделна държава-членка, които се отнасят за производството или продажбата на земеделски продукти или използването на общи съоръжения за съхранение, обработка или преработка на земеделски продукти, и които не пораждат задължението за налагане на идентични цени, освен ако Комисията установи, че по този начин се изключва конкуренцията или се застрашава постигането на целите в член 33 от Договора.
2. След консултации с държавите-членки и изслушване на заинтересованите предприятия или асоциации на заинтересовани предприятия, както и всяко друго физическо или юридическо лице, чието изслушване прецени за уместно, Комисията има изключителна компетентност, при контрол от страна на Съда, да определи с решение, което се публикува, кои споразумения, решения и практики удовлетворяват условията по параграф 1.
Комисията предприема тези действия за определяне по своя инициатива или по искане на компетентен орган на държава-членка или заинтересовано предприятие, или асоциация на предприятия.
3. При публикуване на решението, посочено в параграф 2, алинея първа, се обявяват имената на страните и основното съдържание на решението. То взема предвид законовия интерес на предприятията при защита на търговската им тайна.
Член 177
Споразумения и съгласувани практики в сектора на тютюна
1. Член 81, параграф 1 от Договора не се прилага по отношение на споразумения и съгласувани практики на признати междубраншови организации в сектора на тютюна, които целят реализилане на целите, посочени в член 123, буква в) от настоящия регламент, при условие че:
а)
Комисията е уведомена за споразуменията и съгласуваните практики;
б)
в рамките на три месеца от получаването на всички изисквани данни Комисията не е установила, че тези споразумения или съгласувани практики са несъвместими с правилата за конкуренция на Общността.
Споразуменията и съгласуваните практики не могат да бъдат прилагани по време на този тримесечен срок.
2. Споразуменията и съгласуваните практики се обявяват за противоречащи на правилата за конкуренция на Общността, когато:
а)
могат да доведат до разделянето на пазарите в някаква форма в рамките на Общността;
б)
могат да въздействат на правилното функциониране на организацията на пазара;
в)
могат да доведат до нарушаване на правилата за конкуренцията, които не са съществени за постигане на целите на общата селскостопанска политика, преследвани с мярката за създаването на междубраншовите организации;
г)
водят до определянето на цени или квоти, без да се засягат мерките, предприети от междубраншовите организации при прилагане на специфичните разпоредби на правилата на Общността;
д)
могат да създадат дискриминация или да премахнат конкуренцията по отношение на значителна част от въпросните продукти.
3. Ако след изтичане на тримесечния срок, посочен в буква б) от параграф 1, Комисията установи, че условията за прилагане на настоящата глава не са спазени, тя взема решение без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, в което декларира, че член 81, параграф 1 от Договора се прилага по отношение на въпросното споразумение или съгласувана практика.
Това решение не се прилага по-рано от датата на нотифициране на съответната междубраншова организация, освен ако тази междубраншова организация е предоставила невярна информация или е злоупотребила с изключението, предвидено в параграф 1.
Член 178
Обвързващо действие на споразумения и съгласувани практики за нечленуващи в сектора на тютюна
1. Междубраншовите организации в сектора на тютюна могат да поискат някои от техните споразумения или съгласувани практики за ограничен период от време да бъдат обвързващи за лица и групи в съответния икономически сектор, които не са членове на търговските браншове, които те представляват, в областите, в които браншовете действат.
За да бъде разширен обхватът на техните правила, междубраншовите организации трябва да представляват най-малко две трети от съответното производство и/или търговия. Когато предложеното разширение на обхвата на правилата е с междурегионален мащаб, междубраншовите организации трябва да докажат, че във всеки обхванат регион притежават минимална степен на представителност по отношение на всеки от обединените браншове.
2. Правилата, за които се иска разширяване на обхвата, следва да са били в сила най-малко една година и следва да се отнасят към една от следните цели:
а)
познаване на производството и пазара;
б)
определяне на минимални качества;
в)
използване на методи за отглеждане, съвместими с опазването на околната среда;
г)
определяне на минимални стандарти за пакетиране и представяне;
д)
използване на сертифицирани семена и контрол на качеството на продукта.
3. Разширяването на обхвата на правилата подлежи на одобрение от Комисията.
Член 179
Правила за прилагане по отношение на споразумения и съгласувани практики в сектора на тютюна
Комисията определя подробни правила за прилагането на членове 170 и 171, включително правила за нотификациите и публикуването.
ГЛАВА II
Правила за държавна помощ
Член 180
Прилагане на членове 87, 88 и 89 от Договора
Освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент, и по-специално с изключение на държавната помощ, посочена в член 182 от настоящия регламент, членове 87, 88 и 89 от Договора се прилагат спрямо производството и търговията с продуктите, посочени в букви а)-з), буква к) и букви м)-ф) от член 1, параграф 1, и в член 1, параграф 3 от настоящия регламент.
Член 181
Специфични разпоредби за сектора на млякото и млечните продукти
При условията на член 87, параграф 2 от Договора се забраняват помощи, чийто размер се определя въз основа на цената или количеството на млечните продукти, изброени в част XVI от приложение I от настоящия регламент.
Забраняват се също така национални мерки, допускащи изравняване на цените на млечните продукти изброени в част XVI от приложение I от настоящия регламент.
Член 182
Специфични национални разпоредби
1. Финландия и Швеция могат, след получаване на разрешение от Комисията, да предоставят помощи за производство и предлагане на пазара на месо от северен елен и продукти от северен елен (КН ex 0208 и ex 0210), дотолкова, доколкото те не водят до увеличение на традиционните нива на производство.
2. Финландия може, след получаване на разрешение от Комисията, да предоставя помощ съответно за определени количества семена и за определени количества семена на зърнени култури, които се произвеждат само във Финландия, поради специфичните климатични условия в тази страна.
3. Държавите-членки, които понижат квотата си за захар с повече от 50 % от квотата за захар, определена на 20 февруари 2006 г. в приложение III към Регламент (ЕО) № 318/2006, могат да предоставят временно държавна помоща през периода, за който се изплаща преходната помощ за производителите на захарно цвекло съгласно глава 10е от дял IV от Регламент (ЕО) № 1782/2003. Въз основа на подадено заявление от заинтересована държава-членка, Комисията взема решение относно разполагаемата обща сума на държавната помощ за тази мярка.
За Италия временната помощ, посочена в първата алинея, която следва да бъде предоставена на производителите на захарно цвекло и за транспорта на захарното цвекло, не следва да надвишава общо 11 EUR за пазарна година за тон захарно цвекло.
Финландия може да предоставя помощ на производителите на захарно цвекло в размер до 350 EUR на хектар за една пазарна година.
Заинтересованите държави-членки уведомяват Комисията в срок от 30 дни от края на всяка пазарна година за размера на действително предоставената държавна помощ през съответната пазарна година.
4. Без да се засяга прилагането на член 88, параграф 1 и на първото изречение от член 88, параграф 3 от Договора, до 31 декември 2010 г. Германия може да предоставя помощ в рамките на германския алкохолен монопол за продукти, предлагани на пазара от монопола след последваща преработка като етилов алкохол от земеделски произход, изброени в приложение I към Договора. Общият размер на тази помощ не надвишава 110 милиона EUR на година.
До 30 юни на всяка година Германия внася в Комисията доклад относно функционирането на системата.
ЧАСТ V
СПЕЦИФИЧНИ РАЗПОРЕДБИ ЗА ОТДЕЛНИ СЕКТОРИ
Член 183
Такса за промоции в сектора на млякото и млечните продукти
Без да се засяга прилагането на членове 87, 88 и 89 от Договора, както е предвидено в член 180 от настоящия регламент, отделна държава-членка може да наложи такса за промоции на своите млекопроизводители по отношение на предлаганите на пазара количества мляко или млечен еквивалент с цел финансиране на мерките за насърчаване на потреблението в Общността, разширяване на пазарите на мляко и млечни продукти и подобряване на качеството.
Член 184
Представяне доклади за определени сектори
Комисията представя доклад:
1.
на Съвета до 30 септември 2008 г., относно сектора на сухия фураж, на основата на оценка на съдържащите се в настоящия регламент разпоредби, отнасящ се по-специално до развитието на районите с бобови култури и друг зелен фураж, производството на сух фураж и постигнатите икономии на изкопаеми горива. Докладът следва да е придружен при необходимост от подходящи предложения;
2.
на всеки три години, за първи път не по-късно от 31 декември 2010 г., на Европейския парламент и на Съвета, относно изпълнението на мерките във връзка със сектора на пчеларството, предвидени в част II, дял I, глава IV, раздел VI.
3.
преди 31 декември 2009 г., на Европейския парламент и на Съвета, относно прилагането на дерогацията, предвидена в член 182, параграф 4, по отношение на германския алкохолен монопол, включително оценка на помощите, предоставени в рамките на този монопол, както и всички подходящи предложения.
Член 185
Регистриране на договори в сектора на хмела
1. Всеки договор за доставка на хмел, произведен на територията на Общността, сключен между производител или организация на производители, от една страна, и купувач, от друга страна, се регистрира от органите, определени за тази цел от всяка съответна държава-членка производител.
2. Договорите, които се отнасят за доставката на определени количества по договорени цени в продължение на период, който обхваща една или повече реколти, и са сключени преди 1 август на годината на съответната първа реколта, следва да се смятат за „предварително сключени договори“. Те се регистрират отделно.
3. Данните, на които се основава регистрацията, могат да се използват единствено за целите на настоящия регламент.
4. Комисията определя подробни правила за регистрацията на договорите за доставка на хмел.
Член 186
Смущения във връзка с цените на вътрешния пазар
Комисията може да предприеме необходимите мерки при следните ситуации, когато има вероятност тези ситуации да продължат да съществуват, като по този начин смущават или заплашват със смущения пазарите:
а)
по отношение на продуктите от секторите на захарта, хмела, говеждото и телешкото месо, овчето и козето месо, когато цените на някой от тези продукти на пазара на Общността нарастват или падат значително;
б)
по отношение на продуктите от секторите на свинското месо, яйцата и птичето месо и, по отношение на маслиново масло, когато цените на някой от тези продукти на пазара на Общността нарастват значително.
Член 187
Смущения, причинени от котировките или цените на световния пазар
Когато по отношение на продуктите от секторите на зърнените култури, ориза, захарта, млякото и млечните продукти, котировките или цените на световния пазар на един или повече от продуктите достигнат равнище, което затруднява или заплашва да затрудни предлагането на пазара на Общността и когато има вероятност това положение да продължи или да се влошава, Комисията може да предприеме необходимите мерки за съответния сектор. Тя може по-специално временно да преустанови изцяло или частично облагането с вносни мита на определени количества.
Член 188
Условия за прилагане на мерки в случай на смущения и правила за прилагане
1. Мерките, предвидени в членове 186 и 187, могат да бъдат приети:
а)
при условие че всички други възможни мерки съгласно настоящия регламент се окажат недостатъчни;
б)
като се вземат предвид задълженията, произтичащи от споразумения, сключени в съответствие с член 300, параграф 2 от Договора.
2. Комисията може да приеме подробни правила за прилагането на членове 186 и 187.
Член 189
Предоставяне на информация в сектора на етиловия алкохол
1. По отношение на продуктите от сектора на етиловия алкохол държавите-членки предоставят на Комисията следната информация:
а)
производство на етилов алкохол от земеделски произход, изразено в хектолитри чист алкохол, разпределено по използван продукт за производство на алкохол;
б)
обем на пласирания етилов алкохол от земеделски произход, изразен в хектолитри чист алкохол, разпределен по сектори на местоназначение;
в)
запаси от етилов алкохол от земеделски произход, с които държавата-членка разполага в края на предходната година;
г)
предвидено производство за текущата година.
Правилата за предоставянето на тази информация, и по-специално честотата на нейното предоставяне и определянето на сектори по местоназначение, се приемат от Комисията.
2. Въз основа на посочената в параграф 1 информация и на всяка друга налична информация, Комисията, без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, изготвя баланс на Общността за пазара на етилов алкохол от земеделски произход за предходната година и прогнозен баланс за текущата година.
Балансът на Общността съдържа също така информация за етиловия алкохол от неземеделски произход. Точното съдържание и начини за събиране на тази информация се определят от Комисията.
За целите на настоящия параграф, „етилов алкохол от неземеделски произход“ означава продукти под кодове по КН 2207, 2208 90 91 и 2208 90 99, които не са получени от конкретен земеделски продукт, посочен в приложение I към Договора.
3. Комисията нотифицира държавите-членки относно балансите, посочени в параграф 2.
ЧАСТ VI
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 190
Финансови разпоредби
Регламент (ЕО) № 1290/2005 и разпоредбите, приети за неговото прилагане, се прилагат по отношение на разходите, направени от държавите-членки при изпълнение на задълженията по настоящия регламент.
Член 191
Спешни случаи
Комисията приема мерките, които са едновременно необходими и обосновани в случай на спешност, за разрешаване на специфични практически проблеми.
Тези мерки могат да бъдат в дерогация от някои разпоредби на настоящия регламент, но само в степен и за период, за които това е строго необходимо.
Член 192
Обмен на информация между държавите-членки и Комисията
1. Държавите-членки и Комисията си предоставят взаимно всякаква информация, необходима за прилагането на настоящия регламент или за наблюдение и анализ на пазара, както и за спазване на международните задължения във връзка с продуктите, посочени в член 1.
2. Комисията приема подробни правила, за да определи каква информация е необходима за прилагането на параграф 1, както и такива за нейните форма, съдържание, разпределение във времето и срокове, и относно схеми за изпращане или предоставяне на информация и документи.
Член 193
Клауза относно заобикалянето
Без да се засягат специфични разпоредби, не се дава никакво предимство по настоящия регламент в полза на физическо или юридическо лице, за които е установено, че условията, необходими за получаване на тези предимства са създадени изкуствено, в противоречие с целите на настоящия регламент.
Член 194
Мерки за контрол и административни мерки и административни наказания и тяхното отчитане
Комисията определя:
а)
правилата във връзка с мерките за административен и физически контрол, които държавите-членки следва да провеждат с оглед на спазването на задълженията, произтичащи от прилагането на настоящия регламент;
б)
система за прилагане на административни мерки и административни наказания, в случай че бъде установено неспазване на някое от задълженията, произтичащи от прилагането на настоящия регламент;
в)
правилата за възстановяване на неправомерно изплатени суми, произтичащи от прилагането на настоящия регламент;
г)
правилата за отчитането на проведения контрол, както и за резултатите от него.
Посочените в буква б) административни наказания се степенуват според установената тежест, обхват, устойчивост и повторяемост на неспазването на задълженията.
ЧАСТ VII
ПРАВИЛА ЗА ПРИЛАГАНЕ, ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ ПРАВИЛА
ГЛАВА I
Разпоредби за прилагане
Член 195
Комитет
1. Комисията се подпомага от Управителния комитет за общата организация на селскостопанските пазари (наричан по-долу „Комитетът“).
2. При позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 4 и 7 от Решение 1999/468/ЕО.
Срокът, предвиден в член 4, параграф 3 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на един месец.
Член 196
Организация на Комитета
При организацията на заседанията на Комитета, посочен в член 195, се вземат под внимание в частност обхватът на неговите отговорности, спецификата на разглежданата материя, както и необходимостта от осигуряване на съответните експертни становища.
ГЛАВА II
Преходни и заключителни разпоредби
Член 197
Изменения на Регламент (ЕО) № 1493/1999
Членове 74-76 от Регламент (ЕО) № 1493/1999 се заличават.
Член 198
Изменения на Регламент (ЕО) № 2200/96
Членове 46 и 47 от Регламент (ЕО) № 2200/96 се заличават.
Член 199
Изменения на Регламент (ЕО) № 2201/96
Членове 29 и 30 от Регламент (ЕО) № 2201/96 се заличават.
Член 200
Изменения на Регламент (ЕО) № 1184/2006
Регламент (ЕО) № 1184/2006 се изменя, както следва:
1.
Заглавието се заменя със следния текст:
„Регламент (ЕО) № 1184/2006 на Съвета от 24 юли 2006 година за прилагане на определени правила за конкуренция при производството и търговията с определени селскостопански продукти“
2.
Член 1 се заменя със следния текст:
„Член 1
Настоящият регламент установява правилата, които следва да бъдат прилагани по отношение на приложимостта на членове 81-86 и определени разпоредби на член 88 от Договора във връзка с производството и търговията с продуктите, изброени в приложение I към Договора, с изключение на продуктите, посочени в член 1, параграф 1, букви а)-з), буква к) и букви м)-ф) и в член 1, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета (69).
Член 1a
Членове 81-86 от Договора и разпоредбите, приети за тяхното прилагане, се прилагат, при условията на член 2 от настоящия регламент, по отношение на всички споразумения, решения и практики, посочени в член 81, параграф 1 и член 82 от Договора, които са свързани с производството или търговията с продуктите, посочени в член 1.
3.
Алинея първа от член 2, параграф 1 се заменя със следния текст:
„1. Член 81, параграф 1 от Договора не се прилага по отношение на тези споразумения, решения и практики, посочени в член 1а от настоящия регламент, които представляват неразделна част от национална пазарна организация или са необходими за постигане на целите, уредени в член 33 от Договора.“
4.
Член 3 се заменя със следния текст:
„Член 3
Член 88, параграф 1 и първото изречение от член 88, параграф 3 от Договора се прилагат по отношение на помощ, предоставяна за производството или търговията с продуктите, посочени в член 1.“
Член 201
Отмяна
1. При спазване на параграф 3 се отменят следните регламенти:
а)
регламенти (ЕИО) № 234/68, (ЕИО) № 827/68, (ЕИО) № 2517/69, (ЕИО) № 2728/75, (ЕИО) № 1055/77, (ЕИО) № 2931/79, (ЕИО) № 1358/80, (ЕИО) № 3730/87, (ЕИО) № 4088/87, (ЕИО) № 404/93, (ЕО) № 670/2003 и (EО) № 797/2004, считано от 1 януари 2008 г.;
б)
регламенти (ЕИО) № 707/76, (ЕО) № 1786/2003, (ЕО) № 1788/2003 и (ЕО) № 1544/2006, считано от 1 април 2008 г.;
в)
регламенти (ЕИО) № 315/68, (ЕИО) № 316/68, (ЕИО) № 2729/75, (ЕИО) № 2759/75, (ЕИО) № 2763/75, (ЕИО) № 2771/75, (ЕИО) № 2777/75, (ЕИО) № 2782/75, (ЕИО) № 1898/87, (ЕИО) № 1906/90, (ЕИО) № 2204/90, (ЕИО) № 2075/92, (ЕИО) № 2077/92, (ЕИО) № 2991/94, (ЕО) № 2597/97, (ЕО) № 1254/1999, (ЕО) № 1255/1999, (ЕО) № 2250/1999, (ЕО) № 1673/2000, (ЕО) № 2529/2001, (ЕО) № 1784/2003, (ЕО) № 865/2004 и (ЕО) № 1947/2005 (ЕО) № 1952/2005 и (ЕО) № 1028/2006, считано от 1 юли 2008 г.;
г)
Регламент (ЕО) № 1785/2003, считано от 1 септември 2008 г.;
д)
Регламент (ЕО) № 318/2006, считано от 1 октомври 2008 г.;
е)
регламенти (ЕИО) № 3220/84, (ЕИО) № 386/90, (ЕИО) № 1186/90, (ЕИО) № 2137/92 и (ЕО) № 1183/2006, считано от 1 януари 2009 г.
2. Решение 74/583/ЕИО се отменя, считано от 1 януари 2008 г.
3. Отмяната на посочените в параграф 1 регламенти не засяга:
а)
запазването в сила на актове на Общността, приети въз основа на тези регламенти; и
б)
действителността на изменения, внесени с тези регламенти в други актове от общностното право, които не се отменят с настоящия регламент.
Член 202
Обяснение на позоваванията
Позоваванията на разпоредбите и регламентите, които се изменят или отменят с членове 197-201, се разглеждат като позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблиците за съответствие, изложени в приложение XXII.
Член 203
Преходни правила
Комисията може да приеме мерки, необходими за улесняване на прехода от разпоредбите на регламентите, които се изменят или отменят с членове 197-201, към тези, установени с настоящия регламент.
Член 204
Влизане в сила
1. Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Той се прилага от 1 януари 2008 г.
Същевременно той се прилага:
а)
по отношение на секторите на зърнените култури, семената, хмела, маслиновото масло и трапезните маслини, лена и конопа, суровия тютюн, говеждото и телешкото месо, свинското месо, овчето и козето месо, яйцата и птичето месо - от 1 юли 2008 г.;
б)
по отношение на сектора на ориза - от 1 септември 2008 г.;
в)
по отношение на сектора на захарта - от 1 октомври 2008 г., с изключение на член 59, който се прилага от 1 януари 2008 г.;
г)
по отношение на секторите на сухия фураж и бубарството - от 1 април 2008 г.;
д)
по отношение на сектора на виното, както и член 197 - от 1 август 2008 г.;
е)
по отношение на сектора на млякото и млечните продукти, с изключение на разпоредбите, предвидени в част II, дял I, глава III - от 1 юли 2008 г.;
ж)
по отношение на системата за ограничаване на производството на мляко, установена в част II, дял I, глава III - от 1 април 2008 г.;
з)
по отношение на скалите на Общността за класификация на кланични трупове, посочени в член 42, параграф 1 - от 1 януари 2009 г.;
Членове 27, 39 и 172 се прилагат от 1 януари 2008 г., а членове 149-152 - от 1 юли 2008 г. по отношение на всички предвидени продукти.
3. По отношение на сектора на захарта част II, дял I се прилага до края на пазарната година 2014/2015 за захар.
4. Разпоредбите, отнасящи се до системата за ограничаване на производството на мляко, установена в част II, дял I, глава III, се прилагат, в съответствие с член 66, до 31 март 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Люксембург на 22 октомври 2007 година.
REGOLAMENTO (CE) N. 1234/2007 DEL CONSIGLIO
del 22 ottobre 2007
recante organizzazione comune dei mercati agricoli e disposizioni specifiche per taluni prodotti agricoli (regolamento unico OCM)
IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare gli articoli 36 e 37,
vista la proposta della Commissione,
visto il parere del Parlamento europeo (1),
considerando quanto segue:
(1)
Il funzionamento e lo sviluppo del mercato comune dei prodotti agricoli dovrebbero andare di pari passo con l’attuazione di una politica agricola comune (di seguito «PAC»), la quale dovrebbe comprendere, in particolare, un’organizzazione comune dei mercati agricoli (di seguito «OCM»), che può assumere, conformemente all’articolo 34 del trattato, forme diverse a seconda dei prodotti.
(2)
Da quando è stata introdotta la PAC, il Consiglio ha istituito ventuno OCM per ogni prodotto o gruppo di prodotti, ciascuna delle quali è retta da un apposito regolamento di base del Consiglio:
-
regolamento (CEE) n. 234/68 del Consiglio, del 27 febbraio 1968, relativo all’attuazione di un’organizzazione comune dei mercati nel settore delle piante vive e dei prodotti della floricoltura (2),
-
regolamento (CEE) n. 827/68 del Consiglio, del 28 giugno 1968, relativo all’organizzazione comune dei mercati di taluni prodotti enumerati nell’allegato II del trattato (3),
-
regolamento (CEE) n. 2759/75 del Consiglio, del 29 ottobre 1975, relativo all’organizzazione comune dei mercati nel settore delle carni suine (4),
-
regolamento (CEE) n. 2771/75 del Consiglio, del 29 ottobre 1975, relativo all’organizzazione comune dei mercati nel settore delle uova (5),
-
regolamento (CEE) n. 2777/75 del Consiglio, del 29 ottobre 1975, relativo all’organizzazione comune dei mercati nel settore del pollame (6),
-
regolamento (CEE) n. 2075/92 del Consiglio, del 30 giugno 1992, relativo all’organizzazione comune dei mercati nel settore del tabacco greggio (7),
-
regolamento (CEE) n. 404/93 del Consiglio, del 13 febbraio 1993, relativo all’organizzazione comune dei mercati nel settore della banana (8),
-
regolamento (CE) n. 2200/96 del Consiglio, del 28 ottobre 1996, relativo all’organizzazione comune dei mercati nel settore degli ortofrutticoli (9),
-
regolamento (CE) n. 2201/96 del Consiglio, del 28 ottobre 1996, relativo all’organizzazione comune dei mercati nel settore dei prodotti trasformati a base di ortofrutticoli (10),
-
regolamento (CE) n. 1254/1999 del Consiglio, del 17 maggio 1999, relativo all’organizzazione comune dei mercati nel settore delle carni bovine (11),
-
regolamento (CE) n. 1255/1999 del Consiglio, del 17 maggio 1999, relativo all’organizzazione comune dei mercati nel settore del latte e dei prodotti lattiero-caseari (12),
-
regolamento (CE) n. 1493/1999 del Consiglio, del 17 maggio 1999, relativo all’organizzazione comune del mercato vitivinicolo (13),
-
regolamento (CE) n. 1673/2000 del Consiglio, del 27 luglio 2000, relativo all’organizzazione comune dei mercati nel settore del lino e della canapa destinati alla produzione di fibre (14),
-
regolamento (CE) n. 2529/2001 del Consiglio, del 19 dicembre 2001, relativo all’organizzazione comune dei mercati nel settore delle carni ovine e caprine (15),
-
regolamento (CE) n. 1784/2003 del Consiglio, del 29 settembre 2003, relativo all’organizzazione comune dei mercati nel settore dei cereali (16),
-
regolamento (CE) n. 1785/2003 del Consiglio, del 29 settembre 2003, relativo all’organizzazione comune del mercato del riso (17),
-
regolamento (CE) n. 1786/2003 del Consiglio, del 29 settembre 2003, relativo all’organizzazione comune dei mercati nel settore dei foraggi essiccati (18),
-
regolamento (CE) n. 865/2004 del Consiglio, del 29 aprile 2004, relativo all’organizzazione comune dei mercati nel settore dell’olio di oliva e delle olive da tavola (19),
-
regolamento (CE) n. 1947/2005 del Consiglio, del 23 novembre 2005, relativo all’organizzazione comune dei mercati nel settore delle sementi (20),
-
regolamento (CE) n. 1952/2005 del Consiglio, del 23 novembre 2005, relativo all’organizzazione comune dei mercati nel settore del luppolo (21),
-
regolamento (CE) n. 318/2006 del Consiglio, del 20 febbraio 2006, relativo all’organizzazione comune dei mercati nel settore dello zucchero (22).
(3)
Il Consiglio ha inoltre adottato tre regolamenti recanti norme specifiche per taluni prodotti, senza peraltro istituire un’OMC per questi prodotti:
-
regolamento (CE) n. 670/2003 del Consiglio, dell’8 aprile 2003, che stabilisce misure specifiche relative al mercato nel settore dell’alcole etilico di origine agricola (23),
-
regolamento (CE) n. 797/2004 del Consiglio, del 26 aprile 2004, relativo alle azioni dirette a migliorare le condizioni della produzione e della commercializzazione dei prodotti dell’apicoltura (24),
-
regolamento (CE) n. 1544/2006 del Consiglio, del 5 ottobre 2006, relativo a misure speciali in favore della bachicoltura (25).
(4)
I succitati regolamenti (di seguito «regolamenti di base») sono spesso corredati di un corollario di altri regolamenti del Consiglio. La maggior parte dei regolamenti di base presentano una struttura identica e hanno numerose disposizioni in comune, come, in particolare, quelle sugli scambi con i paesi terzi e le disposizioni generali, ma anche, in una certa misura, le norme relative al mercato interno. Spesso i regolamenti di base recano soluzioni diverse a problemi uguali o simili.
(5)
Da un certo tempo la Comunità persegue l’obiettivo di semplificare il contesto normativo della PAC. In questa prospettiva è stato istituito un quadro giuridico orizzontale di tutti i pagamenti diretti, che accorpa una molteplicità di dispositivi di sostegno in un regime di pagamento unico, con l’adozione del regolamento (CE) n. 1782/2003 del Consiglio, del 29 settembre 2003, che stabilisce norme comuni relative ai regimi di sostegno diretto nell’ambito della politica agricola comune e istituisce taluni regimi di sostegno a favore degli agricoltori (26). È opportuno applicare tale approccio anche ai regolamenti di base. In questo contesto, le norme contenute in tali regolamenti dovrebbero essere accorpate in un unico quadro giuridico, sostituendo, ove possibile, l’impostazione settoriale con una orizzontale.
(6)
Alla luce delle suesposte considerazioni, i regolamenti di base dovrebbero essere abrogati e sostituiti con un regolamento unico.
(7)
Semplificare non significa rimettere in discussione le decisioni politiche prese finora nell’ambito della PAC. Il presente regolamento dovrebbe perciò costituire essenzialmente un atto di semplificazione tecnica e non dovrebbe quindi abrogare o modificare gli strumenti esistenti, salvo che siano diventati obsoleti o superflui o che, per loro stessa natura, non si prestino ad essere trattati a livello di Consiglio, né dovrebbe prevedere nuovi strumenti o misure.
(8)
In quest’ottica, il presente regolamento non dovrebbe includere le parti delle OCM che sono attualmente soggette a riforme politiche, come ad esempio più parti dei settori degli ortofrutticoli, dei prodotti trasformati a base di ortofrutticoli e vitivinicolo. Le disposizioni dei rispettivi regolamenti (CE) n. 2200/96, (CE) n. 2201/96 e (CE) n. 1493/1999 dovrebbero quindi essere incorporate nel presente regolamento solo nella misura in cui non sono interessate da una riforma della politica comunitaria in quei settori. Le disposizioni sostanziali di tali OCM dovrebbero essere incorporate solamente una volta che saranno state messe in atto le rispettive riforme.
(9)
Le OCM nei settori dei cereali, del riso, dello zucchero, dei foraggi essiccati, delle sementi, dell'olio di oliva e delle olive da tavola, del lino e della canapa, della banana, del latte e dei prodotti lattiero-caseari nonché dei bachi da seta prevedono campagne di commercializzazione che sono essenzialmente confacenti ai cicli biologici di produzione dei rispettivi prodotti. Nel presente regolamento si dovrebbero quindi inserire le campagne vigenti per tali settori.
(10)
Al fine di stabilizzare i mercati e assicurare un equo tenore di vita alla popolazione agricola, in concomitanza con l’introduzione dei regimi di sostegno diretto, è stato messo a punto un sistema differenziato di sostegno dei prezzi per i vari settori, che tiene conto sia delle esigenze specifiche di ogni settore, sia dell'interdipendenza tra i diversi settori. Tali misure di sostegno consistono nell’intervento pubblico o nell’erogazione di aiuti per l’ammasso privato di prodotti dei settori dei cereali, del riso, dello zucchero, dell'olio di oliva e delle olive da tavola, delle carni bovine, del latte e dei prodotti lattiero-caseari, delle carni suine, nonché delle carni ovine e caprine. Considerati gli obiettivi del presente regolamento, occorre pertanto mantenere in vigore le misure di sostegno dei prezzi previste dagli strumenti adottati in passato, senza modificare sostanzialmente la disciplina giuridica preesistente.
(11)
A fini di chiarezza e trasparenza, è opportuno conferire una struttura comune alle disposizioni concernenti le suddette misure, mantenendo peraltro invariata la politica intrinseca a ciascun settore. A tale scopo è necessario distinguere tra prezzi di riferimento e prezzi d’intervento.
(12)
Le OCM nei settori dei cereali, delle carni bovine e del latte e prodotti lattiero-caseari prevedono che il Consiglio possa modificare il livello dei prezzi secondo la procedura di cui all’articolo 37, paragrafo 2, del trattato. Vista la sensibilità dei sistemi dei prezzi, è opportuno chiarire che esiste la possibilità di cambiare i livelli di prezzo rispetto a tutti i settori contemplati dal presente regolamento.
(13)
Inoltre, il regolamento (CE) n. 318/2006 prevede la possibilità di rivedere le qualità tipo di zucchero, quali definite più avanti nel regolamento (CE) n. 318/2006, per tener conto, in particolare, di esigenze commerciali e degli sviluppi tecnologici in materia di analisi. Tale regolamento ha previsto pertanto la facoltà della Commissione di modificare l'allegato pertinente. È particolarmente importante che tale possibilità sia mantenuta per consentire alla Commissione di intervenire rapidamente, se necessario.
(14)
Per garantire dati attendibili sui prezzi dello zucchero sul mercato comunitario, è opportuno inserire nel presente regolamento il sistema di comunicazione dei prezzi previsto dall’OCM nel settore dello zucchero, sulla cui base dovrebbero essere determinati i livelli del prezzo di mercato dello zucchero bianco.
(15)
Per evitare che il regime di intervento per i cereali, il riso, il burro e il latte scremato in polvere diventi uno sbocco in sé, è opportuno mantenere la possibilità di limitare il ricorso all’intervento pubblico solo a determinati periodi dell’anno. Per i prodotti a base di carni bovine, di carni suine e il burro, l’apertura e la chiusura dell’intervento dovrebbero dipendere dai livelli dei prezzi di mercato durante un certo periodo. Per quanto riguarda in particolare il granturco, il riso e lo zucchero, è opportuno mantenere la limitazione dei quantitativi massimi che possono essere acquistati all’intervento. Per il burro e il latte scremato in polvere, deve essere mantenuta la facoltà che ha la Commissione di sospendere i normali acquisti all’intervento non appena viene raggiunta una data quantità o di sostituirli con acquisti mediante gara.
(16)
In passato il livello di prezzo che dà luogo agli acquisti all’intervento è stato abbassato nelle OCM per i settori dei cereali, del riso e delle carni bovine ed è stato fissato associandolo ai regimi di sostegno diretto introdotti in tali settori. Pertanto, i prezzi di intervento sono strettamente correlati agli aiuti previsti dai suddetti regimi. I livelli di prezzo per il settore del latte e dei prodotti lattiero-caseari sono stati fissati per promuovere il consumo di tali prodotti e per renderli più concorrenziali. Nei settori del riso e dello zucchero, i prezzi di intervento sono stati fissati nell’intento di contribuire a stabilizzare il mercato qualora il prezzo di mercato in una data campagna di commercializzazione scenda al di sotto del prezzo di riferimento fissato per la campagna successiva. Queste decisioni politiche del Consiglio sono tuttora valide.
(17)
Come nelle precedenti OCM, il presente regolamento dovrebbe prevedere la possibilità di smercio dei prodotti acquistati all’intervento. Tali misure dovrebbero essere concepite in modo da evitare turbative di mercato e da assicurare un accesso non discriminatorio alla merce e la parità di trattamento degli acquirenti.
(18)
Grazie alle sue scorte d’intervento di prodotti agricoli, la Comunità possiede i mezzi potenziali per contribuire in misura determinante al benessere dei propri cittadini più indigenti. È nell’interesse della Comunità sfruttare questo potenziale in modo duraturo finché le scorte siano ridiscese a livelli normali, adottando idonei provvedimenti. Alla luce di tali considerazioni, il regolamento (CEE) n. 3730/87 del Consiglio, del 10 dicembre 1987, che stabilisce le norme generali per la fornitura a taluni organismi di derrate alimentari provenienti dalle scorte d’intervento e destinate ad essere distribuite agli indigenti nella Comunità (27), ha consentito finora la distribuzione di alimenti da parte di enti caritativi. Questa importante misura sociale, che può essere di grande giovamento per gli indigenti, dovrebbe essere mantenuta e inserita nel quadro istituito dal presente regolamento.
(19)
Per contribuire a equilibrare il mercato del latte e a stabilizzare i prezzi di mercato, l’OCM nel settore del latte e dei prodotti lattiero-caseari prevede la concessione di aiuti all’ammasso privato di crema di latte, alcuni prodotti del burro e tipi di formaggio. La Commissione ha inoltre la facoltà di disporre la concessione di aiuti all’ammasso privato per altri formaggi, per lo zucchero bianco, l'olio d’oliva, il latte scremato in polvere, alcune carni bovine, le carni suine e le carni ovine e caprine. Considerati gli obiettivi del presente regolamento, tali misure dovrebbero essere mantenute.
(20)
Il regolamento (CE) n. 1183/2006 del Consiglio, del 24 luglio 2006, relativo alla tabella comunitaria di classificazione delle carcasse di bovini adulti (28), il regolamento (CEE) n. 1186/90 del Consiglio, del 7 maggio 1990, che estende il campo di applicazione della tabella comunitaria di classificazione delle carcasse di bovini adulti (29), il regolamento (CEE) n. 3220/84 del Consiglio, del 13 novembre 1984, che determina la tabella comunitaria di classificazione delle carcasse di suino (30), e il regolamento (CEE) n. 2137/92 del Consiglio, del 23 luglio 1992, relativo alla tabella comunitaria di classificazione delle carcasse di ovini e alla qualità tipo comunitaria delle carcasse di ovini fresche o refrigerate (31), prevedono tabelle comunitarie di classificazione delle carcasse nei settori delle carni bovine, delle carni suine e delle carni ovine e caprine. Questo dispositivo è essenziale per la rilevazione dei prezzi e per l’applicazione del regime di intervento in tali settori, oltre a rispondere all’obiettivo di una migliore trasparenza del mercato. Questo metodo di classificazione delle carcasse andrebbe quindi mantenuto. È pertanto opportuno inserire i relativi elementi essenziali nel presente regolamento, abilitando nel contempo la Commissione a prevedere modalità di applicazione per taluni aspetti a carattere piuttosto tecnico.
(21)
Le restrizioni alla libera circolazione di determinati prodotti risultanti dall’applicazione di misure destinate a prevenire la propagazione delle malattie degli animali possono provocare difficoltà sul mercato di uno o più Stati membri. L’esperienza dimostra che gravi perturbazioni del mercato, come un calo considerevole del consumo o dei prezzi, possono essere direttamente legate ad una perdita di fiducia del consumatore a causa dell’esistenza di rischi per la salute pubblica o animale.
(22)
Le misure eccezionali di sostegno del mercato intese ad ovviare a simili situazioni, previste dalle OCM nei settori delle carni bovine, del latte e dei prodotti lattiero-caseari, delle carni suine, delle carni ovine e caprine, delle uova e delle carni di pollame, dovrebbero essere pertanto integrate nel presente regolamento alle condizioni prescritte finora. Tali misure eccezionali dovrebbero essere adottate dalla Commissione ed essere direttamente correlate o conseguenti a provvedimenti veterinari e sanitari destinati ad impedire la propagazione di malattie. Per evitare gravi turbative sui mercati interessati, esse dovrebbero essere adottate su richiesta degli Stati membri.
(23)
È opportuno mantenere nel presente regolamento la facoltà della Commissione di adottare misure speciali di intervento ove sia necessario per contrastare efficacemente le minacce di turbativa sui mercati cerealicoli o per evitare il ricorso massiccio all’intervento pubblico in talune regioni della Comunità nel settore del riso o per compensare una penuria di risone dovuta a calamità naturali, misure previste rispettivamente dalle OCM nei settori dei cereali e del riso.
(24)
Al fine di garantire un tenore di vita equo ai produttori di barbabietole e canna da zucchero della Comunità, è opportuno fissare un prezzo minimo delle barbabietole di quota corrispondenti a una qualità tipo da definire.
(25)
Per garantire un giusto equilibrio tra zuccherifici e produttori di barbabietole da zucchero riguardo ai loro diritti ed obblighi, è necessario dotarsi di strumenti specifici. È opportuno pertanto mantenere le disposizioni generali contenute in precedenza nell’OCM nel settore dello zucchero che disciplinano i rapporti interprofessionali.
(26)
Data la diversità delle condizioni naturali, economiche e tecniche, risulta difficile uniformare le condizioni di acquisto delle barbabietole da zucchero nella Comunità. Attualmente già esistono accordi interprofessionali tra le associazioni di bieticoltori e le imprese produttrici di zucchero, per cui le disposizioni quadro dovrebbero limitarsi a definire le garanzie minime necessarie ai bieticoltori e agli industriali dello zucchero per il buon funzionamento del mercato dello zucchero, prevedendo la possibilità di derogare a talune norme nel contesto di un accordo interprofessionale. Modalità più dettagliate sono state in precedenza previste nell'OCM nel settore dello zucchero di cui all'allegato II del regolamento (CE) n 318/2006. Data la natura estremamente tecnica di tali termini, è più opportuno trattare tali questioni a livello della Commissione.
(27)
È opportuno inserire nel presente regolamento la tassa sulla produzione prevista dall'OCM nel settore dello zucchero che contribuirà al finanziamento delle spese inerenti a detta OCM.
(28)
Per mantenere l’equilibrio strutturale dei mercati dello zucchero ad un livello di prezzo vicino al prezzo di riferimento, è opportuno mantenere la facoltà della Commissione di procedere al ritiro di zucchero dal mercato per il tempo necessario al ripristino dell’equilibrio del mercato.
(29)
Le OCM nei settori delle piante vive e dei prodotti della floricoltura, delle carni bovine, delle carni suine, delle carni ovine e caprine, delle uova e delle carni di pollame hanno previsto la possibilità di adottare misure atte a facilitare l’adeguamento dell’offerta alle esigenze del mercato. Tali misure possono contribuire a stabilizzare i mercati e ad assicurare un equo tenore di vita alla popolazione agricola interessata. Considerati gli obiettivi del presente regolamento, questa possibilità dovrebbe essere mantenuta. Le disposizioni in questione autorizzano il Consiglio ad adottare le norme generali relative a tali misure secondo la procedura di cui all’articolo 37 del trattato. Le misure che possono essere adottate sono strettamente circoscritte alle finalità da perseguire e alla loro natura. Non è quindi necessario che in tali settori il Consiglio adotti norme generali complementari e questa possibilità non dovrebbe essere più prevista.
(30)
Nel settore dello zucchero e in quello del latte e dei prodotti lattiero-caseari, il contenimento della produzione disposto rispettivamente dal regolamento (CE) n. 318/2006 e dal regolamento (CE) n. 1788/2003 del Consiglio, del 29 settembre 2003, che stabilisce un prelievo nel settore del latte e dei prodotti lattiero-caseari (32), si è rivelato per anni un prezioso strumento di politica di mercato. I motivi che in passato hanno giustificato l’introduzione dei regimi comunitari di quote di produzione in entrambi i settori sono validi.
(31)
Mentre il regime delle quote di zucchero è stato previsto nella OCM nel settore dello zucchero, l’omologo regime nel settore lattiero-caseario rimane a tutt’oggi disciplinato da un atto giuridico distinto dall'OCM nel settore del latte e dei prodotti lattiero-caseari, vale a dire il regolamento (CE) n. 1788/2003. In considerazione della particolare importanza di questi dispositivi e degli obiettivi del presente regolamento, è opportuno integrare nel presente regolamento le pertinenti disposizioni in ambedue i settori, senza apportare modifiche sostanziali ai regimi in oggetto e alle loro modalità di funzionamento rispetto alla disciplina preesistente.
(32)
Il regime delle quote di zucchero di cui al presente regolamento dovrebbe quindi rifarsi a quello disciplinato dal regolamento (CE) n. 318/2006 e, in particolare, conservare la natura giuridica delle quote, in quanto, conformemente alla giurisprudenza della Corte di giustizia, il regime delle quote costituisce un meccanismo di regolazione del mercato nel settore dello zucchero rispondente a obiettivi di pubblico interesse.
(33)
Pertanto, il presente regolamento dovrebbe anche consentire alla Commissione di adeguare le quote ad un livello sostenibile dopo la cessazione, nel 2010, del fondo di ristrutturazione istituito dal regolamento (CE) n. 320/2006 del Consiglio, del 20 febbraio 2006, relativo a un regime temporaneo per la ristrutturazione dell’industria dello zucchero nella Comunità (33).
(34)
Vista la necessità di permettere un certo margine di flessibilità a livello nazionale per quanto riguarda l’adeguamento strutturale dell’industria saccarifera e della coltura della barbabietola e della canna da zucchero durante il periodo di applicazione delle quote, dovrebbe essere mantenuta la facoltà degli Stati membri di modificare le quote delle imprese entro certi limiti, senza però limitare il funzionamento del fondo di ristrutturazione in quanto strumento.
(35)
L'OCM nel settore dello zucchero ha previsto che, al fine di evitare che lo zucchero eccedente provochi distorsioni del mercato dello zucchero, la Commissione dovrebbe essere autorizzata, nel rispetto di determinati criteri, a disporre il riporto dello zucchero, dell'isoglucosio o dello sciroppo di inulina eccedenti alla quota di produzione della campagna di commercializzazione successiva. Se, per determinati quantitativi, le condizioni non sono rispettate, è stato inoltre previsto un prelievo sulle eccedenze per evitare che detti quantitativi si accumulino e compromettano la situazione di mercato. Tali disposizioni dovrebbero essere mantenute.
(36)
Sussiste sempre l'obiettivo principale del regime delle quote latte, vale a dire, ridurre il divario tra l'offerta e la domanda nel relativo mercato e le conseguenti eccedenze strutturali per conseguire un migliore equilibrio del mercato. Occorre pertanto mantenere l'imposizione di un prelievo sui quantitativi di latte raccolti o venduti direttamente che eccedono un limite di garanzia. Conformemente agli obiettivi del presente regolamento, è in certa misura necessario prevedere, in particolare, un'armonizzazione terminologica fra i regimi delle quote nei settori dello zucchero e del latte, pur preservandone integralmente lo status quo giuridico. È pertanto opportuno uniformare la terminologia nel settore del latte a quella nel settore dello zucchero. I termini «quantitativi di riferimento nazionali» e «quantitativi di riferimento individuali» nel regolamento (CE) n. 1788/2003 dovrebbero pertanto essere sostituiti con i termini «quota nazionale» e «quota individuale», senza tuttavia modificare il concetto giuridico che viene definito.
(37)
In sostanza, il regime delle quote latte di cui al presente regolamento dovrebbe essere configurato secondo il regolamento (CE) n. 1788/2003. Andrebbe mantenuta, in particolare, la distinzione tra consegne e vendite dirette e il regime dovrebbe essere applicato sulla base del tenore di grassi rappresentativo individuale e del tenore di riferimento di grassi nazionale. È opportuno autorizzare gli agricoltori a cedere temporaneamente la loro quota individuale a determinate condizioni. Inoltre, dovrebbe essere salvaguardato il principio secondo cui la pertinente quota di un’azienda è trasferita con corrispondente trasferimento di terre all’acquirente, al locatario o all’erede in caso di vendita, locazione o trasmissione per successione dell’azienda, mentre, per poter proseguire la ristrutturazione della produzione lattiera e migliorare l’ambiente, dovrebbero essere mantenute le deroghe al principio del legame delle quote con l’azienda. A seconda dei vari tipi di trasferimenti delle quote e in base a criteri obiettivi, è opportuno mantenere le disposizioni che autorizzano gli Stati membri a devolvere alla riserva nazionale una parte dei quantitativi trasferiti.
(38)
È opportuno che il prelievo sulle eccedenze sia fissato ad un livello dissuasivo e sia dovuto dagli Stati membri non appena la quota nazionale viene superata. Lo Stato membro dovrebbe quindi ripartire l'onere del pagamento tra i produttori che hanno contribuito al superamento. Tali produttori dovrebbero essere debitori verso lo Stato membro del pagamento della loro parte del contributo al prelievo dovuto al fatto di aver superato i quantitativi di cui disponevano. Gli Stati membri dovrebbero versare al Fondo europeo agricolo di garanzia (FEAGA) il prelievo corrispondente al superamento delle rispettive quote nazionali, ridotto di un importo forfettario dell’1 % per tener conto dei casi di fallimento o di incapacità definitiva di alcuni produttori di versare la loro parte del prelievo dovuto.
(39)
Ai sensi del regolamento (CE) n. 1290/2005 del Consiglio, del 21 giugno 2005, relativo al finanziamento della politica agricola comune (34), gli importi riscossi o recuperati in applicazione del prelievo supplementare nel settore lattiero-caseario sono considerati «entrate con destinazione specifica» da versare nel bilancio comunitario e, in caso di riutilizzazione, da destinare esclusivamente al finanziamento delle spese del FEAGA o del Fondo europeo per lo sviluppo rurale (FEASR). Di conseguenza, l’articolo 22 del regolamento (CE) n. 1788/2003, secondo il quale il prelievo è considerato parte degli interventi intesi a regolarizzare i mercati agricoli ed è destinato al finanziamento delle spese del settore lattiero-caseario, è diventato obsoleto e non dovrebbe essere inserito nel presente regolamento.
(40)
Diverse OCM hanno previsto regimi di aiuto differenti.
(41)
L’OCM nel settore dei foraggi essiccati e l’OCM nel settore del lino e della canapa hanno previsto un aiuto alla trasformazione in questi settori, inteso come strumento di regolazione del mercato interno dei prodotti in questione. Tali disposizioni dovrebbero essere mantenute.
(42)
Considerata la particolare situazione del mercato dell’amido e della fecola ottenuti dai cereali e dalle patate, l’OCM nel settore dei cereali contiene disposizioni che permettono, se necessario, di concedere una restituzione alla produzione. Quest’ultima dovrebbe essere fissata in modo tale che i prodotti di base utilizzati dall’industria interessata possano essere resi disponibili ad un prezzo inferiore a quello risultante dall’applicazione dei prezzi comuni. L’OCM nel settore dello zucchero ha introdotto la possibilità di concedere una restituzione alla produzione qualora risulti necessario rendere disponibili taluni prodotti del settore dello zucchero per la fabbricazione di alcuni prodotti industriali, chimici o farmaceutici. Tali disposizioni dovrebbero essere mantenute.
(43)
Per contribuire a equilibrare il mercato del latte e a stabilizzare i prezzi di mercato del latte e dei prodotti lattiero-caseari, occorrono misure atte ad aumentare le possibilità di smercio dei prodotti lattiero-caseari. L’OCM nel settore del latte e dei prodotti lattiero-caseari ha previsto pertanto la concessione di aiuti per la commercializzazione di alcuni prodotti lattiero-caseari per usi e destinazioni specifici. La stessa OCM ha previsto inoltre che, allo scopo di incentivare il consumo di latte tra i giovani, la Comunità partecipi alle spese relative agli aiuti per la fornitura di latte agli allievi nelle scuole. Tali disposizioni dovrebbero essere mantenute.
(44)
Il finanziamento comunitario costituito dalla percentuale degli aiuti diretti che gli Stati membri possono trattenere ai sensi dell’articolo 110 decies, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1782/2003, è inteso a incoraggiare le organizzazioni di operatori riconosciute ad elaborare programmi di attività per il miglioramento della qualità dell’olio d’oliva e delle olive da tavola. In tale contesto, l’OCM nel settore dell'olio d’oliva e delle olive da tavola ha disposto che l’aiuto comunitario sia assegnato secondo la scala di priorità attribuita alle varie attività previste nei suddetti programmi. Tali disposizioni dovrebbero essere mantenute.
(45)
Il regolamento (CEE) n. 2075/92 ha istituito un fondo comunitario per il tabacco, finanziato mediante ritenute sugli aiuti concessi in questo settore e destinato a realizzare varie misure a favore del settore stesso. Il 2007 è l’ultimo anno in cui il fondo comunitario per il tabacco sarà alimentato con le ritenute sugli aiuti di cui al titolo IV, capo 10 quater, del regolamento (CE) n. 1782/2003. Benché il finanziamento del fondo si estingua prima dell’entrata in vigore del presente regolamento, è tuttavia opportuno mantenere l’articolo 13 del regolamento (CEE) n. 2075/92 come base giuridica dei programmi pluriennali che possono essere finanziati dal fondo comunitario per il tabacco.
(46)
L’apicoltura, che è un settore dell’agricoltura, è caratterizzata dalla diversità delle condizioni di produzione e delle rese e da una pluralità di operatori economici sparsi, sia a livello di produzione che di commercializzazione. Inoltre, l’intervento comunitario rimane necessario a causa della propagazione della varroasi in più Stati membri in questi ultimi anni e dei problemi che questa malattia comporta per la produzione di miele, tanto più che non si riesce a eradicarla completamente e va trattata con prodotti autorizzati. In queste circostanze e al fine di promuovere la produzione e la commercializzazione dei prodotti dell’apicoltura nella Comunità, è opportuno elaborare programmi nazionali triennali comprendenti assistenza tecnica, lotta contro la varroasi, razionalizzazione della transumanza, gestione del ripopolamento degli alveari nella Comunità e cooperazione a programmi di ricerca sull’apicoltura e i prodotti dell’apicoltura finalizzati al miglioramento delle condizioni di produzione e di commercializzazione di tali prodotti. Questi programmi nazionali dovrebbero essere cofinanziati dalla Comunità.
(47)
Il regolamento (CE) n. 1544/2006 ha istituito un regime di aiuto comunitario a favore della bachicoltura, che sostituisce tutti gli aiuti nazionali in questo settore e prevede l’erogazione di un importo fisso per telaino di uova messo in produzione.
(48)
Poiché le considerazioni politiche che hanno motivato l’introduzione dei regimi di aiuto per l'apicoltura e la bachicoltura rimangono tuttora valide, questi regimi di aiuto dovrebbero essere incorporati nel presente regolamento.
(49)
L’applicazione di norme di commercializzazione dei prodotti agricoli può contribuire a migliorare le condizioni economiche di produzione e di commercializzazione, nonché la qualità dei prodotti stessi. L’applicazione di tali norme risponde quindi agli interessi di produttori, commercianti e consumatori. Nell’ambito delle OCM nel settore delle banane, dell'olio di oliva e delle olive da tavola, delle piante vive e dei prodotti della floricoltura, delle uova e delle carni di pollame, sono state conseguentemente adottate norme di commercializzazione riguardanti, in particolare, la qualità, la classificazione, il peso, la calibrazione, il condizionamento, l’imballaggio, il magazzinaggio, il trasporto, la presentazione, l'origine e l’etichettatura. È opportuno procedere allo stesso modo nel presente regolamento.
(50)
Nell’ambito delle OCM nel settore dell’olio di oliva e delle olive da tavola e in quello delle banane, l’adozione delle disposizioni riguardanti le norme di commercializzazione è stata finora di competenza della Commissione. Dato il carattere particolarmente tecnico di tali disposizioni e la necessità di renderle sempre più efficaci e di adattarle all’evoluzione delle prassi commerciali, è opportuno seguire lo stesso metodo nei settori delle piante vive e dei prodotti della floricoltura, precisando nel contempo i criteri cui la Commissione deve attenersi nel definire le norme pertinenti. Può risultare inoltre necessario adottare misure speciali, in particolare metodi di analisi aggiornati e altri mezzi per determinare le caratteristiche delle norme in questione, onde evitare abusi quanto alla qualità e alla genuinità dei prodotti offerti al consumatore, con conseguenti turbative di rilievo sui mercati.
(51)
Sono stati adottati diversi strumenti giuridici volti a disciplinare la commercializzazione e la designazione del latte, dei prodotti lattiero-caseari e delle materie grasse. Il loro obiettivo è, da un lato, di migliorare la posizione di mercato del latte e dei prodotti lattiero-caseari e, dall’altro, di assicurare un’equa concorrenza tra i grassi da spalmare derivati dal latte e quelli di altre origini, a vantaggio sia dei produttori che dei consumatori. Le disposizioni del regolamento (CEE) n. 1898/87 del Consiglio, del 2 luglio 1987, relativo alla protezione della denominazione del latte e dei prodotti lattiero-caseari all’atto della loro commercializzazione (35), sono intese a tutelare il consumatore e a creare condizioni di concorrenza non distorsive tra i prodotti lattiero-caseari e i prodotti concorrenti in materia di designazione, etichettatura e pubblicità. Il regolamento (CE) n. 2597/97 del Consiglio, del 18 dicembre 1997, che fissa le disposizioni complementari dell’organizzazione comune dei mercati nel settore del latte e dei prodotti lattiero-caseari per quanto riguarda il latte alimentare (36), stabilisce norme intese a garantire un'elevata qualità del latte alimentare e dei prodotti da esso derivati, in modo da soddisfare le esigenze e le aspettative dei consumatori mediante un'offerta di latte alimentare di buona qualità e, nel contempo, stabilizzare il mercato in questo comparto. Il regolamento (CE) n. 2991/94 del Consiglio, del 5 dicembre 1994, che stabilisce norme per i grassi da spalmare (37), stabilisce le norme di commercializzazione per i prodotti in questione, sia derivati dal latte che di altre origini, introducendo una classificazione chiara e precisa, accompagnata da norme sulla designazione. Conformemente agli obiettivi del presente regolamento, è opportuno mantenere tali norme.
(52)
Per quanto concerne i settori delle uova e delle carni di pollame, vigono disposizioni che disciplinano le norme di commercializzazione e, in taluni casi, la produzione. Dette disposizioni figurano nel regolamento (CE) n. 1028/2006 del Consiglio, del 19 giugno 2006, recante norme di commercializzazione applicabili alle uova (38), nel regolamento (CEE) n. 1906/90 del Consiglio, del 26 giugno 1990, che stabilisce talune norme di commercializzazione per le carni di pollame (39) e nel regolamento (CEE) n. 2782/75 del Consiglio, del 29 ottobre 1975, relativo alla produzione e alla commercializzazione di uova da cova e pulcini di volatili da cortile (40). Le norme essenziali contenute in tali regolamenti dovrebbero essere incorporate nel presente regolamento.
(53)
Il regolamento (CE) n. 1028/2006 prevede che le norme di commercializzazione applicabili alle uova dovrebbero, in linea di massima, applicarsi a tutte le uova di gallina della specie Gallus gallus commercializzate nella Comunità e, in generale, anche alle uova destinate ad essere esportate verso paesi terzi. Effettua inoltre una distinzione tra uova adatte e uova non adatte al consumo umano diretto, introducendo due categorie di uova, e prevede che i consumatori siano adeguatamente informati per distinguere le uova di diverse categorie di qualità e peso e identificare il metodo di allevamento utilizzato. Infine, lo stesso regolamento prevede norme speciali in relazione alle uova importate dai paesi terzi secondo le quali speciali disposizioni in vigore in alcuni paesi terzi possono giustificare la concessione di deroghe alle norme di commercializzazione qualora sia garantita l'equivalenza della legislazione comunitaria.
(54)
Per quanto concerne le carni di pollame, il regolamento (CEE) n. 1906/90 dispone che le norme di commercializzazione dovrebbero, in linea di massima, applicarsi a taluni tipi di carni di pollame idonee al consumo umano commercializzate nella Comunità, mentre dovrebbero essere escluse dal loro ambito di applicazione le carni di pollame destinate ad essere esportate verso i paesi terzi. Lo stesso regolamento prevede la classificazione delle carni di pollame in due categorie secondo la conformazione e l'aspetto e le condizioni a cui le carni di pollame devono essere offerte in vendita.
(55)
In base a detti regolamenti, gli Stati membri dovrebbero avere la possibilità di esentare dall'applicazione di tali norme di commercializzazione le uova e le carni di pollame, rispettivamente, vendute attraverso alcune forme di vendita diretta dal produttore al consumatore finale limitate a piccoli quantitativi.
(56)
Il regolamento (CE) n. 2782/75 stabilisce norme speciali per quanto riguarda la commercializzazione e il trasporto di uova da cova e di pulcini di volatili da cortile e la messa in incubazione di uova da cova. Lo stesso regolamento prevede, in particolare, la stampigliatura individuale delle uova da cova utilizzate per la produzione di pulcini, le modalità di imballaggio e il tipo di materiale per imballaggi da trasporto. Gli stabilimenti di selezione e gli stabilimenti di moltiplicazione di piccole dimensioni sono, tuttavia, esentati dall'applicazione obbligatoria delle norme ivi stabilite.
(57)
Conformemente agli obiettivi del presente regolamento, è opportuno mantenere invariate tali norme quanto al merito. Tuttavia, altre disposizioni di carattere tecnico contenute in tali regolamenti dovrebbero per loro natura essere contemplate da norme di attuazione che devono essere adottate dalla Commissione.
(58)
Come già avviene nell’ambito dell’OCM nel settore del luppolo, è opportuno perseguire sul piano comunitario una politica della qualità applicando disposizioni relative alla certificazione, corredate di norme che vietino in linea di massima la commercializzazione dei prodotti per i quali non sia stato rilasciato il certificato o, per i prodotti importati, che non rispondano a caratteristiche qualitative equivalenti.
(59)
Le descrizioni e le definizioni nonché la denominazione dell’olio d’oliva rappresentano un elemento essenziale della disciplina di mercato, con riguardo alla fissazione di norme di qualità e alla fornitura al consumatore di informazioni esaurienti sul prodotto, e dovrebbero essere mantenute nel presente regolamento.
(60)
Uno dei regimi di aiuto summenzionati, che contribuiscono a equilibrare il mercato del latte e dei prodotti lattiero-caseari e a stabilizzare i prezzi di mercato in questo settore è rappresentato dal regime di aiuto di cui al regolamento (CE) n. 1255/1999 per il latte scremato trasformato in caseina e caseinati. Il regolamento (CEE) n. 2204/90 del Consiglio, del 24 luglio 1990, recante norme generali complementari dell’organizzazione comune dei mercati nel settore del latte e dei prodotti lattiero-caseari relativamente ai formaggi (41), ha previsto norme che disciplinano l’uso della caseina e dei caseinati per la fabbricazione dei formaggi allo scopo di contrastare i potenziali effetti negativi del suddetto regime di aiuto, visto il rischio di sostituzione del formaggio con caseina e caseinati, intendendo con ciò stabilizzare il mercato. È opportuno inserire tali norme nel presente regolamento.
(61)
La trasformazione di talune materie prime di origine agricola in alcole etilico è strettamente legata all’economia di tali materie prime. Ciò può contribuire notevolmente ad aumentarne il valore e può recare particolare beneficio, sul piano economico e sociale, a determinate regioni della Comunità o rivelarsi un’importante fonte di guadagno per i produttori delle materie prime in questione. Costituisce anche un utile sbocco per prodotti di qualità non soddisfacente e per eccedenze congiunturali che potrebbero causare temporaneamente problemi al mercato in alcuni settori.
(62)
Nei settori del luppolo, dell'olio di oliva e delle olive da tavola, del tabacco e dei bachi da seta, la legislazione focalizza la sua attenzione su organizzazioni di vario tipo, al fine di conseguire obiettivi politici, in particolare di stabilizzare i mercati e garantire una migliore qualità dei prodotti mediante un’azione collettiva. L’ordinamento che ha finora disciplinato il funzionamento di queste organizzazioni si basa sul riconoscimento delle organizzazioni stesse da parte degli Stati membri o, in certi casi, da parte della Commissione, in conformità a disposizioni che devono essere adottate dalla Commissione. È opportuno mantenere questo sistema e armonizzare le disposizioni vigenti.
(63)
Per sostenere le attività delle organizzazioni interprofessionali che presentano particolare interesse alla luce dell’attuale normativa sull’OCM nel settore del tabacco, bisogna disporre che le regole adottate da un’organizzazione interprofessionale per i propri soci si applichino, a determinate condizioni, a tutti i produttori non soci e alle relative associazioni di una o più regioni. Lo stesso dicasi di altre attività poste in essere dalle organizzazioni interprofessionali, aventi un interesse economico o tecnico generale per il settore del tabacco e quindi potenzialmente utili per tutti coloro che operano nei comparti interessati. Gli Stati membri e la Commissione dovrebbero collaborare strettamente in questo campo. La Commissione dovrebbe essere investita in via permanente di competenze di controllo, in particolare sugli accordi e le pratiche concordate di tali organizzazioni.
(64)
È possibile che in determinati settori, oltre a quelli per i quali le norme attuali prevedono il riconoscimento di organizzazioni di produttori o organizzazioni interprofessionali, gli Stati membri intendano riconoscere questo tipo di organizzazioni in base al diritto nazionale, nel rispetto pur sempre del diritto comunitario. È pertanto opportuno chiarire detta possibilità. È opportuno inoltre adottare disposizioni stando alle quali il riconoscimento di organizzazioni di produttori o organizzazioni interprofessionali a norma dei regolamenti vigenti resta valido dopo l'adozione del presente regolamento.
(65)
Un mercato unico comunitario implica un regime unico di scambi alle frontiere esterne della Comunità. Tale regime di scambi dovrebbe comprendere i dazi all’importazione e le restituzioni all’esportazione, e dovrebbe stabilizzare, in linea di massima il mercato comunitario. Il regime di scambi dovrebbe basarsi sugli impegni assunti nell’ambito dei negoziati commerciali multilaterali dell’Uruguay Round.
(66)
Per tenere sotto controllo il volume degli scambi di prodotti agricoli con i paesi terzi, nelle OCM nei settori dei cereali, del riso, dello zucchero, delle sementi, dell'olio di oliva e delle olive, del lino e della canapa, delle carni bovine, del latte e dei prodotti lattiero-caseari, delle carni suine, delle carni ovine e caprine, delle uova e del pollame, delle piante vive e dei prodotti della floricoltura, nonché dell'alcole etilico di origine agricola si sono finora applicati sistemi obbligatori di titoli di importazione e di esportazione ovvero sistemi che conferiscono alla Commissione la facoltà di esigere tali titoli.
(67)
Controllare i flussi commerciali è, principalmente, una questione di gestione, che andrebbe trattata in modo flessibile. Alla luce di tali considerazioni e dell’esperienza acquisita nelle OCM in cui la gestione dei titoli è già affidata alla Commissione, sembra opportuno estendere questo approccio a tutti i settori in cui si fa ricorso a titoli di importazione e di esportazione. La decisione di esigere un titolo di importazione dovrebbe essere presa dalla Commissione in base alla necessità dei titoli di importazione per la gestione dei mercati in causa e, in particolare, per il controllo delle importazioni dei prodotti in questione.
(68)
La maggior parte dei dazi doganali applicabili ai prodotti agricoli nell’ambito degli accordi dell’Organizzazione mondiale per il commercio (OMC) sono fissati nella tariffa doganale comune. Tuttavia, per alcuni prodotti dei settori dei cereali e del riso, l’introduzione di meccanismi supplementari rende necessario prevedere la possibilità di introdurre deroghe.
(69)
Per evitare o neutralizzare eventuali effetti pregiudizievoli sul mercato comunitario conseguenti alle importazioni di taluni prodotti agricoli, è opportuno subordinare, a determinate condizioni, l’importazione di tali prodotti al pagamento di un dazio addizionale.
(70)
In presenza di determinate condizioni, è opportuno conferire alla Commissione la competenza ad aprire e gestire i contingenti tariffari di importazione risultanti da accordi internazionali conclusi in conformità con il trattato o da altri atti del Consiglio.
(71)
Il regolamento (CEE) n. 2729/75 del Consiglio, del 29 ottobre 1975, relativo ai prelievi all’importazione applicabili ai miscugli di cereali, di riso e di rotture di riso (42), è inteso ad assicurare il corretto funzionamento del regime dei dazi per importazioni di miscugli di cereali, di riso e di rotture di riso. È opportuno inserire queste disposizioni nel presente regolamento.
(72)
La Comunità ha concluso con i paesi terzi vari accordi in materia di accesso preferenziale al mercato, che permettono a questi paesi di esportare zucchero di canna nella Comunità a condizioni di favore. L'OCM nel settore dello zucchero ha previsto l'andamento del fabbisogno di zucchero destinato alla raffinazione e la riserva a talune condizioni dei titoli di importazione alle raffinerie specializzate che trattano ingenti quantità di zucchero di canna greggio importato e che sono considerate raffinerie a tempo pieno nella Comunità. Tali disposizioni dovrebbero essere mantenute.
(73)
Affinché l’OCM nel settore della canapa destinata alla produzione di fibre non sia perturbata da coltivazioni illecite, il rispettivo regolamento ha previsto un controllo delle importazioni di canapa e di sementi di canapa, in modo da assicurare che i prodotti in questione offrano determinate garanzie quanto al tenore di tetraidrocannabinolo. Inoltre, l’importazione di semi di canapa destinati a usi diversi dalla semina deve essere soggetta a un regime di controllo che preveda un riconoscimento degli importatori interessati. Tali disposizioni dovrebbero essere mantenute.
(74)
Nell’insieme della Comunità viene perseguita una politica di qualità nel settore del luppolo. Riguardo ai prodotti importati, dovrebbero essere inserite nel presente regolamento le disposizioni che assicurano che siano importati soltanto prodotti rispondenti a caratteristiche qualitative minime equivalenti.
(75)
Il regime dei dazi doganali consente di rinunciare ad ogni altra misura di protezione alle frontiere esterne della Comunità. In circostanze eccezionali il meccanismo del mercato interno e dei dazi doganali potrebbe rivelarsi inadeguato. In una simile evenienza, per non lasciare il mercato comunitario indifeso contro le turbative che rischiano di derivarne, è opportuno autorizzare la Comunità a adottare rapidamente tutte le misure necessarie, che dovrebbero essere conformi agli impegni internazionali assunti dalla Comunità.
(76)
Ai fini del corretto funzionamento delle OCM e, in particolare, per evitare turbative sui mercati, diverse OCM hanno previsto sistematicamente la possibilità di vietare il ricorso al regime di perfezionamento attivo e passivo. È una pratica che andrebbe mantenuta. Inoltre, come dimostra l’esperienza, se i mercati sono o rischiano di essere perturbati dal ricorso a tali regimi, occorre intervenire tempestivamente. La competenza in materia dovrebbe quindi essere affidata alla Commissione. È pertanto opportuno consentire alla Commissione di sospendere il ricorso ai regimi di perfezionamento attivo o passivo in tali situazioni.
(77)
La possibilità di concedere restituzioni all’esportazione verso i paesi terzi sulla base della differenza tra i prezzi praticati nella Comunità e quelli praticati sul mercato mondiale, entro i limiti stabiliti dagli impegni assunti dalla Comunità in sede OMC, dovrebbe essere finalizzata a garantire la partecipazione della Comunità al commercio internazionale di alcuni dei prodotti contemplati dal presente regolamento. È opportuno limitare, in termini di valore e di quantità, le esportazioni sovvenzionate.
(78)
Il rispetto delle limitazioni in valore dovrebbe essere garantito, in sede di fissazione delle restituzioni all’esportazione, mediante il controllo dei pagamenti nel quadro della normativa del Fondo europeo agricolo di garanzia. Il controllo può essere agevolato dall’obbligo di fissare in anticipo le restituzioni all’esportazione, senza che sia peraltro compromessa la possibilità, in caso di restituzioni differenziate, di modificare la specifica destinazione nell’ambito di una zona geografica cui si applica un’aliquota unica di restituzione all’esportazione. In caso di cambiamento di destinazione, dovrebbe essere versata la restituzione all’esportazione applicabile per la destinazione effettiva, entro i limiti dell’importo applicabile per la destinazione prefissata.
(79)
Occorrerebbe garantire il rispetto dei limiti quantitativi mediante un sistema di monitoraggio affidabile ed efficace. A tale scopo, occorrerebbe subordinare la concessione delle restituzioni all’esportazione alla presentazione di un titolo di esportazione. Le restituzioni all’esportazione dovrebbero essere concesse entro i limiti delle disponibilità, in funzione della particolare situazione di ciascuno dei prodotti considerati. Eventuali deroghe a tale regola dovrebbero essere ammesse solo per i prodotti trasformati non inclusi nell’allegato I del trattato, ai quali non si applicano limitazioni in volume. È inoltre opportuno prevedere una deroga alle norme rigorose di gestione nei casi in cui le esportazioni che beneficiano di restituzione non rischiano di superare i limiti quantitativi fissati.
(80)
In caso di esportazione di bovini vivi, è opportuno prevedere che la concessione e il pagamento delle restituzioni all’esportazione siano subordinati al rispetto della normativa comunitaria relativa al benessere degli animali, con particolare riguardo alla protezione degli animali durante il trasporto.
(81)
In alcuni casi i prodotti agricoli possono beneficiare di un trattamento speciale all’importazione in un paese terzo, a condizione che soddisfino determinate specifiche e/o condizioni di prezzo. Ai fini della corretta applicazione di tale regime, è necessaria una collaborazione amministrativa tra le autorità del paese terzo importatore e la Comunità. A questo scopo, i prodotti dovrebbero essere accompagnati da un certificato rilasciato nella Comunità.
(82)
Le esportazioni di bulbi da fiore verso i paesi terzi rivestono un interesse economico considerevole per la Comunità. Per proseguire e sviluppare tali esportazioni, occorre stabilizzare i prezzi per tali scambi. Occorrerebbe pertanto fissare prezzi minimi all’esportazione per i prodotti in questione.
(83)
Ai sensi dell’articolo 36 del trattato, le disposizioni del capo del trattato relativo alle regole di concorrenza sono applicabili alla produzione e al commercio dei prodotti agricoli soltanto nella misura determinata dal Consiglio, nel quadro delle disposizioni e secondo la procedura di cui all’articolo 37, paragrafi 2 e 3, del trattato. Le disposizioni sugli aiuti di Stato sono state dichiarate largamente applicabili nell’ambito delle varie OCM. In particolare, l’applicazione delle regole del trattato relative alle imprese è stata ulteriormente precisata nel regolamento (CE) n. 1184/2006 del Consiglio, del 24 luglio 2006, relativo all’applicazione di alcune regole di concorrenza alla produzione e al commercio dei prodotti agricoli (43). In sintonia con l’obiettivo di creare un insieme completo di norme in materia di politica di mercato, è opportuno inserire le disposizioni in parola nel presente regolamento.
(84)
Le regole di concorrenza relative agli accordi, alle decisioni e alle pratiche di cui all’articolo 81 del trattato, nonché all’abuso di posizioni dominanti, dovrebbero essere applicate alla produzione e al commercio dei prodotti agricoli nella misura in cui la loro applicazione non ostacoli il funzionamento delle organizzazioni nazionali dei mercati agricoli né comprometta la realizzazione degli obiettivi della PAC.
(85)
Un approccio particolare è garantito nel caso di organizzazioni di agricoltori, il cui fine specifico è la produzione o la commercializzazione in comune di prodotti agricoli o l’utilizzazione di impianti comuni, salvo che tale azione comune escluda la concorrenza o pregiudichi la realizzazione degli obiettivi dell’articolo 33 del trattato.
(86)
Per non pregiudicare lo sviluppo della PAC e, allo stesso tempo, per assicurare la certezza del diritto e la parità di trattamento delle imprese interessate, è opportuno che la Commissione sia la sola competente fatto salvo il controllo della Corte di giustizia a determinare quali accordi, decisioni e pratiche di cui all’articolo 81 del trattato sono compatibili con gli obiettivi della PAC.
(87)
La concessione di aiuti di Stato potrebbe mettere a repentaglio il corretto funzionamento del mercato unico, basato su prezzi comuni. È pertanto opportuno che ai prodotti contemplati dal presente regolamento si applichino, in via generale, le disposizioni del trattato in materia di aiuti di Stato. In alcune circostanze dovrebbero essere ammesse deroghe. In caso di applicazione di tali deroghe, è opportuno che la Commissione deve essere in grado di compilare un elenco degli aiuti di Stato esistenti, nuovi o proposti, in modo da rivolgere osservazioni pertinenti e raccomandare misure appropriate agli Stati membri.
(88)
Considerata la particolare situazione economica del settore, la Svezia e la Finlandia sono autorizzate, sin dalla loro adesione, a concedere aiuti alla produzione e alla commercializzazione di renne e di prodotti derivati. La Finlandia può inoltre concedere, previa autorizzazione della Commissione, aiuti per alcuni quantitativi di sementi e per alcuni quantitativi di sementi di cereali prodotte esclusivamente sul suo territorio a causa delle specifiche condizioni climatiche. Tali deroghe devono essere mantenute.
(89)
Negli Stati membri che presentano una significativa riduzione della quota di zucchero, i bieticoltori affronteranno problemi di adattamento particolarmente gravi. In tali casi l'aiuto transitorio erogato dalla Comunità ai bieticoltori di cui al titolo IV, capitolo 10 septies, del regolamento (CE) n. 1782/2003 non sarà sufficiente a risolvere appieno le difficoltà dei bieticoltori. Pertanto, occorrerebbe autorizzare gli Stati membri che avranno ridotto la loro quota di oltre il 50 % della quota di zucchero fissata il 20 febbraio 2006 nell'allegato III del regolamento (CE) n. 318/2006 ad accordare aiuti di Stato ai bieticoltori nel periodo per il quale viene erogato l'aiuto transitorio comunitario. Per garantire che gli Stati membri non accordino aiuti di Stato superiori al fabbisogno dei loro bieticoltori, è opportuno che la determinazione dell'importo totale degli aiuti di Stato interessati continui ad essere soggetta all'approvazione della Commissione, eccetto nel caso dell'Italia in cui il fabbisogno massimo per l'adeguamento dei bieticoltori più produttivi alle condizioni di mercato dopo la riforma è stato stimato a 11 EUR per tonnellata di barbabietole da zucchero prodotte. Inoltre, a causa dei particolari problemi che potrebbero insorgere in Italia, dovrebbero essere mantenute disposizioni che consentano ai bieticoltori di beneficiare direttamente o indirettamente degli aiuti di Stato accordati.
(90)
In Finlandia la bieticoltura è soggetta a particolari condizioni geografiche e climatiche che incideranno negativamente sul settore al di là degli effetti generali della riforma dello zucchero. È pertanto opportuno mantenere la disposizione dell'OCM nel settore dello zucchero di autorizzare in modo permanente tale Stato membro ad accordare ai propri bieticoltori un adeguato importo di aiuti di Stato.
(91)
Considerata la particolare situazione esistente in Germania, dove un gran numero di piccoli produttori di alcole beneficiano attualmente di un sostegno nazionale alle condizioni dettate in Germania dal monopolio degli alcolici, è necessario consentire, per un periodo limitato, il proseguimento di tale sostegno. Occorre altresì prevedere che, al termine di detto periodo, venga presentata dalla Commissione una relazione sul funzionamento di questa deroga, corredata di opportune proposte.
(92)
Qualora uno Stato membro intenda sostenere, sul proprio territorio, misure di promozione del consumo di latte e di prodotti lattiero-caseari nella Comunità, occorrerebbe prevedere la possibilità di finanziare tali misure mediante un prelievo a finalità promozionale a carico dei produttori di latte a livello nazionale.
(93)
Per tener conto dei possibili sviluppi nella produzione di foraggi essiccati, è opportuno che la Commissione presenti al Consiglio, anteriormente al 30 settembre 2008, una relazione sul settore dei foraggi essiccati, basata su una valutazione della relativa OCM. La relazione dovrebbe essere corredata, se del caso, di opportune proposte. La Commissione dovrebbe inoltre riferire periodicamente al Parlamento europeo e al Consiglio sul regime di aiuto applicato nel settore dell’apicoltura.
(94)
È necessario disporre di informazioni adeguate sulla situazione attuale del mercato del luppolo nella Comunità e sulle sue prospettive di evoluzione. A questo fine è opportuno prevedere la registrazione di tutti i contratti di fornitura del luppolo prodotto nella Comunità.
(95)
È opportuno prevedere, a determinate condizioni e per taluni prodotti la possibilità di adottare misure in caso di turbativa, in atto o potenziale, dovuta a sensibili variazioni dei prezzi nel mercato interno o all’andamento delle quotazioni o dei prezzi sul mercato mondiale.
(96)
È necessario predisporre un quadro di misure specifiche per l’alcole etilico di origine agricola, che consenta di raccogliere e analizzare dati economici e statistici ai fini del monitoraggio del mercato. Nella misura in cui il mercato dell’alcole etilico di origine agricola è legato a quello dell’alcole etilico in generale, occorre disporre di informazioni anche sul mercato dell’alcole etilico di origine non agricola.
(97)
È opportuno che le spese sostenute dagli Stati membri per l’adempimento degli obblighi derivanti dall’applicazione del presente regolamento siano finanziate dalla Comunità a norma del regolamento (CE) n. 1290/2005.
(98)
È opportuno autorizzare la Commissione ad adottare le misure necessarie per risolvere particolari problemi pratici in caso di emergenza.
(99)
Data la costante evoluzione del mercato comune dei prodotti agricoli, è opportuno che la Commissione e gli Stati membri si tengano reciprocamente informati degli sviluppi significativi.
(100)
Per evitare qualsiasi abuso dei benefici previsti dal presente regolamento, è opportuno che tali benefici non vengano concessi o siano revocati, a seconda dei casi, qualora si riscontri che le condizioni per l'ottenimento degli stessi sono state create artificialmente, in contrasto con gli obiettivi del presente regolamento.
(101)
Per garantire il rispetto degli obblighi prescritti dal presente regolamento, è necessario effettuare controlli e applicare misure e sanzioni amministrative in caso di inadempimento. È opportuno pertanto conferire alla Commissione la competenza a adottare norme in materia, incluse quelle relative al recupero delle somme indebitamente pagate e agli obblighi di notifica degli Stati membri risultanti dall'applicazione del presente regolamento.
(102)
Le misure necessarie per l’attuazione del presente regolamento sono adottate secondo la decisione 1999/468/CE del Consiglio, del 28 giugno 1999, recante modalità per l'esercizio delle competenze di esecuzione conferite alla Commissione (44). Nondimeno, per alcune misure ai sensi del presente regolamento che si ricollegano alle competenze della Commissione, che richiedono un’azione rapida o che sono di carattere meramente amministrativo, la Commissione dovrebbe essere autorizzata ad agire di propria iniziativa.
(103)
In conseguenza dell'inclusione nel presente regolamento di taluni elementi delle OCM nei settori degli ortofrutticoli freschi e trasformati e del vino, è opportuno apportare alcune modifiche alle OCM in questione.
(104)
Nel presente regolamento sono inserite disposizioni sull’applicabilità delle regole di concorrenza previste dal trattato, che finora erano contenute nel regolamento (CE) n. 1184/2006. È opportuno quindi modificare l'ambito di applicazione di detto regolamento in modo che le sue disposizioni si applichino soltanto ai prodotti elencati nell’allegato I del trattato che non sono contemplati dal presente regolamento.
(105)
Nel presente regolamento sono inserite le disposizioni dei regolamenti di base di cui ai considerando 2 e 3, eccetto quelle dei regolamenti (CE) n. 2200/96, (CE) n. 2201/96 e (CE) n. 1493/1999. Il presente regolamento comprende inoltre le disposizioni dei seguenti regolamenti:
-
regolamento (CEE) n. 2729/75 del Consiglio, del 29 ottobre 1975, relativo ai prelievi all'importazione applicabili ai miscugli di cereali, di riso e di rotture di riso,
-
regolamento (CEE) n. 2763/75 del Consiglio, del 29 ottobre 1975, che fissa le norme generali per la concessione di aiuti all'ammasso privato nel settore delle carni suine (45),
-
regolamento (CEE) n. 2782/75 del Consiglio, del 29 ottobre 1975, relativo alla produzione e alla commercializzazione di uova da cova e pulcini di volatili da cortile,
-
regolamento (CEE) n. 707/76 del Consiglio, del 25 marzo 1976, relativo al riconoscimento delle associazioni di produttori di bachi da seta (46),
-
regolamento (CEE) n. 1055/77 del Consiglio, del 17 maggio 1977, relativo al magazzinaggio ed ai movimenti dei prodotti acquistati da un organismo d’intervento (47),
-
regolamento (CEE) n. 2931/79 del Consiglio, del 20 dicembre 1979, relativo ad un’assistenza all’esportazione di prodotti agricoli che possono beneficiare di un trattamento speciale all’importazione in un paese terzo (48),
-
regolamento (CEE) n. 3220/84 del Consiglio, del 13 novembre 1984, che determina la tabella comunitaria di classificazione delle carcasse di suino,
-
regolamento (CEE) n. 1898/87 del Consiglio, del 2 luglio 1987, relativo alla protezione della denominazione del latte e dei prodotti lattiero-caseari all'atto della loro commercializzazione,
-
regolamento (CEE) n. 3730/87 del Consiglio, del 10 dicembre 1987, che stabilisce le norme generali per la fornitura a taluni organismi di derrate alimentari provenienti dalle scorte d'intervento e destinate ad essere distribuite agli indigenti nella Comunità,
-
regolamento (CEE) n. 386/90 del Consiglio, del 12 febbraio 1990, relativo al controllo al momento dell’esportazione di prodotti agricoli che beneficiano di una restituzione o di altri importi (49),
-
regolamento (CEE) n. 1186/90 del Consiglio, del 7 maggio 1990, che estende il campo di applicazione della tabella comunitaria di classificazione delle carcasse di bovini adulti,
-
regolamento (CEE) n. 1906/90 del Consiglio, del 26 giugno 1990, che stabilisce talune norme di commercializzazione per le carni di pollame,
-
regolamento (CEE) n. 2204/90 del Consiglio, del 24 luglio 1990, recante norme generali complementari dell'organizzazione comune dei mercati nel settore del latte e dei prodotti lattiero-caseari relativamente ai formaggi,
-
regolamento (CEE) n. 2077/92 del Consiglio, del 30 giugno 1992, relativo alle organizzazioni e agli accordi interprofessionali nel settore del tabacco (50),
-
regolamento (CEE) n. 2137/92 del Consiglio, del 23 luglio 1992, relativo alla tabella comunitaria di classificazione delle carcasse di ovini e alla qualità tipo comunitaria delle carcasse di ovini fresche o refrigerate,
-
regolamento (CE) n. 2991/94 del Consiglio, del 5 dicembre 1994, che stabilisce norme per i grassi da spalmare,
-
regolamento (CE) n. 2597/97 del Consiglio, del 18 dicembre 1997, che fissa le disposizioni complementari dell'organizzazione comune dei mercati nel settore del latte e dei prodotti lattiero-caseari per quanto riguarda il latte alimentare,
-
regolamento (CE) n. 2250/1999 del Consiglio, del 22 ottobre 1999, relativo al contingente tariffario per il burro proveniente dalla Nuova Zelanda (51),
-
regolamento (CE) n. 1788/2003 del Consiglio, del 29 settembre 2003, che stabilisce un prelievo nel settore del latte e dei prodotti lattiero-caseari,
-
regolamento (CE) n. 1028/2006 del Consiglio, del 19 giugno 2006, recante norme di commercializzazione applicabili alle uova,
-
regolamento (CE) n. 1183/2006 del Consiglio, del 24 luglio 2006, relativo alla tabella comunitaria di classificazione delle carcasse di bovini adulti.
(106)
È pertanto opportuno abrogare i suddetti regolamenti. Per motivi di certezza del diritto e visto il numero di atti che devono essere abrogati dal presente regolamento e il numero di atti adottati ai sensi degli stessi o da essi modificati, è opportuno precisare che l'abrogazione non pregiudica la validità degli atti giuridici adottati in base all'atto abrogato né quella delle modifiche apportate in tal modo ad altri atti giuridici.
(107)
È opportuno che, in via generale, il presente regolamento cominci ad applicarsi il 1o gennaio 2008. Tuttavia, per garantire che le nuove disposizioni del presente regolamento non interferiscano con le campagne di commercializzazione in corso nel 2007/2008, occorrerebbe prevedere una data di applicazione differita per tali settori per i quali sono previste campagne di commercializzazione. Il presente regolamento dovrebbe pertanto applicarsi soltanto all'inizio della campagna di commercializzazione 2008/2009 per i settori interessati. Di conseguenza, i rispettivi regolamenti che disciplinano tali settori dovrebbero continuare ad essere applicati fino alla fine della corrispondente campagna di commercializzazione 2007/2008.
(108)
Inoltre, riguardo a taluni altri settori per i quali non sono previste campagne di commercializzazione dovrebbe del pari essere prevista una data differita di applicazione al fine di garantire il passaggio graduale dalle OCM esistenti al presente regolamento. Di conseguenza, i regolamenti che disciplinano le OCM esistenti per tali settori dovrebbero continuare ad essere applicati fino alla data differita di applicazione prevista nel presente regolamento.
(109)
Per quanto riguarda il regolamento (CE) n. 386/90, la competenza ad adottare disposizioni riguardanti la materia disciplinata da detto regolamento è trasferita alla Commissione dal presente regolamento. Inoltre i regolamenti (CEE) n. 3220/84, (CEE) n. 1186/90, (CEE) n. 2137/92 e (CE) n. 1183/2006 sono abrogati dal presente regolamento mentre solo alcune disposizioni degli stessi sono inserite nel presente regolamento. Altri elementi contenuti in tali regolamenti dovranno pertanto essere contemplati da norme di attuazione che non sono state ancora adottate dalla Commissione. La Commissione ha bisogno di un lasso di tempo più lungo per mettere a punto le rispettive normative. I precitati regolamenti dovrebbero quindi continuare ad applicarsi fino al 31 dicembre 2008.
(110)
I seguenti atti del Consiglio sono diventati superflui e dovrebbero essere abrogati:
-
regolamento (CEE) n. 315/68 del Consiglio, del 12 marzo 1968, relativo alla determinazione di norme di qualità per i bulbi, i tuberi e i rizomi da fiore (52),
-
regolamento (CEE) n. 316/68 del Consiglio, del 12 marzo 1968, relativo alla determinazione di norme di qualità per i fiori recisi freschi e il fogliame fresco (53),
-
regolamento (CEE) n. 2517/69 del Consiglio, del 9 dicembre 1969, che definisce alcune misure per il risanamento della produzione di frutta nella Comunità (54),
-
regolamento (CEE) n. 2728/75 del Consiglio, del 29 ottobre 1975, relativo agli aiuti alla produzione e al commercio delle patate destinate alla fabbricazione di fecola, nonché della fecola di patate (55),
-
regolamento (CEE) n. 1358/80 del Consiglio, del 5 giugno 1980, che fissa, per la campagna di commercializzazione 1980/1981, il prezzo d’orientamento e il prezzo d’intervento dei bovini adulti e che istituisce una tabella comunitaria di classificazione delle carcasse dei bovini adulti (56),
-
regolamento (CEE) n. 4088/87 del Consiglio, del 21 dicembre 1987, che stabilisce le condizioni di applicazione dei dazi doganali preferenziali all’importazione di taluni prodotti della floricoltura originari di Cipro, di Israele e della Giordania (57),
-
decisione 74/583/CEE del Consiglio, del 20 novembre 1974, relativa al controllo dei movimenti di zucchero (58).
(111)
Il passaggio dalla normativa prevista dalle disposizioni e dai regolamenti abrogati dal presente regolamento può dare luogo a difficoltà non trattate nel presente regolamento. Per far fronte a tali difficoltà è opportuno autorizzare la Commissione ad adottare misure transitorie,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
INDICE
PARTE I
DISPOSIZIONI INTRODUTTIVE
PARTE II
MERCATO INTERNO
TITOLO I
INTERVENTO SUL MERCATO
CAPO I
Intervento pubblico e ammasso privato
Sezione I
Disposizioni generali
Sezione II
Intervento pubblico
Sottosezione I
Disposizioni generali
Sottosezione II
Apertura e sospensione degli acquisti all’intervento
Sottosezione III
Prezzo di intervento
Sottosezione IV
Smercio dei prodotti acquistati all’intervento
Sezione III
Ammasso privato
Sottosezione I
Aiuto obbligatorio
Sottosezione II
Aiuto facoltativo
Sezione IV
Disposizioni comuni
CAPO II
Misure speciali di intervento
Sezione I
Misure eccezionali di sostegno del mercato
Sezione II
Misure relative ai settori dei cereali e del riso
Sezione III
Misure relative al settore dello zucchero
Sezione IV
Adeguamento dell’offerta
CAPO III
Regimi di contenimento della produzione
Sezione I
Disposizioni generali
Sezione II
Zucchero
Sottosezione I
Ripartizione e gestione delle quote
Sottosezione II
Superamento della quota
Sezione III
Latte
Sottosezione I
Disposizioni generali
Sottosezione II
Ripartizione e gestione delle quote
Sottosezione III
Superamento della quota
Sezione IV
Disposizioni procedurali
CAPO IV
Regimi di aiuto
Sezione I
Aiuto alla trasformazione
Sottosezione I
Foraggi essiccati
Sottosezione II
Lino destinato alla produzione di fibre
Sezione II
Restituzione alla produzione
Sezione III
Aiuti nel settore del latte e dei prodotti lattiero-caseari
Sezione IV
Aiuti al settore dell’olio d’oliva e delle olive da tavola
Sezione V
Fondo comunitario del tabacco
Sezione VI
Disposizioni speciali relative al settore dell’apicoltura
Sezione VII
Aiuti al settore della bachicoltura
TITOLO II
NORME APPLICABILI ALLA COMMERCIALIZZAZIONE E ALLA PRODUZIONE
CAPO I
Norme di commercializzazione e condizioni di produzione
Sezione I
Norme di commercializzazione
Sezione II
Condizioni di produzione
Sezione III
Norme procedurali
CAPO II
Organizzazioni di produttori, organizzazioni interprofessionali e organizzazioni di operatori
Sezione I
Principi generali
Sezione II
Norme relative alle organizzazioni interprofessionali del settore del tabacco
Sezione III
Norme procedurali
PARTE III
SCAMBI CON I PAESI TERZI
CAPO I
Disposizioni generali
CAPO II
Importazioni
Sezione I
Titoli di importazione
Sezione II
Prelievi e dazi all’importazione
Sezione III
Gestione dei contingenti di importazione
Sezione IV
Disposizioni particolari relative a determinati prodotti
Sottosezione I
Disposizioni particolari relative alle importazioni nei settori dei cereali e del riso
Sottosezione II
Regimi relativi alle importazioni preferenziali di zucchero
Sottosezione III
Disposizioni particolari per le importazioni di canapa
Sottosezione IV
Disposizioni particolari per le importazioni di luppolo
Sezione V
Salvaguardia e perfezionamento attivo
CAPO III
Esportazioni
Sezione I
Titoli di esportazione
Sezione II
Restituzioni all’esportazione
Sezione III
Gestione dei contingenti di esportazione nel settore del latte e dei prodotti lattiero-caseari
Sezione IV
Trattamento speciale all’importazione in paesi terzi
Sezione V
Disposizioni particolari per le piante vive
Sezione VI
Perfezionamento passivo
PARTE IV
NORME SULLA CONCORRENZA
CAPO I
Norme applicabili alle imprese
CAPO II
Normativa sugli aiuti di Stato
PARTE V
DISPOSIZIONI SPECIFICHE RELATIVE A SINGOLI SETTORI
PARTE VI
DISPOSIZIONI GENERALI
PARTE VII
DISPOSIZIONI DI APPLICAZIONE E DISPOSIZIONI TRANSITORIE E FINALI
CAPO I
Disposizioni di applicazione
CAPO II
Disposizioni transitorie e finali
ALLEGATO I
ELENCO DEI PRODOTTI DI CUI ALL'ARTICOLO 1, PARAGRAFO 1
Parte I:
Cereali
Parte II:
Riso
Parte III:
Zucchero
Parte IV:
Foraggi essiccati
Parte V:
Sementi
Parte VI:
Luppolo
Parte VII:
Olio di oliva e olive da tavola
Parte VIII:
Lino e canapa destinati alla produzione di fibre
Parte IX:
Ortofrutticoli freschi
Parte X:
Ortofrutticoli trasformati
Parte XI:
Banane
Parte XII:
Vino
Parte XIII:
Piante vive e prodotti della floricoltura
Parte XIV:
Tabacco greggio
Parte XV:
Carni bovine
Parte XVI:
Latte e prodotti lattiero-caseari
Parte XVII:
Carni suine
Parte XVIII:
Carni ovine e caprine
Parte XIX:
Uova
Parte XX:
Carni di pollame
Parte XXI:
Altri prodotti
ALLEGATO II
ELENCO DEI PRODOTTI DI CUI ALL'ARTICOLO 1, PARAGRAFO 3
Parte I:
Alcole etilico di origine agricola
Parte II:
Prodotti dell’apicoltura
Parte III:
Bachi da seta
ALLEGATO III
DEFINIZIONI DI CUI ALL’ARTICOLO 2, PARAGRAFO 1
Parte I:
Definizioni per il settore del riso
Parte II:
Definizioni per il settore dello zucchero
Parte III:
Definizioni per il settore del luppolo
Parte IV:
Definizioni per il settore delle carni bovine
Parte V:
Definizioni per il settore del latte e dei prodotti lattiero-caseari
Parte VI:
Definizioni per il settore delle uova
Parte VII:
Definizioni per il settore delle carni di pollame
Parte VIII:
Definizioni per il settore dell’apicoltura
ALLEGATO IV
QUALITÀ TIPO DEL RISONE E DELLO ZUCCHERO
A.
Il risone della qualità tipo
B.
Qualità tipo dello zucchero
ALLEGATO V
TABELLE COMUNITARIE DI CLASSIFICAZIONE DELLE CARCASSE DI CUI ALL'ARTICOLO 42
A.
Tabella comunitaria di classificazione delle carcasse dei bovini adulti
B.
Tabella comunitaria di classificazione delle carcasse di suino
C.
Tabella comunitaria di classificazione delle carcasse di ovini
ALLEGATO VI
QUOTE NAZIONALI E REGIONALI DI CUI AGLI ARTICOLI 56 E 59
ALLEGATO VII
QUOTE AGGIUNTIVE PER L'ISOGLUCOSIO DI CUI ALL'ARTICOLO 58, PARAGRAFO 2
ALLEGATO VIII
MODALITÀ PER I TRASFERIMENTI DI QUOTE DI ZUCCHERO O DI ISOGLUCOSIO AI SENSI DELL'ARTICOLO 60
ALLEGATO IX
QUOTE NAZIONALI E QUANTITATIVI DELLA RISERVA SPECIALE PER LA RISTRUTTURAZIONE DI CUI ALL'ARTICOLO 66
ALLEGATO X
TENORE DI RIFERIMENTO DI GRASSI DI CUI ALL'ARTICOLO 70
ALLEGATO XI
A.
Ripartizione fra gli Stati membri del quantitativo massimo garantito di cui all’articolo 94, paragrafo 1
B.
Ripartizione fra gli Stati membri del quantitativo massimo garantito di cui all’articolo 89
ALLEGATO XII
DEFINIZIONI E DENOMINAZIONI RELATIVE AL LATTE E AI PRODOTTI LATTIERO-CASEARI DI CUI ALL'ARTICOLO 114, PARAGRAFO 1
ALLEGATO XIII
COMMERCIALIZZAZIONE DEL LATTE DESTINATO AL CONSUMO UMANO DI CUI ALL'ARTICOLO 110, PARAGRAFO 2
ALLEGATO XIV
NORME DI COMMERCIALIZZAZIONE PER I PRODOTTI DEI SETTORI DELLE UOVA E DELLE CARNI DI POLLAME DI CUI ALL'ARTICOLO 116
A.
Norme di commercializzazione applicabili alle uova di gallina della specie Gallus gallus
B.
Norme di commercializzazione per le carni di pollame
C.
Norme relative alla produzione e alla commercializzazione di uova da cova e pulcini di volatili da cortile
ALLEGATO XV
NORME RELATIVE AI GRASSI DA SPALMARE DI CUI ALL'ARTICOLO 115
Appendice dell'allegato XV
ALLEGATO XVI
DENOMINAZIONI E DEFINIZIONI DEGLI OLI DI OLIVA E DEGLI OLI DI SANSA DI OLIVA DI CUI ALL'ARTICOLO 118
ALLEGATO XVII
DAZI ALL'IMPORTAZIONE PER IL RISO DI CUI AGLI ARTICOLI 137 E 139
ALLEGATO XVIII
VARIETÀ DI RISO BASMATI DI CUI ALL'ARTICOLO 138
ALLEGATO XIX
STATI DI CUI ALL'ARTICOLO 153, PARAGRAFO 3, ALL'ARTICOLO 154, PARAGRAFO 1, LETTERA b), E ALL'ALLEGATO III, PARTE II, PUNTO 12
ALLEGATO XX
ELENCO DELLE MERCI DEI SETTORI DEI CEREALI, DEL RISO, DELLO ZUCCHERO, DEL LATTE E DELLE UOVA AI FINI DELL’ARTICOLO 26, LETTERA a), PUNTO ii), E AI FINI DELLA CONCESSIONE DELLE RESTITUZIONI DI CUI ALLA PARTE III, CAPO III, SEZIONE II
Parte I:
Cereali
Parte II:
Riso
Parte III:
Zucchero
Parte IV:
Latte
Parte V:
Uova
ALLEGATO XXI
ELENCO DI DETERMINATE MERCI CONTENENTI ZUCCHERO AI FINI DELLA CONCESSIONE DELLE RETRIBUZIONI DI CUI ALLA PARTE III, CAPO III, SEZIONE II
ALLEGATO XXII
TAVOLE DI CONCORDANZA DI CUI ALL'ARTICOLO 202
PARTE I
DISPOSIZIONI INTRODUTTIVE
Articolo 1
Ambito di applicazione
1. Il presente regolamento istituisce un’organizzazione comune dei mercati per i prodotti dei seguenti settori di cui all’allegato I:
a)
cereali: allegato I, parte I;
b)
riso: allegato I, parte II;
c)
zucchero: allegato I, parte III;
d)
foraggi essiccati: allegato I, parte IV;
e)
sementi: allegato I, parte V;
f)
luppolo: allegato I, parte VI;
g)
olio di oliva e olive da tavola: allegato I, parte VII;
h)
lino e canapa: allegato I, parte VIII;
i)
prodotti ortofrutticoli: allegato I, parte IX;
j)
prodotti trasformati a base di ortofrutticoli: allegato I, parte X;
k)
banane: allegato I, parte XI;
l)
vino: allegato I, parte XII;
m)
piante vive e prodotti della floricoltura: allegato I, parte XIII (di seguito «il settore delle piante vive»);
n)
tabacco greggio: allegato I, parte XIV;
o)
carni bovine: allegato I, parte XV;
p)
latte e prodotti lattiero-caseari: allegato I, parte XVI;
q)
carni suine: allegato I, parte XVII;
r)
carni ovine e caprine: allegato I, parte XVIII;
s)
uova: allegato I, parte XIX;
t)
carni di pollame: allegato I, parte XX;
u)
altri prodotti: allegato I, parte XXI.
2. Ai settori degli ortofrutticoli freschi, degli ortofrutticoli trasformati e vitivinicolo si applica unicamente l'articolo 195 del presente regolamento.
3. Il presente regolamento reca misure specifiche per i seguenti settori, elencati e/o definiti nell’allegato II:
a)
alcole etilico di origine agricola: allegato II, parte I (di seguito «il settore dell’alcole etilico agricolo»);
b)
prodotti dell’apicoltura: allegato II, parte II (di seguito «il settore dell’apicoltura»);
c)
bachi da seta: allegato II, parte III (di seguito «il settore della bachicoltura»).
Articolo 2
Definizioni
1. Ai fini dell'applicazione del presente regolamento, per alcuni settori si applicano le definizioni di cui all’allegato III.
2. Ai fini del presente regolamento si intende per:
a)
«agricoltore»: l’agricoltore quale definito nel regolamento (CE) n. 1782/2003;
b)
«organismo pagatore»: l’organismo o gli organismi designati da uno Stato membro ai sensi del regolamento (CE) n. 1290/2005;
c)
«prezzo di intervento»: il prezzo al quale i prodotti sono acquistati all'intervento pubblico.
Articolo 3
Campagne di commercializzazione
Sono fissate le seguenti campagne di commercializzazione:
a)
dal 1o gennaio al 31 dicembre di un dato anno nel settore della banana;
b)
dal 1o aprile al 31 marzo dell’anno successivo:
i)
nel settore dei foraggi essiccati;
ii)
nel settore della bachicoltura;
c)
dal 1o luglio al 30 giugno dell’anno successivo:
i)
nel settore dei cereali;
ii)
nel settore delle sementi;
iii)
nel settore dell'olio di oliva e delle olive da tavola;
iv)
nel settore del lino e della canapa;
v)
nel settore del latte e dei prodotti lattiero-caseari;
d)
dal 1o settembre al 31 agosto dell’anno successivo nel settore del riso;
e)
dal 1o ottobre al 30 settembre dell’anno successivo nel settore dello zucchero.
Articolo 4
Competenze della Commissione
Salvo qualora altrimenti disposto dal presente regolamento, allorché sono conferite competenze alla Commissione, quest'ultima agisce secondo la procedura di cui all'articolo 195, paragrafo 2.
Articolo 5
Norme di attuazione
La Commissione può stabilire le modalità di applicazione dell'articolo 2.
La Commissione può modificare le definizioni concernenti il riso di cui all’allegato III, parte I, e la definizione di «zucchero ACP/India» di cui all’allegato III, parte II, punto 12.
La Commissione può altresì fissare i tassi di conversione del riso nelle diverse fasi di lavorazione, alle spese di lavorazione e al valore dei sottoprodotti.
PARTE II
MERCATO INTERNO
TITOLO I
INTERVENTO SUL MERCATO
CAPO I
Intervento pubblico e ammasso privato
Sezione I
Disposizioni generali
Articolo 6
Ambito di applicazione
1. Il presente capo stabilisce le norme concernenti gli acquisti all’intervento pubblico e la concessione di aiuti all’ammasso privato, ove applicabili, relativamente ai seguenti settori:
a)
cereali;
b)
riso;
c)
zucchero;
d)
olio di oliva e olive da tavola;
e)
carni bovine;
f)
latte e prodotti lattiero-caseari;
g)
carni suine;
h)
carni ovine e caprine.
2. Ai fini del presente capo si intende per:
a)
«cereali»: i cereali raccolti nella Comunità;
b)
«latte»: il latte di vacca prodotto nella Comunità;
c)
«latte scremato»: il latte scremato ottenuto direttamente ed esclusivamente da latte di vacca prodotto nella Comunità;
d)
«crema di latte»: la crema ottenuta direttamente ed esclusivamente da latte.
Articolo 7
Origine comunitaria
Fatto salvo l’articolo 6, paragrafo 2, possono essere acquistati all’intervento pubblico o beneficiare di un aiuto all’ammasso privato soltanto i prodotti originari della Comunità.
Articolo 8
Prezzi di riferimento
1. Per i prodotti soggetti alle misure di intervento di cui all’articolo 6, paragrafo 1, sono fissati i seguenti prezzi di riferimento:
a)
nel settore dei cereali:
101,31 EUR/t, con maggiorazioni mensili pari a:
-
novembre: 0,46 EUR/t,
-
dicembre: 0,92 EUR/t,
-
gennaio: 1,38 EUR/t,
-
febbraio: 1,84 EUR/t,
-
marzo: 2,30 EUR/t,
-
aprile: 2,76 EUR/t,
-
maggio: 3,22 EUR/t,
-
giugno: 3,22 EUR/t.
Il prezzo di riferimento applicabile al granturco e al sorgo da granella in giugno rimane valido nei mesi di luglio, agosto e settembre dello stesso anno;
b)
per il risone, 150 EUR/t per la qualità tipo definita nell'allegato IV, lettera A;
c)
nel settore dello zucchero:
i)
per lo zucchero bianco:
-
541,5 EUR/t per la campagna 2008/2009,
-
404,4 EUR/t a decorrere dalla campagna 2009/2010;
ii)
per lo zucchero greggio:
-
448,8 EUR/t per la campagna 2008/2009,
-
335,2 EUR/t a decorrere dalla campagna 2009/2010.
I prezzi di riferimento di cui ai punti i) e ii) si applicano allo zucchero sfuso, franco fabbrica, della qualità tipo definita nell'allegato IV, lettera B;
d)
nel settore delle carni bovine: 2 224 EUR/t per le carcasse di bovini maschi della classe R3 quale stabilita dalla tabella comunitaria di classificazione delle carcasse di bovini maschi adulti di cui all'articolo 42, paragrafo 1, lettera a);
e)
nel settore del latte e dei prodotti lattiero-caseari:
i)
246,39 EUR/100 kg per il burro;
ii)
174,69 EUR/100 kg per il latte scremato in polvere;
f)
nel settore delle carni suine: 1 509,39 EUR/t per le carcasse di suino della qualità tipo definita in termini di peso e tenore di carne magra in conformità alla tabella comunitaria di classificazione delle carcasse di suini ai sensi dell'articolo 42, paragrafo 1), lettera b), come segue:
i)
carcasse di peso pari o superiore a 60 e inferiore a 120 kg: classe E, quale stabilita nell'allegato V, lettera B, punto II;
ii)
carcasse di peso pari o superiore a 120 e inferiore a 180 kg: classe R quale stabilita nell'allegato V, lettera B, punto II.
2. I prezzi di riferimento per i cereali ed il riso fissati rispettivamente nel paragrafo 1, lettere a) e b), si riferiscono alla fase del commercio all'ingrosso per merci rese al magazzino, non scaricate. Tali prezzi di riferimento sono validi per tutti i centri d'intervento della Comunità designati a norma dell'articolo 41.
3. Il Consiglio, deliberando secondo la procedura di cui all’articolo 37, paragrafo 2, del trattato, può modificare i prezzi di riferimento di cui al paragrafo 1 del presente articolo in base all’andamento della produzione e dei mercati.
Articolo 9
Comunicazione dei prezzi di mercato dello zucchero
La Commissione istituisce un sistema di informazione sui prezzi di mercato dello zucchero, comprendente un dispositivo per la pubblicazione del livello dei prezzi sul mercato dello zucchero.
Tale sistema si basa sulle informazioni fornite dalle imprese produttrici di zucchero bianco o dagli operatori commerciali del settore dello zucchero. Queste informazioni sono trattate in modo riservato.
La Commissione provvede affinché le informazioni pubblicate non consentano l'identificazione dei prezzi praticati dalle singole imprese o dai singoli operatori.
Sezione II
Intervento pubblico
Sottosezione I
Disposizioni generali
Articolo 10
Prodotti ammessi all'intervento
1. L’intervento pubblico si applica ai seguenti prodotti, alle condizioni di cui alla presente sezione e fatti salvi i requisiti e le condizioni complementari stabiliti dalla Commissione ai sensi dell’articolo 43:
a)
frumento tenero, frumento duro, orzo, granturco e sorgo;
b)
risone;
c)
zucchero bianco o zucchero greggio, purché sia stato prodotto entro quota e ottenuto da barbabietole o da canne da zucchero raccolte nella Comunità;
d)
carni bovine fresche o refrigerate di cui ai codici NC 0201 10 00 e da 0201 20 20 a 0201 20 50;
e)
burro prodotto direttamente ed esclusivamente con crema pastorizzata in un’impresa riconosciuta della Comunità ed avente un tenore minimo, in peso, di materia grassa butirrica dell’82 % e un tenore massimo, in peso, di acqua del 16 %;
f)
latte scremato in polvere «spray» di prima qualità, ottenuto direttamente ed esclusivamente da latte scremato in un’impresa riconosciuta della Comunità ed avente un tenore minimo, in peso, di materia proteica del 35,6 % dell’estratto secco non grasso.
2. L’intervento pubblico può applicarsi nel settore delle carni suine, alle condizioni di cui alla presente sezione e fatti salvi i requisiti e le condizioni complementari stabiliti dalla Commissione ai sensi dell’articolo 43, relativamente alle carcasse o mezzene fresche o refrigerate di cui al codice NC 0203 11 10, alle pancette (ventresche) fresche o refrigerate di cui al codice NC ex 0203 19 15, al grasso di maiale non fuso fresco o refrigerato di cui alla voce NC ex 0209 00 11.
Sottosezione II
Apertura e sospensione degli acquisti all’intervento
Articolo 11
Cereali
1. L’intervento pubblico per i cereali è aperto:
a)
dal 1o agosto al 30 aprile in Grecia, Spagna, Italia e Portogallo;
b)
dal 1o dicembre al 30 giugno in Svezia;
c)
dal 1o novembre al 31 maggio negli altri Stati membri.
Tuttavia, gli acquisti all'intervento pubblico di granoturco sono limitati ai seguenti massimi:
a)
700 000 tonnellate per la campagna di commercializzazione 2008/2009;
b)
0 tonnellate a decorrere dalla campagna di commercializzazione 2009/2010.
2. Qualora il periodo di intervento in Svezia dia luogo a uno sviamento di tali cereali dagli altri Stati membri verso la Svezia, la Commissione adotta misure correttive per porre rimedio a tale situazione.
Articolo 12
Riso
L’intervento pubblico per il risone è aperto dal 1o aprile al 31 luglio. Tuttavia, gli acquisti all’intervento pubblico sono limitati a un massimo di 75 000 tonnellate nell’arco del periodo.
Articolo 13
Zucchero
1. L’intervento pubblico per lo zucchero è aperto durante le campagne di commercializzazione 2008/2009 e 2009/2010. Tuttavia, l’intervento pubblico è limitato a un massimo di 600 000 tonnellate per campagna di commercializzazione, espresse in zucchero bianco.
2. Lo zucchero immagazzinato a norma del paragrafo 1 durante una campagna di commercializzazione non può formare oggetto di altre misure di magazzinaggio di cui agli articoli 32, 52 o 63.
Articolo 14
Carni bovine
1. La Commissione, senza l'assistenza del comitato di cui all'articolo 195, paragrafo 1, apre l’intervento pubblico per le carni bovine se, durante un periodo di due settimane consecutive, il prezzo medio di mercato rilevato in uno Stato membro o in una regione di uno Stato membro in base alla tabella comunitaria di classificazione delle carcasse di cui all’articolo 42, paragrafo 1, è inferiore a 1 560 EUR/t.
2. La Commissione, senza l'assistenza del comitato di cui all'articolo 195, paragrafo 1, chiude l’intervento pubblico se per un periodo di almeno una settimana non è più soddisfatta la condizione di cui al paragrafo 1.
Articolo 15
Burro
1. La Commissione, senza l'assistenza del comitato di cui all'articolo 195, paragrafo 1, apre l’intervento pubblico per il burro nello Stato membro o negli Stati membri interessati dal 1o marzo al 31 agosto se, durante un periodo rappresentativo, il prezzo di mercato del burro in uno o più Stati membri è inferiore al 92 % del prezzo di riferimento.
2. La Commissione, senza l'assistenza del comitato di cui all'articolo 195, paragrafo 1, sospende gli acquisti all’intervento pubblico se, durante un periodo rappresentativo, il prezzo di mercato del burro nello Stato membro o negli Stati membri interessati è pari o superiore al 92 % del prezzo di riferimento.
Inoltre, la Commissione può sospendere gli acquisti all’intervento pubblico se i quantitativi conferiti all’intervento durante il periodo di cui al paragrafo 1 superano le 30 000 tonnellate. In tal caso, gli acquisti all’intervento possono essere effettuati mediante gara, in base a disciplinari che la Commissione dovrà definire.
3. La Commissione stabilisce le modalità per la rilevazione dei prezzi di mercato del burro.
Articolo 16
Latte scremato in polvere
L’intervento pubblico per il latte scremato in polvere è aperto dal 1o marzo al 31 agosto.
La Commissione può tuttavia sospendere l’intervento pubblico non appena i quantitativi conferiti all’intervento durante quel periodo superano le 109 000 tonnellate. In tal caso, gli acquisti all’intervento pubblico possono essere effettuati mediante gara, in base a disciplinari che la Commissione dovrà definire.
Articolo 17
Carni suine
La Commissione può decidere di aprire l'intervento pubblico nel settore delle carni suine, se il prezzo medio comunitario di mercato delle carcasse dei suini, determinato sulla base dei prezzi rilevati in ciascuno Stato membro sui mercati rappresentativi della Comunità e ponderati mediante coefficienti che riflettono la consistenza relativa del patrimonio suinicolo di ciascuno Stato membro, è inferiore al 103 % del prezzo di riferimento ed è prevedibile che si mantenga a tale livello.
Sottosezione III
Prezzo di intervento
Articolo 18
Cereali
Il prezzo di intervento dei cereali è uguale al prezzo di riferimento, fatte salve eventuali maggiorazioni o riduzioni di prezzo per motivi di qualità.
Articolo 19
Riso
Il prezzo di intervento del riso è uguale al prezzo di riferimento.
Tuttavia, se la qualità dei prodotti conferiti all’organismo pagatore è diversa dalla qualità tipo di cui all'allegato IV, lettera A, il prezzo di intervento è maggiorato o ridotto di conseguenza.
La Commissione può inoltre decidere di maggiorare o ridurre il prezzo di intervento al fine di assicurare che la produzione si orienti verso determinate varietà.
Articolo 20
Zucchero
Il prezzo di intervento per lo zucchero è pari all’80 % del prezzo di riferimento fissato per la campagna di commercializzazione successiva a quella in cui è presentata l’offerta.
Tuttavia, se la qualità dello zucchero conferito all’organismo pagatore è diversa dalla qualità tipo di cui all’allegato IV, lettera B, per la quale è fissato il prezzo di riferimento, il prezzo di intervento è maggiorato o ridotto, a seconda dei casi.
Articolo 21
Carni bovine
1. I prezzi di intervento per le carni bovine e i quantitativi ammessi all’intervento sono determinati dalla Commissione mediante gara. In particolari circostanze, possono essere fissati per Stato membro o per regione di uno Stato membro in funzione dei prezzi medi di mercato rilevati.
2. Possono essere accettate soltanto le offerte uguali o inferiori al prezzo medio di mercato rilevato in uno Stato membro o in una regione di uno Stato membro, maggiorato di un importo che deve essere determinato dalla Commissione in base a criteri oggettivi.
Articolo 22
Burro
Ferma restando la possibilità di fissare il prezzo di intervento mediante gara nel caso previsto all’articolo 15, paragrafo 2, secondo comma, il prezzo di intervento per il burro è pari al 90 % del prezzo di riferimento.
Articolo 23
Latte scremato in polvere
Ferma restando la possibilità di fissare il prezzo di intervento mediante gara nel caso previsto all’articolo 16, secondo comma, il prezzo di intervento per il latte scremato in polvere è uguale al prezzo di riferimento.
Tuttavia, se il tenore effettivo di materia proteica è inferiore al tenore minimo del 35,6 % in peso di cui all’articolo 10, lettera f), ma non inferiore al 31,4 % in peso dell’estratto secco non grasso, il prezzo di intervento è uguale al prezzo di riferimento ridotto dell’1,75 % per punto percentuale inferiore al tenore del 35,6 % in peso di materia proteica.
Articolo 24
Carni suine
1. Il prezzo di intervento nel settore delle carni suine è fissato dalla Commissione per le carcasse di suino della qualità tipo. Il prezzo di intervento non può essere superiore al 92 %, né inferiore al 78 % del prezzo di riferimento.
2. Per i prodotti diversi dalle carcasse di suino e di una qualità tipo, il prezzo di intervento è derivato dal prezzo di intervento delle carcasse di suino in funzione del rapporto esistente tra i valori commerciali di tali prodotti e il valore commerciale delle carcasse di suino.
3. Per i prodotti diversi da quelli della qualità tipo, il prezzo di intervento è derivato da quelli valevoli per le qualità tipo in questione, tenuto conto delle differenze di qualità rispetto alle qualità tipo. Tale prezzo vale per qualità definite.
Sottosezione IV
Smercio dei prodotti acquistati all’intervento
Articolo 25
Principi generali
Lo smercio dei prodotti acquistati all’intervento si svolge in modo da evitare qualsiasi turbativa del mercato, da assicurare un accesso non discriminatorio alle merci e la parità di trattamento degli acquirenti e nel rispetto degli impegni derivanti da accordi conclusi a norma dell'articolo 300 del trattato.
Articolo 26
Smercio di zucchero
Gli organismi pagatori possono vendere zucchero acquistato all’intervento pubblico soltanto ad un prezzo superiore al prezzo di riferimento fissato per la campagna di commercializzazione in cui ha luogo la vendita.
La Commissione può tuttavia decidere che gli organismi pagatori:
a)
possono vendere lo zucchero ad un prezzo pari o inferiore al prezzo di riferimento di cui al primo comma, se lo zucchero è destinato:
i)
all’alimentazione degli animali; oppure
ii)
all’esportazione tal quale o previa trasformazione in uno dei prodotti di cui all’allegato I del trattato o in una delle merci di cui all’allegato XX, parte III, del presente regolamento;
b)
mettano a disposizione di enti caritativi riconosciuti dallo Stato membro interessato, o dalla Commissione se detto Stato membro non ha accordato alcun riconoscimento, un quantitativo di zucchero da essi detenuto, tal quale, destinato alla distribuzione per il consumo umano nel mercato interno della Comunità, ad un prezzo inferiore al prezzo di riferimento corrente oppure gratuitamente nell’ambito di operazioni ad hoc di aiuti di emergenza.
Articolo 27
Distribuzione agli indigenti nella Comunità
1. I prodotti giacenti all’intervento sono messi a disposizione di taluni organismi designati ai fini della distribuzione di derrate alimentari alle persone indigenti nella Comunità secondo un piano annuale.
La distribuzione viene effettuata:
a)
gratuitamente; oppure
b)
ad un prezzo in nessun caso superiore a quello giustificato dai costi sostenuti dagli organismi designati per realizzare l’operazione.
2. Un prodotto può essere prelevato sul mercato comunitario se:
a)
è temporaneamente indisponibile nelle scorte di intervento della Comunità durante l’attuazione del piano annuale di cui al paragrafo 1, nella misura necessaria a consentire l’attuazione del piano stesso in uno o più Stati membri, e a condizione che i costi non siano superiori a quelli previsti nel bilancio della Comunità a tale scopo; oppure
b)
l’attuazione del piano implica il trasferimento da uno Stato membro all’altro di quantitativi limitati di prodotti giacenti all’intervento in uno Stato membro diverso da quello o da quelli in cui è richiesto il prodotto.
3. Gli Stati membri interessati designano gli organismi di cui al paragrafo 1 e comunicano annualmente alla Commissione, in tempo utile, se intendono avvalersi del regime di cui al presente articolo.
4. I prodotti di cui ai paragrafi 1 e 2 sono consegnati gratuitamente agli organismi designati. Il loro valore contabile è pari al prezzo di intervento, a cui si applicano eventuali coefficienti per tener conto delle differenze qualitative.
5. Fatto salvo l’articolo 190, i prodotti forniti ai sensi dei paragrafi 1 e 2 del presente articolo sono finanziati con gli stanziamenti della corrispondente voce di bilancio del FEAGA all’interno del bilancio delle Comunità europee. Può essere disposto altresì che il finanziamento contribuisca alla copertura delle spese di trasporto dei prodotti dai centri di intervento, nonché delle spese amministrative sostenute dagli organismi designati per la gestione dell’azione di cui al presente articolo, escluse le spese eventualmente sostenute dai beneficiari in relazione all’applicazione dei paragrafi 1 e 2.
Sezione III
Ammasso privato
Sottosezione I
Aiuto obbligatorio
Articolo 28
Prodotti sovvenzionabili
Sono concessi aiuti all’ammasso privato per i seguenti prodotti, alle condizioni precisate nella presente sezione e fatti salvi i requisiti e le condizioni complementari stabiliti dalla Commissione ai sensi dell’articolo 43:
a)
per:
i)
crema di latte;
ii)
burro non salato prodotto con crema di latte o latte in un’impresa riconosciuta della Comunità ed avente un tenore minimo, in peso, di materia grassa butirrica dell’82 % e un tenore massimo, in peso, di acqua del 16 %;
iii)
burro salato prodotto con crema di latte o latte in un’impresa riconosciuta della Comunità ed avente un tenore minimo, in peso, di materia grassa butirrica dell’80 %, un tenore massimo, in peso, di acqua del 16 % e un tenore massimo, in peso, di sale del 2 %;
b)
per i formaggi:
i)
il grana padano di almeno nove mesi di età;
ii)
il parmigiano reggiano di almeno quindici mesi di età;
iii)
il provolone di almeno tre mesi di età.
Articolo 29
Condizioni e importo dell’aiuto per la crema di latte e il burro
La Commissione stabilisce quali classi nazionali di qualità del burro diano luogo alla concessione dell'aiuto. Il burro reca le diciture corrispondenti.
La Commissione fissa l’importo dell’aiuto per la crema di latte e il burro in base alle spese di ammasso e all’andamento prevedibile dei prezzi del burro fresco e del burro immagazzinato.
Se al momento dello svincolo dall’ammasso le condizioni di mercato hanno subito un andamento sfavorevole, che era imprevedibile al momento dell’entrata all’ammasso, l’aiuto può essere maggiorato.
Articolo 30
Condizioni e importo dell’aiuto per i formaggi
La Commissione fissa l’importo dell’aiuto per i formaggi e le condizioni per la sua concessione. L’importo dell’aiuto è fissato in base alle spese di ammasso e all’andamento prevedibile dei prezzi di mercato.
All’esecuzione delle misure adottate dalla Commissione ai sensi del primo comma provvede l’organismo pagatore designato dallo Stato membro nel quale i formaggi sono stati prodotti e nel quale tali formaggi hanno diritto alla denominazione di origine.
Sottosezione II
Aiuto facoltativo
Articolo 31
Prodotti sovvenzionabili
1. Possono essere concessi aiuti all’ammasso privato per i seguenti prodotti, alle condizioni precisate nella presente sezione e fatti salvi i requisiti e le condizioni complementari stabiliti dalla Commissione ai sensi dell’articolo 43:
a)
zucchero bianco;
b)
olio di oliva;
c)
carni fresche o refrigerate di bovini adulti presentate in carcasse, mezzene, quarti compensati, quarti anteriori e quarti posteriori, classificate secondo la tabella comunitaria di classificazione delle carcasse di bovini adulti di cui all’articolo 42, paragrafo 1;
d)
latte scremato in polvere di prima qualità, ottenuto direttamente ed esclusivamente da latte scremato in un’impresa riconosciuta della Comunità;
e)
formaggi a lunga conservazione e formaggi prodotti con latte di pecora e/o di capra che richiedono una stagionatura di almeno sei mesi;
f)
carni suine;
g)
carni ovine e caprine.
La Commissione può modificare l’elenco dei prodotti di cui al primo comma, lettera c), qualora lo richieda la situazione del mercato.
2. La Commissione fissa l’importo dell’aiuto all’ammasso privato di cui al paragrafo 1 anticipatamente o mediante gara.
Per i prodotti di cui al paragrafo 1, lettere d) ed e), l'aiuto è fissato tenendo conto dei costi di ammasso e, rispettivamente:
i)
dell'andamento prevedibile dei prezzi per il latte scremato in polvere;
ii)
dell'equilibrio che occorre mantenere tra i formaggi che fruiscono dell'aiuto ed altri formaggi immessi sul mercato.
Articolo 32
Condizioni per la concessione dell'aiuto per lo zucchero bianco
1. Se nel corso di un periodo rappresentativo il prezzo medio comunitario rilevato per lo zucchero bianco è inferiore al prezzo di riferimento ed è prevedibile che si mantenga a tale livello, tenuto conto della situazione del mercato, la Commissione può decidere di concedere un aiuto all’ammasso privato di zucchero bianco alle imprese detentrici di una quota di zucchero.
2. Lo zucchero immagazzinato a norma del paragrafo 1 durante una campagna di commercializzazione non può formare oggetto di altre misure di ammasso di cui gli articoli 13, 52 o 63.
Articolo 33
Condizioni per la concessione dell'aiuto per l'olio di oliva
La Commissione può decidere di autorizzare gli organismi riconosciuti dagli Stati membri, che offrano garanzie sufficienti, a stipulare contratti di ammasso dell’olio di oliva da essi commercializzato in caso di grave turbativa del mercato in talune regioni della Comunità, in particolare qualora il prezzo medio rilevato sul mercato nel corso di un periodo rappresentativo sia inferiore a:
a)
1 779 EUR/t per l’olio extra vergine di oliva;
b)
1 710 EUR/t per l’olio di oliva vergine; o
c)
1 524 EUR/t per l’olio di oliva lampante avente due gradi di acidità libera; questo importo è ridotto di 36,70 EUR/t per ciascun grado di acidità in più.
Articolo 34
Condizioni per la concessione dell’aiuto per le carni bovine
Se il prezzo medio comunitario rilevato sul mercato in base alla tabella comunitaria di classificazione delle carcasse di bovini adulti di cui all’articolo 42, paragrafo 1, è inferiore al 103 % del prezzo di riferimento ed è prevedibile che si mantenga a tale livello, la Commissione può decidere di concedere un aiuto all’ammasso privato.
Articolo 35
Condizioni per la concessione dell’aiuto per il latte scremato in polvere
La Commissione può decidere di concedere un aiuto all’ammasso privato di latte scremato in polvere, in particolare qualora l’andamento dei prezzi e delle scorte di tale prodotto evidenzi un grave squilibrio del mercato che potrebbe essere ridotto o appianato mediante un ammasso stagionale.
Articolo 36
Condizioni per la concessione dell’aiuto per i formaggi
1. Qualora l’andamento dei prezzi e delle scorte dei formaggi di cui all’articolo 31, paragrafo 1, lettera e), evidenzi un grave squilibrio del mercato che potrebbe essere ridotto o appianato mediante un ammasso stagionale, la Commissione può decidere di concedere un aiuto all’ammasso privato.
2. Se alla scadenza del contratto di ammasso il livello dei prezzi di mercato dei formaggi immagazzinati è superiore a quello rilevato al momento della stipulazione del contratto stesso, la Commissione può decidere di adeguare conseguentemente l’importo dell’aiuto.
Articolo 37
Condizioni per la concessione dell’aiuto per le carni suine
Se il prezzo medio comunitario di mercato delle carcasse dei suini, determinato sulla base dei prezzi rilevati in ciascuno Stato membro sui mercati rappresentativi della Comunità e ponderati mediante coefficienti che riflettono la consistenza relativa del patrimonio suinicolo di ciascuno Stato membro, è inferiore al 103 % del prezzo di riferimento ed è prevedibile che si mantenga a tale livello, la Commissione può decidere di concedere un aiuto all’ammasso privato.
Articolo 38
Condizioni per la concessione dell’aiuto per le carni ovine e caprine
La Commissione può decidere di concedere un aiuto all’ammasso privato di carni ovine e caprine in presenza di una situazione di mercato particolarmente critica in una o più delle seguenti zone di quotazione:
a)
Gran Bretagna;
b)
Irlanda del Nord;
c)
ogni altro Stato membro, ad esclusione del Regno Unito, considerato separatamente.
Sezione IV
Disposizioni comuni
Articolo 39
Norme concernenti il magazzinaggio
1. Gli organismi pagatori possono immagazzinare fuori dal territorio dello Stato membro da cui dipendono i prodotti da essi acquistati all’intervento soltanto previa autorizzazione della Commissione.
Ai fini del presente articolo, i territori del Belgio e del Lussemburgo sono considerati come un unico Stato membro.
2. L’autorizzazione è concessa se il magazzinaggio è indispensabile e tenuto conto:
a)
delle possibilità e delle condizioni di magazzinaggio nello Stato membro da cui dipende l’organismo pagatore e negli altri Stati membri;
b)
delle eventuali spese supplementari occasionate dal magazzinaggio nello Stato membro da cui dipende l’organismo pagatore e dal trasporto.
3. L’autorizzazione per il magazzinaggio in un paese terzo viene concessa unicamente se, in considerazione dei criteri di cui al paragrafo 2, il magazzinaggio in un altro Stato membro presenterebbe notevoli difficoltà.
4. Gli elementi di cui al paragrafo 2, lettera a), sono definiti previa consultazione di tutti gli Stati membri.
5. Non si applicano dazi doganali né altri importi, da erogare o da riscuotere nell’ambito della politica agricola comune, ai prodotti:
a)
trasportati dietro autorizzazione concessa ai sensi dei paragrafi 1, 2 e 3; oppure
b)
trasferiti da un organismo pagatore a un altro.
6. L’organismo pagatore che agisce a norma dei paragrafi 1, 2 e 3 resta responsabile dei prodotti immagazzinati fuori dal territorio dello Stato membro da cui dipende.
7. I prodotti detenuti da un organismo pagatore fuori dal territorio dello Stato membro da cui dipende, che non siano riportati in questo Stato membro, sono smerciati ai prezzi e alle condizioni stabiliti o da stabilirsi per il luogo di magazzinaggio.
Articolo 40
Norme concernenti le gare
Le gare assicurano la parità di accesso di tutti gli interessati.
Gli aggiudicatari sono scelti, nell’ordine, in base alle offerte più vantaggiose per la Comunità. In ogni caso, alla gara non consegue necessariamente l’aggiudicazione di un contratto.
Articolo 41
Centri di intervento
1. La Commissione designa i centri di intervento nei settori dei cereali e del riso e stabilisce le condizioni ad essi applicabili.
Per i prodotti del settore dei cereali, la Commissione può designare centri di intervento per ciascun prodotto.
2. La Commissione compila l’elenco dei centri di intervento tenendo conto in particolare:
a)
della localizzazione dei centri in zone di eccedenza dei prodotti in questione;
b)
della disponibilità di locali e attrezzature tecniche sufficienti;
c)
della situazione favorevole dal punto di vista dei mezzi di trasporto.
Articolo 42
Classificazione delle carcasse
1. Le tabelle comunitarie di classificazione delle carcasse si applicano, in conformità alle norme stabilite nell'allegato V, nei seguenti settori:
a)
carni bovine, relativamente alle carcasse di bovini adulti;
b)
carni suine, relativamente alle carcasse di suini diversi da quelli utilizzati per la riproduzione.
Nel settore delle carni ovine e caprine gli Stati membri possono applicare una tabella comunitaria di classificazione delle carcasse relativamente alle carcasse di ovini in conformità alle norme stabilite nell'allegato V, lettera C.
2. Un comitato di controllo comunitario composto di esperti della Commissione e di esperti nominati dagli Stati membri procede, per conto della Comunità, a controlli in loco in relazione alla classificazione delle carcasse di bovini adulti e di ovini. Il comitato riferisce alla Commissione ed agli Stati membri in merito ai controlli effettuati.
Le spese derivanti dai controlli effettuati sono a carico della Comunità.
Articolo 43
Modalità di applicazione
Fatte salve le eventuali competenze specifiche conferite alla Commissione dalle disposizioni del presente capo, la Commissione adotta le modalità di applicazione del medesimo con particolare riguardo ai seguenti aspetti:
a)
i requisiti e le condizioni che devono soddisfare i prodotti soggetti all’intervento pubblico ai sensi dell’articolo 10 o per i quali sono concessi aiuti all’ammasso privato ai sensi degli articoli 28 e 31, e nel caso delle carni suine anche l'elenco dei prodotti stessi, in particolare in materia di qualità, gruppi di qualità, classi di qualità, categorie, quantitativi, condizionamento, compresa l’etichettatura, età massima, conservazione, fase alla quale si riferisce il prezzo di intervento, durata dell’ammasso privato;
b)
le modifiche dell'allegato IV, parte B;
c)
se del caso, la tabella delle maggiorazioni e delle riduzioni di prezzo applicabili;
d)
le procedure e le condizioni di presa in consegna, ai fini dell'intervento pubblico, da parte degli organismi pagatori e di erogazione degli aiuti all’ammasso privato, in particolare per quanto riguarda:
i)
la stipulazione dei contratti e il loro contenuto;
ii)
la durata dell’ammasso privato e le condizioni alle quali tale durata, se specificata nel contratto, può essere abbreviata o prolungata;
iii)
le condizioni di un’eventuale reimmissione sul mercato o dello smercio dei prodotti oggetto di contratti di ammasso privato;
iv)
lo Stato membro in cui può essere presentata una richiesta di ammasso privato;
e)
l'adozione dell'elenco dei mercati rappresentativi di cui agli articoli 17 e 37;
f)
le condizioni di smercio dei prodotti acquistati all’intervento, in particolare il prezzo di vendita, le condizioni di svincolo dalle scorte e, se del caso, di successiva utilizzazione o destinazione dei prodotti svincolati, i controlli da effettuare e, se del caso, il regime di cauzioni applicabile;
g)
la stesura del piano annuale di cui all’articolo 27, paragrafo 1;
h)
le condizioni di prelievo sul mercato comunitario di cui all’articolo 27, paragrafo 2;
i)
le autorizzazioni di cui all’articolo 39, comprese le deroghe, solo se strettamente necessarie, alle norme sugli scambi;
j)
le procedure da seguire in caso di gara;
k)
la designazione dei centri di intervento di cui all’articolo 41;
l)
i requisiti cui devono ottemperare i depositi in cui possono essere immagazzinati i prodotti;
m)
le tabelle comunitarie di classificazione delle carcasse di cui all'articolo 42, paragrafo 1, in particolare per quanto concerne:
i)
le definizioni;
ii)
la presentazione delle carcasse ai fini della comunicazione dei prezzi in relazione alla classificazione delle carcasse di bovini adulti;
iii)
in relazione alle misure che i macelli devono adottare, di cui all'allegato V, lettera A, punto III:
-
le eventuali deroghe, di cui all'articolo 5 della direttiva 88/409/CEE, per i macelli che intendono limitare la loro produzione al mercato locale,
-
le eventuali deroghe, accordate su richiesta agli Stati membri, per i macelli che procedono alla macellazione di un numero esiguo di bovini;
iv)
l'autorizzazione, che può essere concessa agli Stati membri, a non applicare la tabella di classificazione delle carcasse di suini e a valersi di criteri di valutazione complementari, oltre a quelli del peso e del tenore stimato di carne magra;
v)
le norme per la comunicazione dei prezzi di taluni prodotti da parte degli Stati membri.
CAPO II
Misure speciali di intervento
Sezione I
Misure eccezionali di sostegno del mercato
Articolo 44
Malattie degli animali
1. Al fine di tener conto delle limitazioni agli scambi intracomunitari e agli scambi con i paesi terzi che dovessero risultare dall’applicazione di misure destinate a combattere la propagazione di malattie degli animali, la Commissione può adottare misure eccezionali di sostegno del mercato colpito da tali limitazioni.
Le misure di cui al primo comma si applicano ai settori seguenti:
a)
carni bovine;
b)
latte e prodotti lattiero-caseari;
c)
carni suine;
d)
carni ovine e caprine;
e)
uova;
f)
carni di pollame.
2. Le misure di cui al paragrafo 1, primo comma, sono adottate su richiesta dello o degli Stati membri interessati.
Dette misure sono subordinate all’adozione, da parte dello o degli Stati membri interessati, di misure veterinarie e sanitarie atte a debellare rapidamente le epizoozie e soltanto nei limiti e per il periodo strettamente necessari al sostegno del mercato in causa.
Articolo 45
Perdita di fiducia del consumatore
Per quanto riguarda i settori delle carni di pollame e delle uova la Commissione può adottare misure eccezionali di sostegno del mercato per tener conto di gravi perturbazioni del mercato che si ritiene siano direttamente legate ad una perdita di fiducia del consumatore a causa dell’esistenza di rischi per la salute pubblica o animale.
Tali misure sono adottate su richiesta dello o degli Stati membri interessati.
Articolo 46
Finanziamento
1. Per le misure eccezionali previste agli articoli 44 e 45 la Comunità contribuisce al finanziamento per il 50 % delle spese sostenute dagli Stati membri.
Tuttavia, con riguardo ai settori delle carni bovine, del latte e dei prodotti lattiero-caseari, delle carni suine e delle carni ovine e caprine, in caso di lotta contro l’afta epizootica la Comunità contribuisce al finanziamento per il 60 % delle spese.
2. Gli Stati membri assicurano che, nel caso in cui i produttori contribuiscano alle spese sostenute dagli Stati membri, ciò non determini una distorsione della concorrenza tra produttori di Stati membri diversi.
3. Gli articoli 87, 88 e 89 del trattato non si applicano ai contributi finanziari degli Stati membri a favore delle misure eccezionali di cui agli articoli 44 e 45.
Sezione II
Misure relative ai settori dei cereali e del riso
Articolo 47
Misure speciali di mercato nel settore dei cereali
1. Qualora la situazione di mercato lo esiga, la Commissione può adottare misure speciali di intervento nel settore dei cereali. Queste misure d'intervento possono essere adottate, in particolare, qualora in una o più regioni della Comunità i prezzi di mercato scendano o rischino di scendere rispetto al prezzo d'intervento.
2. La natura e l’applicazione delle misure speciali di intervento, nonché le condizioni e le procedure per la vendita o per qualsiasi altra modalità di smaltimento dei prodotti oggetto di tali misure, sono adottate dalla Commissione.
Articolo 48
Misure speciali di mercato nel settore del riso
1. La Commissione può adottare misure speciali al fine di:
a)
impedire un’applicazione su vasta scala dell’intervento pubblico, secondo quanto previsto nel capo I, sezione II, della presente parte, nel settore del riso, in certe regioni della Comunità;
b)
compensare penurie di risone dovute a calamità naturali.
2. La Commissione adotta le modalità di applicazione del presente articolo.
Sezione III
Misure relative al settore dello zucchero
Articolo 49
Prezzo minimo della barbabietola
1. Il prezzo minimo della barbabietola di quota è pari a:
a)
27,83 EUR/t per la campagna di commercializzazione 2008/2009;
b)
26,29 EUR/t a partire dalla campagna di commercializzazione 2009/2010.
2. Il prezzo minimo di cui al paragrafo 1 si applica alla barbabietola da zucchero di qualità tipo definita nell'allegato IV, parte B.
3. Le imprese produttrici di zucchero che acquistano barbabietole di quota atte ad essere trasformate in zucchero e destinate alla produzione di zucchero di quota sono tenute a pagare almeno il prezzo minimo, adattato applicando le maggiorazioni o le riduzioni corrispondenti alle differenze di qualità rispetto alla qualità tipo.
Le maggiorazioni e le riduzioni di cui al primo comma sono applicate conformemente alle modalità di applicazione che devono essere stabilite dalla Commissione.
4. Per i quantitativi di barbabietole da zucchero corrispondenti ai quantitativi di zucchero industriale o di zucchero eccedente soggetti al prelievo sulle eccedenze di cui all’articolo 64, le imprese produttrici di zucchero interessate adeguano il prezzo di acquisto in modo da farlo corrispondere almeno al prezzo minimo delle barbabietole di quota.
Articolo 50
Accordi interprofessionali
1. Gli accordi interprofessionali e i contratti di fornitura sono conformi al paragrafo 3 e alle condizioni di acquisto che saranno determinate dalla Commissione, in particolare per quanto riguarda l’acquisto, la fornitura, la presa in consegna e il pagamento delle barbabietole.
2. Le condizioni di compravendita delle barbabietole e della canna da zucchero sono disciplinate da accordi interprofessionali stipulati tra i produttori comunitari di queste materie prime e le imprese produttrici di zucchero comunitarie.
3. Nei contratti di fornitura si fa una distinzione tra le barbabietole a seconda che siano destinate a produrre quantitativi di:
a)
zucchero di quota;
b)
zucchero fuori quota.
4. Ogni impresa produttrice di zucchero comunica allo Stato membro nel cui territorio produce zucchero le seguenti informazioni:
a)
i quantitativi di barbabietole di cui al paragrafo 3, lettera a), per i quali ha stipulato contratti di fornitura prima della semina, nonché il tenore di zucchero su cui i contratti si basano;
b)
la resa corrispondente stimata.
Gli Stati membri possono esigere informazioni supplementari.
5. Le imprese produttrici di zucchero che non abbiano stipulato, prima della semina, contratti di fornitura per un quantitativo di barbabietole corrispondente al loro zucchero di quota, al prezzo minimo delle barbabietole di quota, sono tenute a pagare almeno il prezzo minimo delle barbabietole di quota per tutte le barbabietole da esse trasformate in zucchero.
6. Previa autorizzazione dello Stato membro interessato, gli accordi interprofessionali possono derogare ai paragrafi 3 e 4.
7. In assenza di accordi interprofessionali, lo Stato membro interessato può adottare le misure necessarie compatibili con il presente regolamento per tutelare gli interessi delle parti in causa.
Articolo 51
Tassa sulla produzione
1. È riscossa una tassa sulla produzione delle quote di zucchero, di isoglucosio e di sciroppo di inulina detenute dalle imprese che producono tali prodotti di cui all'articolo 56, paragrafo 2.
2. La tassa sulla produzione è fissata a 12,00 EUR per tonnellata di zucchero di quota e sciroppo di inulina di quota. Per l’isoglucosio la tassa sulla produzione è pari al 50 % della tassa applicabile allo zucchero.
3. Lo Stato membro addebita l’intero importo della tassa sulla produzione, versato a norma del paragrafo 1, alle imprese stabilite sul suo territorio in proporzione alla quota da esse detenuta nel corso della rispettiva campagna di commercializzazione.
Le imprese effettuano i pagamenti entro la fine di febbraio della pertinente campagna di commercializzazione.
4. Le imprese comunitarie produttrici di zucchero e di sciroppo di inulina hanno la facoltà di addebitare il 50 % della relativa tassa sulla produzione ai produttori di barbabietole da zucchero o di canna da zucchero o ai fornitori di cicoria.
Articolo 52
Ritiro di zucchero dal mercato
1. Per salvaguardare l’equilibrio strutturale del mercato ad un livello di prezzo prossimo al prezzo di riferimento, in ottemperanza agli obblighi della Comunità che scaturiscono da accordi conclusi a norma dell’articolo 300 del trattato, può essere ritirata dal mercato una percentuale, uniforme per tutti gli Stati membri, di zucchero di quota, di isoglucosio di quota e di sciroppo di inulina di quota fino all’inizio della campagna di commercializzazione successiva.
In tal caso, nella stessa campagna di commercializzazione il fabbisogno tradizionale di approvvigionamento di zucchero greggio di importazione destinato alla raffinazione, di cui all’articolo 153, è ridotto della stessa percentuale.
2. La percentuale di ritiro di cui al paragrafo 1 è fissata entro il 31 ottobre della relativa campagna di commercializzazione in base alle tendenze del mercato stimate per la stessa campagna.
3. Le imprese detentrici di quote immagazzinano a proprie spese, nel corso del periodo di ritiro, i quantitativi di zucchero corrispondenti all’applicazione della percentuale di cui al paragrafo 1 alla propria produzione entro quota nel corso della relativa campagna di commercializzazione.
I quantitativi di zucchero ritirati dal mercato nel corso di una campagna di commercializzazione si considerano i primi quantitativi prodotti entro quota della campagna di commercializzazione successiva. Tuttavia, tenendo conto delle prevedibili tendenze del mercato, la Commissione può decidere di considerare, per la campagna di commercializzazione in corso e/o per la campagna successiva, tutto o parte dello zucchero, dell’isoglucosio o dello sciroppo di inulina ritirati come:
a)
zucchero eccedente, isoglucosio eccedente o sciroppo di inulina eccedente, atto a diventare zucchero industriale, isoglucosio industriale o sciroppo di inulina industriale; oppure
b)
produzione entro quota temporanea, che può essere in parte riservata all’esportazione nel rispetto degli impegni della Comunità che scaturiscono da accordi conclusi a norma dell’articolo 300 del trattato.
4. Se l’approvvigionamento di zucchero nella Comunità è inadeguato, la Commissione può decidere che un certo quantitativo di zucchero, di isoglucosio e di sciroppo di inulina ritirati dal mercato possa essere venduto sul mercato comunitario prima della fine del periodo di ritiro.
5. Lo zucchero immagazzinato conformemente al presente articolo durante una campagna di commercializzazione non può essere oggetto di altre misure di magazzinaggio di cui agli articoli 13, 32 o 63.
Articolo 53
Modalità di applicazione
La Commissione può adottare le modalità di applicazione della presente sezione, e in particolare:
a)
i criteri che le imprese produttrici di zucchero sono tenute ad applicare quando ripartiscono fra i venditori i quantitativi di barbabietole che devono essere coperti dai contratti di fornitura prima della semina, di cui all’articolo 50, paragrafo 4;
b)
la percentuale di zucchero di quota ritirata dal mercato di cui all’articolo 52, paragrafo 1;
c)
le condizioni per il pagamento del prezzo minimo qualora lo zucchero ritirato sia venduto sul mercato comunitario ai sensi dell’articolo 52, paragrafo 4.
Sezione IV
Adeguamento dell’offerta
Articolo 54
Misure atte a facilitare l’adeguamento dell’offerta alle esigenze del mercato
Per incoraggiare le iniziative professionali ed interprofessionali atte a facilitare l’adeguamento dell’offerta alle esigenze del mercato, ad eccezione di quelle concernenti ritiri dal mercato, la Commissione può adottare le seguenti misure in relazione ai settori delle piante vive, delle carni bovine, delle carni suine, delle carni ovine e caprine, delle uova e delle carni di pollame:
a)
misure dirette a migliorare la qualità;
b)
misure dirette a promuovere una migliore organizzazione della produzione, della trasformazione e della commercializzazione;
c)
misure intese ad agevolare l’accertamento dell’andamento dei prezzi sul mercato;
d)
misure intese a consentire l’elaborazione di previsioni a breve e a lungo termine tramite la conoscenza dei mezzi di produzione impiegati.
CAPO III
Regimi di contenimento della produzione
Sezione I
Disposizioni generali
Articolo 55
Regimi di quote
1. Un regime di quote disciplina i prodotti seguenti:
a)
il latte e i prodotti lattiero-caseari definiti all’articolo 65, lettere a) e b);
b)
lo zucchero, l’isoglucosio e lo sciroppo di inulina.
2. Se un produttore supera la quota in questione e, nel caso dello zucchero, non utilizza i quantitativi eccedenti di cui all'articolo 61, un prelievo sulle eccedenze viene riscosso su tali quantitativi, fatte salve le condizioni stabilite nelle sezioni II e III.
3. Il presente regolamento si applica fatta salva l'applicazione del regolamento (CE) n. 1868/94 del Consiglio, del 27 luglio 1994, che istituisce un regime di contingentamento per la produzione di fecola di patate (59).
Sezione II
Zucchero
Sottosezione I
Ripartizione e gestione delle quote
Articolo 56
Ripartizione delle quote
1. Le quote di produzione di zucchero, isoglucosio e sciroppo di inulina a livello nazionale e regionale sono fissate nell’allegato VI.
2. Gli Stati membri assegnano una quota a ogni impresa produttrice di zucchero, isoglucosio o sciroppo di inulina stabilita sul loro territorio e riconosciuta a norma dell’articolo 57.
Per ciascuna impresa la quota attribuita è pari alla quota assegnata all’impresa a norma del regolamento (CE) n. 318/2006 per la campagna di commercializzazione 2007/2008.
3. In caso di assegnazione di una quota ad un’impresa produttrice di zucchero che possiede più stabilimenti, gli Stati membri adottano le misure che ritengono necessarie per tenere adeguatamente conto degli interessi dei produttori di barbabietole e di canna da zucchero.
Articolo 57
Imprese riconosciute
1. A richiesta, gli Stati membri riconoscono le imprese produttrici di zucchero, di isoglucosio o di sciroppo di inulina ovvero le imprese che trasformano detti prodotti in uno dei prodotti elencati nell’articolo 62, paragrafo 2, a condizione che queste:
a)
comprovino la propria capacità professionale di produzione;
b)
accettino di fornire le informazioni e di sottoporsi ai controlli di cui al presente regolamento;
c)
non siano oggetto di un provvedimento di sospensione o revoca del riconoscimento.
2. Le imprese riconosciute forniscono le seguenti informazioni allo Stato membro nel cui territorio ha luogo il raccolto delle barbabietole o delle canne oppure la raffinazione:
a)
i quantitativi di barbabietole o di canne per i quali è stato concluso un contratto di fornitura, nonché le corrispondenti rese stimate di barbabietola o di canna e di zucchero per ettaro;
b)
dati relativi alle consegne previste ed effettive di barbabietola da zucchero, di canna da zucchero e di zucchero greggio, dati relativi alla produzione di zucchero e dichiarazioni relative alle scorte di zucchero;
c)
i quantitativi di zucchero bianco venduto, con indicazione del relativo prezzo e delle condizioni di vendita corrispondenti.
Articolo 58
Quota supplementare e quota aggiuntiva di isoglucosio
1. Nella campagna di commercializzazione 2008/2009 una quota supplementare di isoglucosio di 100 000 tonnellate è aggiunta alla quota della campagna di commercializzazione precedente. Tale aggiunta non riguarda la Bulgaria e la Romania.
Nella campagna di commercializzazione 2008/2009 una quota supplementare di isoglucosio pari a 11 045 tonnellate per la Bulgaria e a 1 966 tonnellate per la Romania è aggiunta alla quota della campagna di commercializzazione precedente.
Gli Stati membri assegnano alle imprese le quote supplementari in proporzione alla quota di isoglucosio loro assegnata in applicazione dell’articolo 56, paragrafo 2.
2. L’Italia, la Lituania e la Svezia possono assegnare, su richiesta alle imprese stabilite nel loro territorio, una quota aggiuntiva di isoglucosio nelle campagne di commercializzazione 2008/2009 e 2009/2010. Le quote aggiuntive massime per Stato membro sono fissate nell’allegato VII.
3. Le quote aggiuntive assegnate alle imprese a norma del paragrafo 2 sono soggette ad un prelievo unico di 730 EUR, che è prelevato per tonnellata di quota aggiuntiva assegnata.
Articolo 59
Gestione delle quote
1. La Commissione adegua le quote indicate nell’allegato VI entro la fine di febbraio della campagna di commercializzazione precedente per ciascuna delle campagne di commercializzazione 2008/2009, 2009/2010 e 2010/2011. Gli adeguamenti risultano dall’applicazione del paragrafo 2 del presente articolo e dell’articolo 58 del presente regolamento nonché dell’articolo 3 del regolamento (CE) n. 320/2006.
2. Tenendo conto dei risultati del regime di ristrutturazione previsto dal regolamento (CE) n. 320/2006, entro il 28 febbraio 2010 la Commissione fissa la percentuale uniforme necessaria per ridurre le quote esistenti di zucchero, isoglucosio e sciroppo di inulina per Stato membro o per regione al fine di evitare squilibri di mercato nella campagna di commercializzazione 2010/2011 e nelle successive.
3. Gli Stati membri adeguano di conseguenza la quota assegnata alle imprese.
Articolo 60
Riassegnazione della quota nazionale
1. Uno Stato membro può ridurre fino al 10 % per ciascuna campagna di commercializzazione la quota di zucchero o di isoglucosio assegnata a un’impresa stabilita nel suo territorio.
2. Gli Stati membri possono effettuare trasferimenti di quote tra le imprese secondo le regole stabilite nell’allegato VII e prendendo in considerazione gli interessi di tutte le parti in causa, in particolare dei produttori di barbabietole e di canne da zucchero.
3. Lo Stato membro assegna i quantitativi detratti ai sensi dei paragrafi 1 e 2 a una o più imprese stabilite nel suo territorio, che detengano o non detengano quote.
Sottosezione II
Superamento della quota
Articolo 61
Ambito di applicazione
Lo zucchero, l’isoglucosio o lo sciroppo di inulina prodotti nel corso di una data campagna di commercializzazione in eccesso rispetto alla quota di cui all’articolo 56 possono essere:
a)
utilizzati per la trasformazione di alcuni prodotti di cui all’articolo 62;
b)
riportati alla quota di produzione della campagna di commercializzazione successiva, conformemente all’articolo 63;
c)
utilizzati ai fini del regime speciale di approvvigionamento delle regioni ultraperiferiche, conformemente al titolo II del regolamento (CE) n. 247/2006 del Consiglio (60); oppure
d)
esportati entro il limite quantitativo fissato dalla Commissione nel rispetto degli impegni scaturiti dagli accordi conclusi a norma dell’articolo 300 del trattato.
Gli altri quantitativi prodotti in eccesso sono soggetti al prelievo sulle eccedenze di cui all’articolo 64.
Articolo 62
Zucchero industriale
1. Lo zucchero industriale, l’isoglucosio industriale o lo sciroppo di inulina industriale sono riservati alla produzione di uno dei prodotti elencati nel paragrafo 2 qualora:
a)
siano oggetto di un contratto di fornitura concluso prima della fine della campagna di commercializzazione tra un produttore ed un utilizzatore entrambi riconosciuti a norma dell’articolo 57; e
b)
siano stati consegnati all’utilizzatore entro il 30 novembre della campagna di commercializzazione successiva.
2. La Commissione redige un elenco dei prodotti per la fabbricazione dei quali sono utilizzati zucchero industriale, isoglucosio industriale o sciroppo di inulina industriale.
L’elenco comprende in particolare:
a)
bioetanolo, alcole, rum, lieviti vivi e quantitativi di sciroppo da spalmare e sciroppo da trasformare in Rinse appelstroop;
b)
alcuni prodotti industriali che non contengono zucchero, ma nella cui trasformazione sono utilizzati zucchero, isoglucosio o sciroppo di inulina;
c)
alcuni prodotti dell’industria chimica o farmaceutica che contengono zucchero, isoglucosio o sciroppo di inulina.
Articolo 63
Riporto di zucchero eccedente
1. Ogni impresa può decidere di riportare alla produzione della campagna di commercializzazione successiva tutta o parte della produzione di zucchero eccedente, di isoglucosio eccedente o di sciroppo di inulina eccedente. Fatto salvo il paragrafo 3, tale decisione è irrevocabile.
2. Le imprese che prendono la decisione di cui al paragrafo 1:
a)
informano lo Stato membro interessato prima di una data da stabilirsi da parte dello stesso:
-
fra il 1o febbraio e il 30 giugno della campagna di commercializzazione in corso per i quantitativi di zucchero di canna riportati;
-
fra il 1o febbraio e il 15 aprile della campagna di commercializzazione in corso per i quantitativi di zucchero o di sciroppo di inulina riportati;
b)
si impegnano a immagazzinare detti quantitativi a proprie spese fino alla fine della campagna di commercializzazione in corso.
3. Se la produzione definitiva di un'impresa nella campagna di commercializzazione considerata è inferiore a quella stimata alla data della decisione di cui al paragrafo 1, entro il 31 ottobre della campagna di commercializzazione successiva il quantitativo riportato può essere adattato con efficacia retroattiva.
4. I quantitativi riportati si considerano i primi quantitativi prodotti della quota della campagna di commercializzazione successiva.
5. Lo zucchero immagazzinato a norma del presente articolo durante una campagna di commercializzazione non può essere oggetto di altre misure di magazzinaggio di cui agli articoli 13, 32 o 52.
Articolo 64
Prelievo sulle eccedenze
1. I seguenti quantitativi sono soggetti ad un prelievo sulle eccedenze:
a)
lo zucchero eccedente, l’isoglucosio eccedente e lo sciroppo di inulina eccedente prodotti in qualsiasi campagna di commercializzazione, esclusi i quantitativi riportati alla quota di produzione della campagna di commercializzazione successiva ed immagazzinati a norma dell’articolo 63 o i quantitativi di cui all’articolo 61, lettere c) e d);
b)
lo zucchero industriale, l’isoglucosio industriale e lo sciroppo di inulina industriale di cui non sia stata comprovata, entro una data stabilita dalla Commissione, la trasformazione in uno dei prodotti di cui all’articolo 62, paragrafo 2;
c)
lo zucchero, l’isoglucosio e lo sciroppo di inulina ritirati dal mercato a norma dell’articolo 52 e per i quali non siano adempiuti gli obblighi di cui all’articolo 52, paragrafo 3.
2. Il prelievo sulle eccedenze è fissato dalla Commissione ad un livello sufficientemente elevato per evitare l’accumulo dei quantitativi di cui al paragrafo 1.
3. Lo Stato membro addebita il prelievo sulle eccedenze di cui al paragrafo 1 alle imprese stabilite nel suo territorio in proporzione ai quantitativi di cui al paragrafo 1 da esse prodotti, determinati per dette imprese per la relativa campagna di commercializzazione.
Sezione III
Latte
Sottosezione I
Disposizioni generali
Articolo 65
Definizioni
Ai fini della presente sezione si intende per:
a)
«latte»: il prodotto della mungitura di una o più vacche;
b)
«altri prodotti lattiero-caseari»: tutti i prodotti lattiero-caseari ad esclusione del latte, in particolare il latte scremato, la crema di latte, il burro, lo iogurt e i formaggi; se del caso, questi possono essere convertiti in «equivalente latte» applicando coefficienti che vengono fissati dalla Commissione;
c)
«produttore»: l’imprenditore agricolo la cui azienda è situata entro il territorio geografico di uno Stato membro, che produce e commercializza latte o si accinge a farlo nell’immediato futuro;
d)
«azienda»: l’azienda definita all’articolo 2 del regolamento (CE) n. 1782/2003;
e)
«acquirente»: un’impresa o un’associazione che acquista latte presso il produttore:
-
per sottoporlo ad una o più operazioni di raccolta, imballaggio, magazzinaggio, refrigerazione o trasformazione, compreso il lavoro su ordinazione,
-
per cederlo a una o più imprese dedite al trattamento o alla trasformazione del latte o di altri prodotti lattiero-caseari.
Tuttavia, si considera come acquirente qualsiasi associazione di acquirenti operanti in una stessa zona geografica, la quale effettui per conto dei propri aderenti le operazioni di gestione amministrativa e contabile necessarie al pagamento del prelievo sulle eccedenze. Ai fini dell’applicazione della prima frase del presente comma, la Grecia è considerata un’unica zona geografica e può assimilare un ente pubblico all’associazione di acquirenti summenzionata;
f)
«consegna»: qualsiasi consegna di latte, ad esclusione di ogni altro prodotto lattiero-caseario, da parte di un produttore ad un acquirente, indipendentemente dal fatto che al trasporto provveda il produttore, l’acquirente, l’impresa dedita al trattamento o alla trasformazione di tali prodotti, o un terzo;
g)
«vendita diretta»: qualsiasi vendita o cessione di latte da parte di un produttore direttamente al consumatore, nonché qualsiasi vendita o cessione, da parte di un produttore, di altri prodotti lattiero-caseari. La Commissione può adattare, nel rispetto della definizione di «consegna» di cui alla lettera f), la definizione di «vendita diretta» al fine di assicurare in particolare che nessun quantitativo di latte o di altri prodotti lattiero-caseari commercializzati sia escluso dal regime di quote;
h)
«commercializzazione»: consegna di latte o vendita diretta di latte o di altri prodotti lattiero-caseari;
i)
«quota individuale»: la quota di un produttore al 1o aprile di un qualsiasi periodo di dodici mesi;
j)
«quota nazionale»: la quota di cui all’articolo 66, fissata per ciascuno Stato membro;
k)
«quota disponibile»: la quota a disposizione del produttore al 31 marzo del periodo di dodici mesi per il quale è calcolato il prelievo sulle eccedenze, tenuto conto dei trasferimenti, delle cessioni, delle conversioni e delle riassegnazioni temporanee previsti dal presente regolamento e intervenuti nel corso di tale periodo di dodici mesi.
Sottosezione II
Ripartizione e gestione delle quote
Articolo 66
Quote nazionali
1. Le quote nazionali per la produzione di latte e altri prodotti lattiero-caseari commercializzati durante sette periodi consecutivi di dodici mesi a decorrere dal 1o aprile 2008 (di seguito «periodi di dodici mesi») sono fissate nell’allegato IX, punto 1.
2. Le quote di cui al paragrafo 1 sono ripartite fra i produttori a norma dell’articolo 67, distinguendo fra consegne e vendite dirette. Il superamento delle quote nazionali è stabilito a livello nazionale in ciascuno Stato membro in conformità alla presente sezione e separatamente per le consegne e le vendite dirette.
3. Le quote nazionali di cui all’allegato IX, punto 1, sono fissate fatto salvo un eventuale riesame alla luce della situazione generale del mercato e delle condizioni particolari esistenti in taluni Stati membri.
4. Per la Bulgaria e la Romania è istituita una riserva speciale per la ristrutturazione, come indicato nell’allegato IX, punto 2. Tale riserva è liberata dal 1o aprile 2009, a condizione che il consumo in azienda di latte e di prodotti lattiero-caseari in ciascuno di tali paesi sia diminuito dal 2002.
La decisione relativa alla liberazione della riserva e alla sua distribuzione tra le quote per le consegne e per le vendite dirette è adottata dalla Commissione sulla base di una relazione che la Bulgaria e la Romania dovranno presentarle entro il 31 dicembre 2008. Tale relazione esporrà in dettaglio i risultati e le tendenze dell’effettivo processo di ristrutturazione del settore lattiero-caseario di ciascun paese e, in particolare, il passaggio dalla produzione per il consumo in azienda alla produzione destinata al mercato.
5. Per la Bulgaria, la Repubblica ceca, l’Estonia, Cipro, la Lettonia, la Lituania, l’Ungheria, Malta, la Polonia, la Romania, la Slovenia e la Slovacchia le quote nazionali includono tutto il latte o l’equivalente latte consegnato a un acquirente o venduto direttamente, indipendentemente dal fatto che sia prodotto o commercializzato nell’ambito di una misura transitoria applicabile in tali paesi.
Articolo 67
Quote individuali
1. La quota o le quote individuali dei produttori al 1o aprile 2008 sono pari al quantitativo o ai quantitativi di riferimento individuali al 31 marzo 2008, fatti salvi i trasferimenti, le cessioni e le conversioni di quote che hanno efficacia al 1o aprile 2008.
2. I produttori possono disporre di una o di due quote individuali, rispettivamente per le consegne e per le vendite dirette. La conversione da una quota all’altra dei quantitativi di un produttore può essere effettuata soltanto dall’autorità competente dello Stato membro, su richiesta debitamente giustificata del produttore.
3. Qualora un produttore disponga di due quote, il calcolo del suo contributo al prelievo sulle eccedenze eventualmente dovuto è effettuato separatamente per ciascuna quota.
4. La Commissione può aumentare fino a 200 000 tonnellate la parte della quota nazionale della Finlandia destinata alle consegne di cui all’articolo 66 per compensare i produttori«SLOM» finlandesi. Tale riserva, da assegnare conformemente alla normativa comunitaria, va utilizzata esclusivamente per i produttori il cui diritto a riprendere la produzione fosse compromesso in conseguenza dell’adesione.
5. Le quote individuali sono modificate, se del caso, per ciascuno dei periodi di dodici mesi di cui trattasi, in modo che, per ciascuno Stato membro, la somma delle quote individuali per le consegne e di quella per le vendite dirette non superi la parte corrispondente della quota nazionale adattata a norma dell’articolo 69, tenuto conto delle eventuali riduzioni imposte per alimentare la riserva nazionale di cui all’articolo 71.
Articolo 68
Assegnazione di quote provenienti dalla riserva nazionale
Gli Stati membri stabiliscono le norme necessarie per l’assegnazione ai produttori di una parte o della totalità delle quote provenienti dalla riserva nazionale di cui all’articolo 71 in base a criteri oggettivi che devono essere comunicati alla Commissione.
Articolo 69
Gestione delle quote
1. La Commissione adatta, per ciascuno Stato membro e per ciascun periodo, entro la fine del periodo in questione, la ripartizione tra «consegne» e «vendite dirette» delle quote nazionali, tenuto conto delle conversioni richieste dai produttori tra le quote individuali per le consegne e per le vendite dirette.
2. Gli Stati membri trasmettono ogni anno alla Commissione, entro date e in base a modalità che la Commissione deve stabilire a norma dell'articolo 192, paragrafo 2, i dati necessari per:
a)
l’adattamento di cui al paragrafo 1 del presente articolo;
b)
il calcolo del prelievo sulle eccedenze che gli Stati membri devono pagare.
Articolo 70
Tenore di grassi
1. A ciascun produttore è assegnato un tenore di riferimento di grassi applicabile alla quota individuale per le consegne attribuitagli.
2. Per le quote attribuite ai produttori al 31 marzo 2008 a norma dell’articolo 67, paragrafo 1, il tenore di cui al paragrafo 1 è pari al tenore di riferimento di detta quota a tale data.
3. Tale tenore è modificato all’atto della conversione di cui all’articolo 67, paragrafo 2, e nel caso di acquisizione, cessione o cessione temporanea di quote in conformità a norme che saranno stabilite dalla Commissione.
4. Per i nuovi produttori che dispongono di una quota individuale per le consegne proveniente interamente dalla riserva nazionale, il tenore di grassi è fissato in conformità a norme che saranno stabilite dalla Commissione.
5. Il tenore di riferimento di grassi individuale di cui al paragrafo 1 è adeguato, se del caso, all’entrata in vigore del presente regolamento e successivamente all’inizio del periodo di dodici mesi di cui trattasi, ogniqualvolta ciò sia necessario, in modo che, per ciascuno Stato membro, la media ponderata del tenore di grassi rappresentativo individuale non superi di oltre 0,1 g/kg il tenore di riferimento di grassi di cui all’allegato X.
Per la Romania il tenore di riferimento di grassi fissato all’allegato X è riesaminato sulle base delle cifre relative all’intero anno 2004 e, se necessario, è adattato dalla Commissione.
Articolo 71
Riserva nazionale
1. All’interno delle quote nazionali fissate nell’allegato IX ciascuno Stato membro istituisce una riserva nazionale, in particolare ai fini delle assegnazioni di cui all’articolo 68. Questa riserva è alimentata, a seconda dei casi, ritirando i quantitativi di cui all’articolo 72, effettuando una trattenuta sui trasferimenti come previsto all’articolo 76 oppure effettuando una riduzione lineare dell’insieme delle quote individuali. Tali quote conservano la loro destinazione iniziale, vale a dire consegne o vendite dirette.
2. Le eventuali quote supplementari assegnate ad uno Stato membro sono versate automaticamente nella riserva nazionale e ripartite tra consegne e vendite dirette a seconda delle necessità prevedibili.
3. Le quote versate nella riserva nazionale non hanno un tenore di riferimento di grassi.
Articolo 72
Casi di inattività
1. Se una persona fisica o giuridica che detiene quote individuali non soddisfa più i criteri di cui all’articolo 65, lettera c), durante un periodo di dodici mesi, i corrispondenti quantitativi sono riversati nella riserva nazionale entro il 1o aprile dell’anno civile successivo, tranne se essa diventa nuovamente produttore ai sensi dell’articolo 65, lettera c), prima di tale data.
Se detta persona diventa nuovamente produttore entro la fine del secondo periodo di dodici mesi successivo al ritiro, la quota individuale ritirata le è restituita, in tutto o in parte, entro il 1o aprile successivo alla data della richiesta.
2. Se per almeno un periodo di dodici mesi un produttore non commercializza un quantitativo pari almeno al 70 % della sua quota individuale, lo Stato membro in questione può decidere se e a quali condizioni la quota inutilizzata è riversata in tutto o in parte nella riserva nazionale.
Gli Stati membri possono stabilire le condizioni alle quali una quota è riassegnata al produttore interessato qualora ripristini la commercializzazione.
3. I paragrafi 1 e 2 non si applicano in caso di forza maggiore o in casi debitamente giustificati che compromettano temporaneamente la capacità produttiva dei produttori in questione, riconosciuti dalle autorità competenti.
Articolo 73
Cessioni temporanee
1. Entro la fine di ciascun periodo di dodici mesi gli Stati membri autorizzano, per il periodo di cui trattasi, cessioni temporanee di una parte delle quote individuali che i produttori che ne dispongono non intendono utilizzare.
Gli Stati membri possono disciplinare le operazioni di cessione in funzione delle categorie di produttori o delle strutture della produzione lattiera, limitarle al livello dell’acquirente o all’interno delle regioni, autorizzare la cessione totale nei casi di cui all’articolo 72, paragrafo 3, e determinare in che misura il cedente possa rinnovare le operazioni di cessione.
2. Ciascuno Stato membro può decidere di non applicare il paragrafo 1 sulla base di uno o di entrambi i seguenti criteri:
a)
la necessità di facilitare le evoluzioni e gli adeguamenti strutturali;
b)
imperative esigenze amministrative.
Articolo 74
Trasferimenti di quote con corrispondente trasferimento di terre
1. Le quote individuali sono trasferite con l’azienda ai produttori che la riprendono, in caso di vendita, locazione, trasmissione per successione effettiva o anticipata o qualsiasi altro mezzo che produca effetti giuridici analoghi per i produttori secondo modalità che gli Stati membri devono definire tenendo conto delle superfici utilizzate per la produzione lattiera o di altri criteri oggettivi e, eventualmente, di un accordo tra le parti. La parte della quota eventualmente non trasferita con l’azienda è devoluta alla riserva nazionale.
2. Se le quote sono state o sono trasferite a norma del paragrafo 1 in caso di affitto rurale o in altri casi aventi effetti giuridici analoghi, gli Stati membri possono decidere, in base a criteri obiettivi e allo scopo di assicurare che le quote siano attribuite esclusivamente ai produttori, che le quote di cui trattasi non siano trasferite con l’azienda.
3. In caso di trasferimento di terre alle autorità pubbliche e/o per motivi di pubblica utilità o allorché il trasferimento è effettuato a fini non agricoli, gli Stati membri provvedono affinché siano adottate le misure necessarie alla salvaguardia degli interessi legittimi delle parti e, in particolare, affinché i produttori che cedono le terre siano in grado, se vogliono farlo, di continuare la produzione lattiera.
4. Qualora non vi sia accordo tra le parti, nel caso di affitti rurali che scadono e non sono rinnovabili a condizioni analoghe, o in situazioni che abbiano analoghi effetti giuridici, le quote individuali di cui trattasi sono trasferite in tutto o in parte ai produttori che le riprendono, secondo le disposizioni adottate dagli Stati membri, tenendo conto degli interessi legittimi delle parti.
Articolo 75
Misure specifiche di trasferimento
1. Per portare a termine la ristrutturazione della produzione lattiera o per migliorare l’ambiente, gli Stati membri possono, secondo modalità che essi definiscono tenendo conto degli interessi legittimi delle parti:
a)
accordare ai produttori che si impegnano ad abbandonare definitivamente una parte o la totalità della loro produzione lattiera un’indennità, versata in una o più rate annuali, e alimentare la riserva nazionale con le quote individuali così liberate;
b)
stabilire, in base a criteri obiettivi, le condizioni alle quali i produttori possono ottenere, all’inizio di un periodo di dodici mesi, dietro preventivo pagamento, la riassegnazione, da parte dell’autorità competente o dell’organismo da essa designato, di quote individuali liberate definitivamente alla fine del precedente periodo di dodici mesi da altri produttori dietro versamento, in una o più rate annuali, di un’indennità pari al pagamento anzidetto;
c)
centralizzare e controllare i trasferimenti di quote senza corrispondente trasferimento di terre;
d)
prevedere, nel caso di un trasferimento di terre destinato a migliorare l’ambiente, la messa a disposizione del produttore che cede la terra ma che intende proseguire la produzione lattiera, della quota individuale in causa;
e)
determinare, in base a criteri obiettivi, le regioni o le zone di raccolta all’interno delle quali sono autorizzati, allo scopo di migliorare la struttura della produzione lattiera, i trasferimenti definitivi di quote senza corrispondente trasferimento di terre;
f)
autorizzare, dietro richiesta di un produttore all’autorità competente o all’organismo da essa designato, il trasferimento definitivo di quote senza corrispondente trasferimento di terre o viceversa, allo scopo di migliorare la struttura della produzione lattiera a livello dell’impresa o di consentire l’estensivizzazione della produzione.
2. Il paragrafo 1 può essere applicato a livello nazionale, al livello territoriale appropriato o nelle zone di raccolta specificate.
Articolo 76
Trattenute di quote
1. Nel caso dei trasferimenti di cui agli articoli 74 e 75, gli Stati membri possono trattenere, per riversarla nella riserva nazionale, una parte delle quote individuali, in base a criteri obiettivi.
2. Se le quote sono state o sono trasferite ai sensi degli articoli 74 e 75 con o senza corrispondente trasferimento di terre in caso di affitto rurale o in altri casi aventi effetti giuridici analoghi, gli Stati membri possono decidere, in base a criteri obiettivi e allo scopo di assicurare che le quote siano attribuite esclusivamente ai produttori, che le quote di cui trattasi siano, in tutto o in parte, versate nella riserva nazionale, definendone le condizioni.
Articolo 77
Aiuti per l'acquisizione di quote
La cessione, il trasferimento o l’assegnazione di quote a norma della presente sezione non possono beneficiare di alcun sostegno finanziario da parte delle autorità pubbliche direttamente connesso all’acquisizione di quote.
Sottosezione III
Superamento della quota
Articolo 78
Prelievo sulle eccedenze
1. Un prelievo sulle eccedenze è riscosso per il latte e i prodotti lattiero-caseari commercializzati in eccesso rispetto alla quota nazionale stabilita a norma della sottosezione II.
Il prelievo è fissato a 27,83 EUR per 100 kg di latte.
2. Gli Stati membri sono debitori verso la Comunità del prelievo sulle eccedenze risultante dai superamenti della quota nazionale, stabilita a livello nazionale e separatamente per le consegne e le vendite dirette, e lo versano, entro il limite del 99 % dell’importo dovuto, al FEAGA tra il 16 ottobre e il 30 novembre successivi al periodo di dodici mesi in questione.
3. Se il versamento di cui al paragrafo 1 non è stato effettuato entro la data fissata, e previa consultazione del comitato dei fondi agricoli, la Commissione detrae una somma equivalente al prelievo sulle eccedenze non versato dai pagamenti mensili ai sensi dell’articolo 14 e dell’articolo 15, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1290/2005. Prima di prendere la sua decisione la Commissione avverte lo Stato membro interessato, che esprime il suo punto di vista entro una settimana. L'articolo 14 del regolamento (CE) n. 2040/2000 del Consiglio (61) non si applica.
4. La Commissione determina le modalità di applicazione del presente articolo.
Articolo 79
Contributo dei produttori al prelievo sulle eccedenze dovuto
Il prelievo sulle eccedenze è interamente ripartito, ai sensi degli articoli 80 e 83, tra i produttori che hanno contribuito a ciascun superamento delle quote nazionali di cui all’articolo 66, paragrafo 2.
Fatto salvo l'articolo 80, paragrafo 3, e l’articolo 83, paragrafo 1, i produttori sono debitori verso lo Stato membro del pagamento del contributo al prelievo sulle eccedenze dovuto, calcolato ai sensi degli articoli 69, 70 e 80, per il semplice fatto di aver superato le rispettive quote di cui dispongono.
Articolo 80
Prelievo sulle eccedenze per le consegne
1. Per stabilire il computo finale del prelievo sulle eccedenze, i quantitativi consegnati da ciascun produttore sono aumentati o ridotti per tener conto delle eventuali differenze tra il tenore di grassi effettivo e il tenore di grassi di riferimento, applicando coefficienti e condizioni che devono essere stabiliti dalla Commissione.
2. Se a livello nazionale la somma delle consegne adeguate a norma del paragrafo 1 è inferiore alle consegne effettive, il prelievo sulle eccedenze è calcolato in base alle consegne effettive. In questo caso gli adeguamenti verso il basso sono ridotti proporzionalmente in modo da far coincidere la somma delle consegne adeguate con le consegne effettive.
Se la somma delle consegne, adeguate conformemente al paragrafo 1, è superiore alle consegne effettive, il prelievo sulle eccedenze è calcolato in base alle consegne adeguate.
3. Il contributo di ciascun produttore al pagamento del prelievo sulle eccedenze è stabilito mediante una decisione dello Stato membro, dopo che è stata riassegnata o meno la parte inutilizzata della quota nazionale destinata alle consegne, proporzionalmente alle quote individuali a disposizione di ciascun produttore o secondo criteri obiettivi che dovranno essere fissati dagli Stati membri:
a)
a livello nazionale in base al superamento della quota a disposizione di ciascun produttore;
b)
oppure in un primo tempo a livello dell’acquirente e successivamente, se del caso, a livello nazionale.
Articolo 81
Ruolo degli acquirenti
1. Gli acquirenti sono responsabili della riscossione presso i produttori dei contributi da essi dovuti a titolo del prelievo sulle eccedenze e versano all’organismo competente dello Stato membro, prima di una data e in base a modalità che devono essere stabilite dalla Commissione, l’importo di tali contributi che trattengono sul prezzo del latte pagato ai produttori responsabili del superamento o che, in mancanza di ciò, riscuotono con ogni altro mezzo appropriato.
2. Se un acquirente si sostituisce in tutto o in parte a uno o più altri acquirenti, le quote individuali di cui dispongono i produttori sono prese in considerazione per la parte restante del periodo di dodici mesi in corso, previa detrazione dei quantitativi già consegnati e tenuto conto del loro tenore di grassi. Il presente paragrafo si applica anche in caso di passaggio di un produttore da un acquirente a un altro.
3. Qualora nel periodo di riferimento i quantitativi consegnati da un produttore superino la quota di cui dispone, lo Stato membro in causa può decidere che l’acquirente trattenga a titolo di anticipo sul contributo del produttore al prelievo, secondo modalità determinate dallo Stato membro, una parte del prezzo del latte su ogni consegna di tale produttore che supera la quota di cui dispone per le consegne. Lo Stato membro può prevedere disposizioni specifiche che consentano agli acquirenti di trattenere tale anticipo qualora i produttori consegnino a più acquirenti.
Articolo 82
Riconoscimento
La qualifica di acquirente è subordinata al riconoscimento preliminare da parte dello Stato membro in base a criteri che devono essere stabiliti dalla Commissione.
Le condizioni che il produttore deve soddisfare e i dati che deve fornire in caso di vendita diretta sono stabiliti dalla Commissione.
Articolo 83
Prelievo sulle eccedenze per le vendite dirette
1. In caso di vendite dirette il contributo di ciascun produttore al pagamento del prelievo sulle eccedenze è stabilito con decisione dello Stato membro, dopo che è stata riassegnata o meno la parte inutilizzata della quota destinata alle vendite dirette, al livello territoriale appropriato o a livello nazionale.
2. Gli Stati membri stabiliscono la base per il calcolo del contributo del produttore al prelievo sulle eccedenze dovuto per il quantitativo totale di latte venduto, ceduto o utilizzato per fabbricare i prodotti lattiero-caseari venduti o ceduti, applicando criteri fissati dalla Commissione.
3. Per stabilire il computo finale del prelievo sulle eccedenze non si tiene conto delle correzioni connesse al tenore di grassi.
4. La Commissione fissa le modalità e la data di pagamento del prelievo all’organismo competente dello Stato membro.
Articolo 84
Importi pagati in eccesso o non pagati
1. Qualora, per le consegne o le vendite dirette, il prelievo sulle eccedenze sia dovuto e il contributo riscosso dai produttori sia superiore al prelievo, gli Stati membri possono:
a)
destinare in tutto o in parte l’eccedenza riscossa al finanziamento delle misure di cui all’articolo 75, paragrafo 1, lettera a); e/o
b)
ridistribuirla in tutto o in parte ai produttori che:
-
rientrano in categorie prioritarie stabilite dallo Stato membro in base a criteri obiettivi e a un termine determinato dalla Commissione, oppure
-
sono confrontati ad una situazione eccezionale risultante da una disposizione nazionale non avente alcun nesso con il regime delle quote per il latte e gli altri prodotti lattiero-caseari istituita dal presente capo.
2. Qualora il prelievo sulle eccedenze non sia dovuto, gli anticipi eventualmente riscossi dagli acquirenti o dallo Stato membro sono rimborsati entro la fine del periodo di dodici mesi successivo.
3. Se un acquirente non ha rispettato l’obbligo di riscuotere il contributo dei prodotti al prelievo sulle eccedenze a norma dell’articolo 81, lo Stato membro può riscuotere direttamente dal produttore gli importi non pagati, fatte salve le sanzioni che può applicare all’acquirente inadempiente.
4. Se il termine di pagamento non è rispettato dal produttore o dall’acquirente, a seconda dei casi, allo Stato membro sono versati interessi di mora, che devono essere fissati dalla Commissione.
Sezione IV
Disposizioni procedurali
Articolo 85
Modalità di applicazione
La Commissione adotta le modalità di applicazione del presente capo, che possono riguardare in particolare:
a)
le informazioni supplementari che le imprese riconosciute di cui all’articolo 57 devono fornire nonché i criteri per le sanzioni amministrative, le sospensioni e il ritiro di detto riconoscimento;
b)
la fissazione e la comunicazione degli importi di cui all'articolo 58 e il prelievo sulle eccedenze di cui all'articolo 64;
c)
le deroghe alle date fissate all’articolo 63.
CAPO IV
Regimi di aiuto
Sezione I
Aiuto alla trasformazione
Sottosezione I
Foraggi essiccati
Articolo 86
Imprese beneficiarie
1. L’aiuto alla trasformazione dei prodotti del settore dei foraggi essiccati è concesso alle imprese di trasformazione di prodotti di detto settore che rientrano in almeno una delle seguenti categorie:
a)
trasformatori che hanno stipulato contratti con produttori di foraggi da essiccare. Ove un contratto sia un contratto speciale di lavorazione di foraggi consegnati da un produttore, esso contiene una clausola che obbliga l'impresa di trasformazione a versare al produttore l’aiuto ottenuto per il quantitativo trasformato in applicazione del contratto;
b)
imprese che hanno trasformato la propria produzione ovvero, in caso di associazioni, quella dei loro soci;
c)
imprese che hanno ricevuto le loro forniture da persone fisiche o giuridiche che hanno stipulato contratti con produttori di foraggi da essiccare.
2. L’aiuto di cui al paragrafo 1 è versato per i foraggi essiccati che hanno lasciato l’impianto di trasformazione e soddisfano i seguenti requisiti:
a)
hanno un tenore massimo di umidità variabile tra l’11 e il 14 % in funzione del modo di presentazione del prodotto;
b)
hanno un tenore minimo di proteine grezze totali, riferito alla sostanza secca, non inferiore:
i)
al 15 % per i prodotti di cui all’allegato I, parte IV, lettera a), e lettera b), secondo trattino;
ii)
al 45 % per i prodotti di cui all’allegato I, parte IV, lettera b), primo trattino;
c)
sono di qualità mercantile, sana e leale.
Articolo 87
Pagamento anticipato
1. Le imprese di trasformazione hanno diritto al pagamento anticipato di un importo di 19,80 EUR/t o di 26,40 EUR/t se hanno costituito una cauzione di 6,60 EUR/t.
Gli Stati membri effettuano i controlli necessari per verificare il diritto all’aiuto. A verifica avvenuta, essi procedono al versamento dell’anticipo.
L’anticipo può tuttavia essere versato prima che ne venga riconosciuto il diritto, a condizione che il trasformatore costituisca una cauzione di importo pari all’anticipo stesso, maggiorata del 10 %. Tale cauzione è costituita anche a garanzia di quanto stabilito al primo comma. Essa è diminuita al livello specificato al primo comma non appena sia stato accertato il diritto all’aiuto e interamente svincolata al versamento del saldo dell’aiuto.
2. Nessun anticipo può essere versato prima che i foraggi essiccati abbiano lasciato l’impresa di trasformazione.
3. In caso di versamento di un anticipo, viene pagato un conguaglio pari alla differenza tra l’importo dell’anticipo stesso e l’ammontare totale dell’aiuto dovuto all’impresa di trasformazione, fatta salva l’applicazione dell’articolo 88, paragrafo 2.
4. Se l’ammontare dell’anticipo supera l’importo totale dovuto all’impresa di trasformazione in applicazione dell’articolo 88, paragrafo 2, il trasformatore rimborsa all’autorità competente dello Stato membro, su richiesta, la quota eccedente.
Articolo 88
Aliquota dell'aiuto
1. L’aiuto di cui all’articolo 86 è fissato a 33 EUR/t.
2. In deroga al paragrafo 1, qualora in una campagna di commercializzazione il quantitativo di foraggi essiccati per il quale viene chiesto l’aiuto superi il quantitativo massimo garantito di cui all’articolo 89, l’aiuto per gli Stati membri in cui la produzione supera il quantitativo nazionale garantito è ridotto mediante una diminuzione delle spese pari al rapporto percentuale tra il superamento dello Stato membro e la somma dei superamenti.
La diminuzione è fissata dalla Commissione a un livello tale da assicurare che le spese di bilancio non superino il livello che sarebbe stato raggiunto se il quantitativo massimo garantito non fosse stato superato.
Articolo 89
Quantitativo garantito
È fissato un quantitativo massimo garantito per singola campagna di commercializzazione di 4 960 723 tonnellate di foraggi disidratati e/o essiccati al sole per il quale può essere concesso l’aiuto di cui all’articolo 86. Detto quantitativo è ripartito fra gli Stati membri interessati come quantitativo nazionale garantito conformemente all’allegato XI, lettera B.
Articolo 90
Modalità di applicazione
La Commissione adotta le modalità di applicazione della presente sottosezione, che possono in particolare comprendere disposizioni riguardanti:
a)
le dichiarazioni che le imprese devono presentare all’atto della domanda di aiuto;
b)
le condizioni da soddisfare per la determinazione dell’ammissibilità all’aiuto, in particolare per quanto riguarda la tenuta della contabilità di magazzino e altri documenti giustificativi;
c)
la concessione dell’aiuto di cui alla presente sottosezione nonché versamento dell’anticipo e lo svincolo delle cauzioni di cui all’articolo 87, paragrafo 1;
d)
le condizioni e i criteri che devono soddisfare le imprese di cui all’articolo 86 e, ove le imprese ricevano le loro forniture da persone fisiche o giuridiche, le norme relative alle garanzie che esse devono fornire;
e)
le condizioni di riconoscimento degli acquirenti di foraggi da essiccare che devono essere applicate dagli Stati membri;
f)
i criteri per la determinazione dei requisiti di cui all’articolo 86, paragrafo 2;
g)
i criteri applicabili alla stipula dei contratti e gli elementi che essi che devono contenere;
h)
l’applicazione del quantitativo massimo garantito di cui all’articolo 89;
i)
i requisiti supplementari rispetto a quelli di cui all’articolo 86, in particolare quelli relativi al tenore di carotene e di fibra.
Sottosezione II
Lino destinato alla produzione di fibre
Articolo 91
Ammissibilità
1. L’aiuto per la trasformazione di lino destinato alla produzione di fibre è concesso al primo trasformatore riconosciuto in funzione della quantità di fibre effettivamente ottenute dalla paglia per la quale è stato stipulato un contratto di compravendita con un agricoltore.
Tuttavia, nel caso in cui l’agricoltore conservi la proprietà della paglia che fa trasformare sotto contratto da un primo trasformatore riconosciuto e provi di aver immesso sul mercato le fibre ottenute, l’aiuto è concesso all’agricoltore.
Nel caso in cui il primo trasformatore riconosciuto e l’agricoltore siano la medesima persona, il contratto di compravendita è sostituito da un impegno da parte dell’interessato ad effettuare personalmente la trasformazione.
2. Ai fini della presente sottosezione per «primo trasformatore riconosciuto» si intende la persona fisica o giuridica, o l’associazione di persone fisiche o giuridiche, indipendentemente dal suo status giuridico secondo il diritto nazionale e da quello dei suoi membri, che è stato riconosciuto dall’autorità competente dello Stato membro sul cui territorio sono situati i suoi impianti per la produzione di fibre di lino.
Articolo 92
Aliquota dell'aiuto
1. L’importo dell’aiuto alla trasformazione di cui all’articolo 91 è fissato a 200 EUR/t di fibre lunghe di lino.
2. I quantitativi di fibre che possono beneficiare dell’aiuto sono limitati in funzione delle superfici che hanno formato oggetto di uno dei contratti o degli impegni di cui all’articolo 91.
I limiti di cui al primo comma sono fissati dagli Stati membri in modo da rispettare i quantitativi nazionali garantiti di cui all’articolo 94.
Articolo 93
Pagamento anticipato
Su richiesta del primo trasformatore riconosciuto, viene versato un anticipo sull’aiuto di cui all’articolo 91 in funzione dei quantitativi di fibre ottenute.
Articolo 94
Quantitativo garantito
1. È stabilito un quantitativo massimo garantito di 80 878 tonnellate per campagna di commercializzazione per le fibre lunghe di lino che possono beneficiare dell’aiuto. Detto quantitativo è ripartito fra alcuni Stati membri come quantitativo nazionale garantito conformemente all’allegato XI, lettera A.
2. Nel caso in cui le fibre ottenute in uno Stato membro provengano da paglia prodotta in un altro Stato membro, i quantitativi di fibre interessati vanno imputati al quantitativo nazionale garantito dello Stato membro in cui la paglia è raccolta. L’aiuto è versato dallo Stato membro il cui quantitativo nazionale garantito è imputato.
Articolo 95
Modalità di applicazione
La Commissione adotta le modalità di applicazione della presente sottosezione, che possono in particolare comprendere disposizioni riguardanti:
a)
le condizioni di riconoscimento dei primi trasformatori di cui all’articolo 91;
b)
le condizioni che i primi trasformatori riconosciuti devono rispettare per i contratti di compravendita e gli impegni di cui all’articolo 91, paragrafo 1;
c)
le condizioni che gli agricoltori devono rispettare nel caso indicato all’articolo 91, paragrafo 1, secondo comma;
d)
i criteri che le fibre lunghe di lino devono soddisfare;
e)
le condizioni per la concessione dell’aiuto e il pagamento dell'anticipo, in particolare gli elementi di prova della trasformazione della paglia;
f)
le condizioni da rispettare per la fissazione dei limiti di cui all’articolo 92, paragrafo 2.
Sezione II
Restituzione alla produzione
Articolo 96
Restituzione alla produzione di amido e fecole
1. Una restituzione alla produzione può essere concessa:
a)
per l’amido ottenuto dal granturco o dal frumento o per la fecola di patate, nonché per taluni prodotti derivati utilizzati nella fabbricazione di determinati prodotti, un elenco dei quali è redatto dalla Commissione;
b)
in mancanza di una produzione nazionale significativa di altri cereali per la produzione di amidi e fecole, per i seguenti quantitativi di amidi e fecole ottenuti in ciascuna campagna di commercializzazione in Finlandia e Svezia da orzo e avena, purché ciò non comporti un aumento del livello di produzione di amidi e fecole ottenuti da questi due cereali, di cui:
i)
50 000 tonnellate in Finlandia; e
ii)
10 000 tonnellate in Svezia.
2. Le restituzioni di cui al paragrafo 1 sono fissate periodicamente dalla Commissione.
Articolo 97
Restituzione alla produzione nel settore dello zucchero
1. I prodotti del settore dello zucchero elencati all’allegato I, parte III, lettere da b) a e), possono beneficiare di una restituzione alla produzione qualora non sia disponibile zucchero eccedente o zucchero importato, isoglucosio eccedente o sciroppo di inulina eccedente ad un prezzo corrispondente al prezzo del mercato mondiale per la fabbricazione dei prodotti di cui all’articolo 62, paragrafo 2, lettere b) e c).
2. La restituzione alla produzione di cui al paragrafo 1 è fissata tenendo conto, in particolare, delle spese che l’industria dovrebbe sostenere per lo zucchero importato, in caso di approvvigionamento sul mercato mondiale, e del prezzo dello zucchero eccedente disponibile sul mercato comunitario, oppure del prezzo di riferimento in assenza di zucchero eccedente.
Articolo 98
Condizioni di concessione
La Commissione stabilisce le condizioni per la concessione delle restituzioni alla produzione di cui alla presente sezione nonché i relativi importi e, per quanto riguarda la restituzione alla produzione per lo zucchero di cui all'articolo 97, i quantitativi ammissibili.
Sezione III
Aiuti nel settore del latte e dei prodotti lattiero-caseari
Articolo 99
Aiuti per il latte scremato e il latte scremato in polvere usati nell’alimentazione degli animali
1. Sono concessi aiuti per il latte scremato e il latte scremato in polvere destinati ad essere usati nell’alimentazione degli animali, a condizione che rispondano a requisiti e norme di prodotto che devono essere stabiliti dalla Commissione.
Ai fini del presente articolo sono considerati latte scremato e latte scremato in polvere anche il latticello e il latticello in polvere.
2. L’importo degli aiuti è fissato dalla Commissione tenendo conto degli elementi seguenti:
a)
il prezzo di riferimento del latte scremato in polvere fissato all’articolo 8, paragrafo 1, lettera e), punto ii);
b)
l’andamento dell’offerta di latte scremato e di latte scremato in polvere e l’evoluzione del loro impiego nell’alimentazione degli animali;
c)
la tendenza dei prezzi dei vitelli,
d)
la tendenza dei prezzi di mercato delle proteine concorrenti rispetto ai prezzi del latte scremato in polvere.
Articolo 100
Aiuto per il latte scremato trasformato in caseina e caseinati
1. È concesso un aiuto per il latte scremato prodotto nella Comunità e trasformato in caseina e caseinati, a condizione che detto latte e la caseina o i caseinati con esso fabbricati rispondano a requisiti e norme di prodotto che devono essere stabiliti dalla Commissione.
2. L’importo dell’aiuto è fissato dalla Commissione tenendo conto degli elementi seguenti:
a)
il prezzo di riferimento del latte scremato in polvere o il prezzo di mercato del latte scremato in polvere spray di prima qualità, se detto prezzo di mercato è superiore al prezzo di riferimento;
b)
il prezzo di mercato della caseina e dei caseinati sui mercati comunitari e mondiali.
L’aiuto può essere differenziato secondo che il latte scremato sia trasformato in caseina o in caseinati e in funzione della qualità di tali prodotti.
Articolo 101
Aiuto per l’acquisto a prezzo ridotto di crema di latte, burro e burro concentrato
In caso di formazione, o rischio di formazione, di eccedenze di prodotti lattiero-caseari, la Commissione può decidere che un aiuto venga concesso, alle condizioni da essa determinate, per consentire l’acquisto a prezzo ridotto di crema di latte, burro e burro concentrato:
a)
da parte di istituzioni ed organizzazioni senza fini di lucro;
b)
da parte di forze armate e corpi assimilati degli Stati membri;
c)
da parte di fabbricanti di prodotti della pasticceria e di gelati alimentari;
d)
da parte di fabbricanti di altri prodotti alimentari che devono essere stabiliti dalla Commissione;
e)
per il consumo diretto di burro concentrato.
Articolo 102
Aiuto per la distribuzione di prodotti lattiero-caseari agli allievi
1. È concesso, a condizioni che saranno stabilite dalla Commissione, un aiuto comunitario per la distribuzione agli allievi delle scuole di taluni prodotti lattiero-caseari trasformati, che saranno determinati dalla Commissione, dei codici NC 0401, 0403, 0404 90 e 0406 o del codice NC 2202 90.
2. In deroga all’articolo 180, gli Stati membri possono concedere, a integrazione dell’aiuto comunitario, aiuti nazionali per la distribuzione agli allievi delle scuole dei prodotti di cui al paragrafo 1. Gli Stati membri possono finanziare il loro aiuto nazionale tramite un prelievo imposto al settore lattiero-caseario o tramite qualsiasi altro contributo del settore stesso.
3. Nel caso del latte intero l’aiuto comunitario è pari a 18,15 EUR/100 kg.
Nel caso di altri prodotti lattiero-caseari, esso viene fissato dalla Commissione tenendo conto dei componenti di latte del prodotto di cui trattasi.
4. L’aiuto di cui al paragrafo 1 è concesso per un quantitativo massimo di 0,25 litri di equivalente latte per allievo e per giorno.
Sezione IV
Aiuti al settore dell'olio di oliva e delle olive da tavola
Articolo 103
Aiuti alle organizzazioni di operatori
1. La Comunità finanza, con gli importi trattenuti dagli Stati membri a norma dell’articolo 110 decies, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1782/2003, programmi di attività triennali che saranno elaborati dalle organizzazioni di operatori di cui all’articolo 125 in uno o più dei seguenti settori:
a)
monitoraggio e gestione amministrativa del mercato nel settore dell'olio di oliva e delle olive da tavola;
b)
miglioramento dell’impatto ambientale dell’oleicoltura;
c)
miglioramento della qualità della produzione di olio di oliva e di olive da tavola;
d)
sistema di tracciabilità, certificazione e tutela della qualità dell’olio di oliva e delle olive da tavola, in particolare il controllo della qualità degli oli di oliva venduti ai consumatori finali, sotto l’autorità delle amministrazioni nazionali;
e)
diffusione di informazioni sulle attività svolte da tali organizzazioni ai fini del miglioramento della qualità dell’olio di oliva.
2. Il finanziamento comunitario per i programmi di attività di cui al paragrafo 1 è al massimo pari alla quota degli aiuti trattenuta dagli Stati membri. Tale finanziamento riguarda le spese ammissibili fino a un massimo del:
a)
100 % per le attività nei settori di cui al paragrafo 1, lettere a) e b);
b)
100 % per investimenti in attività fisse e del 75 % per altre attività nel settore di cui al paragrafo 1, lettera c);
c)
75 % per i programmi di attività realizzati in almeno tre paesi terzi o Stati membri non produttori da organizzazioni di operatori riconosciute di almeno due Stati membri produttori nei settori di cui al paragrafo 1, lettere d) ed e), e del 50 % per le altre attività in questi settori.
Lo Stato membro assicura un finanziamento complementare non superiore al 50 % dei costi esclusi dal finanziamento comunitario.
La Commissione stabilisce le modalità di applicazione del presente articolo e, in particolare, le procedure per l’approvazione dei programmi di attività adottati dagli Stati membri e le tipologie di attività ammissibili nell’ambito di tali programmi.
3. Fatte salve eventuali disposizioni specifiche adottate dalla Commissione a norma dell’articolo 194, gli Stati membri verificano il rispetto delle condizioni per la concessione del finanziamento comunitario. A tal fine essi procedono ad una verifica dei programmi di attività e predispongono un piano di controlli da effettuarsi su un campione determinato in base ad un'analisi dei rischi e costituito da almeno il 30 % all’anno delle organizzazioni di produttori e da tutte le altre organizzazioni di operatori beneficiarie di un finanziamento comunitario a norma del presente articolo.
Sezione V
Fondo comunitario del tabacco
Articolo 104
Fondo del tabacco
1. È istituito un fondo comunitario del tabacco (di seguito «il fondo») destinato al finanziamento di misure nei settori seguenti:
a)
miglioramento della sensibilizzazione del pubblico sugli effetti nocivi del consumo di tabacco a prescindere dalla forma, in particolare mediante l’informazione e l’istruzione, sostegno alla raccolta di dati intesi a definire i modelli di consumo di tabacco e a condurre studi epidemiologici riguardanti il tabagismo su scala comunitaria, e uno studio sulla prevenzione del tabagismo;
b)
azioni specifiche di riconversione dei produttori di tabacco greggio verso altre coltivazioni o altre attività economiche creatrici di posti di lavoro, nonché studi sulle possibilità di riconversione dei produttori di tabacco greggio verso altre coltivazioni o attività.
2. Il fondo è finanziato:
a)
per il raccolto 2002 da una ritenuta del 2 % e per i raccolti 2003, 2004 e 2005 da una ritenuta del 3 % del premio di cui al titolo I del regolamento (CEE) n. 2075/92, applicabile fino al raccolto 2005 compreso, per il finanziamento delle misure previste al paragrafo 1;
b)
per gli anni civili 2006 e 2007 a norma dell’articolo 110 quaterdecies del regolamento (CE) n. 1782/2003.
3. Le modalità di applicazione del presente articolo sono adottate dalla Commissione.
Sezione VI
Disposizioni speciali relative al settore dell’apicoltura
Articolo 105
Ambito di applicazione
1. Al fine di migliorare le condizioni generali della produzione e della commercializzazione dei prodotti dell’apicoltura gli Stati membri possono predisporre un programma nazionale triennale (in seguito denominato «programma apicolo»).
2. In deroga all’articolo 180, gli articoli 87, 88 e 89 del trattato non si applicano:
a)
al contributo finanziario degli Stati membri a favore delle misure che beneficiano di un sostegno comunitario ai sensi della presente sezione;
b)
agli aiuti nazionali specifici per la protezione delle aziende apicole sfavorite da condizioni strutturali o naturali o nel quadro di programmi di sviluppo economico, ad eccezione di quelli che siano concessi a favore della produzione o del commercio.
Gli aiuti di cui alla lettera b) sono comunicati dagli Stati membri alla Commissione all'atto della comunicazione dei programmi apicoli di cui all’articolo 109.
Articolo 106
Misure che possono beneficiare dell'aiuto
Le misure che possono essere incluse nel programma apicolo sono le seguenti:
a)
assistenza tecnica agli apicoltori e alle associazioni di apicoltori;
b)
lotta contro la varroasi;
c)
razionalizzazione della transumanza;
d)
misure di sostegno ai laboratori di analisi delle caratteristiche fisico-chimiche del miele;
e)
misure di sostegno del ripopolamento del patrimonio apicolo comunitario;
f)
collaborazione con gli organismi specializzati nella realizzazione dei programmi di ricerca applicata nei settori dell’apicoltura e dei prodotti dell’apicoltura.
Sono escluse dal programma apicolo le azioni finanziate dal FEASR conformemente al regolamento (CE) n. 1698/2005 del Consiglio (62).
Articolo 107
Studio sulla struttura del settore dell’apicoltura a livello della produzione e della commercializzazione
Per poter beneficiare del cofinanziamento di cui all’articolo 108, paragrafo 1, gli Stati membri effettuano uno studio sulla struttura del settore dell’apicoltura nei loro rispettivi territori a livello della produzione e della commercializzazione.
Articolo 108
Finanziamento
1. La Comunità partecipa al finanziamento dei programmi apicoli nella misura del 50 % delle spese sostenute dagli Stati membri.
2. Le spese relative alle azioni realizzate nell'ambito dei programmi apicoli sono effettuate dagli Stati membri entro il 15 ottobre di ogni anno.
Articolo 109
Consultazione
Il programma apicolo è elaborato in stretta collaborazione con le organizzazioni professionali rappresentative e con le cooperative del settore apicolo. Esso è presentato alla Commissione per approvazione.
Articolo 110
Modalità di applicazione
La Commissione fissa le modalità di applicazione della presente sezione.
Sezione VII
Aiuti al settore della bachicoltura
Articolo 111
Aiuto a favore dei bachicoltori
1. È concesso un aiuto per i bachi da seta di cui al codice NC ex 0106 90 00 nonché per le uova di bachi da seta di cui al codice NC ex 0511 99 85, allevati nella Comunità.
2. L’aiuto è concesso ai bachicoltori per i telaini messi in produzione, a condizione che tali telaini contengano un quantitativo minimo di uova da determinarsi e che l’allevamento dei bachi sia stato portato a termine.
3. L’importo dell’aiuto per telaino messo in produzione è fissato a 133,26 EUR.
Articolo 112
Modalità di applicazione
La Commissione adotta le modalità di applicazione della presente sezione, che riguardano in particolare il quantitativo minimo di uova di cui all’articolo 111, paragrafo 2.
TITOLO II
NORME APPLICABILI ALLA COMMERCIALIZZAZIONE E ALLA PRODUZIONE
CAPO I
Norme di commercializzazione e condizioni di produzione
Sezione I
Norme di commercializzazione
Articolo 113
Norme di commercializzazione
1. La Commissione può prevedere norme di commercializzazione per uno o più prodotti dei seguenti settori:
a)
olio di oliva e olive da tavola, in relazione ai prodotti di cui all'allegato I, parte VII, lettera a);
b)
banane;
c)
piante vive.
2. Le norme di cui al paragrafo 1:
a)
sono stabilite tenendo conto in particolare:
i)
delle caratteristiche specifiche dei prodotti in questione;
ii)
della necessità di assicurare le condizioni atte ad agevolare lo smercio di tali prodotti sul mercato;
iii)
dell'interesse dei consumatori a ricevere informazioni adeguate e trasparenti sui prodotti;
iv)
per quanto riguarda gli oli di oliva di cui all'allegato I, parte VII, lettera a), dell'evoluzione dei metodi determinazione delle loro caratteristiche fisiche, chimiche e organolettiche;
b)
possono in particolare riguardare la qualità, la classificazione, il peso, la calibrazione, il condizionamento, l’imballaggio, il magazzinaggio, il trasporto, la presentazione, l'origine e l’etichettatura.
3. Salvo ove altrimenti disposto dalla Commissione secondo i criteri di cui al paragrafo 2, lettera a), i prodotti per i quali sono state stabilite norme di commercializzazione possono essere commercializzati nella Comunità solo conformemente a tali norme.
Fatte salve le disposizioni specifiche che possono essere adottate dalla Commissione a norma dell’articolo 194, gli Stati membri si accertano della conformità di tali prodotti alle norme corrispondenti e comminano le sanzioni opportune.
Articolo 114
Norme di commercializzazione per il latte e i prodotti lattiero-caseari
1. I prodotti destinati all'alimentazione umana possono essere commercializzati come latte e prodotti lattiero-caseari solo se sono conformi alle definizioni e alle denominazioni di cui all’allegato XII.
2. Fatte salve le deroghe contemplate dal diritto comunitario e le misure di protezione della sanità pubblica, il latte di cui al codice NC 0401 destinato al consumo umano può essere commercializzato nella Comunità solo conformemente all’allegato XIII e, in particolare, alle definizioni di cui al punto I dello stesso.
Articolo 115
Norme di commercializzazione dei grassi
Fatto salvo l’articolo 114, paragrafo 1, o eventuali disposizioni adottate nei settori veterinario e alimentare per assicurare che i prodotti siano conformi alle norme igieniche e sanitarie e per proteggere la salute umana e animale, le norme di cui all’allegato XIV si applicano ai seguenti prodotti, destinati al consumo umano, aventi un tenore di grassi, in peso, pari o superiore al 10 % ma inferiore al 90 %:
a)
grassi lattieri di cui ai codici NC 0405 ed ex 2106;
b)
grassi di cui al codice NC ex 1517;
c)
grassi composti da prodotti vegetali e/o animali di cui ai codici NC ex 1517 ed ex 2106.
Il tenore di grassi, escluso il sale, è pari almeno ai due terzi della sostanza secca.
Tali norme si applicano tuttavia solo ai prodotti che restano solidi a una temperatura di 20o C e che possono essere spalmati.
Articolo 116
Norme di commercializzazione per i prodotti dei settori delle uova e delle carni di pollame
I prodotti dei settori delle uova e delle carni di pollame sono commercializzati in conformità alle disposizioni di cui all'allegato XIV.
Articolo 117
Certificazione del luppolo
1. I prodotti del settore del luppolo, raccolti od ottenuti nella Comunità, sono soggetti ad una procedura di certificazione.
2. Il certificato può essere rilasciato soltanto per i prodotti che presentano le caratteristiche qualitative minime valide in una determinata fase di commercializzazione. Nel caso del luppolo in polvere, del luppolo in polvere arricchito di luppolina, dell’estratto di luppolo e dei prodotti miscelati di luppolo, il certificato può essere rilasciato soltanto se il tenore di acido alfa di questi prodotti non è inferiore a quello del luppolo da cui essi sono stati ottenuti.
3. Nel certificato sono indicati almeno:
a)
il luogo o i luoghi di produzione del luppolo;
b)
l’anno o gli anni di raccolta;
c)
la varietà o le varietà.
4. I prodotti del settore del luppolo possono essere commercializzati o esportati solo previo rilascio del certificato di cui ai paragrafi 1, 2 e 3.
Nel caso di prodotti importati del settore del luppolo, l’attestato di cui all’articolo 158, paragrafo 2, è considerato equivalente al certificato.
5. La Commissione può adottare misure in deroga al paragrafo 4:
a)
per soddisfare le esigenze commerciali di taluni paesi terzi; oppure
b)
per prodotti destinati ad utilizzazioni particolari.
Le misure di cui al primo comma:
a)
non arrecano danno allo smercio normale dei prodotti per i quali è stato rilasciato il certificato;
b)
sono accompagnate da garanzie intese ad evitare qualsiasi confusione con detti prodotti.
Articolo 118
Norme di commercializzazione per gli oli di oliva e gli oli di sansa di oliva
1. L’impiego delle descrizioni e delle definizioni degli oli di oliva e degli oli di sansa di oliva di cui all’allegato XV è obbligatorio per la commercializzazione nella Comunità dei prodotti in questione, nonché nel commercio con i paesi terzi, sempreché sia compatibile con le norme internazionali vincolanti.
2. Solo gli oli indicati all'allegato XVI, punto 1, lettere a) e b), e punti 3 e 6 possono essere commercializzati al dettaglio.
Sezione II
Condizioni di produzione
Articolo 119
Impiego di caseina e caseinati nella fabbricazione di formaggi
L’impiego di caseina e caseinati nella fabbricazione di formaggi è subordinato a preventiva autorizzazione che viene rilasciata soltanto se tale impiego è condizione necessaria per la fabbricazione dei prodotti.
Articolo 120
Metodo di produzione dell’alcole etilico di origine agricola
Il metodo di produzione e le caratteristiche dell’alcole etilico di origine agricola ottenuto da uno specifico prodotto agricolo elencato nell’allegato I del trattato possono essere stabiliti dalla Commissione.
Sezione III
Norme procedurali
Articolo 121
Adozione di norme, modalità di applicazione e deroghe
La Commissione stabilisce le modalità di applicazione del presente capo, che possono riguardare in particolare:
a)
le norme di commercializzazione di cui all’articolo 113, comprese le disposizioni in materia di deroghe alle norme, di presentazione delle diciture previste dalle norme e di applicazione delle norme ai prodotti importati nella Comunità e ai prodotti esportati dalla Comunità;
b)
con riguardo alle definizioni e alle denominazioni che possono essere utilizzate nella commercializzazione del latte e dei prodotti lattiero-caseari conformemente all’articolo 114, paragrafo 1:
i)
l’elaborazione e, all’occorrenza, il completamento dell’elenco dei prodotti di cui all’allegato XII, punto III.1, secondo comma, sulla base degli elenchi comunicati dagli Stati membri;
ii)
il completamento, se necessario, dell’elenco delle denominazioni di cui all’allegato XII, punto II.2, secondo comma, lettera a);
c)
con riguardo alle norme per i grassi da spalmare di cui all’articolo 115:
i)
un elenco dei prodotti di cui all'allegato XV, punto I.2, terzo comma, lettera a), sulla base degli elenchi inviati alla Commissione dagli Stati membri;
ii)
i metodi di analisi necessari per verificare la composizione e le caratteristiche di fabbricazione dei prodotti di cui all’articolo 115;
iii)
norme dettagliate per il prelevamento dei campioni;
iv)
norme dettagliate per l’ottenimento di informazioni statistiche sui mercati dei prodotti di cui all’articolo 115;
d)
con riguardo alle disposizioni concernenti la commercializzazione delle uova che figurano nella parte A dell'allegato XIV:
i)
le definizioni;
ii)
la frequenza della raccolta, la consegna, la conservazione e il trattamento delle uova;
iii)
i criteri di qualità, in particolare l'aspetto del guscio, la consistenza dell'albume e del tuorlo e l'altezza della camera d'aria;
iv)
la classificazione in base al peso, incluse le eccezioni;
v)
la stampigliatura delle uova e le indicazioni sugli imballaggi, incluse le eccezioni e incluse le norme da applicare in relazione ai centri di imballaggio;
vi)
gli scambi con i paesi terzi;
vii)
il metodo di allevamento;
e)
con riguardo alle disposizioni concernenti la commercializzazione delle carni di pollame che figurano nella parte B dell'allegato XIV:
i)
le definizioni;
ii)
l'elenco delle carcasse di pollame, delle parti di tali carcasse e delle frattaglie, incluso il foie gras, a cui si applica l'allegato XIV, parte B;
iii)
i criteri di classificazione ai sensi dell'allegato XIV, parte B, punto III.1;
iv)
le norme concernenti le indicazioni supplementari che devono figurare sui documenti commerciali di accompagnamento, l'etichettatura, la presentazione e la pubblicità delle carni di pollame destinate al consumatore finale e la denominazione di vendita ai sensi dell'articolo 3, paragrafo 1, punto 1, della direttiva 2000/13/CE;
v)
le indicazioni facoltative del metodo di refrigerazione utilizzato e del tipo di allevamento;
vi)
le deroghe che possono essere applicate in caso di consegne ai laboratori di sezionamento o agli stabilimenti di trasformazione;
vii)
le norme da applicare per quanto riguarda le percentuali di assorbimento di acqua estranea nella preparazione di carcasse e di pezzi di carcasse freschi, congelati o surgelati nonché le indicazioni da rendere a tal riguardo;
f)
con riguardo alle disposizioni concernenti le norme per la produzione e la commercializzazione di uova da cova e pulcini di volatili da cortile che figurano nella parte C dell'allegato XIV:
i)
le definizioni;
ii)
la registrazione degli stabilimenti che producono o commercializzano uova da cova o pulcini di volatili da cortile;
iii)
le indicazioni da rendere sulle uova da cova, incluse quelle importate da o esportate verso paesi terzi, e sugli imballaggi, nonché le norme da applicare riguardo ai pulcini provenienti dai paesi terzi;
iv)
i registri a cura degli incubatoi;
v)
l'uso, diverso da quello per l'alimentazione umana, che può essere fatto delle uova incubate ritirate dall'incubatrice;
vi)
le comunicazioni degli incubatoi e degli altri stabilimenti alle autorità competenti degli Stati membri;
vii)
i documenti di accompagnamento;
g)
le caratteristiche qualitative minime per i prodotti del settore del luppolo di cui all’articolo 117;
h)
i metodi di analisi da applicare, ove pertinente;
i)
con riguardo all’impiego di caseina e caseinati di cui all’articolo 119:
i)
le condizioni per il rilascio delle autorizzazioni da parte degli Stati membri, nonché le percentuali massime di incorporazione in base a criteri oggettivi fissati tenendo conto delle esigenze tecnologiche;
ii)
gli obblighi che le imprese autorizzate ai sensi del punto i) devono rispettare.
CAPO II
Organizzazioni di produttori, organizzazioni interprofessionali e organizzazioni di operatori
Sezione I
Principi generali
Articolo 122
Organizzazioni di produttori
Gli Stati membri riconoscono le organizzazioni di produttori che:
a)
sono costituite da produttori di uno dei seguenti settori:
i)
settore del luppolo;
ii)
settore dell'olio di oliva e delle olive da tavola;
iii)
settore della bachicoltura;
b)
sono costituite su iniziativa dei produttori;
c)
perseguono un obiettivo specifico, che può in particolare riguardare i seguenti aspetti:
i)
concentrare l’offerta e commercializzare la produzione dei propri aderenti;
ii)
adattare in comune la produzione alle esigenze del mercato e migliorare il prodotto;
iii)
promuovere la razionalizzazione e la meccanizzazione della produzione.
Articolo 123
Organizzazioni interprofessionali
Gli Stati membri riconoscono le organizzazioni interprofessionali che:
a)
sono composte da rappresentanti delle attività economiche connesse alla produzione, al commercio e/o alla trasformazione di prodotti dei seguenti settori:
i)
settore dell'olio di oliva e delle olive da tavola;
ii)
settore del tabacco;
b)
sono state costituite su iniziativa della totalità o di alcune delle organizzazioni o delle associazioni che le compongono; e
c)
perseguono un obiettivo specifico, che può segnatamente riguardare i seguenti aspetti:
i)
concentrare e coordinare l’offerta e la commercializzazione della produzione dei propri aderenti;
ii)
adattare in comune la produzione e la trasformazione alle esigenze del mercato e migliorare il prodotto;
iii)
promuovere la razionalizzazione e la meccanizzazione della produzione e della trasformazione;
iv)
svolgere ricerche sui metodi di produzione sostenibili e sull’evoluzione del mercato.
Qualora svolgano le loro attività nel territorio di diversi Stati membri, le organizzazioni interprofessionali sono riconosciute dalla Commissione, senza l'assistenza del comitato di cui all'articolo 195, paragrafo 1.
Articolo 124
Disposizioni comuni relative alle organizzazioni di produttori e alle organizzazioni interprofessionali
1. L'articolo 122 e l'articolo 123, primo comma, si applicano senza pregiudizio del riconoscimento, deciso dagli Stati membri in base al diritto nazionale ed in ottemperanza al diritto comunitario, di organizzazioni di produttori o organizzazioni interprofessionali in uno qualsiasi dei settori di cui all'articolo 1, eccettuati i settori cui si fa riferimento all'articolo 122 e all'articolo 123, primo comma.
2. Le organizzazioni di produttori riconosciute a norma dei regolamenti (CE) n. 865/2004, (CE) n. 1952/2005 e (CE) n. 1544/2006 si considerano organizzazioni di produttori riconosciute ai sensi dell'articolo 122 del presente regolamento.
Le organizzazioni interprofessionali riconosciute a norma dei regolamenti (CEE) n. 2077/92 e n. 865/2004, si considerano organizzazioni interprofessionali riconosciute ai sensi dell'articolo 123 del presente regolamento.
Articolo 125
Organizzazioni di operatori
Ai fini del presente regolamento, le organizzazioni di operatori comprendono le organizzazioni di produttori riconosciute, le organizzazioni interprofessionali riconosciute o le altre organizzazioni riconosciute di altri operatori del settore dell'olio di oliva e delle olive da tavola o le loro associazioni.
Sezione II
Norme relative alle organizzazioni interprofessionali del settore del tabacco
Articolo 126
Pagamento della quota associativa da parte di non aderenti
1. Quando una o più delle attività di cui al paragrafo 2 sono svolte da un’organizzazione interprofessionale riconosciuta del settore del tabacco e sono nell’interesse economico generale degli operatori le cui attività sono connesse a uno o più dei prodotti in questione, lo Stato membro che ha concesso il riconoscimento, o la Commissione, senza l'assistenza del comitato di cui all'articolo 195, paragrafo 1, qualora il riconoscimento sia stato da essa concesso, può decidere che i singoli operatori o le loro associazioni che non fanno parte dell’organizzazione, ma che traggono vantaggio dalle sue attività, versano alla stessa una parte o la totalità delle quote associative pagate dai suoi aderenti nella misura in cui tali quote sono destinate a coprire i costi direttamente connessi alla realizzazione di tali attività, escluse le spese amministrative di qualsiasi tipo.
2. Le attività di cui al paragrafo 1 sono connesse ad una delle seguenti finalità:
a)
ricerca intesa a valorizzare i prodotti, in particolare tramite nuovi impieghi che non mettano in pericolo la salute umana;
b)
studi volti a migliorare la qualità del tabacco in foglia o in colli;
c)
ricerca su metodi di coltivazione che consentano di ridurre l’impiego di prodotti fitosanitari e assicurino la preservazione del suolo e dell’ambiente.
3. Gli Stati membri interessati notificano alla Commissione le decisioni che intendono prendere ai sensi del paragrafo 1. Tali decisioni possono essere applicate solo al termine di un periodo di tre mesi a decorrere dalla data della notifica alla Commissione. Entro tale periodo di tre mesi la Commissione può respingere in tutto o in parte il progetto di decisione qualora l’interesse economico generale invocato non appaia adeguatamente fondato.
4. Se le attività di un’organizzazione interprofessionale riconosciuta dalla Commissione in conformità al presente capo sono di interesse economico generale, la Commissione notifica il proprio progetto di decisione agli Stati membri interessati, che dispongono di un periodo di due mesi per formulare le loro osservazioni.
Sezione III
Norme procedurali
Articolo 127
Modalità di applicazione
La Commissione adotta le modalità di applicazione del presente capo, in particolare le condizioni e le procedure per il riconoscimento delle organizzazioni di produttori, delle organizzazioni interprofessionali e delle organizzazioni di operatori in singoli settori, inclusi:
a)
le finalità specifiche perseguite da tali organizzazioni;
b)
lo statuto di tali organizzazioni;
c)
le attività di tali organizzazioni;
d)
le deroghe ai requisiti di cui agli articoli 122, 123 e 125;
e)
se del caso, le conseguenze derivanti dal riconoscimento dello status di organizzazione interprofessionale.
PARTE III
SCAMBI CON I PAESI TERZI
CAPO I
Disposizioni generali
Articolo 128
Principi generali
Salvo disposizione contraria prevista dal presente regolamento o adottata a norma di una delle sue disposizioni, negli scambi con i paesi terzi sono vietate:
a)
la riscossione di qualsiasi tassa avente effetto equivalente a un dazio doganale;
b)
l’applicazione di qualsiasi restrizione quantitativa o misure di effetto equivalente.
Articolo 129
Nomenclatura combinata
Per la classificazione tariffaria dei prodotti disciplinati dal presente regolamento si applicano le norme generali relative all’interpretazione della nomenclatura combinata di cui al regolamento (CEE) n. 2658/87 del Consiglio, del 23 luglio 1987, relativo alla nomenclatura tariffaria e statistica ed alla tariffa doganale comune (63) (di seguito «nomenclatura combinata»), nonché le relative modalità di attuazione. La nomenclatura tariffaria risultante dall’applicazione del presente regolamento, incluse, se del caso, le definizioni riportate nell'allegato III, è inserita nella tariffa doganale comune.
CAPO II
Importazioni
Sezione I
Titoli di importazione
Articolo 130
Titoli di importazione
1. Fatti salvi i casi in cui i titoli di importazione sono richiesti a norma del presente regolamento, la Commissione può subordinare le importazioni di uno o più dei prodotti appartenenti ai seguenti settori alla presentazione di un titolo di importazione:
a)
cereali;
b)
riso;
c)
zucchero;
d)
sementi;
e)
olio di oliva e olive da tavola, per quanto riguarda i prodotti di cui ai codici NC 1509, 1510 00, 0709 90 39, 0711 20 90, 2306 90 19, 1522 00 31 e 1522 00 39;
f)
lino e canapa, per quanto riguarda la canapa;
g)
banane;
h)
piante vive;
i)
carni bovine;
j)
latte e prodotti lattiero-caseari;
k)
carni suine;
l)
carni ovine e caprine;
m)
uova;
n)
carni di pollame;
o)
alcole etilico di origine agricola.
2. Quando applica il paragrafo 1 la Commissione tiene conto della necessità dei titoli di importazione per la gestione dei mercati interessati e, in particolare, per il monitoraggio delle importazioni dei prodotti in questione.
Articolo 131
Rilascio dei titoli
I titoli di importazione sono rilasciati dagli Stati membri ad ogni interessato che ne faccia richiesta, a prescindere dal suo luogo di stabilimento nella Comunità, salvo qualora un regolamento o un altro atto del Consiglio dispongano diversamente, e fatte salve le disposizioni adottate per l’applicazione del presente capo.
Articolo 132
Validità
Il titolo di importazione è valido in tutta la Comunità.
Articolo 133
Cauzione
1. Salvo diversa disposizione della Commissione, il rilascio dei titoli è subordinato alla costituzione di una cauzione che garantisca l’impegno di importare i prodotti durante il periodo di validità del titolo.
2. Salvo in caso di forza maggiore, la cauzione resta acquisita in tutto o in parte, se l’importazione non è realizzata entro il periodo di validità del titolo o se è realizzata solo parzialmente.
Articolo 134
Modalità di applicazione
La Commissione adotta le modalità di applicazione della presente sezione, inclusi i periodi di validità dei titoli e il livello della cauzione.
Sezione II
Prelievi e dazi all’importazione
Articolo 135
Dazi all’importazione
Salvo qualora altrimenti disposto a norma del presente regolamento, ai prodotti di cui all’articolo 1 si applicano le aliquote dei dazi all’importazione della tariffa doganale comune.
Articolo 136
Calcolo dei dazi all’importazione dei cereali
1. Nonostante l’articolo 135, il dazio all’importazione per i prodotti dei codici NC 1001 10 00, 1001 90 91, ex 1001 90 99 [frumento (grano) tenero di alta qualità], 1002 00 00, 1005 10 90, 1005 90 00 e 1007 00 90, escluso l’ibrido destinato alla semina, è pari al prezzo d’intervento applicabile a tali prodotti all’atto dell’importazione e maggiorato del 55 %, deduzione fatta del prezzo cif all’importazione applicabile alla spedizione in causa. Tale dazio, tuttavia, non può essere superiore all’aliquota convenzionale del dazio determinata in base alla nomenclatura combinata.
2. Ai fini del calcolo del dazio all’importazione di cui al paragrafo 1, per i prodotti elencati in tale paragrafo sono fissati regolarmente prezzi rappresentativi all’importazione cif.
Articolo 137
Calcolo dei dazi all’importazione del riso semigreggio
1. Nonostante l’articolo 135, il dazio all’importazione del riso semigreggio del codice NC 1006 20 è fissato dalla Commissione, senza l'assistenza del comitato di cui all'articolo 195, paragrafo 1, a norma dell’allegato XVII, punto 1, entro i dieci giorni successivi alla scadenza del periodo di riferimento di cui trattasi.
La Commissione, senza l'assistenza del comitato di cui all'articolo 195, paragrafo 1, fissa un nuovo dazio applicabile nei casi in cui dai calcoli effettuati in applicazione di tale allegato risulta necessario modificare il dazio suddetto. Fino alla fissazione del nuovo dazio si applica il dazio precedentemente fissato.
2. Per il calcolo degli importi di cui all’allegato XVII, punto 1, si tiene conto dei quantitativi per i quali sono stati rilasciati titoli d’importazione per il riso semigreggio del codice NC 1006 20 durante il periodo di riferimento corrispondente, esclusi i titoli d’importazione di riso Basmati di cui all’articolo 138.
3. Il quantitativo di riferimento annuo è di 449 678 tonnellate. Il quantitativo di riferimento parziale per ciascuna campagna di commercializzazione corrisponde alla metà del quantitativo annuo.
Articolo 138
Calcolo dei dazi all’importazione del riso Basmati semigreggio
In deroga all’articolo 135, le varietà di riso Basmati semigreggio di cui ai codici NC 1006 20 17 e 1006 20 98, specificate nell’allegato XVIII, beneficiano di un dazio zero all’importazione, alle condizioni fissate dalla Commissione.
Articolo 139
Calcolo dei dazi all’importazione del riso semilavorato e lavorato
1. Nonostante l’articolo 135, il dazio all’importazione del riso semilavorato o lavorato del codice NC 1006 30 è fissato dalla Commissione, senza l'assistenza del comitato di cui all'articolo 195, paragrafo 1, a norma dell’allegato XVII, punto 2, entro i dieci giorni successivi alla scadenza del periodo di riferimento di cui trattasi.
La Commissione, senza l'assistenza del comitato di cui all'articolo 195, paragrafo 1, fissa un nuovo dazio applicabile nei casi in cui dai calcoli effettuati in applicazione di tale allegato risulta necessario modificare il dazio suddetto. Fino alla fissazione del nuovo dazio si applica quello precedentemente fissato.
2. Per il calcolo degli importi di cui all’allegato XVII, punto 2, si tiene conto dei quantitativi per i quali i titoli di importazione per il riso semilavorato o lavorato di cui al codice NC 1006 30 sono stati rilasciati nel periodo di riferimento corrispondente.
Articolo 140
Calcolo dei dazi all’importazione delle rotture di riso
In deroga all’articolo 135, il dazio all’importazione per le rotture di riso di cui al codice NC 1006 40 00 è di 65 EUR per tonnellata.
Articolo 141
Dazi addizionali all’importazione
1. Per evitare o neutralizzare eventuali effetti pregiudizievoli sul mercato comunitario conseguenti alle importazioni di determinati prodotti agricoli, un dazio addizionale è applicato all’aliquota di cui agli articoli da 135 a 140, alle importazioni di uno o più prodotti dei settori dei cereali, del riso, dello zucchero, delle carni bovine, del latte e dei prodotti lattiero-caseari, delle carni suine, delle carni ovine e caprine, delle uova, delle carni di pollame e delle banane qualora:
a)
le importazioni siano realizzate ad un prezzo inferiore al prezzo comunicato dalla Comunità all’Organizzazione mondiale del commercio («prezzo limite»); oppure
b)
il volume delle importazioni realizzate nel corso di un anno superi un determinato livello («volume limite»).
Il volume limite è determinato in base alle opportunità di accesso al mercato, definite, se del caso, come importazioni in percentuale del consumo interno dei tre anni precedenti.
2. Non vengono applicati dazi addizionali all’importazione ove risulti improbabile che le importazioni perturbino il mercato comunitario o nei casi in cui gli effetti sarebbero sproporzionati rispetto all’obiettivo perseguito.
3. Ai fini del paragrafo 1, lettera a), i prezzi all’importazione sono determinati in base ai prezzi c.i.f. all’importazione per la spedizione considerata.
I prezzi c.i.f. all’importazione sono verificati in base ai prezzi rappresentativi del prodotto in questione sul mercato mondiale o sul mercato comunitario di importazione del prodotto.
Articolo 142
Sospensione dei dazi all’importazione nel settore dello zucchero
La Commissione può sospendere in tutto o in parte i dazi all’importazione per determinati quantitativi dei prodotti seguenti al fine di garantire l’approvvigionamento necessario alla fabbricazione dei prodotti di cui all’articolo 62, paragrafo 2:
a)
zucchero del codice NC 1701;
b)
isoglucosio dei codici NC 1702 30 10, 1702 40 10, 1702 60 10 e 1702 90 30.
Articolo 143
Modalità di applicazione
La Commissione adotta le modalità di applicazione della presente sezione, specificando in particolare:
a)
con riguardo all’articolo 136:
i)
i requisiti minimi per il frumento (grano) tenero di alta qualità;
ii)
le quotazioni dei prezzi da prendere in considerazione;
iii)
ove opportuno, la facoltà, in casi determinati, di accordare agli operatori la possibilità di conoscere, prima dell’arrivo delle spedizioni in questione, il dazio che sarà applicato;
b)
con riguardo all’articolo 141, i prodotti ai quali sono applicati i dazi addizionali all’importazione e gli altri criteri necessari a garantire l’applicazione del paragrafo 1 di detto articolo.
Sezione III
Gestione dei contingenti di importazione
Articolo 144
Contingenti tariffari
1. I contingenti tariffari di importazione dei prodotti di cui all'articolo 1, istituiti in forza di accordi conclusi a norma dell’articolo 300 del trattato o in forza di qualsiasi altro atto del Consiglio, sono aperti e gestiti dalla Commissione in base a modalità di applicazione adottate dalla stessa.
2. I contingenti tariffari sono gestiti in modo da evitare discriminazioni tra gli operatori applicando uno dei metodi seguenti, una loro combinazione o un altro metodo appropriato:
a)
un metodo basato sull’ordine cronologico di presentazione delle domande (secondo il principio «primo arrivato, primo servito»);
b)
un metodo di ripartizione in proporzione ai quantitativi richiesti all’atto della presentazione delle domande («metodo dell’esame simultaneo»);
c)
un metodo basato sulla presa in considerazione delle correnti commerciali tradizionali (secondo il metodo detto «produttori tradizionali/nuovi arrivati»).
3. I metodi di gestione adottati tengono conto, ove occorra, del fabbisogno di approvvigionamento del mercato comunitario e della necessità di salvaguardarne l’equilibrio.
Articolo 145
Apertura di contingenti tariffari
La Commissione prevede l’apertura dei contingenti tariffari annui, all’occorrenza adeguatamente scaglionati nel corso dell’anno, e stabilisce il metodo di gestione da applicare.
Articolo 146
Disposizioni specifiche
1. Per quanto riguarda il contingente d’importazione di 54 703 tonnellate di carni bovine congelate dei codici NC 0202 20 30, 0202 30 e 0206 29 91 e destinate alla trasformazione, il Consiglio, deliberando secondo la procedura di cui all’articolo 37, paragrafo 2, del trattato, può prevedere che la totalità o una parte di tale contingente riguardi quantitativi equivalenti di carni di qualità applicando un tasso di conversione di 4,375.
2. Nel caso del contingente tariffario di importazione in Spagna di 2 000 000 di tonnellate di granturco e di 300 000 tonnellate di sorgo e del contingente tariffario di importazione in Portogallo di 500 000 tonnellate di granturco, le modalità di cui all’articolo 148 comportano anche le disposizioni necessarie alla realizzazione delle importazioni di contingenti tariffari nonché, eventualmente, al magazzinaggio da parte degli organismi pubblici dei quantitativi importati dagli organismi pagatori degli Stati membri in questione e al loro smercio sul mercato di tali Stati membri.
Articolo 147
Aliquote tariffarie applicabili alle banane
Il presente capo si applica fatto salvo il regolamento (CE) n. 1964/2005 del Consiglio (64).
Articolo 148
Modalità di applicazione
La Commissione adotta le modalità di applicazione della presente sezione, in particolare in materia di:
a)
garanzie riguardanti la natura, la provenienza e l’origine del prodotto;
b)
riconoscimento del documento utilizzato per verificare le garanzie di cui alla lettera a);
c)
condizioni di rilascio e periodo di validità dei titoli di importazione.
Sezione IV
Disposizioni particolari relative a determinati prodotti
Sottosezione I
Disposizioni particolari relative alle importazioni nei settori dei cereali e del riso
Articolo 149
Importazioni di miscugli di cereali diversi
Il dazio all’importazione applicabile ai miscugli composti dai cereali di cui all’allegato I, parte I, lettere a) e b), è stabilito come segue:
a)
se il miscuglio è composto da due di tali cereali, il dazio all’importazione è quello applicabile:
i)
al componente predominante in peso, ove tale componente rappresenti almeno il 90 % del peso del miscuglio;
ii)
al componente soggetto al dazio più elevato, ove nessuno dei due componenti rappresenti almeno il 90 % del peso del miscuglio;
b)
quando il miscuglio è composto da più di due di tali cereali e se molti fra questi cereali costituiscono ciascuno più del 10 % del peso del miscuglio, il dazio applicabile al miscuglio stesso è il più elevato di quelli applicabili a detti cereali, anche se questo dazio è identico per due o più cereali.
Se soltanto un cereale costituisce più del 10 % del peso del miscuglio, il dazio è quello applicabile a detto cereale.
c)
in tutti i casi non coperti dalle lettere a) e b), il dazio è il più elevato di quelli applicabili ai cereali che compongono il miscuglio stesso, anche se questo dazio è identico per due o più cereali.
Articolo 150
Importazioni di miscugli di cereali e riso
Il dazio all’importazione applicabile ai miscugli composti, da un lato, da uno o più dei cereali di cui all’allegato I, parte I, lettere a) e b), e, dall’altro, da uno o più dei prodotti di cui all’allegato I, parte II, lettere a) e b), è quello applicabile al componente soggetto al dazio più elevato.
Articolo 151
Importazioni di miscugli di riso
Il dazio all’importazione applicabile ai miscugli composti, da una parte, da riso classificabile in diversi gruppi o fasi di lavorazione oppure da riso classificabile in uno o più diversi gruppi o fasi di lavorazione e, dall’altra, da rotture di riso è quello applicabile:
a)
al componente predominante in peso, ove tale componente rappresenti almeno il 90 % del peso del miscuglio;
b)
al componente soggetto al dazio più elevato, ove nessun componente rappresenti almeno il 90 % del peso del miscuglio.
Articolo 152
Applicabilità della classificazione tariffaria
Ove il metodo di fissazione del dazio all’importazione stabilito negli articoli da 149 a 151 non possa essere impiegato, il dazio da applicare ai miscugli indicati in tali articoli è quello determinato dalla classificazione tariffaria dei miscugli.
Sottosezione II
Regimi relativi alle importazioni preferenziali di zucchero
Articolo 153
Fabbisogno tradizionale di approvvigionamento per la raffinazione
1. In deroga all’articolo 52, paragrafo 1, è fissato un fabbisogno tradizionale comunitario di approvvigionamento di zucchero destinato alla raffinazione di 2 424 735 tonnellate per campagna di commercializzazione, espresse in zucchero bianco.
Durante la campagna di commercializzazione 2008/2009 il fabbisogno tradizionale di approvvigionamento è ripartito come segue:
a)
198 748 tonnellate per la Bulgaria;
b)
296 627 tonnellate per la Francia;
c)
100 000 tonnellate per l’Italia;
d)
291 633 tonnellate per il Portogallo;
e)
329 636 tonnellate per la Romania;
f)
19 585 tonnellate per la Slovenia;
g)
59 925 tonnellate per la Finlandia;
h)
1 128 581 tonnellate per il Regno Unito.
2. Il fabbisogno tradizionale di approvvigionamento di cui al paragrafo 1, primo comma, è aumentato di 65 000 tonnellate. Tale quantitativo interessa lo zucchero di canna greggio ed è riservato, per la campagna di commercializzazione 2008/2009, all'unico impianto di lavorazione della barbabietola da zucchero funzionante nel 2005 in Portogallo. Detto impianto di lavorazione è considerato una raffineria a tempo pieno.
3. I titoli di importazione dello zucchero destinato alla raffinazione sono rilasciati unicamente a raffinerie a tempo pieno, a condizione che i quantitativi in questione non superino quelli che possono essere importati nell’ambito del fabbisogno tradizionale di approvvigionamento di cui al paragrafo 1. I titoli possono essere trasferiti solo tra raffinerie a tempo pieno e sono validi fino alla fine della campagna di commercializzazione per la quale sono stati rilasciati.
Il presente paragrafo si applica per la campagna di commercializzazione 2008/2009 e per i primi tre mesi di ciascuna delle campagne di commercializzazione successive.
4. L’applicazione di dazi all’importazione sullo zucchero di canna destinato alla raffinazione di cui al codice NC 1701 11 10, originario degli Stati elencati nell’allegato XIX, è sospesa per il quantitativo complementare necessario a consentire l’adeguato approvvigionamento delle raffinerie a tempo pieno per la campagna di commercializzazione 2008/2009.
Il quantitativo complementare è fissato dalla Commissione sulla base del bilancio fra il fabbisogno tradizionale di approvvigionamento di cui al paragrafo 1 e la stima del fabbisogno di zucchero da destinare alla raffinazione per la campagna di commercializzazione interessata. Tale bilancio può essere rivisto dalla Commissione durante la campagna di commercializzazione e può essere basato su stime forfettarie storiche dello zucchero greggio destinato al consumo.
Articolo 154
Prezzo garantito
1. I prezzi garantiti fissati per lo zucchero ACP/India si applicano alle importazioni di zucchero bianco e zucchero greggio della qualità tipo proveniente:
a)
dai paesi meno sviluppati nell’ambito del regime di cui agli articoli 12 e 13 del regolamento (CE) n. 980/2005 del Consiglio (65);
b)
dagli Stati elencati nell’allegato XIX per il quantitativo complementare di cui all’articolo 153, paragrafo 3.
2. Le domande di titoli di importazione per lo zucchero che beneficia di un prezzo garantito sono accompagnate da un titolo di esportazione rilasciato dalle autorità del paese esportatore che certifica che lo zucchero risponde alle norme previste dal regime applicabile.
Articolo 155
Impegni nell’ambito del protocollo sullo zucchero
La Commissione può adottare misure per garantire che lo zucchero ACP/India sia importato nella Comunità nel rispetto delle condizioni stabilite nel protocollo n. 3 dell’allegato V dell’accordo di partenariato ACP-CE e dell’accordo tra la Comunità europea e la Repubblica dell’India sullo zucchero di canna. Se necessario, tali misure possono derogare all’articolo 153 del presente regolamento.
Articolo 156
Modalità di applicazione
Le modalità di applicazione della presente sottosezione sono adottate dalla Commissione, in particolare per conformarsi ad accordi internazionali. Esse possono comprendere modifiche dell’allegato XIX.
Sottosezione III
Disposizioni particolari per le importazioni di canapa
Articolo 157
Importazioni di canapa
1. I seguenti prodotti possono essere importati nella Comunità solo se le seguenti condizioni sono soddisfatte:
a)
la canapa greggia di cui al codice NC 5302 10 00 soddisfa le condizioni di cui all’articolo 52 del regolamento (CE) n. 1782/2003;
b)
le sementi destinate alla semina di varietà di canapa di cui al codice NC ex 1207 99 15 sono accompagnate dalla prova che il loro tasso di tetraidrocannabinolo non è superiore a quello fissato a norma dell’articolo 52 del regolamento (CE) n. 1782/2003;
c)
i semi di canapa diversi da quelli destinati alla semina, di cui al codice NC 1207 99 91, possono essere importati solo da importatori riconosciuti dallo Stato membro in modo da assicurare che non siano destinati alla semina.
2. Fatte salve eventuali disposizioni specifiche che possono essere adottate dalla Commissione a norma dell’articolo 194, le importazioni nella Comunità dei prodotti indicati al paragrafo 1, lettere a) e b), del presente articolo sono oggetto di controlli intesi ad accertare che le condizioni di cui al paragrafo 1 del presente articolo siano soddisfatte.
3. Il presente articolo si applica fatte salve disposizioni più restrittive adottate dagli Stati membri nel rispetto del trattato e degli obblighi derivanti dall’accordo OMC sull’agricoltura.
Sottosezione IV
Disposizioni particolari per le importazioni di luppolo
Articolo 158
Importazioni di luppolo
1. I prodotti del settore del luppolo provenienti dai paesi terzi possono essere importati soltanto se presentano caratteristiche qualitative almeno equivalenti a quelle stabilite per gli stessi prodotti raccolti nella Comunità od ottenuti da tali prodotti.
2. I prodotti accompagnati da un attestato rilasciato dalle autorità del paese d’origine e riconosciuto equivalente al certificato di cui all’articolo 117 sono considerati prodotti aventi le caratteristiche di cui al paragrafo 1 del presente articolo.
Nel caso del luppolo in polvere, del luppolo in polvere arricchito di luppolina, dell’estratto di luppolo e dei prodotti miscelati di luppolo, l’attestato può essere riconosciuto equivalente al certificato soltanto se il tenore di acido alfa in questi prodotti non è inferiore a quello del luppolo da cui essi sono stati ottenuti.
L’equivalenza degli attestati è accertata secondo le modalità di applicazione adottate dalla Commissione.
Sezione V
Salvaguardia e perfezionamento attivo
Articolo 159
Misure di salvaguardia
1. La Commissione può adottare misure di salvaguardia avverso le importazioni nella Comunità fatto salvo il paragrafo 3 del presente articolo, conformemente ai regolamenti del Consiglio (CE) n. 519/94 (66) e (CE) n. 3285/94 (67).
2. Salvo disposizione contraria contenuta in un qualsiasi altro atto del Consiglio, le misure di salvaguardia avverso le importazioni nella Comunità previste negli accordi internazionali conclusi a norma dell’articolo 300 del trattato sono adottate dalla Commissione a norma del paragrafo 3 del presente articolo.
3. La Commissione, senza l'assistenza del comitato di cui all'articolo 195, paragrafo 1, può adottare le misure di cui ai paragrafi 1 e 2 su richiesta di uno Stato membro o di propria iniziativa. Se la Commissione riceve la richiesta di uno Stato membro, essa adotta una decisione in proposito entro cinque giorni lavorativi dalla ricezione.
Le misure vengono notificate agli Stati membri e sono immediatamente applicabili.
Ogni Stato membro può deferire al Consiglio le decisioni adottate dalla Commissione a norma dei paragrafi 1 e 2 entro cinque giorni lavorativi dalla data della loro notifica. Il Consiglio si riunisce senza indugio e, deliberando a maggioranza qualificata, può modificare o abrogare la decisione di cui trattasi entro un mese dalla data in cui gli sono state deferite.
4. Ove la Commissione ritenga che una misura di salvaguardia adottata a norma dei paragrafi 1 o 2 debba essere revocata o modificata, essa procede nel modo seguente:
a)
qualora la misura sia stata adottata dal Consiglio, la Commissione propone al Consiglio di revocarla o modificarla. Il Consiglio delibera a maggioranza qualificata;
b)
in tutti gli altri casi le misure di salvaguardia comunitarie sono revocate o modificate dalla Commissione, senza l'assistenza del comitato di cui all'articolo 195, paragrafo 1.
Articolo 160
Sospensione del regime di perfezionamento attivo
1. Qualora il mercato comunitario subisca o rischi di subire perturbazioni a motivo del regime di perfezionamento attivo, la Commissione, su richiesta di uno Stato membro o di propria iniziativa, può sospendere totalmente o parzialmente il ricorso a detto regime per i prodotti dei settori dei cereali, del riso, dello zucchero, dell'olio di oliva e delle olive da tavola, delle carni bovine, del latte e dei prodotti lattiero-caseari, delle carni suine, delle carni ovine e caprine, delle uova, delle carni di pollame e dell'alcole etilico di origine agricola. Ove tali misure siano state richieste da uno Stato membro, la Commissione decide al riguardo entro cinque giorni lavorativi dalla data di ricezione della domanda.
Tali misure sono notificate agli Stati membri e sono immediatamente applicabili.
Ogni Stato membro può deferire al Consiglio le misure decise dalla Commissione a norma del primo comma entro cinque giorni lavorativi dalla data di notifica delle stesse. Il Consiglio si riunisce senza indugio. Esso può, deliberando a maggioranza qualificata, modificare o abrogare le misure di cui trattasi entro un mese dalla data in cui gli sono state deferite.
2. Nella misura in cui ciò è necessario per il buon funzionamento dell'OCM, il Consiglio, deliberando secondo la procedura di cui all'articolo 37, paragrafo 2, del trattato, può vietare totalmente o parzialmente il ricorso al regime di perfezionamento attivo per i prodotti di cui al paragrafo 1.
CAPO III
Esportazioni
Sezione I
Titoli di esportazione
Articolo 161
Titoli di esportazione
1. Fatti salvi i casi in cui i titoli di esportazione sono richiesti a norma del presente regolamento, la Commissione può subordinare le esportazioni di uno o più dei prodotti appartenenti ai seguenti settori alla presentazione di un titolo di esportazione:
a)
cereali;
b)
riso;
c)
zucchero;
d)
olio di oliva e olive da tavola, per quanto riguarda l’olio di oliva di cui all’allegato I, parte VII, lettera a);
e)
carni bovine;
f)
latte e prodotti lattiero-caseari;
g)
carni suine;
h)
carni ovine e caprine;
i)
uova;
j)
carni di pollame;
k)
alcole etilico di origine agricola.
Ai fini del primo comma, la Commissione tiene conto della necessità dei titoli di esportazione per la gestione dei mercati interessati e, in particolare, per il controllo delle esportazioni dei prodotti in questione.
2. Gli articoli da 131 a 133 si applicano mutatis mutandis.
3. La Commissione adotta le modalità di applicazione dei paragrafi 1 e 2, inclusi i periodi di validità dei titoli e il livello di garanzia.
Sezione II
Restituzioni all’esportazione
Articolo 162
Ambito di applicazione delle restituzioni all'esportazione
1. Nella misura necessaria per consentire l’esportazione sulla base delle quotazioni o dei prezzi praticati sul mercato mondiale ed entro i limiti che scaturiscono dagli accordi conclusi conformemente all’articolo 300 del trattato, la differenza tra queste quotazioni o prezzi e i prezzi nella Comunità può essere coperta da una restituzione all’esportazione per:
a)
i prodotti dei settori seguenti da esportare come tali:
i)
cereali;
ii)
riso;
iii)
zucchero, per quanto riguarda i prodotti elencati all’allegato I, parte III, lettere b), c), d) e g);
iv)
carni bovine;
v)
latte e prodotti lattiero-caseari;
vi)
carni suine;
vii)
uova;
viii)
carni di pollame;
b)
i prodotti di cui alla lettera a), punti i), ii), iii), v) e vii), da esportare sotto forma di merci elencate nell’allegato XX e nell'allegato XXI.
Nel caso del latte e dei prodotti lattiero-caseari esportati sotto forma di prodotti elencati nell’allegato XX, parte IV, le restituzioni all’esportazione possono essere concesse solo per i prodotti elencati nell’allegato I, parte XVI, lettere da a) a e) e g).
2. La restituzione all’esportazione di prodotti trasformati elencati nell’allegato XX e nell'allegato XXI non può essere superiore a quella applicata agli stessi prodotti esportati come tali.
3. Qualora sia necessario prendere in considerazione le particolari caratteristiche di produzione di talune bevande alcoliche ottenute dai cereali, i criteri per la concessione delle restituzioni all’esportazione di cui ai paragrafi 1 e 2 e la procedura di verifica possono essere adattati dalla Commissione a questa particolare situazione.
Articolo 163
Ripartizione della restituzione all’esportazione
I quantitativi che possono essere esportati col beneficio di una restituzione sono assegnati secondo il metodo:
a)
più adatto alla natura del prodotto e alla situazione del mercato di cui trattasi, che consente l’utilizzazione più efficace possibile delle risorse disponibili e che tiene conto dell’efficienza e della struttura delle esportazioni comunitarie, senza creare discriminazioni fra gli operatori, in particolare fra piccoli e grandi operatori;
b)
meno gravoso per gli operatori dal punto di vista amministrativo, tenuto conto delle esigenze amministrative;
c)
atto ad evitare qualsiasi discriminazione tra gli operatori interessati.
Articolo 164
Fissazione delle restituzioni all’esportazione
1. Le restituzioni all'esportazione sono le stesse per tutta la Comunità. Esse possono essere differenziate secondo le destinazioni, allorché ciò sia reso necessario dalla situazione del mercato mondiale o dalle particolari esigenze di taluni mercati, o dagli obblighi che scaturiscono dagli accordi conclusi a norma dell’articolo 300 del trattato.
2. Le restituzioni sono fissate dalla Commissione.
In particolare, tale fissazione può aver luogo:
a)
periodicamente;
b)
mediante gara per i prodotti per i quali tale procedura era applicata prima della data di applicazione del presente regolamento a norma dell'articolo 204, paragrafo 2.
Tranne in caso di fissazione mediante gara, l’elenco dei prodotti per i quali è accordata una restituzione all’esportazione e l’importo di tali restituzioni sono fissati almeno una volta ogni tre mesi. L'importo della restituzione può tuttavia essere mantenuto allo stesso livello per più di tre mesi e nel periodo intercorrente può, se necessario, essere adattato dalla Commissione, senza l'assistenza del comitato di cui all'articolo 195, paragrafo 1, su richiesta di uno Stato membro o di propria iniziativa.
3. Le restituzioni per un determinato prodotto sono fissate tenendo conto di uno o più dei seguenti aspetti:
a)
la situazione e le prospettive di evoluzione:
-
sul mercato comunitario, dei prezzi del prodotto in questione e delle sue disponibilità,
-
sul mercato mondiale, dei prezzi di tale prodotto;
b)
gli obiettivi dell’organizzazione comune del mercato, volti a garantire a tale mercato una situazione equilibrata e uno sviluppo naturale sul piano dei prezzi e degli scambi;
c)
la necessità di evitare perturbazioni tali da provocare uno squilibrio prolungato tra la domanda e l’offerta sul mercato della Comunità;
d)
l’aspetto economico delle esportazioni previste;
e)
i limiti che derivano dagli accordi conclusi a norma dell’articolo 300 del trattato;
f)
la necessità di stabilire un equilibrio tra l’utilizzazione dei prodotti di base comunitari nella fabbricazione di merci trasformate ai fini dell’esportazione verso i paesi terzi e l’utilizzazione dei prodotti di paesi terzi, che siano stati ammessi al regime di perfezionamento;
g)
le spese di commercializzazione e le spese di trasporto più favorevoli dai mercati della Comunità fino ai porti o altri luoghi di esportazione della Comunità, nonché le spese d'inoltro ai paesi di destinazione;
h)
la domanda sul mercato comunitario;
i)
con riguardo ai settori delle carni suine, delle uova e delle carni di pollame, la differenza tra i prezzi nella Comunità e i prezzi sul mercato mondiale del quantitativo di cereali da foraggio necessario per produrre nella Comunità i prodotti di tali settori.
4. Per i settori dei cereali e del riso, la Commissione può fissare un importo correttivo applicabile alle restituzioni all’esportazione. Tuttavia, in caso di necessità, la Commissione, senza l'assistenza del comitato di cui all'articolo 195, paragrafo 1, può modificare gli importi correttivi.
Il primo comma può essere applicato anche ai prodotti esportati sotto forma di merci elencate nell’allegato XX.
Articolo 165
Restituzioni all'esportazione per il malto immagazzinato
Durante i primi tre mesi della campagna di commercializzazione, in caso di esportazione di malto immagazzinato alla fine della campagna precedente o fabbricato a partire da orzo immagazzinato in tale data, si applica la restituzione all'esportazione che sarebbe stata applicata, per il titolo di esportazione in questione, nel caso di un'esportazione effettuata nell'ultimo mese della campagna precedente.
Articolo 166
Adattamento della restituzione all’esportazione per i cereali
Salvo deroga prevista dalla Commissione, per quanto concerne i prodotti di cui all’allegato I, parte I, lettere a) e b), la restituzione applicabile a norma dell’articolo 167, paragrafo 2, è adattata dalla Commissione in funzione del livello delle maggiorazioni mensili applicabili al prezzo d’intervento, e se del caso, delle variazioni di tale prezzo.
Il primo comma può essere applicato, in tutto o in parte, ai prodotti elencati nell’allegato I, parte I, lettere c) e d), nonché ai prodotti di cui all’allegato I, parte I, ed esportati sotto forma di merci indicate nell’allegato XX, parte I. In tal caso, l'adattamento di cui al primo comma è corretto applicando alla maggiorazione mensile un coefficiente che esprime il rapporto fra la quantità del prodotto di base e la quantità di quest'ultimo contenuta nel prodotto trasformato esportato o utilizzato per fabbricare le merci esportate.
Articolo 167
Concessione della restituzione all’esportazione
1. Le restituzioni per i prodotti elencati nell’articolo 162, paragrafo 1, lettera a), esportati come tali senza ulteriore trasformazione, sono concesse solo su richiesta e su presentazione di un titolo di esportazione.
2. L’importo della restituzione applicabile ai prodotti elencati nel paragrafo 1 è quello applicabile il giorno della domanda del titolo o, a seconda del caso, quello risultante dalla gara di cui trattasi e, in caso di restituzione differenziata, quello applicabile in tale data:
a)
relativamente alla destinazione indicata nel titolo; ovvero
b)
se del caso, per l’effettiva destinazione qualora sia diversa dalla destinazione indicata sul titolo; in questo caso l’importo applicabile non è superiore a quello applicabile alla destinazione indicata sul titolo.
Al fine di evitare l’utilizzazione abusiva della flessibilità prevista dal presente paragrafo, la Commissione può adottare le misure appropriate.
3. In deroga al paragrafo 1, la Commissione può decidere che, nel caso delle uova da cova e dei pulcini di un giorno, i titoli di esportazione possono essere rilasciati a posteriori.
4. Secondo la procedura di cui all’articolo 16, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 3448/93 del Consiglio (68), può essere deciso di applicare i paragrafi 1 e 2 ai prodotti indicati nell’articolo 162, paragrafo 1, lettera b), del presente regolamento.
5. La Commissione può concedere deroghe ai paragrafi 1 e 2 per i prodotti che beneficiano di restituzioni all’esportazione nel quadro di azioni di aiuto alimentare.
6. La restituzione è pagata allorché è fornita la prova che i prodotti:
a)
sono stati esportati fuori della Comunità;
b)
nel caso di una restituzione differenziata, hanno raggiunto la destinazione indicata nel titolo o un’altra destinazione per la quale è stata fissata una restituzione, fatto salvo il paragrafo 2, lettera b).
La Commissione può tuttavia prevedere deroghe a tale norma, purché siano stabilite condizioni che offrano garanzie equivalenti.
7. La Commissione può stabilire altre condizioni per la concessione di restituzioni all’esportazione per uno o più prodotti. Esse possono prevedere:
a)
che le restituzioni siano versate solo per i prodotti di origine comunitaria;
b)
che l’importo delle restituzioni per i prodotti importati sia limitato ai dazi riscossi al momento dell’importazione, se questi sono inferiori alla restituzione applicabile.
Articolo 168
Restituzioni all’esportazione di animali vivi nel settore delle cani bovine
Per quanto riguarda i prodotti del settore delle carni bovine, la concessione e il pagamento della restituzione all’esportazione di animali vivi sono subordinati al rispetto delle disposizioni previste dalla normativa comunitaria in merito al benessere degli animali, in particolare quelle relative alla protezione degli animali durante il trasporto.
Articolo 169
Limiti delle esportazioni
Il rispetto degli impegni in termini di volume risultanti dagli accordi conclusi in forza dell’articolo 300 del trattato è assicurato sulla scorta dei titoli di esportazione rilasciati per i periodi di riferimento applicabili ai prodotti di cui trattasi. Riguardo al rispetto degli obblighi derivanti dall’accordo OMC sull’agricoltura, lo scadere di un periodo di riferimento non pregiudica la validità dei titoli di esportazione.
Articolo 170
Modalità di applicazione
Le modalità di applicazione della presente sezione sono adottate dalla Commissione, in particolare:
a)
le disposizioni relative alla ridistribuzione dei quantitativi esportabili non assegnati o non utilizzati;
b)
le disposizioni in materia di qualità e che disciplinano le condizioni e i requisiti specifici dei prodotti ammissibili alla restituzione all’esportazione;
c)
le disposizioni in materia di controlli intesi a verificare che le operazioni che danno diritto al pagamento delle restituzioni e di tutti gli altri importi inerenti alle transazioni di esportazione si siano effettivamente svolte e siano state eseguite correttamente, inclusi i controlli fisici e l’esame dei documenti.
La Commissione, tenendo conto dei criteri di cui all'articolo 8, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 3448/93, apporta all’allegato XX le modifiche che si rivelino necessarie.
Le modalità di applicazione dell’articolo 167 per i prodotti di cui all’articolo 162, paragrafo 1, lettera b), sono tuttavia adottate secondo la procedura di cui all’articolo 16, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 3448/93.
Sezione III
Gestione dei contingenti di esportazione nel settore del latte e dei prodotti lattiero-caseari
Articolo 171
Gestione dei contingenti tariffari aperti dai paesi terzi
1. Con riguardo al latte e ai prodotti lattiero-caseari, qualora un accordo concluso a norma dell’articolo 300 del trattato preveda la gestione totale o parziale di un contingente tariffario aperto da un paese terzo, il pertinente metodo di gestione e le relative modalità d’applicazione sono adottati dalla Commissione.
2. I contingenti tariffari di cui al paragrafo 1 sono gestiti in modo da evitare discriminazioni tra gli operatori interessati e da garantire la completa utilizzazione delle possibilità offerte dal contingente di cui trattasi applicando uno dei metodi seguenti, una loro combinazione o un altro metodo appropriato:
a)
un metodo basato sull’ordine cronologico di presentazione delle domande (secondo il principio «primo arrivato, primo servito»);
b)
un metodo di ripartizione in proporzione ai quantitativi richiesti all’atto della presentazione delle domande («metodo dell’esame simultaneo»);
c)
un metodo basato sulla presa in considerazione delle correnti commerciali tradizionali (secondo il cosiddetto metodo «produttori tradizionali/nuovi arrivati»).
Sezione IV
Trattamento speciale all’importazione in paesi terzi
Articolo 172
Certificati per i prodotti che beneficiano di un trattamento speciale all’importazione in un paese terzo
1. Qualora siano esportati prodotti che, in virtù degli accordi conclusi dalla Comunità in forza dell’articolo 300 del trattato, possono beneficiare di un trattamento speciale all’importazione in un paese terzo se sono rispettate talune condizioni, le autorità competenti degli Stati membri rilasciano, su richiesta e dopo aver effettuato gli opportuni controlli, un certificato attestante che tali condizioni sono soddisfatte.
2. Le modalità di applicazione del presente articolo sono adottate dalla Commissione.
Sezione V
Disposizioni particolari per le piante vive
Articolo 173
Prezzi minimi all’esportazione
1. Ogni anno per ciascuno dei prodotti del settore delle piante vive di cui al codice NC 0601 10 la Commissione può fissare uno o più prezzi minimi all’esportazione verso i paesi terzi in tempo utile prima della stagione di commercializzazione.
Le esportazioni di detti prodotti sono autorizzate esclusivamente ad un prezzo uguale o superiore al prezzo minimo fissato per il prodotto in parola.
2. Le modalità di applicazione del paragrafo 1 sono adottate dalla Commissione tenendo conto degli obblighi che scaturiscono dagli accordi conclusi a norma dell’articolo 300, paragrafo 2, del trattato.
Sezione VI
Perfezionamento passivo
Articolo 174
Sospensione del regime di perfezionamento passivo
1. Qualora il mercato comunitario subisca o rischi di subire perturbazioni a motivo del regime di perfezionamento passivo, la Commissione, su richiesta di uno Stato membro o di propria iniziativa, può sospendere totalmente o parzialmente il ricorso a detto regime per i prodotti dei settori dei cereali, del riso, delle carni bovine, delle carni suine, delle carni ovine e caprine, e delle carni di pollame. Ove tali misure siano state richieste da uno Stato membro, la Commissione decide al riguardo entro cinque giorni lavorativi dalla data di ricezione della domanda.
Tali misure sono notificate agli Stati membri e sono immediatamente applicabili.
Ogni Stato membro può deferire al Consiglio le misure decise dalla Commissione a norma del primo comma entro cinque giorni lavorativi dalla data di notifica delle stesse. Il Consiglio si riunisce senza indugio. Esso può, deliberando a maggioranza qualificata, modificare o abrogare le misure di cui trattasi entro un mese dalla data in cui gli sono state deferite.
2. Nella misura necessaria al buon funzionamento dell'OCM, il Consiglio, deliberando secondo la procedura di cui all'articolo 37, paragrafo 2, del trattato, può vietare totalmente o parzialmente il ricorso al regime di perfezionamento passivo per i prodotti di cui al paragrafo 1.
PARTE IV
NORME SULLA CONCORRENZA
CAPO I
Norme applicabili alle imprese
Articolo 175
Applicazione degli articoli da 81 a 86 del trattato
Salvo disposizione contraria del presente regolamento, gli articoli da 81 a 86 del trattato e le relative modalità di applicazione si applicano, fatto salvo l’articolo 176 del presente regolamento, a tutti gli accordi, decisioni e pratiche di cui all’articolo 81, paragrafo 1, e all’articolo 82 del trattato che si riferiscono alla produzione o al commercio dei prodotti di cui all’articolo 1, paragrafo 1, lettere da a) ad h), lettera k) e lettere da m) a u), e all'articolo 1, paragrafo 3, del presente regolamento.
Articolo 176
Eccezioni
1. L’articolo 81, paragrafo 1, del trattato non si applica agli accordi, decisioni e pratiche di cui all’articolo 175 del presente regolamento che formano parte integrante di un’organizzazione nazionale di mercato o sono necessari per il conseguimento degli obiettivi di cui all’articolo 33 del trattato.
In particolare, l’articolo 81, paragrafo 1, del trattato non si applica agli accordi, decisioni e pratiche di agricoltori, associazioni di agricoltori o associazioni di dette associazioni appartenenti ad un unico Stato membro nella misura in cui, senza che ne derivi l’obbligo di praticare prezzi identici, riguardano la produzione o la vendita di prodotti agricoli o l’utilizzazione di impianti comuni per il deposito, la manipolazione o la trasformazione di prodotti agricoli, a meno che la Commissione non accerti che in tal modo la concorrenza è eliminata o che sono compromessi gli obiettivi di cui all’articolo 33 del trattato.
2. La Commissione, dopo aver consultato gli Stati membri e sentite le imprese o le associazioni di imprese interessate e qualsiasi altra persona fisica o giuridica che ritenga appropriato, ha competenza esclusiva, fatto salvo il controllo della Corte di giustizia, a determinare con una decisione da pubblicare quali accordi, decisioni e pratiche soddisfano le condizioni di cui al paragrafo 1.
La Commissione procede a tale determinazione di propria iniziativa o su richiesta di un'autorità competente di uno Stato membro ovvero di un’impresa o di un’associazione di imprese interessata.
3. La pubblicazione della decisione di cui al paragrafo 2, primo comma, riporta i nomi delle parti interessate e il contenuto principale della decisione. Essa tiene conto del legittimo interesse delle imprese alla protezione dei propri segreti aziendali.
Articolo 177
Accordi e pratiche concordate nel settore del tabacco
1. L’articolo 81, paragrafo 1, del trattato non si applica agli accordi e alle pratiche concordate delle organizzazioni interprofessionali riconosciute del settore del tabacco intesi a realizzare gli scopi di cui all’articolo 123, lettera c), del presente regolamento, a condizione che:
a)
gli accordi e le pratiche concordate siano stati notificati alla Commissione;
b)
la Commissione, entro tre mesi dal ricevimento di tutti gli elementi richiesti, non abbia ritenuto tali accordi o pratiche concordate incompatibili con le norme comunitarie sulla concorrenza.
Gli accordi e le pratiche concordate non possono essere applicati durante detto periodo di tre mesi.
2. Gli accordi e le pratiche concordate sono dichiarati contrari alle norme comunitarie sulla concorrenza quando:
a)
possono causare una qualsiasi forma di compartimentazione dei mercati all’interno della Comunità;
b)
possono nuocere al buon funzionamento dell’organizzazione dei mercati;
c)
possono creare distorsioni di concorrenza che non siano indispensabili per raggiungere gli obiettivi della politica agricola comune perseguiti dall’azione interprofessionale;
d)
comportano la fissazione di prezzi o quote, senza pregiudizio delle misure adottate dalle organizzazioni interprofessionali nel quadro dell’applicazione di specifiche disposizioni della normativa comunitaria;
e)
possono creare discriminazione o eliminare la concorrenza per una parte sostanziale dei prodotti di cui trattasi.
3. Qualora allo scadere del termine di tre mesi di cui al paragrafo 1, lettera b), la Commissione constati che le condizioni d’applicazione del presente capo non sono state rispettate, la Commissione adotta una decisione in cui dichiara che l’articolo 81, paragrafo 1, del trattato si applica, senza l'assistenza del comitato di cui all'articolo 195, paragrafo 1, all’accordo o alla pratica concordata di cui trattasi.
La decisione non ha effetto prima della data in cui è notificata all’organizzazione interprofessionale interessata, salvo che questa abbia fornito indicazioni inesatte o si sia indebitamente valsa dell’esenzione di cui al paragrafo 1.
Articolo 178
Effetto vincolante degli accordi e delle pratiche concordate sui non aderenti del settore del tabacco
1. Le organizzazioni interprofessionali del settore del tabacco possono chiedere che alcuni dei loro accordi o pratiche concordate siano resi vincolanti, per un periodo limitato, per singoli operatori e associazioni del settore economico interessato non aderenti ai rami professionali che esse rappresentano, nelle zone in cui tali rami operano.
Ai fini dell’estensione delle loro regole, le organizzazioni interprofessionali rappresentano almeno i due terzi della produzione e/o del commercio in questione. Qualora la proposta estensione delle regole riguardi un ambito interregionale, l’organizzazione dimostra di possedere una rappresentatività minima per ciascuno dei rami raggruppati e in ognuna delle regioni interessate.
2. Le regole per le quali è chiesta l’estensione dell'ambito sono in vigore da almeno un anno e riguardano uno dei seguenti obiettivi:
a)
conoscenza della produzione e del mercato;
b)
definizione di qualità minime;
c)
utilizzazione di metodi di coltivazione compatibili con la tutela dell’ambiente;
d)
definizione di norme minime in materia di imballaggio e presentazione;
e)
uso di sementi certificate e controllo della qualità dei prodotti.
3. L’estensione delle regole è soggetta all’approvazione della Commissione.
Articolo 179
Modalità di applicazione riguardanti gli accordi e le pratiche concordate nel settore del tabacco
La Commissione stabilisce le modalità di applicazione degli articoli 177 e 178, comprese le norme in materia di notifica e pubblicazione.
CAPO II
Normativa sugli aiuti di Stato
Articolo 180
Applicazione degli articoli 87, 88 e 89 del trattato
Salvo disposizione contraria del presente regolamento e, in particolare, ad eccezione degli aiuti di Stato di cui all’articolo 182 del presente regolamento, gli articoli 87, 88 e 89 del trattato si applicano alla produzione e al commercio dei prodotti di cui all’articolo 1, paragrafo 1, lettere da a) ad h), lettera k) e lettere da m) a u), e all'articolo 1, paragrafo 3, del presente regolamento.
Articolo 181
Disposizioni specifiche per il settore del latte e dei prodotti lattiero-caseari
Fatto salvo l’articolo 87, paragrafo 2, del trattato, sono vietati gli aiuti il cui importo è determinato in funzione del prezzo o della quantità dei prodotti elencati nell'allegato I, parte XVI, del presente regolamento.
Sono altresì vietate le misure nazionali che consentono di attuare una perequazione tra i prezzi dei prodotti elencati nell'allegato I, parte XVI, del presente regolamento.
Articolo 182
Disposizioni nazionali specifiche
1. Con riserva di autorizzazione da parte della Commissione, possono essere accordati aiuti alla produzione e alla commercializzazione di renne e di prodotti derivati (NC ex 0208 ed ex 0210) da parte della Finlandia e della Svezia, laddove non ne derivi un aumento dei livelli tradizionali di produzione.
2. Con riserva di autorizzazione da parte della Commissione, la Finlandia può concedere aiuti, rispettivamente, per alcuni quantitativi di sementi e per alcuni quantitativi di sementi di cereali prodotte solo in questo Stato membro a causa delle specifiche condizioni climatiche.
3. Gli Stati membri che riducono la loro quota di zucchero di più del 50 % della quota di zucchero fissata il 20 febbraio 2006 nell'allegato III del regolamento (CE) n. 318/2006 possono accordare aiuti di Stato temporanei nel periodo per il quale l’aiuto transitorio per i bieticoltori è versato conformemente al titolo IV, capo 10 septies, del regolamento (CE) n. 1782/2003. In funzione dell’applicazione da parte degli Stati membri interessati, la Commissione decide in merito all’importo totale degli aiuti di Stato disponibili per tale misura.
Per l’Italia l’aiuto temporaneo di cui al primo comma non supera un totale di 11 EUR per campagna di commercializzazione e per tonnellata di barbabietole da zucchero, da destinarsi ai bieticoltori e al trasporto delle barbabietole.
La Finlandia può concedere ai bieticoltori un aiuto massimo di 350 EUR per ettaro e per campagna di commercializzazione.
Entro trenta giorni dal termine di ciascuna campagna di commercializzazione gli Stati membri interessati informano la Commissione dell’importo degli aiuti di Stato effettivamente concessi in tale campagna.
4. Fatta salva l'applicazione dell'articolo 88, paragrafo 1, e della prima frase dell'articolo 88, paragrafo 3, del trattato, fino al 31 dicembre 2010 la Germania può accordare aiuti nell’ambito del Monopolio tedesco degli alcolici per i prodotti elencati nell’allegato I del trattato commercializzati dal monopolio, dopo ulteriore trasformazione, come alcole etilico di origine agricola. L’importo totale di questo aiuto non supera i 110 milioni di EUR l’anno.
Anteriormente al 30 giugno di ogni anno, la Germania presenta alla Commissione una relazione sul funzionamento del regime.
PARTE V
DISPOSIZIONI SPECIFICHE RELATIVE A SINGOLI SETTORI
Articolo 183
Prelievo a finalità promozionale nel settore del latte e dei prodotti lattiero-caseari
Fatta salva l'applicazione degli articoli 87, 88, 89 del trattato prevista all’articolo 180 del presente regolamento, uno Stato membro può imporre ai suoi produttori di latte un prelievo a finalità promozionale sui quantitativi di latte o di equivalente latte commercializzati, destinato a finanziare misure relative alla promozione del consumo nella Comunità, all’ampliamento dei mercati del latte e dei prodotti lattiero-caseari e al miglioramento della qualità.
Articolo 184
Relazioni settoriali
La Commissione presenta una relazione:
1)
al Consiglio, anteriormente al 30 settembre 2008, sul settore dei foraggi essiccati elaborata sulla base di una valutazione delle disposizioni contenute nel presente regolamento e riguardante in particolare lo sviluppo delle superfici di foraggi leguminosi e altri foraggi verdi, la produzione di foraggi essiccati ed i risparmi di combustibile fossile realizzati. La relazione è corredata, se necessario, di proposte appropriate;
2)
al Parlamento europeo e al Consiglio, con frequenza triennale e per la prima volta entro il 31 dicembre 2010, sull’attuazione delle misure riguardanti il settore dell’apicoltura stabilite nella parte II, titolo I, capo IV, sezione VI;
3)
al Parlamento europeo e al Consiglio, anteriormente al 31 dicembre 2009, sull'applicazione della deroga di cui all'articolo 182, paragrafo 4, riguardante il Monopolio tedesco degli alcolici, compresa una valutazione degli aiuti accordati nell'ambito di detto monopolio, corredata di proposte appropriate.
Articolo 185
Registrazione dei contratti nel settore del luppolo
1. Ogni contratto per la fornitura di luppolo prodotto nella Comunità, stipulato tra, da una parte, un produttore o un'organizzazione di produttori e, dall’altra, un acquirente, è registrato dagli organismi all’uopo designati da ciascuno Stato membro produttore.
2. I contratti per la fornitura di quantitativi determinati a prezzi convenuti per un periodo che copre uno o più raccolti e stipulati anteriormente al 1o agosto dell’anno del primo raccolto interessato sono denominati «contratti stipulati in anticipo». Essi sono oggetto di registrazione separata.
3. I dati registrati possono essere impiegati soltanto ai fini del presente regolamento.
4. La Commissione stabilisce le modalità di registrazione dei contratti per la fornitura di luppolo.
Articolo 186
Perturbazioni dei prezzi sul mercato interno
La Commissione può adottare le misure necessarie nelle situazioni seguenti, qualora tali situazioni rischino di persistere, causando o minacciando di causare in tal modo perturbazioni dei mercati:
a)
per quanto riguarda i prodotti dei settori dello zucchero, del luppolo, delle carni bovine e delle carni ovine e caprine, qualora i prezzi sul mercato comunitario di uno di tali prodotti aumentino o diminuiscano sensibilmente;
b)
per quanto riguarda i prodotti dei settori delle carni suine, delle uova e delle carni di pollame, e per quanto riguarda l'olio d'oliva, qualora i prezzi sul mercato comunitario di uno di tali prodotti aumentino sensibilmente.
Articolo 187
Perturbazioni causate dalle quotazioni o dai prezzi sul mercato mondiale
Qualora, con riguardo ai prodotti dei settori dei cereali, del riso, dello zucchero, del latte e dei prodotti lattiero-caseari, le quotazioni o i prezzi di uno o più prodotti sul mercato mondiale raggiungano un livello che perturbi o minacci di perturbare l’approvvigionamento del mercato comunitario e tale situazione rischi di persistere o di aggravarsi, la Commissione può adottare le misure appropriate per il settore interessato. In particolare essa può sospendere in tutto o in parte i dazi all’importazione per determinati quantitativi.
Articolo 188
Condizioni relative alle misure da applicare in caso di perturbazioni e norme di attuazione
1. Le misure di cui agli articoli 186 e 187 possono essere adottate a condizione che:
a)
le altre misure ai sensi del presente regolamento appaiano insufficienti;
b)
si tenga conto degli obblighi derivanti dagli accordi conclusi a norma dell’articolo 300, paragrafo 2, del trattato.
2. Le modalità di applicazione degli articoli 186 e 187 possono essere stabilite dalla Commissione.
Articolo 189
Comunicazioni nel settore dell’alcole etilico
1. Con riguardo ai prodotti del settore dell’alcole etilico gli Stati membri trasmettono alla Commissione le seguenti informazioni:
a)
la produzione di alcole etilico di origine agricola in ettolitri di alcole puro, ripartita per prodotto alcoligeno utilizzato;
b)
il volume di alcole etilico di origine agricola smaltito, espresso in ettolitri di alcole puro, ripartito tra i diversi settori di destinazione;
c)
le scorte di alcole etilico di origine agricola giacenti sul loro territorio alla fine dell’anno precedente;
d)
la stima della produzione dell’anno in corso.
Le modalità di trasmissione delle suddette informazioni e, in particolare, la periodicità e la definizione dei settori di destinazione sono stabilite dalla Commissione.
2. In base alle informazioni di cui al paragrafo 1 e ad altre informazioni disponibili, la Commissione senza l'assistenza del comitato di cui all'articolo 195, paragrafo 1, redige un bilancio comunitario del mercato dell’alcole etilico di origine agricola relativo all’anno precedente ed un bilancio estimativo dell’anno in corso.
Il bilancio comunitario contiene altresì informazioni sull’alcole etilico di origine non agricola. Il contenuto preciso e le modalità di raccolta di tali informazioni sono stabiliti dalla Commissione.
Ai fini del presente paragrafo con «alcole etilico di origine non agricola» si intendono i prodotti di cui ai codici NC 2207, 2208 90 91 e 2208 90 99 non ottenuti da uno specifico prodotto agricolo menzionato nell’allegato I del trattato.
3. La Commissione comunica agli Stati membri i bilanci di cui al paragrafo 2.
PARTE VI
DISPOSIZIONI GENERALI
Articolo 190
Disposizioni finanziarie
Il regolamento (CE) n. 1290/2005 e le disposizioni adottate per la sua attuazione si applicano alle spese sostenute dagli Stati membri nell’adempimento degli obblighi loro incombenti a norma del presente regolamento.
Articolo 191
Casi di emergenza
La Commissione stabilisce le misure necessarie e giustificabili per risolvere, in casi di emergenza, specifici problemi pratici.
Tali misure possono derogare a talune disposizioni del presente regolamento, ma soltanto se e per quanto strettamente necessario.
Articolo 192
Scambio di informazioni tra gli Stati membri e la Commissione
1. Gli Stati membri e la Commissione si comunicano le informazioni necessarie per l’applicazione del presente regolamento o per il controllo e l’analisi del mercato nonché per l’osservanza degli obblighi internazionali inerenti ai prodotti di cui all’articolo 1.
2. La Commissione stabilisce le modalità per la determinazione delle informazioni necessarie all’applicazione del paragrafo 1, nonché le modalità relative alla forma, al contenuto, alla periodicità, alle scadenze e alla trasmissione o alla messa a disposizione delle informazioni e dei documenti.
Articolo 193
Clausola di elusione
Fatte salve le eventuali disposizioni specifiche, nessun beneficio previsto dal presente regolamento è concesso a favore di una persona fisica o giuridica per la quale sia accertato che le condizioni richieste per ottenere tali benefici sono state create artificialmente, in contrasto con gli obiettivi del presente regolamento.
Articolo 194
Controlli e misure amministrative e sanzioni amministrative e loro notifica
La Commissione determina:
a)
le norme concernenti i controlli amministrativi e fisici che gli Stati membri devono effettuare per accertare il rispetto degli obblighi derivanti dall’applicazione del presente regolamento;
b)
un sistema di applicazione di misure amministrative e sanzioni amministrative ove siano rilevati casi di inadempimento degli obblighi derivanti dall’applicazione del presente regolamento;
c)
le norme in materia di recupero di pagamenti indebiti derivanti dall'applicazione del presente regolamento;
d)
le norme relative alla notifica dei controlli svolti e dei relativi risultati.
Le sanzioni amministrative di cui alla lettera b) sono graduate in funzione della gravità, della portata, della durata e della frequenza dei casi di inadempimento riscontrati.
PARTE VII
NORME DI ATTUAZIONE E NORME TRANSITORIE E FINALI
CAPO I
Disposizioni di attuazione
Articolo 195
Comitato
1. La Commissione è assistita dal comitato di gestione per l’organizzazione comune dei mercati agricoli (di seguito «il comitato»).
2. Nei casi in cui è fatto riferimento al presente paragrafo, si applicano gli articoli 4 e 7 della decisione 1999/468/CE.
Il periodo di cui all’articolo 4, paragrafo 3, della decisione 1999/468/CE è fissato ad un mese.
Articolo 196
Organizzazione del comitato
L'organizzazione delle riunioni del comitato di cui all'articolo 195 tiene conto, in particolare, dell'ambito delle sue competenze, delle specificità dell'argomento da trattare e della necessità di disporre di competenze adeguate.
CAPO II
Disposizioni transitorie e finali
Articolo 197
Modifiche del regolamento (CE) n. 1493/1999
Nel regolamento (CE) n. 1493/1999 gli articoli 74, 75 e 76 sono soppressi.
Articolo 198
Modifiche del regolamento (CE) n. 2200/96
Nel regolamento (CE) n. 2200/96 gli articoli 46 e 47 sono soppressi.
Articolo 199
Modifiche del regolamento (CE) n. 2201/96
Nel regolamento (CE) n. 2201/96 gli articoli 29 e 30 sono soppressi.
Articolo 200
Modifiche del regolamento (CE) n. 1184/2006
Il regolamento (CE) n. 1184/2006 è modificato come segue:
1)
il titolo è sostituito dal seguente:
«Regolamento (CE) n. 1184/2006 del Consiglio, del 24 luglio 2006, relativo all’applicazione di alcune regole di concorrenza alla produzione e al commercio di taluni prodotti agricoli»;
2)
l’articolo 1 è sostituito dal seguente:
«Articolo 1
Il presente regolamento stabilisce le norme sull’applicabilità degli articoli da 81 a 86 e di alcune disposizioni dell’articolo 88 del trattato relative alla produzione o al commercio dei prodotti di cui all’allegato I del trattato, ad eccezione dei prodotti di cui all'articolo 1, paragrafo 1, lettere da a) a h), lettera k) e lettere da m) a u), e di cui all'articolo 1, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1234/2007 del Consiglio (69).
Articolo 1 bis
Gli articoli da 81 a 86 del trattato, nonché le disposizioni adottate per la loro applicazione, si applicano, fatte salve le disposizioni dell’articolo 2 del presente regolamento, a tutti gli accordi, decisioni e pratiche di cui all’articolo 81, paragrafo 1, e all’articolo 82 del trattato, riguardanti la produzione o il commercio dei prodotti di cui all’articolo 1.
3)
l’articolo 2, paragrafo 1, primo comma, è sostituito dal seguente:
«1. L’articolo 81, paragrafo 1, del trattato non si applica agli accordi e alle pratiche contemplati all’articolo 1 bis del presente regolamento che formano parte integrante di un’organizzazione nazionale di mercato o sono necessari per la realizzazione degli obiettivi fissati all’articolo 33 del trattato.»;
4)
l’articolo 3 è sostituito dal seguente:
«Articolo 3
L’articolo 88, paragrafo 1, e l'articolo 88, paragrafo 3, prima frase, del trattato si applicano agli aiuti accordati alla produzione o al commercio dei prodotti di cui all’articolo 1.»
Articolo 201
Abrogazioni
1. Fatto salvo il paragrafo 3, sono abrogati i seguenti regolamenti:
a)
i regolamenti (CEE) n. 234/68, (CEE) n. 827/68, (CEE) n. 2517/69, (CEE) n. 2728/75, (CEE) n. 1055/77, (CEE) n. 2931/79, (CEE) n. 1358/80, (CEE) n. 3730/87, (CEE) n. 4088/87, (CEE) n. 404/93, (CE) n. 670/2003 e (CE) n. 797/2004 a decorrere dal 1o gennaio 2008;
b)
i regolamenti (CEE) n. 707/76, (CE) n. 1786/2003, (CE) n. 1788/2003 e (CE) n. 1544/2006 a decorrere dal 1o aprile 2008;
c)
i regolamenti (CEE) n. 315/68, (CEE) n. 316/68, (CEE) n. 2729/75, (CEE) n. 2759/75, (CEE) n. 2763/75, (CEE) n. 2771/75, (CEE) n. 2777/75, (CEE) n. 2782/75, (CEE) n. 1898/87, (CEE) n. 1906/90, (CEE) n. 2204/90, (CEE) n. 2075/92, (CEE) n. 2077/92, (CEE) n. 2991/94, (CE) n. 2597/97 (CE) n. 1254/1999, (CE) n. 1255/1999, (CE) n. 2250/1999, (CE) n. 1673/2000, (CE) n. 2529/2001, (CE) n. 1784/2003, (CE) n. 865/2004, (CE) n. 1947/2005, (CE) n. 1952/2005 e (CE) n. 1028/2006 a decorrere dal 1o luglio 2008;
d)
il regolamento (CE) n. 1785/2003 a decorrere dal 1o settembre 2008;
e)
il regolamento (CE) n. 318/2006 a decorrere dal 1o ottobre 2008;
f)
i regolamenti (CEE) n. 3220/84, (CEE) n. 386/90, (CEE) n. 1186/90, (CEE) n. 2137/92 e (CE) n. 1183/2006 a decorrere dal 1o gennaio 2009.
2. La decisione 74/583/CEE è abrogata a decorrere dal 1o gennaio 2008.
3. L'abrogazione dei regolamenti di cui al paragrafo 1 lascia impregiudicate:
a)
il mantenimento in vigore degli atti comunitari adottati in base a detti regolamenti; e
b)
la validità delle modifiche apportate da tali regolamenti ad altri atti di diritto comunitario non abrogati dal presente regolamento.
Articolo 202
Riferimenti
I riferimenti alle disposizioni e ai regolamenti modificati o abrogati dagli articoli da 197 a 201 si intendono fatti al presente regolamento e vanno letti secondo le tavole di concordanza che figurano nell’allegato XXII.
Articolo 203
Norme transitorie
La Commissione può adottare le misure necessarie ad agevolare la transizione dai regimi previsti nei regolamenti modificati o abrogati dagli articoli da 197 a 201 a quelli istituiti dal presente regolamento.
Articolo 204
Entrata in vigore
1. Il presente regolamento entra in vigore il settimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
2. Esso si applica a decorrere dal 1o gennaio 2008.
Esso tuttavia si applica:
a)
dal 1o luglio 2008 per quanto riguarda i settori dei cereali, delle sementi, del luppolo, dell'olio di oliva e delle olive da tavola, del lino e della canapa, del tabacco greggio, delle carni bovine, delle carni suine, delle carni ovine e caprine, delle uova a delle carni di pollame;
b)
dal 1o settembre 2008 per quanto riguarda il settore del riso;
c)
dal 1o ottobre 2008 per quanto riguarda il settore dello zucchero, ad eccezione dell’articolo 59, che si applica a decorrere dal 1o gennaio 2008;
d)
dal 1o aprile 2008 per quanto riguarda i settori dei foraggi essiccati e della bachicoltura;
e)
dal 1o agosto 2008 per quanto riguarda il settore del vino nonché l’articolo 197;
f)
dal 1o luglio 2008 per quanto riguarda il settore del latte e dei prodotti lattiero-caseari, ad eccezione delle disposizioni stabilite nella parte II, titolo I, capo III;
g)
dal 1o aprile 2008 per quanto riguarda il regime di contenimento della produzione di latte istituito nella parte II, titolo I, capo III;
h)
dal 1o gennaio 2009 per quanto riguarda le tabelle comunitarie di classificazione delle carcasse di cui all'articolo 42, paragrafo 1.
Gli articoli 27, 39 e 172 si applicano dal 1o gennaio 2008 e gli articoli da 149 a 152 dal 1o luglio 2008 per tutti i prodotti interessati.
3. Nel settore dello zucchero la parte II, titolo I, si applica fino alla fine della campagna di commercializzazione 2014/2015.
4. Le disposizioni relative al regime di contenimento della produzione di latte istituito nella parte II, titolo I, capo III, si applicano, conformemente all’articolo 66, fino al 31 marzo 2015.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Lussemburgo, addì 22 ottobre 2007.