РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1192/2008 НА КОМИСИЯТА
от 17 ноември 2008 година
за изменение на Регламент (ЕИО) № 2454/93 за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно създаване на Митнически кодекс на Общността (1), и по-специално член 247 от него,
като има предвид, че:
(1)
Понастоящем Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията (2) определя разпоредби за единните разрешения, които се отнасят до митнически администрации в повече от една държава-членка само при митнически икономически режими и специфично предназначение.
(2)
Предвид Лисабонската стратегия, която цели да превърне ЕС в най-конкурентоспособната икономика на света, от основно значение е създаването на модерна и опростена среда с условия за реален вътрешен пазар, където търговската конкурентоспособност ще се увеличава и ще се избягва нарушаването на правилата на конкуренцията между дружествата в различните държави-членки. Единните разрешения за опростени процедури, както и интегрираното единно разрешение, позволяват на операторите да централизират и интегрират счетоводните, логистичните и разпределителните функции като реализират икономии на административни разходи и разходи по сделките и представляват реално опростяване. Следователно е целесъобразно приложното поле на единните разрешения да се разшири в посока използване на опростената декларация и процедурата за оформяне на място.
(3)
Съответно е подходящо съществуващите определения за „единно разрешение“, отнасящи се до митническите икономически режими и специфичното предназначение, да се слеят с тези за опростената декларация и процедурата за оформяне на място, поради факта, че при използването им тези процедури могат да бъдат съчетавани.
(4)
С Регламент (ЕО) № 1875/2006 на Комисията (3) за изменение на Регламент (ЕИО) № 2454/93 бяха определени минималните данни, които трябва да бъдат декларирани при процедурата с опростена декларация или въведени в регистрите при процедурата за оформяне на място. При единните разрешения минималните данни, които трябва да бъдат декларирани при процедурата с опростена декларация, следва да бъдат максимума данни, които могат да бъдат предоставени на митническо учреждение в друга държава-членка.
(5)
Тъй като сертификатите АЕО, и най-вече тези, които се отнасят до митнически опростявания, често ще бъдат съчетавани с единни разрешения, е целесъобразно правилата за издаване, суспендиране и отмяна на двата вида разрешения, включително разпоредбите относно регистрите, позволяващи извършването на подходящия одит на процедурата, да бъдат доколкото е възможно синхронизирани.
(6)
Превозвачи, спедитори и митнически агенти, притежаващи сертификат за АЕО имат по-лесен достъп до опростените митнически процедури, включително опростената процедура и процедурата за оформяне на място. Следователно е целесъобразно да се предвиди, че на представителите може да бъде издадено разрешение за опростена декларация или за процедура за оформяне на място, ако отговарят на определени условия и критерии.
(7)
Необходимо е да се усъвършенства процедурата по искане и издаване на единни разрешения чрез намаляване на времето, необходимо за обмен на информация, както и чрез създаване на общи правила, с цел избягване на закъсненията при издаване на такива разрешения. Тези правила следва да позволят на митническите органи да контролират и наблюдават операции под единни разрешения без непропорционални на съответните икономически нужди административни разпоредби.
(8)
Условията и критериите за издаването на национални и единни разрешения за опростена декларация и за процедура за оформяне на място следва да бъдат идентични, с цел постигане на хармонизация в рамките на единния пазар.
(9)
Необходимо е определянето на общи правила за изменение, суспендиране и отмяна на разрешения за опростена декларация и за процедура за оформяне на място, с цел гарантиране на общи практики в рамките на митническата територия на Общността.
(10)
С оглед постигане на целта за подобряване на процедурите по искане и издаване на разрешения е необходимо да се въведе електронна система за комуникация и база данни за единни разрешения, които да се използват в информационния и комуникационния обмен между митническите учреждения и за информиране на Комисията и на икономическите оператори. Тази система следва да представлява разширение на информационната и комуникационна система за издаване на сертификати АЕО.
(11)
Използването на опростената декларация и процедурата за оформяне на място следва, след изтичане на преходния период, да бъде позволено само на икономически оператори, които подават електронни митнически декларации или уведомления съгласно изискванията за опростена и безхартиена среда.
(12)
Следва да се поясни, че след одобрение от митническия орган или органи, участващи в издаването на разрешението, митническата декларация може да бъде подадена в митническо учреждение, различно от учреждението, в което стоките са представени, ще бъдат представени или ще бъдат налични за проверка.
(13)
По отношение на формалностите по транзита, до датата, на която Регламент (ЕО) № 1875/2006 стане приложим, следва, когато формалностите по транзита са извършени с помощта на електронни методи за обработка на данни да бъде предвидено приемане на обобщената декларация въз основа на съобщението „Предварително уведомление за пристигане.
(14)
В съответствие с Регламент (ЕИО) № 2454/93, изменен с Регламент (ЕО) № 837/2005 на Съвета (4), съгласно който от 1 юли 2005 г. се изисква транзитните декларации да бъдат подавани с помощта на компютърни методи, всички икономически оператори следва да използват компютризираната система за общ транзит за подаване на транзитни декларации. Освен това пътниците следва да могат да подават писмени транзитни декларации пред митническите органи, които, от своя страна, следва да осигурят обмена на информацията за транзита между митническите органи с помощта на информационни технологии и компютърни мрежи.
(15)
Конвенцията от 20 май 1987 г. за общ транзитен режим (5) e изменена в съответствие със задължението за подаване на транзитни декларации по нормалната процедура с помощта на електронни методи за обработка на данни, като следва успоредните разпоредби на законодателството на Общността да бъдат съответно адаптирани.
(16)
При тези обстоятелства разпоредбите за прилагане на режим общностен транзит, основани на подаване на писмена транзитна декларация, включително и онези, които се отнасят до придружаващите документи, свързани с декларацията, следва да бъдат адаптирани към задължението за подаване на общностни транзитни декларации по нормалната процедура с помощта на електронни методи за обработка на данните.
(17)
Освен в случая на пътници, използването на писмена транзитна декларация и на свързаните с нея документи следва да бъде ограничено до аварийната процедура, за да се даде възможност на операторите да извършват транзитни операции, когато митническата компютризирана система за транзит или компютризираната система на одобрения изпращач или на отговорното лице не функционира или в случай, че комуникационните мрежи между операторите и митническите органи не функционират.
(18)
Необходимо е да бъдат използвани методи за електронна обработка на данни за операциите ТИР, които се извършват на митническата територия на Общността, за да се гарантира ефективен обмен на данни и същото ниво на митнически контрол, както при режим общностен/общ транзит.
(19)
Следва операциите ТИР на митническата територия на Общността да бъдат интегрирани в електронната среда, въведена с Регламент (ЕО) № 1875/2006, предвиждащ подаване на декларации преди пристигане и преди заминаване по електронен път.
(20)
Използването на електронни данни следва да премахне необходимостта от връщане на съответната част на отрязък № 2 от карнета ТИР на митническата територия на Общността при използване на компютризираната система и, като резултат, следва да намали броя на излишните процедури за разследване. По този начин следва също така да се подобри ефикасността и сигурността на операциите ТИР, тъй като компютризираната система ускорява тяхното проследяване, което следователно донася осезаеми преимущества както за митническите администрации, така и за икономическите оператори.
(21)
Уместно е да се предвиди титулярят на карнет ТИР да подава данни за карнета ТИР в отправното или входното учреждение посредством методи за електронна обработка на данни. Същевременно правните последици, произтичащи от несъответствие между подадените електронни данни за карнета ТИР и карнета ТИР, следва да се основават на данните в карнета ТИР в съответствие с Конвенцията ТИР. Следва формалностите, засягащи други лица освен митническите органи на Общността, да продължат да бъдат извършвани въз основа на карнета ТИР, включително използването на карнет ТИР като доказателство за международна гаранция.
(22)
Освобождаване от задължението за подаване на данни за карнет ТИР посредством методи за електронна обработка на данни е позволено единствено в изключителни случаи, когато компютризираната транзитна система на митницата или приложението за подаване на декларации не функционира или когато връзката между тези две системи е нарушена.
(23)
Поради съображения за яснота, в член 453, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 следва да бъде направена препратка към правилото за определяне на статуса на общностните стоки, поставени под режим ТИР.
(24)
Данните които ще се предоставят в компютризираната система за електронни данни за карнета ТИР, следва да бъдат интегрирани в правилата и кодовете за електронни транзитни декларации, определени в приложения 37а и 37в.
(25)
За да се опрости и ускори публикуването на изменения в списъка с координационни центрове, определени от държавите-членки за всякакви действия, свързани с нарушения или нередности във връзка с карнети АТА, това публикуване следва да се прави чрез официалната интернет страница на Европейския съюз.
(26)
Редовното преразглеждане в течение на дадена транзитна операция на списъка със стоки с по-висок риск от измама от приложение 44в към Регламент (ЕИО) № 2454/93, провеждано съгласно член 340а от посочения регламент на основата на информация, събирана от държавите-членки, показа, че определени стоки, които фигурират в този списък, не се възприемат повече като стоки с по-висок риск от измама. Следователно е уместно списъкът от приложение 44в да бъде съответно адаптиран.
(27)
Приложение 67 към Регламент (ЕИО) № 2454/93 съдържа общ формуляр за заявление и разрешение за митнически икономически режими и за специфично предназначение; посоченият формуляр трябва да се използва при участие както на една, така и на повече от една митнически администрации. Целесъобразно е да се разшири приложното поле на приложение 67, за да се обхванат случаите на подаване на искане за разрешаване използването на опростената декларация или за процедура за оформяне на място, и двете на национално ниво, и случаите, когато участва повече от една митническа администрация.
(28)
Поради това следва Регламент (ЕИО) № 2454/93 да бъде съответно изменен.
(29)
Тъй като измененията, предвидени в Решение № 1/2008 на Съвместния комитет ЕО-ЕАСТ за общ транзит от 16 юни 2008 г. за изменение на Конвенцията от 20 май 1987 г. за общ транзитeн режим, се прилагат от 1 юли 2008 г. и 1 юли 2009 г., съответстващите разпоредби, предвидени в настоящия регламент следва да се прилагат от същите дати.
(30)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по Митническия кодекс,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕИО) № 2454/93 се изменя, както следва:
1.
В член 1 се добавят следните точки 13, 14 и 15:
„13.
Единно разрешение означава: разрешение, отнасящо се до митническите администрации в повече от една държава-членка за една от следните процедури:
-
процедурата с опростена декларация съгласно член 76, параграф 1 от Кодекса, или
-
процедурата за оформяне на място съгласно член 76, параграф 1 от Кодекса, или
-
митнически икономически режими съгласно член 84, параграф 1, буква б) от Кодекса, или
-
специфично предназначение съгласно член 21, параграф 1 от Кодекса.
14.
Интегрирано разрешение означава: разрешение за ползване на повече от една от посочените в точка 13 процедури; то може да бъде под формата на интегрирано единно разрешение в случаите, когато се отнася до повече от една митническа администрация.
15.
Разрешаващ митнически орган означава: митническият орган, който издава разрешение.“
2.
В член 183 параграф 3 се заменя със следното:
„3. Обобщената декларация за стоки, придвижвани под режим транзит, формалностите за които се извършват с помощта на електронни методи за обработка на данни преди представянето им пред митница, се изготвя на базата на данните в транзитната декларация, предадени на получаващото митническо учреждение чрез съобщението „Предварително уведомление за пристигане“.
Когато се прилага член 353, параграф 2, обобщената декларация е под формата на екземпляр от транзитния документ или на придружаващия транзитен документ.“
3.
В член 199 параграфи 1 и 2 се заменят със следното:
„1. Без да се засяга възможното прилагане на наказателни разпоредби, подаването в митническо учреждение на декларация, подписана от декларатора или неговия представител, или на транзитна декларация, подадена с помощта на методи за електронна обработка на данни, го прави отговорен по действащите разпоредби за:
-
точността на информацията, дадена в декларацията,
-
автентичността на приложените документи, и
-
спазването на всички задължения, свързани с поставянето на въпросните стоки под съответния митнически режим.
2. Когато деклараторът използва системи за електронна обработка на данни при изготвяне на митническите си декларации, включително транзитни декларации, изготвени в съответствие с член 353, параграф 2, буква б), митническите органи могат да разпоредят ръкописният му подпис да се замени с друг начин за идентифициране на самоличността, който може да се основава на употребата на кодове. Това улеснение се позволява само в случай, че са спазени техническите и административни условия, определени от митническите органи.
Митническите органи могат също така да разпоредят декларациите, включително транзитните декларации, изготвени в съответствие с член 353, параграф 2, буква б) с помощта на митническа система за електронна обработка на данни, да бъдат пряко заверявани от въпросните системи, вместо да се заверяват ръчно или механично чрез поставяне на печати на съответното митническо учреждение и подпис на компетентния служител.“
4.
В член 201 се добавя следният параграф 3:
„3. Митническите органи могат да разрешат подаването на митническата декларация в митническо учреждение, различно от това, в което стоките са представени, ще бъдат представени или ще бъдат налични за проверка, при условие че е спазено едно от следните изисквания:
а)
посочените в първата алинея митнически учреждения се намират в същата държава-членка;
б)
стоките ще бъдат поставени под митнически режим от титуляря на единно разрешение за опростена декларация или за процедура за оформяне на място.“
5.
В член 202 се добавя следният параграф 3:
„3. Подаването на транзитната декларация и представянето на стоките в отправното митническо учреждение се осъществяват в дните и часовете, определени от митническите органи.
По молба на отговорното лице и за негова сметка отправното митническо учреждение може да разреши стоките да бъдат представени на друго място.“
6.
Член 203 се заменя със следното:
„Член 203
1. Върху декларация се отбелязва датата, на която тя е била приета.
2. Декларацията за общностен транзит се приема и регистрира в отправното митническо учреждение в дните и часовете, определени от митническите органи.“
7.
В член 205, параграф 3 пето и шесто тире се заменят със следното:
„-
използване от заинтересованите лица на товарни списъци за приключване на формалностите по общностния транзит в случай на пратки, включващи повече от един вид стоки, когато се прилагат член 353, параграф 2 и член 441,
-
отпечатване на износни, вносни и транзитни декларации, когато се прилага член 353, параграф 2, и на документи, удостоверяващи общностния статус на стоки, които не се придвижват под режим вътрешен общностен транзит с помощта на официални или частни системи за електронна обработка на данните, ако е необходимо на обикновена хартия, при условия, определени от държавите-членки.“
8.
В член 208 параграф 2 се заменя със следното:
„2. Когато режимът общностен транзит или режимът общ транзит се предхожда или биват последван от друг митнически режим, може да бъде представен набор, съдържащ необходимия брой екземпляри за приключването на формалностите, свързани с транзитния режим, в случай че се прилага член 353, параграф 2 и предходния или следващ режим.“
9.
В член 215, параграф 1 втората алинея се заменя със следното:
„Хартията за всички екземпляри е бяла. Върху екземплярите, използвани при общностен транзит в съответствие с член 353, параграф 2 обаче, клетки № 1 (първо и трето подразделение), 2, 3, 4, 5, 6, 8, 15, 17, 18, 19, 21, 25, 27, 31, 32, 33 (първото подразделение вляво), 35, 38, 40, 44, 50, 51, 52, 53, 55 и 56 са в зелен фон.
Формулярите се отпечатват със зелено мастило.“
10.
В член 219 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Стоките, които са предмет на транзитната декларация, се представят заедно с транспортния документ.
Отправното митническо учреждение може да освобождава от изискването за представяне на този документ при извършване на митническите формалности, при условие че този документ продължава да е на негово разположение.
Транспортният документ обаче се представя по искане на митническите органи или на всеки друг компетентен орган по време на превоза.“
11.
В член 247 се добавя следният параграф 5:
„5. За изпълнението на режим общностен транзит отправното митническо учреждение отразява резултатите от проверката чрез въвеждане на съответните данни в транзитната декларация.“
12.
В член 249 се добавя следният параграф 3:
„3. За изпълнението на режим общностен транзит и ако резултатите от проверката на декларацията дават възможност за това, отправното митническо учреждение разрешава вдигането на стоките и записва в компютризираната система датата, на която това е извършено.“
13.
В част I, дял IX, глава 1 преди член 253 се вмъква следното заглавие:
„Раздел 1
Общи положения“
14.
В член 253 се добавят следните параграфи 4-8:
„4. Всяко лице може да подаде искане за разрешение за опростена декларация или за процедура за оформяне на място, което да му бъде издадено лично на него и за негово собствено ползване или за ползване в качеството му на представител, при условие че съществуват достатъчно регистри и процедури, позволяващи на разрешаващия митнически орган да идентифицира представляваните лица и да осъществи съответните митнически проверки.
Това искане може да се отнася и за интегрирано разрешение, без да се засягат разпоредбите на член 64 от Кодекса.
5. Използването на опростената декларация или на процедурата за оформяне на място зависи от представянето на обезпечение за вносните мита и други такси.
6. Титулярят на разрешението отговаря на условията и критериите, изложени в настоящата глава и спазва задълженията, произтичащи от разрешението, без да се засягат задълженията на декларатора и правилата, приложими при възникването на митническо задължение.
7. Титулярят на разрешението уведомява разрешаващия митнически орган за всяка промяна, настъпила след издаването на разрешението, която може да повлияе върху неговото продължаване или съдържание.
8. Разрешаващият митнически орган извършва преоценка на разрешение за опростена декларация или за процедура за оформяне на място в следните случаи:
а)
основни промени в съответното законодателство на Общността;
б)
основателни показания, че титулярят вече не отговаря на съответните условия.
В случай че разрешение за опростена декларация или за процедура за оформяне на място е издадено на заявител, установен от по-малко от три години, през първата година след издаването се извършва строг мониторинг.“
15.
В член 253а се добавя следният параграф:
„Използването на опростена декларация или на процедура за оформяне на място зависи от подаването на електронни митнически декларации и уведомления.“
16.
В част I, дял IX, глава 1 след член 253а се въвежда следният раздел 2:
„Раздел 2
Издаване, суспендиране, отмяна на разрешения за опростена декларация или за процедура за оформяне на място
Член 253б
1. Исканията за разрешение за опростена декларация или за процедура за оформяне на място се подават като се използва образецът, посочен в приложение 67, или съответстващият електронен формат.
2. В случаите, когато разрешаващият митнически орган установи, че искането не съдържа всички необходими данни, в срок от 30 календарни дни от получаването на искането той приканва заявителя да осигури съответната информация и посочва причините за това.
3. Искането не се приема, ако:
а)
не отговаря на условията на параграф 1;
б)
не е било подадено пред компетентните митнически органи;
в)
заявителят е бил осъден за тежко престъпление, свързано с икономическата дейност на заявителя;
г)
заявителят е в производство по несъстоятелност в момента на подаване на искането.
4. Преди издаване на разрешение за опростена декларация или за процедура за оформяне на място митническите органи проверяват регистрите на заявителя, освен в случаите, когато могат да се използват резултати от предишни одити.
Член 253в
1. Разрешение за процедура с опростена декларация се издава, ако са спазени условията и критериите, посочени в член 14з, с изключение на параграф 1, буква в), в член 14и, букви г), д) и ж) и в член 14й.
Разрешение за процедура за оформяне на място се издава, ако са спазени условията и критериите, посочени в член 14з, с изключение на параграф 1, буква в), и в членове 14и и 14й.
За издаване на разрешенията, посочени в първата и втората алинея, митническите органи прилагат член 14а, параграф 2 и използват формуляра за разрешение, посочен в приложение 67.
2. Когато заявителят е титуляр на сертификат за АЕО, посочен в член 14а, параграф 1, буква а) или в), условията и критериите, посочени в параграф 1 от настоящия член, се смятат за изпълнени.
Член 253г
1. Разрешаващият митнически орган суспендира разрешение за опростена декларация или за процедура за оформяне на място, когато:
а)
се установи, че не са спазени условията и критериите, посочени в член 253в, параграф 1;
б)
митническите органи имат достатъчно основания да смятат, че титулярят на разрешението или друго лице, посочено в член 14з, параграф 1, букви а), б) или г), е извършил действие, което подлежи на наказателно съдебно производство и е свързано с нарушаване на митническите правила.
В посочения в първа алинея, буква б) от настоящия член случай обаче разрешаващият митнически орган може да реши да не суспендира разрешението за опростена декларация или за процедура за оформяне на място, ако сметне, че нарушението е нищожно спрямо броя или размера на свързаните с митницата дейности и не предизвиква съмнения относно добросъвестността на титуляря на разрешението.
Разрешаващият митнически орган съобщава своите заключения на титуляря на разрешението преди да вземе решение. На титуляря на разрешението се дава право да нормализира ситуацията и/или да изрази своето виждане в рамките на тридесет календарни дни, считано от датата на съобщението.
2. Ако титулярят не нормализира ситуацията, посочена в параграф 1, първа алинея, буква а) в рамките на тридесет календарни дни, разрешаващият митнически орган информира титуляря на разрешението, че разрешението за опростена декларация или за процедура за освобождаване на място е суспендирано за период от тридесет календарни дни, с оглед да се даде възможност на титуляря на разрешението да предприеме необходимите мерки, за да нормализира ситуацията.
3. В случаите, посочени в параграф 1, първа алинея, буква б), разрешаващият митнически орган суспендира разрешението до края на съдебното производство. Той информира съответно титуляря на разрешението.
4. Когато титулярят на разрешението не е бил в състояние да нормализира ситуацията в рамките на тридесет календарни дни, но може да представи доказателства, че може да отговори на условията, ако периодът на суспендиране бъде продължен, разрешаващият митнически орган суспендира разрешението за опростена декларация или за процедура за оформяне на място за допълнителни 30 календарни дни.
5. Суспендирането на дадено разрешение не оказва влияние върху вече започналия преди датата на суспендирането, но още незавършил митнически режим.
Член 253д
1. Когато титулярят на разрешението е предприел по удовлетворителен за разрешаващия митнически орган начин необходимите мерки, за да отговори на условията и критериите за получаване на разрешение за опростена декларация или за процедура за оформяне на място, разрешаващият митнически орган оттегля суспендирането и информира титуляря на разрешението. Суспендирането може да бъде оттеглено преди изтичането на срока, посочен в член 253г, параграф 2 или 4.
2. Ако титулярят на разрешението не предприеме необходимите мерки по време на периода на суспендиране, посочен в член 253г, параграф 2 или 4, се прилага член 253ж.
Член 253е
1. Когато титуляр на разрешение временно не е в състояние да отговори на които и да било от условията и критериите за получаване на разрешение за опростена декларация или за процедура за оформяне на място, той може да поиска суспендиране на разрешението. В такива случаи титулярят на разрешението уведомява разрешаващия митнически орган, като посочва датата, на която ще бъде в състояние да отговори на условията и критериите. Той уведомява също така разрешаващия митнически орган за каквито и да било планирани мерки и съответния им времеви график.
2. Ако титулярят на разрешението не успее да нормализира ситуацията в рамките на посочения в уведомлението му срок, разрешаващият митнически орган може да удължи съответно срока в разумни граници, при условие че титулярят на разрешението е действал добросъвестно.
Член 253ж
Без да се засягат разпоредбите на член 9 от Кодекса и член 4 от настоящия регламент, разрешаващият митнически орган отменя разрешението за опростена декларация или за процедура за оформяне на място в следните случаи:
а)
когато титулярят на разрешението не успее да нормализира ситуацията, посочена в член 253г, параграф 2 и член 253е, параграф 1;
б)
когато титулярят на разрешението или други лица, посочени в член 14з, параграф 1, букви а), б) или г), са извършили сериозни или многократни нарушения, свързани с митническите разпоредби и нямат по-нататъшно право на обжалване;
в)
по молба на титуляря на разрешението.
В посочения в първа алинея, буква б) случай обаче разрешаващият митнически орган може да реши да не отменя разрешение за опростена декларация или за процедура за оформяне на място, ако сметне, че нарушението е маловажно спрямо броя или размера на свързаните с митницата дейности и не предизвиква съмнения относно добросъвестността на титуляря на разрешението.“
17.
В част I, дял IX се вмъква следната глава 1A:
„ГЛАВА 1А
Единно разрешение за опростена декларация или процедура за оформяне на място
Раздел 1
Ред за подаване на исканията
Член 253з
1. Искането за единно разрешение за опростена декларация или за процедура за оформяне на място се подава до един от посочените в член 14г, параграфи 1 и 2 митнически органи.
Когато обаче разрешението за опростена декларация или за процедура за оформяне на място се заявява едновременно или след подаване на искане за единно разрешение за специфично предназначение или за митнически икономически режим, се прилага член 292, параграфи 5 и 6 или членове 500 и 501.
2. Ако част от съответните регистри и документация се съхранява в държава-членка, различна от държавата-членка, в която се подава искането, заявителят надлежно попълва клетки 5а, 5б и 7 от формуляра за искане, посочен в приложение 67.
3. Заявителят осигурява леснодостъпно централно звено или определя лице за контакт от служителите в своята администрация в държавата-членка, където се подава искането, с цел информацията, необходима за доказване на съответствие с изискванията за издаване на единно разрешение, да бъде достъпна за митническите органи.
4. Доколкото е възможно, заявителите подават необходимите данни до митническите органи по електронен път.
5. До въвеждането на електронна система за обмен на данни между засегнатите държави-членки, която е необходима за съответните митнически режими, разрешаващият митнически орган може да отхвърля искания, подадени съгласно параграф 1, ако единното разрешение води до непропорционални административни разходи.
Член 253и
1. Държавите-членки изпращат на Комисията списък с митническите органи, посочени в член 253з, параграф 1, до които са подадени искания и я информират за всички последващи промени в него. Комисията публикува тази информация в интернет. Посочените органи изпълняват функцията на разрешаващи митнически органи за единните разрешения за опростена декларация и за процедура за оформяне на място.
2. Държавите-членки определят централно учреждение, отговорно за обмена на информация между държавите-членки и между държавите-членки и Комисията, и информират Комисията за това.
Раздел 2
Ред за издаване
Член 253й
1. Когато е подадено искане за единно разрешение за опростена декларация или за процедура за оформяне на място, разрешаващият митнически орган предоставя следната информация на останалите засегнати митнически органи:
а)
искането;
б)
проекта на разрешение;
в)
цялата необходима информация за издаване на разрешението.
Тя е достъпна чрез комуникационната система, посочена в член 253м, когато тази система бъде налична.
2. Информацията, посочена в параграф 1, букви а), б) и в) се предоставя от разрешаващия митнически орган в рамките на следните срокове:
а)
30 календарни дни, в случай че на заявителя вече е била разрешавана опростена декларация, процедура за оформяне на място или сертификат за АЕО, посочен в член 14а, параграф 1, буква а) или в);
б)
90 календарни дни във всички останали случаи.
Разрешаващият митнически орган може да удължи сроковете с 30 календарни дни, когато не е в състояние да ги спази. В такива случаи разрешаващият митнически орган информира заявителя за причините за това удължение преди изтичането на въпросните срокове.
Срокът се отчита от датата, на която разрешаващият митнически орган е получил цялата необходима информация, посочена в параграф 1, букви а), б) и в). Разрешаващият митнически орган уведомява заявителя за приемането на искането и за датата, от която започва да тече срокът.
3. До 31 декември 2009 г. максималните срокове от 30 или 90 календарни дни, посочени в параграф 2, първа алинея, се заменят с 90 или 210 календарни дни.
Член 253к
1. Разрешаващият митнически орган на държавата-членка, където е подадено искането, и митническите органи на другите държави-членки, имащи отношение към исканото единно разрешение, си сътрудничат за определяне на оперативни и отчетни изисквания, включително план за контрол, позволяващ надзора на извършвания съгласно единното разрешение митнически режим. Обменяните между съответните митнически органи за целите на митническия/те режим/и данни обаче не надхвърлят описаните в приложение 30А.
2. Митническите органи на другите държави-членки, имащи отношение към исканото единно разрешение, уведомяват разрешаващия митнически орган за всяко възражение в рамките на тридесет календарни дни от датата на получаване на проекта на разрешение. В случай че е необходимо допълнително време за това уведомление, разрешаващият митнически орган се информира във възможно най-кратък срок и при всички случаи преди изтичането на срока. Този допълнителен срок може да бъде удължен с не повече от 30 календарни дни. В случай на съгласие за допълнителен срок, разрешаващият митнически орган информира заявителя за удължаването на срока.
В случай че има възражения и че в рамките на срока не е постигнато споразумение между митническите органи, искането се отхвърля до обхвата на повдигнатите възражения.
Ако консултираният митнически орган не отговори в рамките на срока/овете, посочени в първата алинея, разрешаващият митнически орган може да приеме, на отговорността на консултирания митнически орган, че не съществуват възражения по отношение на издаването на подобно разрешение.
3. Преди частично или цялостно отхвърляне на искането, разрешаващият митнически орган съобщава на заявителя причините, поради които смята да вземе такова решение, и му дава възможност да изрази своята гледна точка в рамките на 30 календарни дни от датата на съобщението.
Член 253л
1. В случай че искането за единно разрешение е подадено от заявител, който е титуляр на сертификат за АЕО, посочен в член 14а, параграф 1, буква а) или в), разрешението се издава след организиране на необходимия обмен на информация между:
а)
заявителя и разрешаващия митнически орган;
б)
разрешаващия митнически орган и останалите митнически органи, имащи отношение към исканото единно разрешение.
В случай че заявителят не е титуляр на сертификат за АЕО, посочен в член 14а, параграф 1, буква а) или в), разрешение се издава, след като разрешаващият митнически орган се убеди, че заявителят ще бъде в състояние да отговори на условията и критериите за разрешение, определени или посочени в членове 253, 253а и 253в и след организиране на посочения в първата алинея от настоящия параграф необходим обмен на информация.
2. След получаване на съгласие или при липса на основателни възражения от страна на останалите заинтересовани митнически органи, разрешаващият митнически орган издава разрешението в съответствие с формуляра за разрешение, изложен в приложение 67, в рамките на 30 календарни дни след изтичането на посочените в член 253к, параграфи 2 или 3 срокове.
Разрешаващият митнически орган предоставя разрешението на митническите органи в участващите държави-членки, като използва информационната и комуникационна система, посочена в член 253м, когато такава бъде налична.
3. Единните разрешения за опростена декларация и за процедура за освобождаване на място се признават във всички държави-членки, изброени в клетка 10 или 11, или и в двете, от разрешението, според случая.
Раздел 3
Обмен на информация
Член 253м
1. В информационния и комуникационния процес между митническите органи и за уведомяване на Комисията и на икономическите оператори се използва, когато стане налична, електронна информационна и комуникационна система, определена при взаимно съгласие между Комисията и митническите органи. Информацията за икономическите оператори се ограничава до неповерителните данни, определени в дял II, точка 16 от обяснителните бележки към формуляра за искане за опростени процедури, посочен в приложение 67.
2. Комисията и митническите органи, като използват посочената в параграф 1 система, обменят, съхраняват и имат достъп до следната информация:
а)
данните от подадените искания;
б)
необходимата за издаване на разрешение информация;
в)
единните разрешения, издадени за посочените в член 1, параграфи 13 и 14 процедури и, когато е приложимо, тяхното изменение, суспендиране и отмяна;
г)
резултатите от повторната оценка в съответствие с член 253, параграф 8.
3. Списъкът с единните разрешения, както и неповерителните данни, определени в дял II, точка 16 от обяснителните бележки към посочения в приложение 67 формуляр за искане за опростени процедури, могат да бъдат публично оповестявани от Комисията и държавите-членки посредством интернет с предварителното съгласие на титуляря на разрешението. Списъкът се актуализира.“
18.
В член 260, параграф 1 думата „декларатора“ се заменя със „заявителя“.
19.
Член 261 се заменя със следното:
„Член 261
1. На заявителя се издава разрешение за използване на процедурата с опростена декларация, ако са изпълнени условията и критериите, посочени в членове 253, 253а и 253в.
2. В случай че заявителят е титуляр на сертификат за АЕО, упоменат в член 14а, параграф 1, буква а) или в), разрешаващият митнически орган издава разрешението след организиране на необходимия обмен на информация между заявителя и разрешаващия митнически орган. Всички посочени в параграф 1 от настоящия член условия и критерии се считат за спазени.“
20.
Член 264 се заменя със следното:
„Член 264
1. Разрешение за използване на процедурата за оформяне на място се издава на заявителя, ако са изпълнени условията и критериите, посочени в членове 253, 253а и 253в.
2. В случай че заявителят е титуляр на сертификат за АЕО, посочен в член 14а, параграф 1, буква а) или в), разрешаващият митнически орган издава разрешението след организиране на необходимия обмен на информация между заявителя и разрешаващия митнически орган. Всички посочени в параграф 1 от настоящия член условия и критерии се считат за спазени.“
21.
Член 265 се заличава.
22.
В член 269 параграф 1 се заменя със следното:
„1. На заявителя се издава разрешение за използване на процедурата с опростена декларация в съответствие с условията и критериите и по начина, посочен в членове 253, 253а, 253в и 270.“
23.
Член 270 се изменя, както следва:
а)
параграфи 2, 3 и 4 се заличават;
б)
параграф 5 се заменя със следното:
„5. В случай че заявителят е титуляр на сертификат за АЕО, посочен в член 14а, параграф 1, буква а) или в), разрешаващият митнически орган издава разрешението след организиране на необходимия обмен на информация между заявителя и разрешаващия митнически орган. Всички посочени в параграф 1 от настоящия член условия и критерии се считат за спазени.“
24.
В член 282 параграф 1 се заменя със следното:
„1. На заявителя се издава разрешение за използване на процедурата с опростена декларация, ако са изпълнени условията и критериите, посочени в членове 261 и 262, прилагани mutatis mutandis.“
25.
Член 288 се заличава.
26.
В член 291, параграф 2 буква а) се заличава.
27.
В член 340б се добавят следните точки:
„6. „Придружаващ транзитен документ“: означава документ, който е разпечатан от компютризираната система, за да придружава стоките и който се основава на данните от транзитната декларация.
7. „Аварийна процедура“: означава процедурата, която се основава на използването на хартиени документи, установена, за да се даде възможност за подаване, проверка на транзитната декларация и проследяване на транзитната операция, когато не може да се задейства нормалната процедура по електронен път.“
28.
В член 340в параграф 1 се заменя със следното:
„1. Общностни стоки се поставят под режим вътрешен общностен транзит, когато се изпращат:
а)
от част от митническата територия на Общността, където се прилагат разпоредбите на Директива 2006/112/ЕО, до част от митническата територия на Общността, където тези разпоредби не се прилагат; или
б)
от част от митническата територия на Общността, където не се прилагат разпоредбите на Директива 2006/112/ЕО, до част от митническата територия на Общността, където тези разпоредби се прилагат; или
в)
от част от митническата територия на Общността, където не се прилагат разпоредбите на Директива 2006/112/ЕО, до част от митническата територия на Общността, където тези разпоредби също не се прилагат.“
29.
В член 342 се добавя следният параграф 4:
„4. Когато обезпечението е учредено чрез поръчител пред гаранционно митническо учреждение:
а)
на отговорното лице се определя „Референтен номер на обезпечението“ за използване на обезпечението и за установяване на всички задължения на поръчителя;
б)
на отговорното лице се определя и съобщава код за достъп към „Референтния номер на обезпечението“.“
30.
Член 343 се заменя със следното:
„Член 343
Всяка държава-членка въвежда в компютризираната система списък на митническите учреждения, компетентни за операциите по общностен транзит, както и съответния им идентификационен номер, задължения и работно време. Всяка промяна в тази информация също се вписва в компютризираната система.
Комисията съобщава тази информация на всички държави-членки чрез компютризираната система.“
31.
Вмъква се следният член 343а:
„Член 343а
Всяка държава-членка съобщава на Комисията за създаването на централни митнически учреждения и правомощията, предоставени на тези митнически учреждения във връзка с управлението и проследяването на режим общностен транзит, както и във връзка с получаването и подаването на документите, като се посочва вида на съответните документи.
Комисията предава тази информация на останалите държави-членки.“
32.
В част II, дял II, глава 4, раздел 1 се вмъква следният член 344а:
„Член 344а
1. В рамките на режим общностен транзит формалностите се извършват с помощта на електронни методи за обработка на данните.
2. Съобщенията, които се използват между администрациите, се придържат към структурата и данните, определени от митническите органи по взаимно съгласие.“
33.
В член 345 се добавя следният параграф 4:
„4. Когато еднократното обезпечение се предоставя от поръчител, кодът за достъп към „Референтния номер на обезпечението“ не може да бъде променен от отговорното лице, освен в случаите, когато се прилага приложение 47а, точка 3.“
34.
В член 346 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Когато еднократното обезпечение се предоставя от поръчител, то следва да отговаря на образеца в приложение 49.
Документът за поръчителство се съхранява в гаранционното митническо учреждение.“
35.
Член 347 се заменя със следното:
„Член 347
1. В случаите, посочени в член 345, параграф 3, еднократното обезпечение следва да съответства на образеца в приложение 50.
Член 346, параграф 2 се прилага mutatis mutandis.
2. В съответствие с начините, определени от митническите органи, поръчителят представя на гаранционното митническо учреждение всички изискуеми данни относно издадените от него сертификати за обезпечение.
Крайният срок за използването на сертификата не може да бъде по-дълъг от една година от датата на издаване.
3. Поръчителят съобщава на отговорното лице определения му „Референтен номер на обезпечението“ за всеки сертификат за еднократно обезпечение. Свързаният с него код за достъп не може да бъде променян от отговорното лице.
4. За целите на прилагането на член 353, параграф 2, буква б), поръчителят издава на отговорното лице сертификати за еднократно обезпечение, изготвени на хартиен носител в съответствие с образеца, посочен в приложение 54, включително идентификационния номер.
5. Поръчителят може да издава сертификати за еднократно обезпечение, които не са валидни за операции по общностен транзит, включващи стоки от списъка в приложение 44в. В този случай поръчителят вписва във всеки един сертификат за еднократно обезпечение на хартиен носител, по диагонал, следния израз:
-
Ограничена валидност - 99200.
6. Отговорното лице предоставя на отправното митническо учреждение съответния брой сертификати за еднократно обезпечение, всеки един от които на стойност от 7 000 EUR, необходими за покриване на пълния размер на митническото задължение, посочен в член 345, параграф 1. За целите на прилагането на член 353, параграф 2, буква б), сертификатите за еднократно обезпечение на хартиен носител се предават и задържат в отправното митническо учреждение, което съобщава идентификационния номер на всеки един сертификат на посоченото в него гаранционно митническо учреждение.“
36.
В член 348 параграф 3 се заменя със следното:
„3. Информацията относно оттеглянето или прекратяването, както и датата на влизането му в сила, се въвежда в компютризираната система от митническите органи на държавата-членка, отговорна за съответното гаранционно митническо учреждение.“
37.
Член 350 се заличава.
38.
Член 351 се заменя със следното:
„Член 351
В случай на пратки, включващи едновременно стоки, които трябва да се превозват под режим външен общностен транзит, и стоки, които трябва да се превозват под вътрешен общностен транзит, транзитната декларация, обозначена със символа „Т“, се допълва със символа „Т1“, „Т2“ или „T2F“ за всеки един артикул.“
39.
Член 352 се заличава.
40.
Член 353 се заменя със следното:
„Член 353
1. Транзитните декларации съответстват на структурата и данните, изложени в приложение 37а.
2. Митническите органи приемат писмена транзитна декларация, изготвена върху формуляр в съответствие с образеца, посочен в приложение 31 и в съответствие с процедурата, определена от митническите органи при взаимно съгласие помежду им в следните случаи:
а)
когато стоките се пренасят от пътници, които нямат пряк достъп до компютризираната митническа система, в съответствие с начините, посочени в член 353а;
б)
когато се прилага аварийната процедура, при условията и в съответствие с начините, определени в приложение 37г.
3. Използването на писмена транзитна декларация съгласно параграф 2, буква б) подлежи на одобрение от митническите органи, когато компютърната система на отговорното лице и/или мрежата не функционира(т).
4. Транзитната декларация може да се допълни с един или повече допълнителни формуляри, които съответстват на образеца в приложение 33. Формулярите са неразделна част от декларацията.
5. Вместо допълнителните формуляри като описателна част на писмената транзитна декларация, от която те са неделима част, може да се използват товарни списъци, отговарящи на условията в приложение 44а и съставени в съответствие с образеца в приложение 45.“
41.
В част II, дял II, глава 4, раздел 2, подраздел 2 се вмъква следният член 353а:
„Член 353а
1. За целите на прилагането на член 353, параграф 2, буква а) пътникът изготвя транзитната декларация в съответствие с член 208 и приложение 37.
2. Компетентните органи осигуряват обмена на транзитните данни между компетентните органи чрез използване на информационни технологии и компютърни мрежи.“
42.
Член 356, параграф 3 се заличава.
43.
Член 357 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Без да се засягат разпоредбите на параграф 4, стоки за поставяне под режим общностен транзит се вдигат само ако са пломбирани. Отправното митническо учреждение взема мерките за идентифициране, които счита за необходими, и вписва съответните данни в транзитната декларация.“
б)
параграф 4 се заменя със следното:
„4. Отправното митническо учреждение може да не пристъпи към пломбиране, когато, като се имат предвид други възможни мерки за идентифициране, описанието на стоките в данните от транзитната декларация или в допълнителните документи позволява лесното им идентифициране.
Счита се, че описанието на стоките позволява тяхното идентифициране, когато то е достатъчно точно, за да позволява лесно идентифициране както на количеството, така и на естеството на стоките.“
44.
Членове 358 и 359 се заменят със следното:
„Член 358
1. При вдигането на стоките отправното митническо учреждение уведомява декларираното получаващо митническо учреждение за операцията по общностен транзит чрез съобщение „Предварително уведомление за пристигане“, както и всички вписани в декларацията транзитни митнически учреждения чрез съобщение „Предварително уведомление за транзит“. Тези съобщения се изготвят въз основа на данните от транзитната декларация, изменени при необходимост.
2. След вдигане на стоките придружаващият транзитен документ придружава стоките, поставени под режим общностен транзит. Той отговаря на образеца и данните, посочени приложение 45а. Документът се предоставя на оператора по един от следните начини:
а)
той се дава на отговорното лице от отправното митническо учреждение или се отпечатва от компютърната система на отговорното лице, когато това е разрешено от митническите органи;
б)
той се отпечатва от компютърната система на одобрения изпращач след получаване на съобщението, изпратено от отправното митническо учреждение, позволяващо вдигането на стоките.
3. Когато е целесъобразно, придружаващият транзитен документ се допълва от списък с артикулите, отговарящ на образеца и бележките в приложение 45б. Този списък представлява неразделна част от придружаващия транзитен документ.
Член 359
1. Пратката и придружаващият транзитен документ се представят във всяко транзитно митническо учреждение.
2. В транзитното митническо учреждение се регистрира преминаването въз основа на съобщението „Предварително уведомление за транзит“, получено от отправното митническо учреждение. Отправното митническо учреждение бива информирано за преминаване на границата чрез съобщение „Уведомление за преминаване на граница“.
3. Транзитните митнически учреждения проверяват стоките, в случай че считат това за необходимо. Евентуалната проверка на стоките се извършва по-специално въз основа на съобщение „Предварително уведомление за транзит“.
4. Когато превозът на стоките се осъществява през транзитно митническо учреждение, различно от декларираното и посоченото в придружаващия транзитен документ, транзитното митническо учреждение, през което се преминава, изисква съобщението „Предварително уведомление за транзит“ от отправното митническо учреждение и информира за транзитното преминаване отправното митническо учреждение, като изпраща съобщение „Уведомление за преминаване на граница“.“
45.
Член 360 се изменя, както следва:
а)
встъпителното изречение в параграф 1 се заменя със следното:
„Превозвачът е длъжен да направи съответните вписвания в придружаващия транзитен документ и да го представи заедно с пратката на митническите органи на страната, на чиято територия се намира превозното средство:“
б)
параграф 2 се заменя със следното:
„2. Ако преценят, че операцията по общностен транзит може да продължи по нормалния ред, и при нужда - след вземане на необходимите мерки, митническите органи заверяват придружаващия транзитен документ.
В зависимост от случая съответната информация във връзка с прехвърлянето или друг инцидент се регистрират в компютризираната система от митническите органи на транзитното митническо учреждение или получаващото митническо учреждение.“
46.
Членове 361, 362 и 363 се заменят със следното:
„Член 361
1. Стоките и необходимите документи се представят в получаващото митническо учреждение в рамките на работното му време. Въпреки това, по искане и за сметка на заинтересованото лице, това митническо учреждение може да разреши представянето на документите и стоките да се осъществи извън посоченото работно време. По същия начин получаващото митническо учреждение може, по искане и за сметка на заинтересованото лице, да разреши стоките и необходимите документи да бъдат представени на друго място.
2. Когато стоките се представят в получаващото митническо учреждение след изтичане на срока, определен от отправното митническо учреждение, и когато неспазването на срока се дължи на обстоятелства, изложени по задоволителен за получаващото митническо учреждение начин, които не се дължат на превозвача или отговорното лице, се счита, че последният е спазил определения срок.
3. Получаващото митническо учреждение задържа придружаващия транзитен документ и проверката на стоките се извършва по-специално въз основа на съобщението „Предварително уведомление за пристигане“, получено от отправното митническо учреждение.
4. По искане на отговорното лице и с цел да послужи като доказателство за завършване на режима в съответствие с член 366, параграф 1, получаващото митническо учреждение заверява екземпляр от придружаващия транзитен документ със следния израз:
-
Алтернативно доказателство - 99202.
5. Транзитната операция може да завърши в митническо учреждение, което е различно от вписаното в транзитната декларация. Тогава това митническо учреждение става получаващо митническо учреждение.
Ако новото получаващо митническо учреждение е под юрисдикцията на държава-членка, различна от тази, която отговаря за първоначално посоченото митническо учреждение, новото получаващо митническо учреждение изисква съобщението „Предварително уведомление за пристигане“ от отправното митническо учреждение.
Член 362
1. Получаващо митническо учреждение заверява квитанция по искане на лицето, което представя стоките и необходимите документи.
2. Формулярът на квитанцията съответства на образеца в приложение 47.
3. Квитанцията се попълва предварително от заинтересованото лице. Тя може да съдържа други данни, отнасящи се до пратката, освен в полето запазено за получаващото митническо учреждение. Квитанцията не може да се използва като доказателство за завършване на режима по смисъла на член 366, параграф 1.
Член 363
1. Чрез съобщението „Уведомление за пристигане“ получаващото митническо учреждение информира отправното митническо учреждение за пристигането на стоките в деня на представянето им в получаващото митническо учреждение.
2. Когато транзитната операция завършва в митническо учреждение, различно от митническото учреждение, декларирано първоначално в транзитната декларация, новото получаващо митническо учреждение информира за пристигането отправното митническо учреждение чрез съобщение „Уведомление за пристигане“.
Отправното митническо учреждение информира за пристигането на стоките първоначално декларираното получаващо митническо учреждение чрез съобщение „Препратено уведомление за пристигане“.
3. Съобщението „Уведомление за пристигане“, посочено в параграфи 1 и 2, не може да се използва като доказателство за завършване на режима по смисъла на член 366, параграф 1.
4. Освен в надлежно обосновани случаи, получаващото митническо учреждение изпраща на отправното митническо учреждение съобщение „Резултати от контрола“ най-късно на третия ден след деня на представяне на стоките в получаващото митническо учреждение. Въпреки това, когато се прилага член 408, получаващото митническо учреждение изпраща съобщение „Резултати от контрола“ на отправното митническо учреждение най-късно на шестия ден след деня на доставяне на стоките.“
47.
Член 364 се заличава.
48.
В част II, дял II, глава 4, раздел 2 заглавието на подраздел 6 се заменя със следното:
„Процедура за разследване“
49.
Член 365 се заменя със следното:
„Член 365
1. В случай че митническите органи на държавата-членка на изпращане не получат съобщение „Уведомление за пристигане“ в определения за представяне на стоките в получаващото митническо учреждение срок или ако не получат съобщение „Резултати от контрола“ в срок от шест дни след получаване на съобщение „Уведомление за пристигане“, те вземат решение за започване на процедура за разследване, за да съберат информацията, необходима за приключване на режима, или, когато това не е възможно:
-
за да установят дали е възникнало митническо задължение,
-
за да идентифицират длъжника, и
-
да определят кои митнически органи са отговорни за възстановяването.
2. Процедурата за разследване започва най-късно седем дни след изтичане на един от сроковете по параграф 1, освен в изключителни случаи, определени от държавите-членки при взаимно съгласие. Когато митническите органи получат по-рано информация, че транзитният режим не е приключил или подозират, че това е така, те имат право незабавно да започнат процедурата за разследване.
3. Ако митническите органи на държавата-членка на изпращане получат само съобщение „Уведомление за пристигане“, те започват процедурата за разследване, като изискват от получаващото митническо учреждение, изпратило съобщение „Уведомление за пристигане“, съобщение „Резултати от контрола“.
4. Ако митническите органи на държавата-членка на изпращане не получат съобщение „Уведомление за пристигане“, те започват процедурата за разследване, като изискват от отговорното лице необходимата информация за приключване на режима или, когато на местоназначението е налична достатъчна информация за разследването, от получаващото митническо учреждение.
От отговорното лице се изисква да предостави необходимата информация за приключване на режима най-късно двадесет и осем дни след началото на процедурата за разследване пред получаващото митническо учреждение, когато не е възможно приключване на транзитната операция.
5. Получаващото митническо учреждение и отговорното лице отговарят на запитването, посочено в параграф 4, в срок от двадесет и осем дни. Ако в рамките на този срок отговорното лице предостави достатъчно информация, митническите органи на държавата-членка на изпращане вземат предвид тази информация или приключват режима, ако предоставената информация дава възможност за това.
6. Ако информацията, съобщена от отговорното лице, не дава възможност да се приключи режимът, но митническите органи на държавата-членка на изпращане я считат за достатъчна, за да се продължи процедурата за разследване, незабавно се отправя запитване до съответното митническо учреждение.
7. Когато в резултат на процедурата за разследване се установи, че транзитният режим е завършил правомерно, митническите органи на държавата-членка на изпращане приключват режима и информират незабавно отговорното лице, както и, при необходимост, митническите органи, които може да са предприели действия по събиране на вземания в съответствие с членове 217-232 от Кодекса.“
50.
Вмъква се следният член 365а:
„Член 365а
1. Когато по време на процедура за разследване и преди изтичане на срока, посочен в член 450а, първо тире, митническите органи на държавата-членка на изпращане, наричани по-долу „запитващи органи“, получат доказателство, независимо по какъв начин, за мястото, на което е осъществен фактическият състав, довел до възникване на митническото задължение, и ако това място се намира в друга държава-членка, митническите органи изпращат незабавно цялата налична информация на органите, отговорни за това място, наричани по-долу „запитани органи“.
2. Запитаните органи потвърждават получаването на съобщението и посочват дали отговарят за събирането на възстановяването. В случай че не се получи отговор в срок от двадесет и осем дни, запитващите органи незабавно продължават процедурата за разследване.“
51.
Членове 366 и 367 се заменят със следното:
„Член 366
1. Доказателството за това, че режимът е завършил в посочените в декларацията срокове може да бъде представено от отговорното лице по задоволителен за митническите органи начин, под формата на заверен документ от митническите органи на държавата-членка на получаване, в който се идентифицират съответните стоки и се посочва, че те са представени в получаващото митническо учреждение, или, когато се прилага член 406 - пред одобрения получател.
2. Счита се също така, че режимът общностен транзит е завършен, ако отговорното лице представи по задоволителен за митническите органи начин един от следните документи:
а)
митнически документ за определяне на митническо направление на стоките, издаден в трета страна;
б)
документ, издаден в трета страна, заверен от митническите органи на тази страна, който удостоверява, че стоките се считат за намиращи се в свободно обращение в съответната трета страна.
3. Посочените в параграф 2 документи могат да бъдат заменени с копия или фотокопия, които са заверени като верни с оригинала от органа, заверил оригиналните документи, органите на съответните трети страни или органите на някоя от държавите-членки.
Член 367
Разпоредбите, отнасящи се до обмена на съобщения между митническите органи с помощта на информационни технологии и компютърни мрежи, не се прилагат към специфичната за някои видове транспорт опростена процедура, както и към другите опростени процедури, основани на член 97, параграф 2 от Кодекса, посочени в член 372, параграф 1, букви е) и ж).“
52.
Членове 368а, 369, 369а, 370 и 371 се заличават.
53.
Член 372 се заменя със следното:
„Член 372
1. След подадено искане от страна на отговорното лице или получателя, в зависимост от случая, митническите органи могат да разрешат следните опростявания:
а)
използване на общо обезпечение или освобождаване от обезпечение;
б)
използване на пломби от специален модел;
в)
освобождаване от изискването да се следва задължителен маршрут;
г)
статус на одобрен изпращач;
д)
статус на одобрен получател;
е)
прилагане на специални опростени процедури за стоки:
i)
превозвани с железопътен транспорт или в големи контейнери;
ii)
превозвани по въздуха;
iii)
превозвани по море;
iv)
превозвани по тръбопроводи;
ж)
прилагане на други опростени процедури, основаващи се на член 97, параграф 2 от Кодекса.
2. Освен ако е предвидено друго в настоящия раздел или в разрешението, при предоставяне на разрешение за ползване на опростяванията, посочени в параграф 1, букви а) и е), тези опростявания се прилагат във всички държави-членки. При разрешение за ползване на опростяванията, посочени в параграф 1, букви б), в) и г), последните се прилагат единствено за операции по общностен транзит, започващи от държавата-членка, където е дадено разрешението. При разрешение за ползване на опростяването, посочено в параграф 1, буква д), последното се прилага само в държавата-членка, където е дадено разрешението.“
54.
В член 373, параграф 1 буква б) се заменя със следното:
„б)
използват редовно режим общностен транзит или чиито митнически органи знаят, че са способни да изпълнят задълженията, свързани с режима, или във връзка с опростяването, посочено в член 372, параграф 1, буква д), получават редовно стоки, поставени под режим общностен транзит, и“.
55.
В член 374 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Искането за разрешение за ползване на опростявания, наричано по-долу „искане“, е с дата и подпис. То може да бъде съставено писмено или да се подаде с помощта на техника за електронна обработка на данни, при условията и начините, определени от компетентните органи.“
56.
В член 376 параграф 3 се заменя със следното:
„3. В случай на опростяванията, посочени в член 372, параграф 1, букви б), в) и е), разрешението се представя при всяко поискване от страна на отправното митническо учреждение.“
57.
Член 379 се заменя със следното:
„Член 379
1. Отговорното лице може да използва общо обезпечение или освобождаване от обезпечение в рамките на определен референтен размер.
2. Референтният размер съответства на размера на митническото задължение, което може да възникне по отношение на стоките, които отговорното лице е поставило под режим общностен транзит за минимален период от една седмица.
Този размер се определя от гаранционното митническо учреждение в сътрудничество със заинтересованото лице на базата на:
а)
информацията за превозваните в миналото стоки и прогнозният обем на предстоящите общностни транзитни операции, виден inter alia от търговската и счетоводната документация на заинтересованото лице;
б)
при изчисляване на референтния размер се отчитат най-високите ставки на митни сборове и такси, прилагани за въпросните стоки в държавата-членка на гаранционното митническо учреждение. Общностни стоки, които са превозвани или които ще бъдат превозвани в съответствие с Конвенцията за общ транзитен режим, се разглеждат като необщностни стоки.
Изчислява се размерът на митническото задължение, което може да възникне за всяка транзитна операция. При отсъствие на необходимите данни се приема, че размерът на задължението е 7 000 EUR, освен когато на митническите органи е известна друга информация.
3. Гаранционното митническо учреждение извършва проверка на референтния размер, по-специално по искане от страна на отговорното лице и, при необходимост, коригира този размер.
4. Задължение на всяко отговорно лице е да се увери, че предвид операциите, за които режимът не е завършен, размерът в конкретния случай не превишава референтния размер.
Компютризираните системи на митническите органи обработват и могат да контролират използването на референтния размер за всяка транзитна операция.“
58.
Вмъква се следният член 380а:
„Член 380а
За всяко общо обезпечение и/или всяко освобождаване от обезпечение:
а)
за ползване на обезпечението на отговорното лице се дава „Референтен номер на обезпечението“, свързан с определен референтен размер;
б)
гаранционното митническо учреждение определя и съобщава на отговорното лице първоначален код за достъп към „Референтния номер на обезпечението“.
Отговорното лице може да даде един или няколко кода за достъп до това обезпечение, които се използват от самия него или от представителите му.“
59.
Член 382 се заменя със следното:
„Член 382
1. Общото обезпечение се учредява от поръчител.
2. Документът за поръчителство съответства на образеца в приложение 48. Документът за поръчителство се съхранява в гаранционното митническо учреждение.
3. Член 346, параграф 2 се прилага mutatis mutandis.“
60.
Член 383 се изменя, както следва:
а)
параграф 2 се заменя със следното:
„2. Срокът на валидност на сертификатите не може да надвишава две години. Въпреки това този срок може да бъде продължен еднократно от гаранционното митническото учреждение за не повече от две години.“;
б)
параграф 3 се заличава.
61.
Член 384 се изменя, както следва:
а)
параграф 2 се заменя със следното:
„2. Оттеглянето на разрешението за използване на общо обезпечение или за освобождаване от обезпечение от митническите органи и датата, на която поражда действие прекратяването на задължението на поръчителя от гаранционното митническо учреждение, приело обезпечението, или датата, на която поражда действие прекратяването на задължението от поръчителя, се въвеждат в компютризираната система от гаранционното митническо учреждение.“;
б)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. От датата на влизане в сила на оттеглянето или прекратяването сертификатите, издадени за прилагането на член 353, параграф 2, буква б), не могат да се използват за поставянето на стоки под режим общностен транзит и се връщат без отлагане от отговорното лице в гаранционното митническо учреждение.
Всяка държава-членка съобщава на Комисията начините за идентифициране на валидните сертификати, които не са върнати или които са обявени за откраднати, изгубени или фалшифицирани. Комисията информира останалите държави-членки.“;
в)
параграф 4 се заличава.
62.
Член 385 се заличава.
63.
В член 386 параграф 2 се заменя със следното:
„2. Отговорното лице вписва модела, броя и маркировката на използваните пломби в данните на транзитната декларация.
Отговорното лице поставя пломбите най-късно по време на вдигането на стоките.“
64.
В член 387 параграф 2 се заличава.
65.
В член 398 първата алинея се заменя със следното:
„Всяко лице, което желае да извършва операции по общностен транзит без да представя стоките и съответната транзитна декларация в отправното митническо учреждение или на всяко друго място, на което това е разрешено, може да получи статус на одобрен изпращач.“
66.
В член 399 буква б) се заменя със следното:
„б)
срокът, с който разполагат митническите органи след подаване на транзитната декларация от одобрения изпращач, за да осъществят евентуално необходимите проверки преди заминаването на стоките;“.
67.
Член 400 се заменя със следното:
„Член 400
Одобреният изпращач подава транзитна декларация в отправното митническо учреждение. Вдигането на стоките не може да бъде осъществено преди края на срока, предвиден в член 399, буква б).“
68.
Член 401 се заличава.
69.
Член 402 се заменя със следното:
„Член 402
При необходимост одобреният изпращач въвежда в компютризираната система задължителния маршрут, определен в съответствие с член 355, параграф 2, определения съобразно член 356 срок, в който стоките трябва да се представят в получаващото митническо учреждение, както и броя, модела и маркировката на пломбите.“
70.
Членове 403 и 404 се заличават.
71.
Член 406 се заменя със следното:
„Член 406
1. На всяко лице, което желае да получава в помещенията си или на друго определено място стоки, поставени под режим общностен транзит, без да представя стоките или придружаващия транзитен документ в получаващото митническо учреждение, може да бъде предоставен статус на одобрен получател.
2. Счита се, че отговорното лице е изпълнило задълженията си по член 96, параграф 1, буква а) от Кодекса и режим общностен транзит е завършен от момента, в който придружаващият транзитен документ, придружавал пратката, както и стоките в непроменено състояние, са били доставени в рамките на определения срок на одобрения получател в неговите помещения или на мястото, посочено в разрешението, като надлежно са спазени всички мерки за идентифициране.
3. За всяка пратка, която му е доставена в съответствие с параграф 2, по искане от страна на превозвача одобреният получател издава квитанцията, посочена в член 362, който се прилага mutatis mutandis.“
72.
В член 407 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Разрешението посочва по-специално:
а)
получаващото митническо учреждение или учреждения, отговорни за стоките, получени от одобрения получател;
б)
срокът, в който одобреният получател трябва да получи от получаващото митническо учреждение чрез съобщение „Разрешение за разтоварване“ съответните данни от съобщението „Предварително уведомление за пристигане“ за целите на прилагане mutatis mutandis на член 361, параграф 3;
в)
изключените видове стоки или направления.“
73.
Член 408 се заменя със следното:
„Член 408
1. За стоките, пристигащи в неговите помещения или на местата, посочени в разрешението, одобреният получател е длъжен:
а)
да информира незабавно получаващото митническо учреждение, отговорно за пристигането на стоките, посредством съобщение „Уведомление за пристигане“, в което са включени инцидентите по време на превоза;
б)
да изчака съобщение „Разрешение за разтоварване“ преди да започне разтоварването;
в)
след получаване на съобщението „Разрешение за разтоварване“ в съответствие с процедурата, определена в разрешението, да изпрати в получаващото митническо учреждение най-късно на третия ден след деня, в който са пристигнали стоките, съобщение „Бележки при разтоварване“, в което са записани всички констатирани разлики;
г)
да предостави на разположение на получаващото митническо учреждение или да му изпрати екземпляр от придружаващия транзитен документ, който е придружавал стоките съгласно условията на разрешението.
2. Получаващото митническо учреждение въвежда в компютризираната система данните от съобщението „Резултати от контрола“.“
74.
Член 408а се заличава.
75.
В член 441, параграф 1 първата алинея се заменя със следното:
„1. Член 353, параграф 5 и точка 23 от приложение 37г се прилагат за товарните списъци, които придружават железопътната товарителница СIМ или предавателната разписка TR.“
76.
В член 442 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Когато е приложим режимът за общностен транзит, членове 412-441 не изключват използването на процедурите, предвидени в членове 344-362, член 367 и точка 22 от приложение 37г, и членове 415 и 417 или 429 и 432 все пак се прилагат.“
77.
Член 450а се заменя със следното:
„Член 450а
Срокът, посочен в член 215, параграф 1, трето тире от Кодекса, е:
-
седем месеца, считано от последната дата, на която стоките е следвало да бъдат представени в получаващото митническо учреждение, освен ако е било изпратено искане за събиране на вземане по смисъла на член 365а, при което този срок се удължава с не повече от един месец, или
-
един месец от изтичане на срока, посочен в член 365, параграф 5, когато отговорното лице не е предоставило информация или е предоставило недостатъчна информация.“
78.
В член 450в параграф 1 се заменя със следното:
„1. Когато режимът не е приключен, митническите органи на държавата-членка на изпращане уведомят поръчителя в срок от девет месеца, считано от срока за представяне на стоките пред получаващото митническо учреждение, че режимът не е приключен.“
79.
В член 450г втората алинея се заменя със следното:
„Тези органи информират отправното митническо учреждение и гаранционното митническо учреждение за всички случаи на възникване на митническо задължение във връзка с общностните транзитни декларации, приети от отправното митническо учреждение, както и за предприетите срещу длъжника действия по събиране на въпросните суми. Освен това те информират отправното митническо учреждение за събирането на мита и други такси, за да му дадат възможност да приключи транзитната операция.“
80.
В член 453, параграф 2 „член 314б“ се заменя с „член 314“.
81.
Член 454 се заменя със следното:
„Член 454
1. Настоящият раздел се отнася до превоза на стоки под покритието на карнети ТИР на митническата територия на Общността.
2. Съобщенията, посочени в настоящия раздел, се придържат към структурата и данните, определени от митническите органи при взаимно съгласие помежду им.
3. Титулярят на карнет ТИР подава в отправното или входното митническо учреждение данни за карнета ТИР посредством методи за обработка на данни в съответствие със структурата и съответстващите данни, изложени в приложения 37а и 37в.
4. При вдигане на стоките за операция ТИР отправното или входното митническо учреждение разпечатва придружаващ транзитен документ, който да бъде прикрепен към отрязък № 2 и предава електронните данни на декларираното получаващо или изходно митническо учреждение, като използва съобщението „Предварително уведомление за пристигане“.
5. Данните от карнета ТИР се използват за определяне на правните последици, които могат да възникнат при несъответствие между електронните данни за карнета ТИР и данните в карнета ТИР.
6. Освобождаване от задължението за подаване на данните за карнет ТИР чрез методи за обработка на данни се допуска единствено в следните изключителни случаи:
а)
компютризираната транзитна система на митническите органи не функционира;
б)
приложението за подаване на данни за карнет ТИР посредством методи за електронна обработка на данни не функционира;
в)
връзката между приложението за подаване на данни за карнет ТИР посредством методи за електронна обработка на данни и митническите органи не функционира.
7. Освобождаването по параграф 6, букви б) и в) подлежи на одобрение от страна на митническите органи.“
82.
В член 454а, параграф 2 се вмъква следната буква г):
„г)
използват методи за електронна обработка на данни при контактите си с получаващото митническо учреждение.“
83.
Член 454б се заменя със следното:
„Член 454б
1. По отношение на стоки, пристигащи в неговите помещения или на мястото, посочено в разрешението, посочено в член 454а, одобреният получател спазва следните задължения в съответствие с процедурата, описана в разрешението:
а)
той уведомява незабавно получаващото митническо учреждение за пристигането на стоките посредством съобщението „Уведомление за пристигане“, като включва и информация относно нередности или инциденти по време на превоза;
б)
изчаква съобщението „Разрешение за разтоварване“ преди да разтовари;
в)
без отлагане въвежда резултатите от разтоварването в регистрите си;
г)
най-късно на третия ден след пристигането на стоките изпраща на получаващото митническо учреждение съобщението „Бележки при разтоварване“, като включва информация относно нередности или инциденти.
2. Одобреният получател осигурява незабавното представяне на карнета ТИР и придружаващия транзитен документ пред митническите органи в получаващото митническо учреждение. Тези органи попълват талон № 2 от карнета ТИР и осигуряват връщането на карнета ТИР на титуляря на карнета ТИР или на лицето, което го представлява. Отрязък № 2 се задържа от получаващото или изходното митническо учреждение.
3. Датата на завършване на операция ТИР е датата на въвеждането в регистрите, посочени в параграф 1, буква в).
Въпреки това, в случаите, когато е възникнала нередност или инцидент по време на превоза, датата на завършване на операцията ТИР е датата на съобщението „Резултати от проверката“, посочено в член 455, параграф 4.
4. По искане на титуляря на карнета ТИР одобреният получател издава квитанция, която удостоверява пристигането на стоките в помещенията на одобрения получател и съдържа информация за придружаващия транзитен документ и за карнета ТИР. Квитанцията не може да бъде използвана като доказателство за завършване на операция ТИР по смисъла на член 1, буква г) от Конвенция ТИР или на член 455б.
5. Получаващото митническо учреждение въвежда съобщението „Резултати от проверката“ в компютризираната система.
Митническите органи изпращат също така и данните, предвидени в приложение 10 към Конвенция ТИР.
6. Когато приложението за обработка на данни на одобрения получател не функционира, компетентните органи могат да позволят използването на други средства за връзка с митническите органи в получаващото митническо учреждение.“
84.
В член 454в параграф 2 се заменя със следното:
„2. Завършването на операцията ТИР по смисъла на член 1, буква г) от Конвенция ТИР е осъществено, когато бъдат изпълнени изискванията на член 454б, параграф 1 и първо изречение от параграф 2.“
85.
Член 455 се заменя със следното:
„Член 455
1. Получаващото или изходното митническо учреждение попълва талон № 2, задържа отрязък № 2 и придружаващия транзитен документ и използва съобщението „Уведомление за пристигане“, за да уведоми отправното или входното митническо учреждение за пристигането на стоките в деня на представянето им в получаващото или изходното митническо учреждение.
2. Когато операцията ТИР е завършена в учреждение, различно от първоначално декларираното в транзитната декларация, новото получаващо или изходно митническо учреждение уведомява за получаването отправното или входното митническо учреждение със съобщението „Уведомление за пристигане“.
Отправното или входното митническо учреждение уведомява за получаването първоначално декларираното получаващо или изходно митническо учреждение със съобщението „Препратено уведомление за пристигане“.
3. Съобщението „Уведомление за пристигане“, цитирано в параграфи 1 и 2, не може да бъде използвано като доказателство за завършване на операцията по смисъла на член 455б.
4. Освен в случаите, когато съществува основателна причина, получаващото или изходното митническо учреждение препраща съобщението „Резултати от проверката“ до отправното или входното митническо учреждение най-късно на третия ден след деня на представяне на стоките в получаващото или изходното митническо учреждение. В случаите на прилагане на член 454б обаче получаващото митническо учреждение препраща съобщението „Резултати от проверката“ до отправното или входното митническо учреждение най-късно на шестия ден след пристигането на стоките в помещенията на одобрения получател.
Митническите органи изпращат също така и данните, предвидени в приложение 10 към Конвенция ТИР.
5. В случаите на прилагане на член 454, параграф 6 митническите органи на получаващата или на изходната държава-членка връщат съответната част от отрязък № 2 на карнет ТИР на митническите органи на отправната или входната държава-членка без забавяне и най-късно до осем дни след датата на завършване на операцията ТИР.“
86.
Член 455а се заменя със следното:
„Член 455а
1. Когато митническите органи на отправната или входната държава-членка не са получили съобщението „Уведомление за пристигане“ в срока, в който стоките е трябвало да бъдат представени в получаващото или изходното митническо учреждение, или не са получили съобщението „Резултати от проверката“ до шест дни след получаването на съобщението „Уведомление за пристигане“, тези органи вземат решение за започване на процедура за разследване, за да получат необходимата информация за приключване на операцията ТИР или, когато това не е възможно:
-
за да установят дали е възникнало митническо задължение,
-
за да идентифицират длъжника, и
-
за да определят митническите органи, отговорни за вземане под отчет.
2. Процедурата за разследване започва най-късно седем дни след изтичане на един от сроковете по параграф 1, освен в изключителни случаи, определени от държавите-членки при взаимно съгласие. В случай че митническите органи получат на по-ранен етап информация, че операцията ТИР не е завършена или подозират, че това е така, те незабавно предприемат процедура за разследване.
3. В случай че митническите органи на отправната или входната държава-членка са получили само съобщението „Уведомление за пристигане“, те започват процедура за разследване, като искат от получаващото или изходното митническо учреждение, което е изпратило съобщението „Уведомление за пристигане“, да изпрати съобщението „Резултати от проверката“.
4. В случай че митническите органи в отправното или входното митническо учреждение не са получили съобщението „Уведомление за пристигане“, те започват процедура за разследване, като искат от получаващото или изходното митническо учреждение необходимата информация за приключване на операцията ТИР. Това учреждение отговоря на искането в срок от двадесет и осем дни.
5. Към титуляря на карнета ТИР се отправя искане да предостави необходимата информация за приключване на режима най-късно двадесет и осем дни след началото на процедурата за разследване с получаващото или изходното митническо учреждение, когато операцията ТИР не може да бъде приключена. Титулярят на карнета ТИР трябва да отговори на искането в срок от двадесет и осем дни. По искане на титуляря на карнета ТИР този срок може да бъде удължен с още двадесет и осем дни.
Митническите органи на отправната или входната държава-членка уведомяват също така съответната гарантираща асоциация, без да се засяга уведомлението, което следва да бъде направено в съответствие с член 11, параграф 1 от Конвенция ТИР, и я приканват да представи доказателство за завършването на операцията ТИР.
6. Когато се прилага член 454, параграф 6, митническите органи на отправната или входната държава-членка започват процедурата за разследване, посочена в параграф 1, във всички случаи, когато не са получили доказателство за завършване на операцията ТИР в рамките на два месеца от датата на приемане на карнета ТИР. За целта тези органи отправят искане към митническите органи на получаващата или изходната държава-членка заедно с цялата необходима информация. В случай че органите получат на по-ранен етап информация, че операцията ТИР не е завършена или подозират, че това е така, те незабавно предприемат процедура за разследване. Процедурата за разследване започва също и ако впоследствие се окаже, че доказателството за завършване на операцията ТИР е било фалшифицирано и процедурата за разследване е необходима, за да се постигнат целите по параграф 1.
Процедурата, посочена в параграф 5, се прилага mutatis mutandis.
Митническите органи на получаващата или изходната държавата-членка отговарят в срок от двадесет и осем дни.
7. Когато процедурата за разследване установи, че операцията ТИР е завършена правилно, митническите органи на отправната или входната държава-членка приключват режима и незабавно уведомяват гарантиращата асоциация и титуляря на карнета ТИР и, когато е целесъобразно, митнически органи, които може да са започнали процедура по възстановяване в съответствие с членове 217-232 от Кодекса.“
87.
Вмъква се следният член 455б:
„Член 455б
1. Доказателството, че операцията ТИР е била завършена в срока, предвиден в карнета ТИР, може да бъде предоставено по убедителен за митническите органи начин под формата на документ, заверен от митническите органи на получаващата или изходната държава-членка, който идентифицира стоките и доказва, че те са били представени пред получаващото или изходното митническо учреждение или, когато се прилага член 454а, пред одобрен получател.
2. Операцията ТИР се счита за завършена и когато титулярят на карнета ТИР или гарантиращата асоциация представят по убедителен за митническите органи начин един от следните документи, идентифициращи стоките:
а)
митнически документ, издаден в трета страна, за определяне на митническо направление на стоките;
б)
документ, издаден в трета страна, заверен от митническите органи на тази страна, който удостоверява, че стоките се считат за намиращи се в свободно обращение в съответната трета страна.
3. Документите, посочени в букви а) и б), могат да бъдат заменени от техни копия или фотокопия, заверени като автентични копия от органа, заверил оригиналните документи, от органите на съответните трети страни или от органите на някоя от държавите-членки.“
88.
Член 456 се изменя, както следва:
а)
в параграф 1 се добавя следната алинея:
„Срокът, посочен в член 215, параграф 1, трето тире от Митническия кодекс, е седем месеца от най-късната дата, на която стоките е следвало да бъдат представени в получаващото или изходното митническо учреждение.“;
б)
параграф 2 се заменя със следното:
„2. Членове 450б и 450г се прилагат mutatis mutandis по отношение на процедурата по събиране във връзка с режима ТИР.“
89.
Член 457б се заменя със следното:
„Член 457б
1. Когато операция ТИР се отнася за същите стоки като тези, посочени в член 340а, или когато митническите органи счетат за необходимо, отправното или входното митническо учреждение може да определи маршрут за пратката.
2. Митническите органи на държавата-членка, в която се намира пратката, отбелязват необходимата информация в придружаващия транзитен документ и в талон № 1 от карнет ТИР в случаите, когато:
а)
маршрутът е променен по молба на титуляря на карнета ТИР;
б)
превозвачът се е отклонил от определения маршрут в случай на непреодолима сила.
Получаващото или изходното митническо учреждение въвежда необходимата информация в компютризираната система.
3. В случаите, посочени в параграф 2, буква б), пратката, придружаващият транзитен документ и карнетът ТИР се представят незабавно пред най-близките митнически органи.“
90.
В член 458, параграф 1 последното изречение от втората алинея се заменя със следното:
„Комисията ще разпространи тази информация сред останалите държави-членки чрез официалната страница на Европейския съюз в интернет.“
91.
В член 496 буква в) се заличава.
92.
В член 843 параграф 2 се заличава.
93.
В приложение 30А, точка 1 Встъпителни бележки към таблиците, бележка 5 Опростени процедури, точка 5.1 числото „288“ се заличава.
94.
В приложение 37, дял I, точка А, буква в) първото изречение се заменя със следното:
„в)
когато правилата на Общността изрично предвиждат тяхното използване, по-специално в рамките на режим общностен транзит, по отношение на транзитната декларация за пътници и на аварийната процедура.“
95.
В приложение 37а, дял II, буква Б „Подробности за данните в транзитната декларация“ се изменя, както следва:
а)
в група данни „ТРАНЗИТНА ОПЕРАЦИЯ“, в „Идентификационни данни при преминаване на границата“ (клетка 21) текстът се заменя със следното:
„Вид/дължина: бц. 27
Съгласно приложение 37 използването на това поле не е задължително за държавите-членки.“;
б)
в група данни „СТОКИ - Кодове за чувствителни стоки“ (клетка 31) текстът се заменя със следното:
„КОДОВЕ ЗА ЧУВСТВИТЕЛНИ СТОКИ
(клетка 31)
Брой: 9
Тази група данни се използва, когато транзитната декларация се отнася до стоки, изброени в списъка от приложение 44в.
Код за чувствителни стоки
(клетка 31)
Вид/Дължина: ц. 2
Кодът, фигуриращ в приложение 37в, се използва, ако тарифният код на стоките не е достатъчен за безсъмненото идентифициране на стока от списъка в приложение 44в.
Чувствителни стоки количество
(клетка 31)
Вид/Дължина: ц. 11,3
Това поле се използва, когато транзитната декларация се отнася до стоките, изброени в списъка от приложение 44в.“;
в)
в група данни „КОЛЕТИ“ (клетка 31) текстът в полето „Маркировки и номера на колетите“, „Вид колети“ и „Брой колети“ се заменя със следното:
„Маркировки и номера на колетите
(клетка 31)
Вид/дължина: бц. 42
Това поле се използва, когато полето „Вид колети“ съдържа различни от фигуриращите в приложение 37в кодове за насипни стоки (VQ, VG, VL, VY, VR или VO) или за „Неопаковани стоки“ (NE, NF, NG). Когато в полето „Вид колети“ се съдържа някой от посочените по-горе кодове, използването на това поле не е задължително.
Вид колети
(клетка 31)
Вид/дължина: а2
Използват се кодовете за колетите, посочени в клетка 31 от приложение 38.
Брой колети
(клетка 31)
Вид/дължина: ц. 5
Това поле се използва когато полето „Вид колети“ съдържа различни от фигуриращите в приложение 37в кодове за насипни стоки (VQ, VG, VL, VY, VR или VO) или за „Неопаковани стоки“ (NE, NF, NG). Когато в полето „Вид колети“ се съдържа някой от посочените по-горе кодове, това поле може да не се използва.“;
г)
в група данни „ПРЕДСТАВЕНИ ДОКУМЕНТИ/СЕРТИФИКАТИ“ (клетка 44) текстът след „Брой: 99“ се заменя със следното:
„Групата данни се използва за съобщения ТИР. В останалите случаи тя се използва съгласно приложение 37. В случай че се използва групата данни, трябва да бъде използвано поне едно от следните полета.“
96.
В приложение 37в се добавят следните точки 9 и 10:
„9.
За поле „Вид декларация“ (клетка 1): за декларации ТИР да се използва код „ТИР“.
10.
За поле „Вид обезпечение“ (клетка 52): за съобщения ТИР се използва код „B“.“
97.
Вмъква се приложение 37г, включено в приложение I към настоящия регламент.
98.
Приложение 38 се изменя, както е посочено в приложение II към настоящия регламент.
99.
В приложение 44а, дял I точка 1 се заменя със следното:
„1.
Определение
1.1.
Товарният списък е документ, който има посочените в настоящото приложение характеристики.
1.2.
Той може да се използва заедно с транзитната декларация в контекста на прилагане на член 353, параграф 2.“
100.
Приложение 44б се изменя, както следва:
а)
точка 3.1 се заменя със следното:
„3.1.
Формулярите се отпечатват на достатъчно здрава хартия, която да не позволява лесно разкъсване или намачкване при нормална употреба. Цветът на хартията е бял.“;
б)
точка 4.3 се заменя със следното:
„4.3.
Формулярите съдържат името и адреса на печатницата или знак, чрез който тя може да бъде идентифицирана, както и идентификационен номер.“
101.
Приложение 44в се заменя с текста, съдържащ се в приложение III към настоящия регламент.
102.
Приложение 45а се изменя, както следва:
а)
в глава I екземпляр B от образеца на „Придружаващ транзитен документ“ се заличава;
б)
глава II се заменя с текста, включен в приложение IV към настоящия регламент.
103.
Приложение 45б се изменя, както е посочено в приложение V към настоящия регламент.
104.
В приложение 46б втората колона от таблицата се изменя, както следва:
а)
коментарът към критерий 1 „Достатъчен опит“ се заменя със следното:
„Достатъчен опит се доказва от лицето чрез правилното и редовно използване на режим общностен транзит в качеството му на отговорно лице през следните периоди, предшестващи искането за намаление:
-
шест месеца при прилагането на член 380, параграф 2, буква а) и член 381, параграф 1,
-
една година при прилагането на член 380, параграф 2, буква б) и член 381, параграф 2, буква а),
-
две години при прилагането на член 380, параграф 3 и член 381, параграф 2, буква б).“;
б)
коментарът към критерий 2 „Тясно сътрудничество с митническите органи“ се заменя със следното:
„Сътрудничеството между отговорното лице и митническите органи се счита за тясно, когато отговорното лице използва в управлението на своите транзитни операции специални мерки, които предоставят на посочените органи по-добри възможности за контрол и защита на съответните интереси.
Тези мерки, които следва да са удовлетворителни за митническите органи, се отнасят inter alia до:
-
условията за попълване на транзитните декларации, или
-
съдържанието на тези декларации, като отговорното лице предоставя допълнителна информация в случаите, когато тези данни не са задължителни, или
-
методите за изпълнение на формалностите за поставяне на стоките под този режим (напр. когато отговорното лице представя декларациите си в едно и също митническо учреждение).“
105.
Приложение 47а се изменя, както следва:
а)
точка 1 се заменя със следното:
„1.
Ситуации, при които се допуска временна забрана за използване на общо обезпечение в намален размер или за използване на общо обезпечение
1.1.
Временна забрана за използване на общо обезпечение в намален размер
По смисъла на член 94, параграф 6 от Кодекса „особени обстоятелства“ представляват ситуация, при която е установено, че в значителен брой случаи с участието на няколко отговорни лица, при които правилното функциониране на режима е застрашено въпреки прилагането на член 384 или член 9 от Кодекса, общото обезпечение в намален размер, посочено в член 94, параграф 4 от Кодекса, вече не е достатъчно за гарантиране заплащането в предвидените срокове на митническите задължения, възникнали вследствие на отклоняването от режим общностен транзит на стоки, посочени в списъка от приложение 44в.
1.2.
Временна забрана за използване на общо обезпечение
По смисъла на член 94, параграф 7 от Кодекса „измама в големи размери“ означава ситуация, при която е установено, че въпреки прилагането на член 384, член 9 от Кодекса и, когато е уместно, член 94, параграф 6 от Кодекса, общото обезпечение, посочено в член 94, параграф 2, буква б) от Кодекса, вече не е достатъчно за гарантиране заплащането в предвидените срокове на митническите задължения, възникнали при отклоняването от режим общностен транзит на стоки, посочени в списъка от приложение 44в. В тази връзка се вземат предвид обемът на това отклоняване и обстоятелствата, при които то се осъществява, по-специално когато те са следствие от дейности на организираната престъпност в международен план.“;
б)
в точка 2 подточка 2.2 се заличава;
в)
в точка 3 второто тире се заличава;
г)
в точка 4 подточка 4.3 се заменя със следното:
„4.3.
Когато компетентните органи предоставят дерогация, те вписват в клетка 8 на сертификата за общо обезпечение следния израз:
-
ИЗПОЛЗВАНЕ БЕЗ ОГРАНИЧЕНИЯ - 99209“.
106.
В приложение 51б точка 1.2.1 се заменя със следното:
„1.2.1.
Когато общото обезпечение не може да се използва, тъй като стоките са посочени в списъка от приложение 44в, в клетка 8 на сертификата трябва да се впише следното:
-
Ограничена валидност - 99200“.
107.
Приложение 67 - Формуляри за заявление и разрешение - се изменя, както следва:
а)
във втория ред на заглавието, между думата „членове“ и „292“, се вмъкват числата „253б“, „253в“, „253з“ и „253л“;
б)
след общите забележки и преди формуляра „Заявление за разрешение за ползване на митнически икономически режим/специфично предназначение“ се вмъкват формулярите и обяснителните бележки, посочени в приложение VI към настоящия регламент;
в)
след формуляра „Разрешение за използване на режим пасивно усъвършенстване, формуляр продължение“, заглавието ОБЯСНИТЕЛНИ БЕЛЕЖКИ се заменя, със следното:
„ОБЯСНИТЕЛНИ БЕЛЕЖКИ КЪМ ФОРМУЛЯРА ЗА МИТНИЧЕСКИ ИКОНОМИЧЕСКИ РЕЖИМ И СПЕЦИФИЧНО ПРЕДНАЗНАЧЕНИЕ“.
Член 2
До 1 януари 2012 г. митническите органи преразглеждат в съответствие с член 253, параграф 8 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 разрешенията за опростена декларация и процедура за оформяне на място, издадени преди датата, посочена в член 3, параграф 3 от настоящия регламент, и издават нови разрешения в съответствие с Регламент (ЕИО) № 2454/93, както е изменен с настоящия регламент.
Член 3
1. Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Член 1, точки 2, 3, 5-12, 27-48, 51-76, 92, 94, точка 95, букви а), б) и в), точки 97-100 и 102-106 се прилагат от 1 юли 2008 г.
3. Член 1, точки 1, 4, 13, 14, 16-24, 26, 80-85, 87, 89, 90, 91, точка 95, буква г), и точки 96, 101 и 107 се прилагат от 1 януари 2009 г.
4. Член 1, точки 49, 50, 77, 78, 79, 86 и 88 се прилагат от 1 юли 2009 г.
5. Член 1, точки 15, 25 и 93 се прилагат от 1 януари 2011 г.
6. Член 1, точка 2 се прилага до 30 юни 2009 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 17 ноември 2008 година.
REGOLAMENTO (CE) N. 1192/2008 DELLA COMMISSIONE
del 17 novembre 2008
che modifica il regolamento (CEE) n. 2454/93 che fissa talune disposizioni d’applicazione del regolamento (CEE) n. 2913/92 del Consiglio che istituisce il codice doganale comunitario
LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea,
visto il regolamento (CEE) n. 2913/92 del Consiglio, del 12 ottobre 1992, che istituisce un codice doganale comunitario (1), in particolare l’articolo 247,
considerando quanto segue:
(1)
Il regolamento (CEE) n. 2454/93 della Commissione (2) attualmente fissa disposizioni relative alle autorizzazioni uniche, che interessano le amministrazioni doganali di più Stati membri, soltanto in relazione ai regimi doganali economici e alla destinazione particolare.
(2)
In considerazione della strategia di Lisbona, che mira a rendere l’UE l’economia più competitiva del mondo, è essenziale creare un ambiente moderno e semplificato che offra le condizioni per un effettivo mercato interno in grado di garantire l’aumento della competitività e di evitare distorsioni della concorrenza tra società di Stati membri diversi. Autorizzazioni uniche per le procedure semplificate e autorizzazioni uniche integrate consentirebbero agli operatori di centralizzare e integrare le funzioni contabili, logistiche e distributive con una conseguente riduzione dei costi amministrativi e di transazione, e comporterebbero quindi un’effettiva semplificazione. È pertanto opportuno estendere le disposizioni relative alle autorizzazioni uniche all’uso delle procedure di dichiarazione semplificata e di domiciliazione.
(3)
Di conseguenza, è opportuno che le attuali definizioni di «autorizzazione unica» relative ai regimi doganali economici e alla destinazione particolare siano unite a quelle per la procedura di dichiarazione semplificata e per la procedura di domiciliazione, in considerazione del possibile uso combinato di tali procedure.
(4)
Il regolamento (CE) n. 1875/2006 della Commissione (3) che modifica il regolamento (CEE) n. 2454/93 ha stabilito le indicazioni minime da fornire nella procedura di dichiarazione semplificata o da iscrivere nelle scritture nella procedura di domiciliazione. È opportuno che nelle autorizzazioni uniche, le indicazioni minime da fornire nella procedura di dichiarazione semplificata siano la quantità massima di dati che può essere fornita ad un ufficio doganale di un altro Stato membro.
(5)
Poiché i certificati AEO, in particolare quelli per le semplificazioni doganali, sono spesso combinati con le autorizzazioni uniche, è opportuno uniformare il più possibile le norme sulla concessione, sospensione e revoca dei due tipi di autorizzazioni, comprese le disposizioni sulle scritture che consentono l’appropriato audit della procedura.
(6)
I trasportatori, gli spedizionieri e gli agenti doganali titolari di certificato AEO possono accedere più facilmente alle semplificazioni doganali, anche per l’uso della procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione. È pertanto opportuno stabilire che i rappresentanti possono ottenere un’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o per la procedura di domiciliazione, purché soddisfino particolari condizioni e criteri.
(7)
Occorre migliorare la procedura di domanda e di rilascio delle autorizzazioni uniche riducendo il tempo impiegato per lo scambio di informazioni e creando norme comuni al fine di evitare ritardi nel rilascio di tali autorizzazioni. Dette norme dovrebbero consentire alle autorità doganali di effettuare la sorveglianza e il controllo delle operazioni senza oneri amministrativi sproporzionati rispetto alle necessità economiche connesse alle autorizzazioni uniche in questione.
(8)
Le condizioni e i criteri relativi alla concessione delle autorizzazioni nazionali e delle autorizzazioni uniche per la procedura di dichiarazione semplificata e per la procedura di domiciliazione devono essere identici al fine di raggiungere l’armonizzazione nell’ambito del mercato unico.
(9)
È necessario fissare norme comuni in materia di modifica, sospensione e revoca delle autorizzazioni per la procedura di dichiarazione semplificata e per la procedura di domiciliazione al fine di garantire una prassi comune in tutto il territorio doganale della Comunità.
(10)
Per raggiungere l’obiettivo di migliorare le procedure di domanda e di rilascio, occorre introdurre un sistema elettronico di comunicazione e di banche dati per le autorizzazioni uniche, da utilizzare per lo scambio di informazioni e comunicazioni tra le autorità doganali e per informare la Commissione e gli operatori economici. Detto sistema deve essere un’estensione del sistema di informazione e comunicazione previsto per la concessione dei certificati AEO.
(11)
Dopo un periodo transitorio, l’uso della procedura di dichiarazione semplificata e della procedura di domiciliazione deve essere consentito soltanto per gli operatori economici che presentano dichiarazioni doganali o notificazioni elettroniche, come previsto in un ambiente semplificato e privo di supporti cartacei.
(12)
Occorre precisare che una dichiarazione doganale può, con il consenso delle autorità doganali o delle autorità che intervengono nella concessione di un’autorizzazione, essere presentata a un ufficio doganale diverso da quello in cui le merci sono presentate o saranno presentate o messe a disposizione ai fini del controllo.
(13)
Per quanto riguarda le formalità di transito, fino al termine in cui diventerà applicabile il regolamento (CE) n. 1875/2006 è opportuno che, quando le formalità di transito sono espletate mediante tecniche elettroniche di trattamento dei dati, la dichiarazione sommaria sia accettata in base al messaggio «avviso di arrivo previsto».
(14)
A norma del regolamento (CEE) n. 2454/93, modificato dal regolamento (CE) n. 837/2005 del Consiglio (4), che stabilisce l’obbligo di presentare le dichiarazioni di transito mediante un procedimento informatico a decorrere dal 1o luglio 2005, tutti gli operatori economici devono presentare le loro dichiarazioni di transito nel sistema di transito informatizzato doganale. Inoltre, deve essere consentito ai viaggiatori di presentare alle autorità doganali dichiarazioni di transito compilate per iscritto; in tal caso le stesse autorità sono tenute a provvedere affinché i dati delle dichiarazioni siano scambiati tra le autorità doganali mediante tecnologie dell’informazione e reti informatiche.
(15)
La convenzione del 20 maggio 1987 relativa a un regime comune di transito (5) è stata modificata in funzione dell’obbligo di presentare le dichiarazioni di transito comune in procedura normale mediante tecniche elettroniche di trattamento dei dati e le disposizioni parallele contenute nella legislazione comunitaria devono essere adattate di conseguenza.
(16)
Le disposizioni di applicazione del regime di transito comunitario basate sulla presentazione di dichiarazioni di transito su carta, comprese le disposizioni relative ai documenti connessi alla dichiarazione, devono pertanto essere adattate all’obbligo di presentare le dichiarazioni di transito comunitarie in procedura normale utilizzando tecniche elettroniche di trattamento dei dati.
(17)
Fatta eccezione per i viaggiatori, l’utilizzazione delle dichiarazioni su carta e dei documenti ad esse connessi deve essere limitata alla procedura di riserva, che consente agli operatori di effettuare le operazioni di transito quando il sistema di transito informatizzato doganale o l’applicazione informatica dello speditore autorizzato o quella dell’obbligato principale non funzionino, o quando non funzioni la rete tra questi ultimi e le autorità doganali.
(18)
È necessario utilizzare tecniche di elaborazione dati per le operazioni TIR effettuate nel territorio doganale della Comunità, al fine di garantire uno scambio efficiente dei dati e lo stesso livello di controllo doganale esistente nell’ambito del regime del transito comunitario/comune.
(19)
Le operazioni TIR nel territorio doganale della Comunità dovrebbero essere integrate nella struttura informatica introdotta dal regolamento (CE) n. 1875/2006, che prevede la presentazione elettronica delle dichiarazioni preliminari all’arrivo o all’uscita.
(20)
L’utilizzo di dati elettronici dovrebbe eliminare l’esigenza di rinviare la parte appropriata del volet n. 2 del carnet TIR nell’ambito del territorio doganale della Comunità ogniqualvolta si utilizza il sistema computerizzato, riducendo così il numero di procedure di ricerca superflue. In tal modo dovrebbero migliorare anche l’efficienza e la sicurezza delle operazioni TIR, in quanto il sistema informatizzato ne accelera il controllo, con vantaggi tangibili tanto per le amministrazioni doganali che per gli operatori economici.
(21)
È opportuno prevedere che il titolare del carnet TIR presenti i dati del carnet all’ufficio di partenza o di entrata utilizzando tecniche di elaborazione dati. Eventuali conseguenze giuridiche derivanti da discrepanze fra i dati elettronici del carnet e il carnet stesso dovrebbero basarsi sui dati di quest’ultimo, conformemente alla convenzione TIR. Le formalità che coinvolgono parti diverse dalle autorità doganali della Comunità dovrebbero continuare ad essere adempiute sulla base del carnet TIR, compreso l’utilizzo di quest’ultimo come prova di una garanzia internazionale.
(22)
È opportuno prevedere che la dispensa dall’obbligo di presentare i dati del carnet TIR utilizzando procedimenti informatici sia concessa solo in casi eccezionali, vale a dire quando non funziona il sistema di transito informatizzato doganale o l’applicazione per la presentazione della dichiarazione, oppure la rete di connessione tra questi due sistemi.
(23)
Per maggior chiarezza, all’articolo 453, paragrafo 2, del regolamento (CEE) n. 2454/93 è opportuno fare riferimento alla norma che consente di accertare la posizione comunitaria delle merci vincolate al regime TIR.
(24)
Le specifiche relative ai dati del carnet TIR in formato elettronico da introdurre nel sistema informatico dovrebbero essere integrate nelle norme e nei codici per le dichiarazioni di transito elettroniche di cui agli allegati 37 bis e 37 quater.
(25)
Per semplificare e accelerare la pubblicazione di modifiche all’elenco degli uffici accentratori designati dagli Stati membri per coordinare le azioni nel caso di infrazioni o irregolarità relative ai carnet ATA, è opportuno che tale pubblicazione avvenga su Internet tramite il sito ufficiale dell’Unione europea.
(26)
Il riesame regolare dell’elenco delle merci che presentano ingenti rischi di frode durante un’operazione di transito, di cui all’allegato 44 quater del regolamento (CEE) n. 2454/93, condotto ai sensi dell’articolo 340 bis di tale regolamento sulla base delle informazioni fornite dagli Stati membri, ha dimostrato che non si ritiene più che talune merci che compaiono nell’elenco presentino ingenti rischi di frode. È pertanto opportuno adeguare di conseguenza l’elenco di cui all’allegato 44 quater.
(27)
L’allegato 67 del regolamento (CEE) n. 2454/93 contiene un modello comune di domanda e di autorizzazione per i regimi doganali economici e per la destinazione particolare. Tale modello deve essere usato sia quando è interessata una sola amministrazione doganale che quando ne sono interessate più di una. È opportuno estendere l’uso dell’allegato 67 ai casi in cui viene chiesta l’autorizzazione ad usare la procedura di dichiarazione semplificata o la procedura di domiciliazione, sia a livello nazionale sia quando sono interessate più amministrazioni doganali.
(28)
È pertanto necessario modificare di conseguenza il regolamento (CEE) n. 2454/93.
(29)
Poiché le modifiche di cui alla decisione n. 1/2008 del comitato congiunto CE-EFTA «transito comune» del 16 giugno 2008 che modifica la convenzione del 20 maggio 1987 relativa ad un regime comune di transito si applicano dal 1o luglio 2008 e dal 1o luglio 2009, occorre che le disposizioni corrispondenti di cui al presente regolamento siano applicabili dalle stesse date.
(30)
Le misure previste dal presente regolamento sono conformi al parere del comitato del codice doganale,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Il regolamento (CEE) n. 2454/93 è modificato come segue:
1)
all’articolo 1 sono aggiunti i seguenti punti 13, 14 e 15:
«13)
“autorizzazione unica”: un’autorizzazione che interessa le amministrazioni doganali di più Stati membri, relativa a uno dei seguenti regimi e procedure:
-
la procedura di dichiarazione semplificata ai sensi dell’articolo 76, paragrafo 1, del codice, oppure
-
la procedura di domiciliazione ai sensi dell’articolo 76, paragrafo 1, del codice, oppure
-
i regimi doganali economici ai sensi dell’articolo 84, paragrafo 1, lettera b), del codice, oppure
-
la destinazione particolare ai sensi dell’articolo 21, paragrafo 1, del codice;
14)
“autorizzazione integrata”: un’autorizzazione a usare più di uno dei regimi e procedure di cui al punto 13; essa può assumere la forma di autorizzazione unica integrata qualora interessi più amministrazioni doganali;
15)
“autorità doganale di rilascio”: l’autorità doganale che rilascia un’autorizzazione.»;
2)
all’articolo 183, il paragrafo 3 è sostituito dal seguente:
«3. La dichiarazione sommaria per le merci che, prima della loro presentazione in dogana, hanno circolato vincolate ad una procedura di transito per la quale le formalità sono state espletate mediante tecniche elettroniche di trattamento dei dati è costituita dai dati della dichiarazione di transito trasmessi all’ufficio di destinazione con il messaggio “avviso di arrivo previsto”.
Quando viene applicato l’articolo 353, paragrafo 2, la dichiarazione sommaria è costituita dall’esemplare del documento di transito o dal documento d’accompagnamento transito.»;
3)
all’articolo 199, i paragrafi 1 e 2 sono sostituiti dal seguente testo:
«1. Fatta salva l’eventuale applicazione di disposizioni repressive, la presentazione a un ufficio doganale di una dichiarazione firmata dal dichiarante o dal suo rappresentante o di una dichiarazione di transito effettuata mediante tecniche elettroniche di trattamento dei dati impegna il dichiarante o il suo rappresentante, conformemente alle disposizioni vigenti, per quanto riguarda:
-
l’esattezza delle indicazioni figuranti nella dichiarazione,
-
l’autenticità dei documenti presentati, e
-
l’osservanza di tutti gli obblighi inerenti al vincolo delle merci in questione al regime considerato.
2. Quando il dichiarante utilizza sistemi informatici per compilare le sue dichiarazioni in dogana, comprese le dichiarazioni di transito compilate in conformità dell’articolo 353, paragrafo 2, lettera b), le autorità doganali possono prevedere che la firma manoscritta sia sostituita da un’altra tecnica di identificazione, eventualmente basata sull’uso di codici. Tale agevolazione è concessa solo se sono soddisfatte le condizioni tecniche e amministrative stabilite dalle autorità doganali.
Le autorità doganali possono altresì prevedere che le dichiarazioni compilate mediante i sistemi informatici doganali, comprese le dichiarazioni di transito compilate in conformità dell’articolo 353, paragrafo 2, lettera b), siano direttamente autenticate da tali sistemi anziché mediante apposizione manuale o meccanica del timbro dell’ufficio doganale e della firma del funzionario competente.»;
4)
all’articolo 201, è aggiunto il seguente paragrafo 3:
«3. L’autorità doganale può autorizzare il deposito della dichiarazione doganale in un ufficio doganale diverso da quello in cui le merci sono presentate o saranno presentate o messe a disposizione ai fini del controllo, purché sia soddisfatta una delle seguenti condizioni:
a)
gli uffici doganali di cui all’alinea sono situati nello stesso Stato membro;
b)
le merci saranno vincolate a un regime doganale dal titolare di un’autorizzazione unica relativa alla procedura di dichiarazione semplificata o alla procedura di domiciliazione.»;
5)
all’articolo 202, è aggiunto il seguente paragrafo 3:
«3. La dichiarazione di transito comunitario e le merci sono presentate all’ufficio di partenza nei giorni e negli orari fissati dalle autorità doganali.
L’ufficio di partenza può, su richiesta e a spese dell’obbligato principale, autorizzare la presentazione delle merci in un altro luogo.»;
6)
l’articolo 203 è sostituito dal seguente:
«Articolo 203
1. La data di accettazione della dichiarazione viene apposta sulla dichiarazione.
2. La dichiarazione di transito comunitario è accettata e registrata dall’ufficio di partenza nei giorni e negli orari fissati dalle autorità doganali.»;
7)
all’articolo 205, paragrafo 3, il quinto e il sesto trattino sono sostituiti dai seguenti:
«-
la possibilità per gli interessati di utilizzare distinte di carico ai fini dell’espletamento delle formalità di transito comunitario quando vengano applicati l’articolo 353, paragrafo 2, e l’articolo 441, per le spedizioni comprendenti più categorie di merci,
-
la stampa con mezzi informatici pubblici o privati, alle condizioni stabilite dagli Stati membri, all’occorrenza su carta vergine, di dichiarazioni di esportazione, importazione e transito in caso di applicazione dell’articolo 353, paragrafo 2, e di documenti comprovanti il carattere comunitario delle merci non vincolate al regime di transito comunitario interno.»;
8)
all’articolo 208, il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
«2. Se il regime di transito comunitario o di transito comune è preceduto o seguito da un altro regime doganale, può essere presentato un fascicolo comprendente il numero di esemplari previsto per l’espletamento delle formalità relative al regime di transito, in caso di applicazione dell’articolo 353, paragrafo 2, e al regime doganale precedente o successivo.»;
9)
all’articolo 215, paragrafo 1, il secondo e il terzo comma sono sostituiti dal seguente testo:
«La carta è di colore bianco per tutti gli esemplari. Tuttavia, per quanto riguarda gli esemplari relativi al transito comunitario utilizzati in conformità dell’articolo 353, paragrafo 2, le caselle 1 (prima e terza sottocasella), 2, 3, 4, 5, 6, 8, 15, 17, 18, 19, 21, 25, 27, 31, 32, 33 (prima sottocasella di sinistra), 35, 38, 40, 44, 50, 51, 52, 53, 55 e 56 hanno lo sfondo verde.
I formulari sono stampati in verde.»;
10)
all’articolo 219, il paragrafo 1 è sostituito dal seguente:
«1. Le merci oggetto della dichiarazione di transito sono presentate insieme al documento di trasporto.
Le autorità doganali dell’ufficio di partenza possono dispensare dalla presentazione di tale documento all’atto dell’espletamento delle formalità purché detto documento sia tenuto a loro disposizione.
Tuttavia, durante il trasporto, il documento di trasporto deve essere presentato ad ogni richiesta delle autorità doganali o di ogni altra autorità competente.»;
11)
all’articolo 247, è aggiunto il seguente paragrafo 5:
«5. Ai fini dell’applicazione del regime di transito comunitario, l’ufficio di partenza inserisce nella dichiarazione di transito i dati corrispondenti ai risultati della verifica.»;
12)
all’articolo 249, è aggiunto il seguente paragrafo 3:
«3. Ai fini dell’applicazione del regime di transito comunitario, se i risultati della verifica della dichiarazione lo consentono, l’ufficio di partenza concede lo svincolo delle merci e ne indica la data nel sistema informatico.»;
13)
nella parte I, titolo IX, capitolo 1, prima dell’articolo 253 è inserita la seguente intestazione:
«Sezione 1
Disposizioni generali »;
14)
all’articolo 253 sono aggiunti i seguenti paragrafi da 4 a 8:
«4. Qualsiasi persona può chiedere che le sia rilasciata un’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione, da utilizzare per proprio conto o in qualità di rappresentante, purché esistano scritture e procedure adeguate che consentano all’autorità doganale di rilascio di identificare le persone rappresentate e di effettuare i controlli doganali appropriati.
Tale domanda può riguardare anche un’autorizzazione integrata, senza pregiudizio dell’articolo 64 del codice.
5. L’uso della procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione è subordinato alla prestazione di una garanzia per i dazi all’importazione e altri oneri.
6. Il titolare dell’autorizzazione rispetta le condizioni e i criteri fissati nel presente capitolo e gli obblighi derivanti dall’autorizzazione, fatti salvi gli obblighi del dichiarante e le norme che disciplinano il sorgere di un’obbligazione doganale.
7. Il titolare dell’autorizzazione informa l’autorità doganale di rilascio di tutti i fattori sorti dopo la concessione dell’autorizzazione che possano influenzarne la continuazione o il contenuto.
8. Un’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione è oggetto di riesame da parte dell’autorità doganale di rilascio nei seguenti casi:
a)
modifiche sostanziali alla regolamentazione comunitaria pertinente;
b)
presunzione ragionevole che il titolare dell’autorizzazione non soddisfa più le condizioni pertinenti.
Qualora un’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione sia rilasciata a un richiedente stabilito da meno di tre anni, nel primo anno successivo al rilascio viene effettuato uno stretto monitoraggio.»;
15)
all’articolo 253 bis è aggiunto il seguente comma:
«L’uso della procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione è subordinato alla presentazione delle dichiarazioni doganali e delle notificazioni per via elettronica.»;
16)
nella parte I, titolo IX, capitolo 1, dopo l’articolo 253 bis è inserita la seguente sezione 2:
«Sezione 2
Concessione, sospensione e revoca delle autorizzazioni per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione
Articolo 253 ter
1. Le domande di autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione si effettuano utilizzando il modulo di domanda il cui modello figura all’allegato 67 o il corrispondente formato elettronico.
2. Se l’autorità doganale di rilascio stabilisce che la domanda non contiene tutti i dati necessari, entro 30 giorni di calendario dal ricevimento della stessa chiede al richiedente, indicando i motivi della richiesta, di fornire le informazioni pertinenti.
3. La domanda non viene accettata se:
a)
non è conforme al paragrafo 1;
b)
non è stata presentata alle autorità doganali competenti;
c)
il richiedente è stato condannato per un reato grave connesso alla sua attività economica;
d)
nel momento in cui presenta la domanda il richiedente è oggetto di una procedura fallimentare.
4. Prima di concedere un’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione le autorità doganali verificano le scritture del richiedente, a meno che non possa essere utilizzato un audit precedente.
Articolo 253 quater
1. L’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata viene concessa a condizione che siano soddisfatti i criteri e le condizioni di cui all’articolo 14 nonies, eccettuata la lettera c) del paragrafo 1, all’articolo 14 decies, lettere d), e) e g), e all’articolo 14 undecies.
L’autorizzazione per la procedura di domiciliazione viene concessa a condizione che siano soddisfatti i criteri e le condizioni di cui all’articolo 14 nonies, eccettuata la lettera c) del paragrafo 1, all’articolo 14 decies e all’articolo 14 undecies.
Per la concessione delle autorizzazioni di cui al primo e al secondo comma le autorità doganali applicano l’articolo 14 bis, paragrafo 2 ed usano il modello d’autorizzazione di cui all’allegato 67.
2. Se il richiedente è titolare di un certificato AEO di cui all’articolo 14 bis, paragrafo 1, lettera a) o c), i criteri e le condizioni di cui al paragrafo 1 del presente articolo si ritengono soddisfatti.
Articolo 253 quinquies
1. Un’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione viene sospesa dall’autorità doganale di rilascio se:
a)
è stata rilevata l’inosservanza dei criteri e delle condizioni di cui all’articolo 253 quater, paragrafo 1;
b)
le autorità doganali hanno ragioni sufficienti per ritenere che il titolare dell’autorizzazione o un’altra persona di cui all’articolo 14 nonies, paragrafo 1, lettere a), b) o d), abbia commesso un atto passibile di procedimento penale e connesso ad una violazione delle norme doganali.
Tuttavia, nel caso di cui al primo comma, lettera b), del presente articolo, l’autorità doganale di rilascio può decidere di non sospendere un’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione se ritiene che l’infrazione sia di rilievo trascurabile rispetto al numero o all’ampiezza delle operazioni doganali e non susciti dubbi circa la buona fede del titolare dell’autorizzazione.
Prima di prendere una decisione in merito, l’autorità doganale di rilascio comunica le sue conclusioni al titolare dell’autorizzazione. Questi ha il diritto di regolarizzare la situazione e/o esprimere il suo punto di vista entro 30 giorni di calendario a decorrere dalla data della comunicazione.
2. Se il titolare dell’autorizzazione non regolarizza la situazione di cui al paragrafo 1, primo comma, lettera a), entro il termine di 30 giorni di calendario, l’autorità doganale di rilascio gli comunica che l’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione è sospesa per un periodo di 30 giorni di calendario, affinché egli possa prendere i provvedimenti necessari per regolarizzare la situazione.
3. Nei casi di cui al paragrafo 1, primo comma, lettera b), l’autorità doganale di rilascio sospende l’autorizzazione fino al termine del procedimento penale. Essa ne informa il titolare dell’autorizzazione.
4. Qualora il titolare dell’autorizzazione non sia stato in grado di regolarizzare la situazione entro 30 giorni di calendario, ma possa fornire la prova che le condizioni richieste possono essere rispettate se il periodo di sospensione viene prorogato, l’autorità doganale di rilascio proroga la sospensione dell’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione di un ulteriore periodo di 30 giorni di calendario.
5. La sospensione di un’autorizzazione non incide su eventuali procedure doganali già avviate prima della data di sospensione e non ancora concluse.
Articolo 253 sexies
1. Quando il titolare dell’autorizzazione ha adottato, in modo giudicato adeguato dall’autorità doganale di rilascio, le misure necessarie per conformarsi alle condizioni e ai criteri che devono essere rispettati ai fini dell’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione, l’autorità doganale di rilascio revoca la sospensione e ne informa il titolare dell’autorizzazione. La sospensione può essere revocata prima della scadenza del periodo stabilito all’articolo 253 quinquies, paragrafi 2 o 4.
2. Se il titolare dell’autorizzazione omette di adottare le misure necessarie nel periodo di sospensione di cui all’articolo 253 quinquies, paragrafi 2 o 4, si applica l’articolo 253 octies.
Articolo 253 septies
1. Qualora il titolare dell’autorizzazione si trovi nella temporanea incapacità di soddisfare i criteri e le condizioni relativi a un’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione, può chiedere la sospensione dell’autorizzazione. In tal caso, il titolare dell’autorizzazione informa l’autorità doganale di rilascio specificando la data in cui sarà nuovamente in grado di soddisfare i criteri e le condizioni previsti. Egli è tenuto a notificare all’autorità doganale di rilascio anche tutte le misure programmate e il relativo calendario.
2. Se il titolare dell’autorizzazione non regolarizza la situazione entro il termine comunicato nella notifica, l’autorità doganale di rilascio può concedergli una proroga ragionevole, a condizione che egli abbia agito in buona fede.
Articolo 253 octies
Senza pregiudizio dell’articolo 9 del codice e dell’articolo 4 del presente regolamento, l’autorità doganale di rilascio revoca l’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione nei seguenti casi:
a)
se il titolare dell’autorizzazione non regolarizza la situazione di cui all’articolo 253 quinquies, paragrafo 2, e all’articolo 253 septies, paragrafo 1;
b)
se il titolare dell’autorizzazione o altre persone di cui all’articolo 14 nonies, paragrafo 1, lettere a), b) o d), hanno commesso infrazioni gravi o ripetute alla regolamentazione doganale e non è previsto un ulteriore diritto di appello;
c)
su richiesta del titolare dell’autorizzazione.
Tuttavia, nel caso di cui al primo comma, lettera b), l’autorità doganale di rilascio può decidere di non revocare l’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione se ritiene che le infrazioni siano di rilievo trascurabile rispetto al numero o all’ampiezza delle operazioni doganali e non suscitino dubbi circa la buona fede del titolare dell’autorizzazione.»;
17)
nella parte I, titolo IX, è inserito il seguente capitolo 1 bis:
«CAPITOLO 1 BIS
Autorizzazione unica per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione
Sezione 1
Procedura di domanda
Articolo 253 nonies
1. La domanda di autorizzazione unica per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione è presentata a una delle autorità doganali di cui all’articolo 14 quinquies, paragrafi 1 e 2.
Tuttavia, se l’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione viene chiesta nel contesto di, o successivamente a, una domanda di autorizzazione unica per una destinazione particolare o per un regime doganale economico, si applicano l’articolo 292, paragrafi 5 e 6, o gli articoli 500 e 501.
2. Se una parte delle scritture e dei documenti pertinenti è tenuta in uno Stato membro diverso dallo Stato membro in cui viene presentata la domanda, il richiedente compila nella debita forma le caselle 5a, 5b e 7 del modulo di domanda il cui modello figura all’allegato 67.
3. Il richiedente stabilisce un punto di contatto centrale facilmente accessibile o designa una persona di riferimento all’interno della sua amministrazione nello Stato membro in cui viene presentata la domanda, al fine di mettere a disposizione delle autorità doganali tutte le informazioni necessarie per comprovare la conformità ai requisiti per il rilascio dell’autorizzazione unica.
4. Per quanto possibile, il richiedente trasmette alle autorità doganali i dati necessari per via elettronica.
5. Fino a quando non viene introdotto un sistema elettronico di scambio di dati fra gli Stati membri interessati necessario ai fini della pertinente procedura doganale, l’autorità doganale di rilascio può respingere le domande presentate ai sensi del paragrafo 1, qualora l’autorizzazione unica dovesse comportare un onere amministrativo sproporzionato.
Articolo 253 decies
1. Gli Stati membri comunicano alla Commissione l’elenco delle autorità doganali di cui all’articolo 253 nonies, paragrafo 1, alle quali devono essere presentate le domande, e ogni successiva modifica dello stesso. La Commissione rende tali informazioni consultabili su Internet. Le suddette autorità agiscono in qualità di autorità doganali di rilascio delle autorizzazioni uniche per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione.
2. Gli Stati membri nominano un ufficio centrale responsabile dello scambio di informazioni tra gli Stati membri e tra questi e la Commissione, e indicano tale ufficio alla Commissione.
Sezione 2
Procedura di rilascio
Articolo 253 undecies
1. Quando viene chiesta un’autorizzazione unica per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione, l’autorità doganale di rilascio trasmette alle altre autorità doganali interessate le informazioni seguenti:
a)
la domanda;
b)
il progetto di autorizzazione;
c)
tutte le informazioni necessarie per la concessione dell’autorizzazione.
Le informazioni sono trasmesse mediante il sistema di comunicazione di cui all’articolo 253 quaterdecies una volta che tale sistema è disponibile.
2. Le informazioni di cui al paragrafo 1, lettere a), b) e c), sono trasmesse dall’autorità doganale di rilascio entro i termini seguenti:
a)
trenta giorni di calendario, se il richiedente ha precedentemente ottenuto un’autorizzazione per la procedura di dichiarazione semplificata o di domiciliazione o un certificato AEO di cui all’articolo 14 bis, paragrafo 1, lettera a) o c);
b)
novanta giorni di calendario in tutti gli altri casi.
Se l’autorità doganale di rilascio non è in grado di rispettare tali termini, può prorogarli di 30 giorni di calendario. In tali casi, l’autorità doganale di rilascio informa il richiedente delle ragioni della proroga, prima della scadenza dei suddetti termini.
Il termine decorre dalla data in cui l’autorità doganale di rilascio riceve tutte le informazioni necessarie di cui al paragrafo 1, lettere a), b) e c). L’autorità doganale di rilascio informa il richiedente dell’accettazione della domanda e della data di decorrenza del termine.
3. Fino al 31 dicembre 2009, i periodi massimi di 30 o 90 giorni di calendario di cui al paragrafo 2, primo comma, sono sostituiti da 90 o 210 giorni di calendario.
Articolo 253 duodecies
1. L’autorità doganale di rilascio dello Stato membro nel quale la domanda è stata presentata e le autorità doganali degli altri Stati membri interessati dall’autorizzazione unica richiesta stabiliscono, in collaborazione tra loro, gli obblighi in materia di modalità operative e di relazioni, compreso un piano di controllo per la supervisione del regime doganale applicato nel quadro dell’autorizzazione unica. I dati che le autorità doganali interessate si scambiano ai fini del o dei regimi doganali si limitano tuttavia a quelli di cui all’allegato 30 bis.
2. Le autorità doganali degli altri Stati membri interessati dall’autorizzazione unica richiesta notificano all’autorità doganale di rilascio eventuali obiezioni entro 30 giorni di calendario a decorrere dalla data di ricevimento del progetto di autorizzazione. Qualora per tale notifica occorra un ulteriore periodo di tempo, l’autorità doganale di rilascio ne viene informata quanto prima e comunque entro il termine suddetto. Il termine può essere prorogato al massimo di 30 giorni di calendario. In caso di proroga del termine l’autorità doganale di rilascio ne informa il richiedente.
Se vengono notificate obiezioni e le autorità doganali non raggiungono un accordo entro il periodo suddetto, la domanda è respinta relativamente alle obiezioni sollevate.
Se l’autorità doganale consultata non reagisce entro il termine (i termini) di cui al primo comma, l’autorità doganale di rilascio può ritenere, su responsabilità dell’autorità doganale consultata, che non vi siano obiezioni riguardo al rilascio dell’autorizzazione.
3. Prima del rigetto parziale o totale della domanda, l’autorità doganale di rilascio comunica i motivi in base ai quali intende adottare tale decisione al richiedente, cui viene data la possibilità di esprimere il suo punto di vista entro 30 giorni di calendario a decorrere dalla data in cui è effettuata la comunicazione.
Articolo 253 terdecies
1. Se un’autorizzazione unica viene chiesta dal titolare di un certificato AEO di cui all’articolo 14 bis, paragrafo 1, lettera a) o c), l’autorizzazione viene concessa una volta che è stato organizzato il necessario scambio di informazioni tra:
a)
il richiedente e l’autorità doganale di rilascio;
b)
l’autorità doganale di rilascio e le altre autorità doganali interessate dall’autorizzazione unica richiesta.
Nei casi in cui il richiedente non è titolare di un certificato AEO di cui all’articolo 14 bis, paragrafo 1, lettera a) o c), l’autorizzazione viene concessa se l’autorità doganale di rilascio ha elementi sufficienti per ritenere che il richiedente sia in grado di soddisfare le condizioni e i criteri per l’autorizzazione stabiliti o indicati agli articoli 253, 253 bis e 253 quater, e una volta che è stato organizzato il necessario scambio di informazioni di cui al primo comma del presente paragrafo.
2. Ricevuto il consenso delle altre autorità doganali interessate, o non avendo ricevuto obiezioni motivate da parte di queste ultime, l’autorità doganale di rilascio emette l’autorizzazione conformemente al modello di autorizzazione che figura all’allegato 67, entro 30 giorni di calendario a decorrere dalla scadenza dei termini di cui all’articolo 253 duodecies, paragrafo 2 o 3.
L’autorità doganale di rilascio comunica l’autorizzazione alle autorità doganali degli Stati membri partecipanti mediante il sistema di informazione e comunicazione di cui all’articolo 253 quaterdecies, una volta che tale sistema è disponibile.
3. Le autorizzazioni uniche per la procedura di dichiarazione semplificata e di domiciliazione sono riconosciute in tutti gli Stati membri indicati nella casella 10 o 11 dell’autorizzazione o, secondo il caso, in entrambe.
Sezione 3
Scambio di informazioni
Articolo 253 quaterdecies
1. Un sistema elettronico di informazione e comunicazione, definito di comune accordo tra la Commissione e le autorità doganali, è utilizzato, una volta che è disponibile, ai fini del processo di informazione e comunicazione tra le autorità doganali nonché per informare la Commissione e gli operatori economici. L’informazione fornita agli operatori economici è limitata ai dati non riservati indicati nel titolo II, punto 16, delle note esplicative relative al modello di domanda per le procedure semplificate che figura all’allegato 67.
2. La Commissione e le autorità doganali, usando il sistema di cui al paragrafo 1, si scambiano, archiviano e hanno accesso alle seguenti informazioni:
a)
i dati delle domande;
b)
le informazioni necessarie per il processo di rilascio;
c)
le autorizzazioni uniche rilasciate per i regimi e procedure di cui all’articolo 1, punti 13 e 14 e, se del caso, la modifica, sospensione e revoca delle stesse;
d)
i risultati di un riesame ai sensi dell’articolo 253, paragrafo 8.
3. La Commissione e gli Stati membri possono pubblicare su Internet l’elenco delle autorizzazioni uniche e i dati non riservati indicati nel titolo II, punto 16, delle note esplicative relative al modello di domanda per le procedure semplificate che figura all’allegato 67, previo consenso del titolare dell’autorizzazione. L’elenco è regolarmente aggiornato.»;
18)
all’articolo 260, paragrafo 1, le parole «il dichiarante» sono sostituite da «un richiedente»;
19)
l’articolo 261 è sostituito dal seguente:
«Articolo 261
1. L’autorizzazione a usare la procedura di dichiarazione semplificata viene concessa al richiedente se sono soddisfatti i criteri e le condizioni di cui agli articoli 253, 253 bis e 253 quater.
2. Se il richiedente è titolare di un certificato AEO di cui all’articolo 14 bis, paragrafo 1, lettera a) o c), l’autorità doganale di rilascio concede l’autorizzazione una volta che è stato organizzato il necessario scambio di informazioni tra il richiedente e l’autorità doganale di rilascio. Tutti i criteri e le condizioni di cui al paragrafo 1 del presente articolo si ritengono soddisfatti.»;
20)
l’articolo 264 è sostituito dal seguente:
«Articolo 264
1. L’autorizzazione ad usare la procedura di domiciliazione viene concessa al richiedente se sono soddisfatti i criteri e le condizioni di cui agli articoli 253, 253 bis e 253 quater.
2. Se il richiedente è titolare di un certificato AEO di cui all’articolo 14 bis, paragrafo 1, lettera a) o c), l’autorità doganale di rilascio concede l’autorizzazione una volta che è stato organizzato il necessario scambio di informazioni tra il richiedente e l’autorità doganale di rilascio. Tutti i criteri e le condizioni di cui al paragrafo 1 del presente articolo si ritengono soddisfatti.»;
21)
l’articolo 265 è soppresso;
22)
all’articolo 269, il paragrafo 1 è sostituito dal seguente:
«1. L’autorizzazione a usare la procedura di dichiarazione semplificata viene concessa al richiedente conformemente ai criteri, condizioni e modalità di cui agli articoli 253, 253 bis, 253 quater e 270.»;
23)
l’articolo 270 è modificato come segue:
a)
i paragrafi 2, 3 e 4 sono soppressi;
b)
il paragrafo 5 è sostituito dal seguente:
«5. Se il richiedente è titolare di un certificato AEO di cui all’articolo 14 bis, paragrafo 1, lettera a) o c), l’autorità doganale di rilascio concede l’autorizzazione una volta che è stato organizzato il necessario scambio di informazioni tra il richiedente e l’autorità doganale di rilascio. Tutti i criteri e le condizioni di cui al paragrafo 1 del presente articolo si ritengono soddisfatti.»;
24)
all’articolo 282, il paragrafo 1 è sostituito dal seguente:
«1. L’autorizzazione a utilizzare la procedura di dichiarazione semplificata viene concessa al richiedente se sono soddisfatti i criteri e le condizioni di cui agli articoli 261 e 262, applicati mutatis mutandis.»;
25)
l’articolo 288 è soppresso;
26)
all’articolo 291, paragrafo 2, la lettera a) è soppressa;
27)
all’articolo 340 ter sono aggiunti i seguenti punti:
«6) “documento d’accompagnamento transito”, il documento stampato a partire dal sistema informatico per accompagnare le merci e basato sui dati della dichiarazione di transito;
7) “procedura di riserva”, la procedura basata sull’utilizzazione di documenti cartacei compilati per consentire la presentazione e il controllo della dichiarazione di transito e la verifica dell’operazione di transito quando la procedura normale, per via elettronica, non può essere applicata.»;
28)
all’articolo 340 quater, il paragrafo 1 è sostituito dal seguente:
«1. Sono vincolate al regime di transito comunitario interno le merci comunitarie che sono spedite:
a)
da una parte del territorio doganale della Comunità in cui si applicano le disposizioni della direttiva 2006/112/CE a destinazione di una parte del territorio doganale della Comunità in cui dette disposizioni non si applicano; oppure
b)
da una parte del territorio doganale della Comunità in cui non si applicano le disposizioni della direttiva 2006/112/CE a destinazione di una parte del territorio doganale della Comunità in cui dette disposizioni si applicano; oppure
c)
da una parte del territorio doganale della Comunità in cui non si applicano le disposizioni della direttiva 2006/112/CE a destinazione di una parte del territorio doganale della Comunità in cui dette disposizioni parimenti non si applicano.»;
29)
all’articolo 342, è aggiunto il seguente paragrafo 4:
«4. Quando la garanzia è costituita da un garante presso un ufficio di garanzia:
a)
viene attribuito un “numero di riferimento della garanzia” all’obbligato principale per l’utilizzazione della garanzia e per identificare ciascun impegno del garante;
b)
viene attribuito e comunicato all’obbligato principale un codice di accesso associato al “numero di riferimento della garanzia”.»;
30)
l’articolo 343 è sostituito dal seguente:
«Articolo 343
Ciascuno Stato membro inserisce nel sistema informatico l’elenco degli uffici doganali competenti per le operazioni di transito comunitario, indicandone il numero di identificazione, le funzioni e i giorni e orari di apertura. Qualsiasi modifica deve essere anch’essa inserita nel sistema informatico.
La Commissione comunica tali informazioni agli altri Stati membri mediante il sistema informatico.»;
31)
è inserito il seguente articolo 343 bis:
«Articolo 343 bis
Ciascuno Stato membro comunica, se del caso, alla Commissione la creazione di uffici centrali e le competenze attribuite a tali uffici nella gestione e nel controllo della procedura di transito comunitario, nonché nel ricevimento e nella trasmissione dei documenti, indicando il tipo di documenti in questione.
La Commissione ne informa gli altri Stati membri.»;
32)
nella parte I, titolo II, capitolo 4, sezione 1, è inserito il seguente articolo 344 bis:
«Articolo 344 bis
1. Nel quadro del regime di transito comunitario, le formalità sono espletate mediante tecniche elettroniche di trattamento dei dati.
2. I messaggi da utilizzare tra amministrazioni sono conformi alla struttura e alle caratteristiche definite di comune accordo dalle autorità doganali.»;
33)
all’articolo 345, è aggiunto il seguente paragrafo 4:
«4. Quando la garanzia isolata è costituita mediante fideiussione, l’obbligato principale non può modificare il codice di accesso associato al “numero di riferimento della garanzia”, fatto salvo il caso in cui siano applicabili le disposizioni dell’allegato 47 bis, punto 3.»;
34)
all’articolo 346, il paragrafo 1 è sostituito dal seguente:
«1. La garanzia isolata fornita dal garante è oggetto di un atto costitutivo della garanzia conforme al modello che figura all’allegato 49.
L’atto costitutivo della garanzia viene conservato dall’ufficio di garanzia.»;
35)
l’articolo 347 è sostituito dal seguente:
«Articolo 347
1. Nel caso di cui all’articolo 345, paragrafo 3, la garanzia isolata è oggetto di un atto costitutivo della garanzia conforme al modello che figura all’allegato 50.
L’articolo 346, paragrafo 2, si applica mutatis mutandis.
2. Il garante fornisce all’ufficio di garanzia, secondo le modalità decise dalle autorità doganali, tutte le informazioni richieste in ordine ai certificati di garanzia isolata che ha emesso.
La data limite di utilizzazione di detti certificati non può essere posteriore al termine di un anno a decorrere dalla loro emissione.
3. Un “numero di riferimento della garanzia” viene comunicato dal garante all’obbligato principale per ciascun certificato di garanzia isolata attribuitogli; il codice di accesso ad esso associato non può essere modificato dall’obbligato principale.
4. Ai fini dell’applicazione dell’articolo 353, paragrafo 2, lettera b), il garante rilascia all’obbligato principale certificati di garanzia isolata in forma cartacea redatti conformemente al modello che figura all’allegato 54. Il numero di identificazione è indicato nel certificato.
5. Il garante può rilasciare certificati di garanzia isolata non validi per un’operazione di transito comunitario relativa a merci comprese nell’elenco che figura all’allegato 44 quater. In tal caso, il garante appone, in diagonale, sul certificato o sui certificati di garanzia isolata che rilascia in forma cartacea la menzione seguente:
-
Validità limitata - 99200.
6. L’obbligato principale presenta all’ufficio di partenza il numero di certificati di garanzia isolata corrispondente al multiplo di 7 000 EUR necessario a coprire integralmente l’importo di cui all’articolo 345, paragrafo 1. Ai fini dell’applicazione dell’articolo 353, paragrafo 2, lettera b), i certificati in forma cartacea devono essere consegnati e conservati presso l’ufficio di partenza che comunica il numero di identificazione di ciascun certificato all’ufficio di garanzia indicato nel certificato.»;
36)
all’articolo 348, il paragrafo 3 è sostituito dal seguente:
«3. L’informazione della revoca o della risoluzione e la relativa data di efficacia sono inserite nel sistema informatico dalle autorità doganali dello Stato membro da cui dipende l’ufficio di garanzia.»;
37)
l’articolo 350 è soppresso;
38)
l’articolo 351 è sostituito dal seguente:
«Articolo 351
Per le spedizioni comprendenti merci che devono essere vincolate al regime di transito comunitario esterno e merci che devono essere vincolate al regime di transito comunitario interno, la dichiarazione di transito recante la sigla “T” va completata per ciascun articolo di merci con l’attributo “T1”, “T2” o “T2F”.»;
39)
l’articolo 352 è soppresso;
40)
l’articolo 353 è sostituito dal seguente:
«Articolo 353
1. Le dichiarazioni di transito sono conformi alla struttura e alle indicazioni dell’allegato 37 bis.
2. Le autorità doganali accettano una dichiarazione di transito compilata per iscritto su un formulario conforme al modello che figura all’allegato 31 e secondo la procedura da esse definita di comune accordo, nei seguenti casi:
a)
se le merci vengono trasportate da viaggiatori che non dispongono di un accesso diretto al sistema informatico doganale, secondo le modalità di cui all’articolo 353 bis;
b)
se viene applicata la procedura di riserva, alle condizioni e secondo le modalità di cui all’allegato 37 quinquies.
3. L’utilizzazione di una dichiarazione di transito compilata per iscritto a norma del paragrafo 2, lettera b), quando l’applicazione dell’obbligato principale e/o la rete non funzionano, è soggetta all’approvazione delle autorità doganali.
4. La dichiarazione di transito può essere completata con uno o più formulari complementari conformi al modello che figura all’allegato 33. I formulari costituiscono parte integrante della dichiarazione.
5. Distinte di carico redatte in conformità dell’allegato 44 bis e secondo il modello che figura all’allegato 45 possono essere utilizzate, al posto dei formulari complementari, come parte descrittiva della dichiarazione di transito compilata per iscritto, di cui fanno parte integrante.»;
41)
nella parte II, titolo II, capitolo 4, sezione 2, sottosezione 2, è inserito il seguente articolo 353 bis:
«Articolo 353 bis
1. Ai fini dell’applicazione dell’articolo 353, paragrafo 2, lettera a), il viaggiatore compila la dichiarazione di transito conformemente all’articolo 208 e all’allegato 37.
2. Le autorità competenti assicurano che i dati delle dichiarazioni siano scambiati tra le autorità competenti mediante tecnologie dell’informazione e reti informatiche.»;
42)
all’articolo 356, il paragrafo 3 è soppresso;
43)
l’articolo 357 è modificato come segue:
a)
il paragrafo 1 è sostituito dal seguente:
«1. Fatte salve le disposizioni del paragrafo 4, lo svincolo delle merci da vincolare al regime di transito comunitario è subordinato alla loro sigillatura. L’ufficio di partenza adotta le misure di identificazione che ritiene necessarie e inserisce le informazioni corrispondenti nella dichiarazione di transito.»;
b)
il paragrafo 4 è sostituito dal seguente:
«4. L’ufficio di partenza può dispensare dalla sigillatura quando, tenuto conto di altre eventuali misure di identificazione, la descrizione delle merci nella dichiarazione di transito o nei documenti complementari ne permette l’identificazione.
Si considera che la descrizione delle merci permette la loro identificazione quando essa è sufficientemente particolareggiata per consentire di riconoscerne facilmente quantità e natura.»;
44)
gli articoli 358 e 359 sono sostituiti dai seguenti:
«Articolo 358
1. Al momento dello svincolo delle merci, l’ufficio di partenza notifica l’operazione di transito comunitario all’ufficio di destinazione dichiarato utilizzando il messaggio “avviso di arrivo previsto”, e a ciascun ufficio di passaggio dichiarato utilizzando il messaggio “avviso di passaggio previsto”. Tali messaggi sono compilati a partire dai dati, all’occorrenza rettificati, figuranti nella dichiarazione di transito.
2. A seguito dello svincolo delle merci, il trasporto delle merci in regime di transito comunitario è accompagnato dal documento di accompagnamento transito, modello e voci del quale figurano all’allegato 45 bis. Tale documento viene messo a disposizione dell’operatore secondo una delle seguenti modalità:
a)
viene consegnato all’obbligato principale dall’ufficio di partenza o, sulla base di un’autorizzazione delle autorità doganali, viene stampato a partire dal sistema informatico dell’obbligato principale;
b)
viene stampato a partire dal sistema informatico dello speditore autorizzato dopo il ricevimento del messaggio di concessione dello svincolo delle merci inviato dall’ufficio di partenza.
3. Se necessario, il documento d’accompagnamento transito è completato dall’elenco degli articoli il cui modello e i cui enunciati figurano all’allegato 45 ter. Tale elenco fa parte integrante del documento d’accompagnamento transito.
Articolo 359
1. La spedizione e il documento d’accompagnamento transito sono presentati a ogni ufficio di passaggio.
2. L’ufficio di passaggio registra il passaggio sulla base del messaggio “avviso di passaggio previsto” inviato dall’ufficio di partenza. L’ufficio di partenza viene informato dell’attraversamento della frontiera mediante il messaggio “Avviso di avvenuto attraversamento di frontiera”.
3. Gli uffici di passaggio procedono all’ispezione delle merci qualora lo ritengano necessario. Gli eventuali controlli delle merci vengono effettuati in particolare sulla base del messaggio “avviso di passaggio previsto”.
4. Quando il trasporto è effettuato attraverso un ufficio di passaggio diverso da quello dichiarato e figurante nel documento d’accompagnamento transito, l’ufficio di passaggio effettivo chiede il messaggio “avviso di passaggio previsto” all’ufficio di partenza e informa quest’ultimo del passaggio inviandogli il messaggio “avviso di avvenuto attraversamento di frontiera”.»;
45)
l’articolo 360 è modificato come segue:
a)
al paragrafo 1, la frase introduttiva è sostituita dalla seguente:
«Il trasportatore è tenuto ad annotare il documento d’accompagnamento transito e a presentarlo con la spedizione alle autorità doganali dello Stato membro sul cui territorio si trova il mezzo di trasporto, nei casi seguenti:»;
b)
il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
«2. Se ritengono che l’operazione di transito comunitario possa proseguire normalmente, le autorità doganali, dopo aver adottato le misure eventualmente necessarie, vistano il documento d’accompagnamento transito.
Le pertinenti informazioni relative a trasbordi o ad altri avvenimenti sono introdotte nel sistema informatico dalle autorità doganali dell’ufficio di passaggio o, secondo il caso, dell’ufficio di destinazione.»;
46)
gli articoli da 361 a 363 sono sostituiti dai seguenti:
«Articolo 361
1. Le merci e i documenti richiesti sono presentati all’ufficio di destinazione nei giorni e negli orari di apertura dello stesso. Tuttavia, su richiesta e a spese dell’interessato, tale ufficio può consentire che la presentazione avvenga in giorni e orari diversi. Inoltre, su richiesta e a spese dell’interessato, detto ufficio può consentire che la presentazione delle merci e dei documenti richiesti avvenga in qualsiasi altro luogo.
2. Quando le merci vengono presentate all’ufficio di destinazione dopo la scadenza del termine prescritto dall’ufficio di partenza, qualora il mancato rispetto del termine sia dovuto a circostanze eccezionali debitamente comprovate e accettate dall’ufficio di destinazione, non imputabili al trasportatore o all’obbligato principale, si considera che quest’ultimo abbia rispettato il termine prescritto.
3. L’ufficio di destinazione conserva il documento d’accompagnamento transito e l’esame delle merci è effettuato in particolare sulla base del messaggio “avviso di arrivo previsto” pervenuto dall’ufficio di partenza.
4. Su richiesta dell’obbligato principale, l’ufficio di destinazione vista, come prova della fine del regime ai sensi dell’articolo 366, paragrafo 1, la copia del documento d’accompagnamento transito corredata della menzione seguente:
-
Prova alternativa - 99202.
5. L’operazione di transito può concludersi in un ufficio diverso da quello indicato nella dichiarazione di transito. Tale ufficio diventa, in tal caso, l’ufficio di destinazione.
Se il nuovo ufficio di destinazione appartiene a uno Stato membro diverso da quello da cui dipende l’ufficio inizialmente previsto, il nuovo ufficio di destinazione chiede all’ufficio di partenza di inviargli il messaggio “avviso di arrivo previsto”.
Articolo 362
1. Su richiesta della persona che presenta le merci e i documenti richiesti, l’ufficio di destinazione vista una ricevuta.
2. La ricevuta è conforme alle indicazioni del modello che figura all’allegato 47.
3. La ricevuta viene previamente compilata dall’interessato. Essa può contenere, fuori dello spazio riservato all’ufficio di destinazione, altre indicazioni relative alla spedizione. La ricevuta non può servire come prova della fine del regime ai sensi dell’articolo 366, paragrafo 1.
Articolo 363
1. L’ufficio di destinazione informa l’ufficio di partenza dell’arrivo delle merci, lo stesso giorno della loro presentazione all’ufficio di destinazione, per mezzo del messaggio “avviso di arrivo avvenuto”.
2. Quando l’operazione di transito si conclude in un ufficio diverso da quello indicato nella dichiarazione di transito, il nuovo ufficio di destinazione informa dell’arrivo l’ufficio di partenza mediante il messaggio “avviso di arrivo avvenuto”.
L’ufficio di partenza informa dell’arrivo l’ufficio di destinazione inizialmente previsto mediante il messaggio “inoltro dell’avviso di arrivo avvenuto”.
3. Il messaggio “avviso di arrivo avvenuto” di cui ai paragrafi 1 e 2 non può servire come prova della fine del regime ai sensi dell’articolo 366, paragrafo 1.
4. Salvo circostanze debitamente giustificate, l’ufficio di destinazione trasmette il messaggio “risultati del controllo” all’ufficio di partenza entro il terzo giorno successivo al giorno in cui le merci sono presentate all’ufficio di destinazione. Tuttavia, quando viene applicato l’articolo 408, l’ufficio di destinazione invia il messaggio “risultati del controllo” all’ufficio di partenza entro il sesto giorno successivo al giorno in cui le merci sono state presentate.»;
47)
l’articolo 364 è soppresso;
48)
nella parte II, titolo II, capitolo 4, sezione 2, l’intestazione della sottosezione 6 è sostituita dalla seguente:
« Procedura di ricerca »;
49)
l’articolo 365 è sostituito dal seguente:
«Articolo 365
1. Se le autorità doganali dello Stato membro di partenza non hanno ricevuto il messaggio “avviso di arrivo avvenuto” entro il termine stabilito per la presentazione delle merci all’ufficio di destinazione o non hanno ricevuto il messaggio “risultati del controllo” entro il sesto giorno successivo al ricevimento del messaggio “avviso di arrivo avvenuto”, esse devono prendere in considerazione il ricorso alla procedura di ricerca al fine di raccogliere le informazioni necessarie all’appuramento del regime o, altrimenti, al fine di:
-
stabilire se è sorta un’obbligazione doganale,
-
individuare il debitore, e
-
determinare le autorità doganali competenti per il recupero.
2. La procedura di ricerca viene avviata al più tardi entro un termine di sette giorni dalla scadenza di uno dei termini di cui al paragrafo 1, salvo casi eccezionali definiti di comune accordo dagli Stati membri. La procedura viene avviata senza indugio se le autorità doganali sono informate prima o sospettano che il regime non si è concluso.
3. Se le autorità doganali dello Stato membro di partenza ricevono soltanto il messaggio “avviso di arrivo avvenuto”, esse avviano la procedura di ricerca chiedendo all’ufficio di destinazione che ha inviato il messaggio “avviso di arrivo avvenuto” informazioni circa il messaggio “risultati del controllo”.
4. Se le autorità doganali dello Stato membro di partenza non ricevono il messaggio “avviso di arrivo avvenuto”, esse avviano la procedura di ricerca chiedendo all’obbligato principale le informazioni necessarie all’appuramento del regime, o rivolgendosi all’ufficio di destinazione se sono disponibili informazioni sufficienti per l’inchiesta a destinazione.
Quando l’operazione di transito non può essere appurata, le informazioni necessarie all’appuramento del regime vengono chieste all’obbligato principale entro ventotto giorni dall’avvio della procedura di ricerca presso l’ufficio di destinazione.
5. L’ufficio di destinazione e l’obbligato principale rispondono alla richiesta di cui al paragrafo 4 entro ventotto giorni. Se durante tale periodo l’obbligato principale fornisce informazioni sufficienti, le autorità doganali dello Stato membro di partenza tengono conto di tali informazioni o appurano l’operazione se le informazioni fornite lo consentono.
6. Se le informazioni fornite dall’obbligato principale non consentono di appurare il regime, ma secondo le autorità doganali dello Stato membro di partenza sono sufficienti per continuare la procedura di ricerca, viene immediatamente inviata una richiesta all’ufficio doganale interessato.
7. Se la procedura di ricerca permette di stabilire che il regime si è concluso correttamente, le autorità doganali dello Stato membro di partenza appurano l’operazione e ne informano senza indugio l’obbligato principale come pure, se del caso, le autorità doganali che avessero intrapreso un’azione di recupero conformemente agli articoli 217-232 del codice.»;
50)
è inserito il seguente articolo 365 bis:
«Articolo 365 bis
1. Se dopo l’avvio di una procedura di ricerca e prima della scadenza del termine di cui all’articolo 450 bis, primo trattino, le autorità doganali dello Stato membro di partenza vengono in possesso, con qualsiasi mezzo, di prove circa il luogo in cui si sono verificati i fatti che hanno fatto sorgere l’obbligazione e se tale luogo si trova in un altro Stato membro, dette autorità, di seguito “autorità richiedenti”, inviano senza indugio alle autorità competenti per il luogo in questione, di seguito “autorità interpellate”, tutte le informazioni disponibili.
2. Le autorità interpellate confermano il ricevimento della comunicazione indicando se sono competenti per il recupero. In assenza di risposta entro ventotto giorni, le autorità richiedenti immediatamente riprendono la procedura di ricerca.»;
51)
gli articoli 366 e 367 sono sostituiti dal seguente testo:
«Articolo 366
1. La prova della conclusione del regime entro il termine indicato nella dichiarazione può essere fornita dall’obbligato principale, con soddisfazione delle autorità doganali, sotto forma di un documento certificato dalle autorità doganali dello Stato membro di destinazione, che comporta l’identificazione delle merci in causa e che documenta che queste sono state presentate all’ufficio di destinazione o, in caso di applicazione dell’articolo 406, presso il destinatario autorizzato.
2. Il regime di transito comunitario è altresì considerato concluso se l’obbligato principale esibisce, con soddisfazione delle autorità doganali, uno dei seguenti documenti:
a)
un documento doganale di vincolo a una destinazione doganale compilato in un paese terzo;
b)
un documento compilato in un paese terzo, vistato dalle autorità doganali di tale paese, che certifica che le merci sono considerate in libera pratica nel paese terzo in questione.
3. I documenti di cui al paragrafo 2 possono essere sostituiti da copie o fotocopie degli stessi certificate conformi dall’organismo che ha vistato i documenti originali, dalle autorità dei paesi terzi interessati, o dalle autorità di uno degli Stati membri.
Articolo 367
Le disposizioni relative allo scambio di messaggi tra le autorità doganali mediante tecnologie dell’informazione e reti informatiche non si applicano alle procedure semplificate specifiche per alcuni modi di trasporto e alle altre procedure semplificate basate sull’articolo 97, paragrafo 2, del codice, di cui all’articolo 372, paragrafo 1, lettere f) e g).»;
52)
gli articoli 368 bis, 369, 369 bis, 370 e 371 sono soppressi;
53)
l’articolo 372 è sostituito dal seguente:
«Articolo 372
1. Su richiesta dell’obbligato principale o, secondo i casi, del destinatario, le autorità doganali possono autorizzare le seguenti semplificazioni:
a)
l’uso di una garanzia globale o la dispensa dalla garanzia;
b)
l’uso di sigilli di un modello particolare;
c)
la dispensa dall’itinerario vincolante;
d)
lo status di speditore autorizzato;
e)
lo status di destinatario autorizzato;
f)
l’applicazione di procedure semplificate specifiche per il trasporto di merci:
i)
per ferrovia o mediante grandi contenitori;
ii)
per via aerea;
iii)
via mare;
iv)
mediante condutture;
g)
l’applicazione di altre procedure semplificate basate sull’articolo 97, paragrafo 2, del codice.
2. Salvo disposizioni contrarie contenute nella presente sezione o nell’autorizzazione, quando sono accordate le semplificazioni di cui al paragrafo 1, lettere a) e f), queste sono applicabili in tutti gli Stati membri. Quando sono accordate le semplificazioni di cui al paragrafo 1, lettere b), c) e d), esse sono applicabili unicamente alle operazioni di transito comunitario che iniziano nello Stato membro in cui l’autorizzazione è stata concessa. Quando è accordata la semplificazione di cui al paragrafo 1, lettera e), essa è applicabile unicamente nello Stato membro in cui l’autorizzazione è stata concessa.»;
54)
all’articolo 373, paragrafo 1, la lettera b) è sostituita dalla seguente:
«b)
ricorrono regolarmente al regime di transito comunitario o le cui autorità doganali sanno che sono in grado di adempiere agli obblighi relativi a questo regime o, quando si tratta della semplificazione di cui all’articolo 372, paragrafo 1, lettera e), ricevono regolarmente merci vincolate al regime di transito comunitario; e»;
55)
all’articolo 374, il paragrafo 1 è sostituito dal seguente:
«1. La domanda di autorizzazione ad utilizzare le semplificazioni, di seguito “la domanda”, è datata e firmata. Essa può essere presentata per iscritto o mediante tecniche elettroniche di trattamento dei dati, alle condizioni e secondo le modalità stabilite dalle autorità doganali.»;
56)
all’articolo 376, il paragrafo 3 è sostituito dal seguente:
«3. Nel caso delle semplificazioni di cui all’articolo 372, paragrafo 1, lettere b), c) e f), l’autorizzazione viene presentata ad ogni richiesta dell’ufficio di partenza.»;
57)
l’articolo 379 è sostituito dal seguente:
«Articolo 379
1. L’obbligato principale utilizza la garanzia globale o la dispensa dalla garanzia nel limite dell’importo di riferimento.
2. L’importo di riferimento corrisponde all’importo dell’obbligazione doganale che potrebbe sorgere nei confronti delle merci vincolate dall’obbligato principale al regime di transito comunitario durante un periodo di almeno una settimana.
Esso è stabilito dall’ufficio di garanzia in collaborazione con l’interessato, sulla base:
a)
dei dati relativi alle merci trasportate in passato e di una stima del volume delle operazioni di transito comunitario da effettuare, risultanti in particolare dalle scritture commerciali e contabili dell’interessato;
b)
delle aliquote più elevate relative a dazi e altre imposte applicabili alle merci nello Stato membro dell’ufficio di garanzia. Le merci comunitarie che devono essere o che sono state trasportate nel quadro della convenzione relativa ad un regime di transito comune sono considerate merci non comunitarie.
Si calcola, per ciascuna operazione di transito, l’importo dell’obbligazione doganale che potrebbe sorgere. Qualora i dati necessari non siano disponibili, si presume che l’importo sia pari a 7 000 EUR a meno che, sulla base di altre informazioni note alle autorità doganali, non venga fissato un importo diverso.
3. L’ufficio di garanzia procede a un esame dell’importo di riferimento, in particolare in funzione di una domanda dell’obbligato principale e, se necessario, aggiorna tale importo.
4. Ogni obbligato principale si assicura che gli importi impegnati, tenuto conto delle operazioni per le quali il regime non si è ancora concluso, non superino l’importo di riferimento.
I sistemi informatici delle autorità doganali trattano e possono controllare l’utilizzo dell’importo di riferimento per ciascuna operazione di transito.»;
58)
è inserito il seguente articolo 380 bis:
«Articolo 380 bis
Per l’utilizzo di ciascuna garanzia globale e/o di ciascuna dispensa dalla garanzia:
a)
viene attribuito all’obbligato principale, per l’utilizzo della garanzia, un “numero di riferimento della garanzia” connesso all’importo di riferimento determinato;
b)
viene attribuito e comunicato all’obbligato principale dall’ufficio di garanzia un codice di accesso iniziale associato al “numero di riferimento della garanzia”.
L’obbligato principale può attribuire uno o più codici di accesso a tale garanzia per sé stesso o per i suoi rappresentanti.»;
59)
l’articolo 382 è sostituito dal seguente:
«Articolo 382
1. La garanzia globale è costituita da una fideiussione.
2. Essa deve essere oggetto di un atto costitutivo della garanzia conforme al modello che figura all’allegato 48. L’atto costitutivo della garanzia viene conservato dall’ufficio di garanzia.
3. Si applicano mutatis mutandis le disposizioni di cui all’articolo 346, paragrafo 2.»;
60)
l’articolo 383 è modificato come segue:
a)
il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
«2. La validità di un certificato è limitata a due anni. Tuttavia, tale durata può essere prorogata dall’ufficio di garanzia una sola volta per un periodo non superiore a due anni.»;
b)
il paragrafo 3 è soppresso;
61)
l’articolo 384 è così modificato:
a)
il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
«2. La revoca dell’autorizzazione di garanzia globale o di dispensa dalla garanzia da parte delle autorità doganali, e la data di efficacia della revoca da parte dell’ufficio di garanzia della decisione con la quale ha accettato l’impegno del garante, o la data di efficacia della risoluzione da parte del garante del proprio impegno, vengono inserite nel sistema informatico dall’ufficio di garanzia.»;
b)
il paragrafo 3 è sostituito dal seguente:
«3. A decorrere dalla data di efficacia della revoca o della risoluzione, i certificati emessi nel quadro dell’applicazione dell’articolo 353, paragrafo 2, lettera b), non possono più essere utilizzati per il vincolo di merci al regime di transito comunitario e devono essere restituiti senza indugio dall’obbligato principale all’ufficio di garanzia.
Ciascuno Stato membro comunica alla Commissione gli elementi identificativi dei certificati in corso di validità che non sono stati restituiti o che sono stati dichiarati rubati, perduti o falsificati. La Commissione ne informa gli altri Stati membri.»;
c)
il paragrafo 4 è soppresso;
62)
l’articolo 385 è soppresso;
63)
all’articolo 386, il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
«2. L’obbligato principale inserisce il numero, il tipo e la marca dei sigilli utilizzati nei dati della dichiarazione di transito.
Egli appone i sigilli al più tardi al momento dello svincolo delle merci.»;
64)
all’articolo 387, il paragrafo 2 è soppresso;
65)
all’articolo 398, il primo comma è sostituito dal seguente:
«La persona che intenda effettuare operazioni di transito comunitario senza presentare all’ufficio di partenza o in qualsiasi altro luogo autorizzato le merci e la relativa dichiarazione di transito può ottenere il riconoscimento dello status di speditore autorizzato.»;
66)
all’articolo 399, la lettera b) è sostituita dalla seguente:
«b)
il termine entro il quale, dopo la presentazione della dichiarazione di transito da parte dello speditore autorizzato, le autorità doganali possono eventualmente procedere ad un controllo prima della partenza delle merci;»
67)
l’articolo 400 è sostituito dal seguente:
«Articolo 400
Lo speditore autorizzato presenta una dichiarazione di transito all’ufficio di partenza. Lo svincolo delle merci non può aver luogo prima della scadenza del termine di cui all’articolo 399, lettera b).»;
68)
l’articolo 401 è soppresso;
69)
l’articolo 402 è sostituito dal seguente:
«Articolo 402
Lo speditore autorizzato inserisce, se del caso, nel sistema informatico l’itinerario vincolante fissato conformemente all’articolo 355, paragrafo 2, e il termine fissato conformemente all’articolo 356 entro il quale le merci devono essere presentate all’ufficio di destinazione, nonché il numero, il tipo e la marca dei sigilli.»;
70)
gli articoli 403 e 404 sono soppressi;
71)
l’articolo 406 è sostituito dal seguente:
«Articolo 406
1. La persona che voglia ricevere nei suoi locali o in altro luogo determinato merci vincolate al regime di transito comunitario senza che né le merci né il documento di accompagnamento transito siano presentati all’ufficio di destinazione può ottenere lo status di destinatario autorizzato.
2. L’obbligato principale ha assolto gli obblighi che gli incombono in virtù dell’articolo 96, paragrafo 1, lettera a), del codice e il regime di transito comunitario si considera concluso dal momento in cui, entro il termine fissato, il documento di accompagnamento transito che ha accompagnato la spedizione e le merci intatte vengono consegnati al destinatario autorizzato nei suoi locali o nel luogo precisato nell’autorizzazione, nel rispetto delle misure di identificazione.
3. Per ogni spedizione ricevuta alle condizioni previste al paragrafo 2, il destinatario autorizzato rilascia, su richiesta del trasportatore, la ricevuta di cui all’articolo 362, che si applica mutatis mutandis.»;
72)
all’articolo 407, il paragrafo 1 è sostituito dal seguente:
«1. L’autorizzazione designa in particolare:
a)
l’ufficio o gli uffici di destinazione responsabili delle merci che il destinatario autorizzato riceve;
b)
il termine entro il quale, mediante il messaggio “autorizzazione di scarico”, il destinatario autorizzato riceve dall’ufficio di destinazione i dati pertinenti del messaggio “avviso di arrivo previsto” ai fini dell’applicazione, mutatis mutandis, dell’articolo 361, paragrafo 3;
c)
le categorie o i movimenti di merci esclusi.»;
73)
l’articolo 408 è sostituito dal seguente:
«Articolo 408
1. Per le merci che arrivano nei suoi locali o nei luoghi precisati nell’autorizzazione, il destinatario autorizzato è tenuto a:
a)
informare immediatamente l’ufficio di destinazione competente dell’arrivo delle merci mediante il messaggio “notifica di arrivo avvenuto” con indicazione degli incidenti verificatisi durante il trasporto;
b)
prima di procedere allo scarico, attendere il messaggio “autorizzazione di scarico”;
c)
dopo aver ricevuto il messaggio “autorizzazione di scarico”, inviare all’ufficio di destinazione al più tardi il terzo giorno successivo a quello in cui sono arrivate le merci il messaggio “osservazioni allo scarico” con indicazione di tutte le differenze, conformemente alle condizioni stabilite nell’autorizzazione;
d)
tenere a disposizione dell’ufficio di destinazione o fargli pervenire una copia del documento d’accompagnamento transito che ha accompagnato le merci, secondo le disposizioni contenute nell’autorizzazione.
2. L’ufficio di destinazione introduce i dati del messaggio “risultati del controllo” nel sistema informatico.»;
74)
l’articolo 408 bis è soppresso;
75)
all’articolo 441, paragrafo 1, il primo comma è sostituito dal seguente:
«1. L’articolo 353, paragrafo 5, e il punto 23 dell’allegato 37 quinquies si applicano alle distinte di carico eventualmente allegate alla lettera di vettura CIM o al bollettino di consegna TR.»;
76)
all’articolo 442, il paragrafo 1 è sostituito dal seguente:
«1. Nei casi in cui è applicabile il regime di transito comunitario, gli articoli 412-441 non escludono la possibilità di avvalersi delle procedure di cui agli articoli 344-362, all’articolo 367 e al punto 22 dell’allegato 37 quinquies. Sono tuttavia applicabili gli articoli 415 e 417 o 429 e 432.»;
77)
l’articolo 450 bis è sostituito dal seguente:
«Articolo 450 bis
Il termine di cui all’articolo 215, paragrafo 1, terzo trattino, del codice è di:
-
sette mesi a decorrere dalla data entro cui le merci avrebbero dovuto essere presentate all’ufficio di destinazione; tuttavia, qualora sia stata inviata una domanda di recupero ai sensi dell’articolo 365 bis, tale periodo è prolungato al massimo di un mese; o
-
un mese a decorrere dalla scadenza del termine di cui all’articolo 365, paragrafo 5, qualora l’obbligato principale non abbia fornito informazioni o abbia fornito informazioni insufficienti.»;
78)
all’articolo 450 quater, il paragrafo 1 è sostituito dal seguente:
«1. Quando il regime non è stato appurato, le autorità doganali dello Stato membro di partenza notificano il mancato appuramento del regime al garante entro nove mesi dalla data entro cui le merci avrebbero dovuto essere presentate all’ufficio di destinazione.»;
79)
all’articolo 450 quinquies, il secondo comma è sostituito dal seguente:
«Le suddette autorità informano l’ufficio di partenza e l’ufficio di garanzia di tutti i casi di nascita di un’obbligazione doganale in relazione a dichiarazioni di transito comunitario accettate dall’ufficio di partenza, nonché delle azioni intraprese presso il debitore ai fini della riscossione degli importi dovuti. Esse inoltre informano l’ufficio di partenza in merito alla riscossione dei dazi e delle altre imposizioni, al fine di consentire all’ufficio di appurare l’operazione di transito.»;
80)
all’articolo 453, paragrafo 2, i termini «articoli da 314 ter» sono sostituiti dai termini «articoli da 314»;
81)
l’articolo 454 è sostituito dal seguente:
«Articolo 454
1. La presente sezione si applica ai trasporti di merci accompagnate da carnet TIR all’interno del territorio doganale della Comunità.
2. I messaggi di cui alla presente sezione sono conformi alla struttura e agli elementi definiti di comune accordo fra le autorità doganali.
3. Il titolare del carnet TIR presenta i dati del carnet TIR all’ufficio doganale di partenza o di entrata mediante procedimenti informatici, nel rispetto della struttura e degli elementi corrispondenti di cui agli allegati 37 bis e 37 quater.
4. All’atto dello svincolo delle merci per l’operazione TIR, l’ufficio doganale di partenza o di entrata stampa un documento d’accompagnamento transito da tenere con il volet n. 2 e trasmette i dati in formato elettronico all’ufficio doganale di destinazione o d’uscita dichiarato utilizzando il messaggio “avviso di arrivo previsto”.
5. Le informazioni del carnet TIR vengono utilizzate per determinare eventuali conseguenze giuridiche derivanti da una discrepanza fra i dati elettronici del carnet TIR e le informazioni contenute nel carnet stesso.
6. È prevista una dispensa dall’obbligo di presentare i dati del carnet TIR mediante procedimenti informatici solo nei seguenti casi eccezionali:
a)
non funziona il sistema informatizzato di transito delle autorità doganali;
b)
non funziona l’applicazione per la presentazione dei dati del carnet TIR mediante procedimenti informatici;
c)
non funziona la rete fra l’applicazione per la presentazione dei dati del carnet TIR mediante procedimenti informatici e le autorità doganali.
7. La dispensa prevista al paragrafo 6, lettere b) e c), è subordinata all’approvazione delle autorità doganali.»;
82)
all’articolo 454 bis, paragrafo 2, è inserita la seguente lettera d):
«d)
utilizzano procedimenti informatici per comunicare con l’ufficio doganale di destinazione.»;
83)
l’articolo 454 ter è sostituito dal seguente:
«Articolo 454 ter
1. Quando le merci arrivano nei suoi locali o nel luogo precisato nell’autorizzazione di cui all’articolo 454 bis, il destinatario autorizzato è tenuto, secondo le modalità previste dall’autorizzazione, a rispettare i seguenti obblighi:
a)
informare senza indugio l’ufficio doganale di destinazione dell’arrivo delle merci utilizzando il mediante “notifica di arrivo avvenuto”, riportando informazioni relative a eventuali irregolarità o incidenti verificatisi durante il trasporto;
b)
prima di procedere allo scarico, attendere il messaggio “autorizzazione di scarico”;
c)
iscrivere senza indugio i risultati dello scarico nelle proprie scritture contabili; e
d)
inviare all’ufficio doganale di destinazione, entro il terzo giorno successivo all’arrivo delle merci, il messaggio “osservazioni allo scarico” con informazioni su eventuali irregolarità o incidenti.
2. Il destinatario autorizzato si assicura che il carnet TIR e il documento d’accompagnamento transito siano presentati immediatamente alle autorità doganali dell’ufficio doganale di destinazione, le quali completano la matrice n. 2 del carnet TIR e vigilano a che esso sia rinviato al titolare o alla persona che agisce per suo conto. Il volet n. 2 viene trattenuto dall’ufficio doganale di destinazione o di uscita.
3. La data di conclusione dell’operazione TIR è la data di iscrizione nelle scritture di cui al paragrafo 1, lettera c).
Tuttavia, nei casi in cui durante il trasporto si siano verificati irregolarità o incidenti, la data di termine dell’operazione TIR è la data del messaggio “risultati del controllo”, di cui all’articolo 455, paragrafo 4.
4. Su richiesta del titolare del carnet TIR, il destinatario autorizzato rilascia una ricevuta che certifica l’arrivo delle merci nei suoi locali e contiene un riferimento al documento d’accompagnamento transito e al carnet TIR. La ricevuta non può fungere da prova della conclusione dell’operazione TIR ai sensi dell’articolo 1, lettera d), della convenzione TIR o dell’articolo 455 ter.
5. L’ufficio doganale di destinazione introduce nel sistema informatico il messaggio “risultati del controllo”.
Le autorità doganali inviano anche i dati di cui all’allegato 10 della convenzione TIR.
6. Qualora l’applicazione informatica del destinatario autorizzato non funzioni, le autorità competenti possono consentire l’impiego di altri mezzi per comunicare con le autorità doganali dell’ufficio doganale di destinazione.»;
84)
all’articolo 454 quater, il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
«2. Il termine dell’operazione TIR, di cui all’articolo 1, lettera d), della convenzione TIR, è considerato effettivo quando sono stati soddisfatti gli obblighi di cui all’articolo 454 ter, paragrafi 1 e 2, prima frase.»;
85)
l’articolo 455 è sostituito dal seguente:
«Articolo 455
1. L’ufficio doganale di destinazione o di uscita completa la matrice n. 2, trattiene il volet n. 2 e il documento d’accompagnamento transito e utilizza il messaggio “avviso di arrivo avvenuto” per notificare all’ufficio doganale di partenza o di entrata l’arrivo delle merci il giorno stesso in cui queste sono presentate all’ufficio doganale di destinazione o di uscita.
2. Qualora l’operazione TIR si concluda in un ufficio doganale diverso da quello dichiarato inizialmente nella dichiarazione di transito, il nuovo ufficio doganale di destinazione o di uscita notifica l’arrivo all’ufficio doganale di partenza o di entrata utilizzando il messaggio “avviso di arrivo avvenuto”.
L’ufficio doganale di partenza o di entrata notifica l’arrivo all’ufficio doganale di destinazione o di uscita dichiarato in origine utilizzando il messaggio “inoltro dell’avviso di arrivo avvenuto”.
3. Il messaggio “avviso di arrivo avvenuto” citato ai paragrafi 1 e 2 non può essere utilizzato come prova della conclusione della procedura nel senso dell’articolo 455 ter.
4. Salvo casi giustificati, l’ufficio doganale di destinazione o di uscita inoltra il messaggio “risultati del controllo” all’ufficio di partenza o di entrata entro il terzo giorno successivo al giorno in cui le merci sono presentate all’ufficio doganale di destinazione o di uscita. Tuttavia, laddove si applichi l’articolo 454 ter, l’ufficio doganale di destinazione trasmette all’ufficio doganale di partenza o di entrata il messaggio “risultati del controllo” entro il sesto giorno successivo all’arrivo delle merci nei locali del destinatario autorizzato.
Le autorità doganali inviano anche i dati di cui all’allegato 10 della convenzione TIR.
5. Laddove si applichi l’articolo 454, paragrafo 6, le autorità doganali dello Stato membro di destinazione o di uscita rinviano la parte pertinente del volet n. 2 del carnet TIR alle autorità doganali dello Stato membro di partenza o di entrata, senza indugio e comunque entro il termine massimo di otto giorni dalla data in cui si è conclusa l’operazione TIR.»;
86)
l’articolo 455 bis è sostituito dal seguente:
«Articolo 455 bis
1. Qualora le autorità doganali dello Stato membro di partenza o di entrata non abbiano ricevuto il messaggio “avviso di arrivo avvenuto” allo scadere del termine entro il quale le merci devono essere presentate all’ufficio doganale di destinazione o di uscita, o qualora, entro sei giorni dalla ricezione del messaggio “avviso di arrivo avvenuto”, non sia loro pervenuto il messaggio “risultati del controllo”, esse esaminano la possibilità di avviare la procedura di ricerca al fine di raccogliere le informazioni necessarie all’appuramento dell’operazione TIR o, se ciò non è possibile, al fine di:
-
stabilire se è sorta un’obbligazione doganale,
-
individuare il debitore, e
-
determinare le autorità doganali competenti per la contabilizzazione.
2. La procedura di ricerca è avviata entro sette giorni dallo scadere di uno dei termini di cui al paragrafo 1, eccetto in casi eccezionali definiti di comune accordo dagli Stati membri. La procedura viene avviata senza indugio se le autorità doganali vengono informate anteriormente che l’operazione TIR non si è conclusa o se lo sospettano.
3. Se le autorità doganali dello Stato membro di partenza o di entrata hanno ricevuto solo il messaggio “avviso di arrivo avvenuto”, avviano la procedura di ricerca chiedendo all’ufficio doganale di destinazione o di uscita che lo ha inviato di trasmettere il messaggio “risultati del controllo”.
4. Qualora le autorità doganali dell’ufficio doganale di partenza o di entrata non abbiano ricevuto il messaggio “avviso di arrivo avvenuto”, esse avviano la procedura di ricerca chiedendo all’ufficio doganale di destinazione o di uscita le informazioni necessarie all’appuramento dell’operazione TIR. Tale ufficio risponde alla richiesta entro 28 giorni.
5. Il titolare del carnet TIR è invitato a fornire le informazioni necessarie all’appuramento del regime entro 28 giorni dall’inizio della procedura di ricerca presso l’ufficio doganale di destinazione o di uscita quando l’operazione TIR non può essere appurata. Il titolare del carnet TIR risponde alla richiesta entro 28 giorni. Su richiesta del titolare del carnet TIR, tale periodo può essere prolungato di altri 28 giorni.
Le autorità doganali dello Stato membro di partenza o di entrata informano inoltre l’associazione garante interessata, ferma restando la notificazione da effettuare a norma dell’articolo 11, paragrafo 1, della convenzione TIR, e la invitano a fornire prove della conclusione dell’operazione TIR.
6. Laddove si applichi l’articolo 454, paragrafo 6, le autorità doganali dello Stato membro di partenza o di entrata avviano la procedura di ricerca di cui al paragrafo 1 quando, allo scadere di un termine di due mesi dalla data di accettazione del carnet TIR, non dispongono della prova che l’operazione TIR è terminata. A tale scopo dette autorità indirizzano alle autorità doganali dello Stato membro di destinazione o di uscita una richiesta corredata di tutte le informazioni necessarie. La procedura viene avviata senza indugio se le autorità vengono informate anteriormente che l’operazione TIR non si è conclusa o se lo sospettano. La procedura di ricerca è parimenti avviata qualora emerga a posteriori che la prova della conclusione dell’operazione TIR è stata falsificata e che il ricorso a tale procedura è necessario per raggiungere gli obiettivi di cui al paragrafo 1.
Si applica, mutatis mutandis, la procedura di cui al paragrafo 5.
Le autorità doganali dello Stato membro di destinazione o di uscita rispondono alla richiesta entro 28 giorni.
7. Se la procedura di ricerca permette di stabilire che l’operazione TIR è terminata correttamente, le autorità doganali dello Stato membro di partenza o di entrata appurano la procedura e ne informano senza indugio l’associazione garante e il titolare del carnet TIR come pure, se del caso, le autorità doganali che abbiano intrapreso un’azione di recupero conformemente agli articoli 217-232 del codice.»;
87)
è inserito il seguente articolo 455 ter:
«Articolo 455 ter
1. La prova che l’operazione TIR è terminata entro i termini previsti nel carnet TIR può essere fornita, con soddisfazione delle autorità doganali, presentando un documento certificato dalle autorità doganali dello Stato membro di destinazione o di uscita, che comporta l’identificazione delle merci e che documenta che queste sono state presentate all’ufficio doganale di destinazione o di uscita o, se si applica l’articolo 454 bis, presso il destinatario autorizzato.
2. L’operazione TIR si considera inoltre terminata quando il titolare del carnet TIR o l’associazione garante presentano, con soddisfazione delle autorità doganali, uno dei seguenti documenti che identificano le merci:
a)
un documento doganale di vincolo ad una destinazione doganale compilato in un paese terzo;
b)
un documento, rilasciato in un paese terzo e approvato dalle autorità doganali di tale paese, che certifichi che le merci sono considerate in libera pratica nel paese terzo interessato.
3. I documenti di cui alle lettere a) e b) possono essere sostituiti dalla relativa copia o fotocopia certificata conforme dall’organismo che ha vistato il documento originale oppure dalle autorità del paese terzo interessato, oppure ancora dalle autorità di uno degli Stati membri.»;
88)
l’articolo 456 è modificato come segue:
a)
al paragrafo 1 è aggiunto il seguente comma:
«Il termine di cui all’articolo 215, paragrafo 1, terzo trattino del codice è di sette mesi dal termine entro cui le merci avrebbero dovuto essere presentate all’ufficio doganale di destinazione o di uscita.»;
b)
il paragrafo 2 è sostituito dal seguente:
«2. Gli articoli 450 ter e 450 quinquies si applicano, mutatis mutandis, alla procedura di recupero relativa al regime TIR.»;
89)
l’articolo 457 ter è sostituito dal seguente:
«Articolo 457 ter
1. Qualora un’operazione TIR riguardi le merci contemplate dalle disposizioni dell’articolo 340 bis, o quando le autorità doganali lo ritengano necessario, l’ufficio doganale di partenza o di entrata può prescrivere un itinerario per la spedizione.
2. Le autorità doganali dello Stato membro in cui si trova la spedizione registrano i dati pertinenti sul documento d’accompagnamento transito e sulla matrice n. 1 del carnet TIR nei casi in cui:
a)
l’itinerario è stato modificato su richiesta del titolare del carnet TIR;
b)
il vettore ha abbandonato l’itinerario prescritto per motivi di forza maggiore.
L’ufficio doganale di destinazione o di uscita inserisce le informazioni pertinenti nel sistema informatico.
3. Nei casi di cui al paragrafo 2, lettera b), la spedizione, il documento di accompagnamento transito e il carnet TIR vengono presentati senza indugio alle autorità doganali più vicine.»;
90)
all’articolo 458, paragrafo 1, secondo comma, l’ultima frase è sostituita dal testo seguente:
«La Commissione comunica tali informazioni agli altri Stati membri tramite il sito ufficiale dell’Unione europea su Internet.»;
91)
all’articolo 496, la lettera c) è soppressa;
92)
all’articolo 843, il paragrafo 2 è soppresso;
93)
nell’allegato 30 bis, punto 1. Note introduttive alle tabelle, nota 5. Procedure semplificate, punto 5.1, la cifra «288» è soppressa;
94)
all’allegato 37, titolo I, punto A, lettera c), la prima frase è sostituita dalla seguente:
«c)
quando una disposizione comunitaria ne prevede esplicitamente l’impiego, in particolare nel quadro del regime di transito comunitario per la dichiarazione di transito dei viaggiatori e per la procedura di riserva.»;
95)
l’allegato 37 bis, titolo II, punto B «elementi d’informazione che figurano nella dichiarazione di transito», è modificato come segue:
a)
alla voce «identità del mezzo di trasporto che attraversa la frontiera» (casella 21) del gruppo di dati «OPERAZIONE DI TRANSITO», il testo è sostituito dal seguente:
«Tipo/Lunghezza: an ..27
Questo attributo è facoltativo per gli Stati membri conformemente all’allegato 37.»;
b)
nel gruppo di dati «DESTINAZIONE DELLE MERCI - CODICI SGI» (casella 31) il testo è sostituito dal seguente:
«Codici SGI
(casella 31)
Numero: 9
Questo gruppo di dati deve essere utilizzato quando la dichiarazione di transito riguarda merci comprese nell’elenco che figura all’allegato 44 quater.
Codice merci sensibili
(casella 31)
Tipo/Lunghezza: n ..2
Deve essere utilizzato il codice che figura all’allegato 37 quater se il codice delle merci non è sufficiente per identificare univocamente una merce compresa nell’elenco che figura all’allegato 44 quater.
Quantità sensibile
(casella 31)
Tipo/Lunghezza: n ..11,3
Questo attributo deve essere utilizzato quando la dichiarazione di transito riguarda merci comprese nell’elenco che figura all’allegato 44 quater.»;
c)
nel gruppo di dati «DESTINAZIONE DELLE MERCI - COLLI» (casella 31) il testo degli attributi «marchi e numeri dei colli», «natura dei colli» e «numero dei colli» è sostituito dal seguente:
«Marchi e numeri dei colli
(casella 31)
Tipo/Lunghezza: an ..42
Questo attributo deve essere utilizzato se l’attributo “Natura dei colli” contiene codici figuranti nell’allegato 37 quater diversi da quelli utilizzati per “alla rinfusa” (VQ, VG, VL, VY, VR o VO) o per “merce disimballata o non imballata” (NE, NF, NG). Il suo utilizzo è facoltativo se l’attributo “Natura dei colli” contiene uno dei codici summenzionati.
Natura dei colli
(casella 31)
Tipo/Lunghezza: a2
Si utilizzano i codici previsti nell’elenco “codici imballaggi” sotto la voce “casella 31” dell’allegato 38.
Numero di colli
(casella 31)
Tipo/Lunghezza: n ..5
Questo attributo deve essere utilizzato se l’attributo “Natura dei colli” contiene codici figuranti nell’allegato 37 quater diversi da quelli utilizzati per “alla rinfusa” (VQ, VG, VL, VY, VR o VO) o per “merce disimballata o non imballata” (NE, NF, NG). Esso non può essere utilizzato se l’attributo “Natura dei colli” contiene uno dei codici summenzionati.»;
d)
nel gruppo di dati «DESIGNAZIONE DELLE MERCI - DOCUMENTI E CERTIFICATI PRESENTATI» (casella 44) il testo sotto «numero: 99» è sostituito dal seguente:
«Questo gruppo di dati deve essere utilizzato per i messaggi TIR. In altri casi deve essere utilizzato in conformità all’allegato 37. Se si utilizza il gruppo di dati, deve essere utilizzato almeno uno dei seguenti attributi.»;
96)
all’allegato 37 quater, sono aggiunti i seguenti punti 9 e 10:
«9.
Per l’attributo “Tipo di dichiarazione” (casella 1): per le dichiarazioni TIR, utilizzare il codice “TIR”.
10.
Per l’attributo “Tipo di garanzia” (casella 52): per i messaggi TIR, utilizzare il codice “B”.»;
97)
è inserito l’allegato 37 quinquies che figura all’allegato I del presente regolamento;
98)
l’allegato 38 viene modificato conformemente all’allegato II del presente regolamento;
99)
all’allegato 44 bis, titolo I, il punto 1 è sostituito dal seguente:
«1.
Definizione
1.1.
La distinta di carico è un documento che presenta le caratteristiche indicate nel presente allegato.
1.2.
Essa può essere utilizzata con la dichiarazione di transito nel quadro dell’applicazione dell’articolo 353, paragrafo 2.»;
100)
l’allegato 44 ter è modificato come segue:
a)
il punto 3.1 è sostituito dal seguente:
«3.1.
Per il formulario della ricevuta è utilizzata una carta di resistenza tale da non presentare, ad un uso normale, alcuna lacerazione o sgualcitura. La carta è di colore bianco.»;
b)
il punto 4.3 è sostituito dal seguente:
«4.3.
Il formulario del certificato di garanzia isolata deve essere corredato di una dicitura che indichi il nome e l’indirizzo del tipografo o di una sigla che ne consenta l’identificazione e recare, inoltre, un numero di identificazione.»;
101)
l’allegato 44 quater è sostituito dal testo riportato all’allegato III del presente regolamento;
102)
l’allegato 45 bis è modificato come segue:
a)
al capitolo I, facsimile del documento di accompagnamento transito, l’esemplare «B» è soppresso;
b)
il capitolo II è sostituito dal testo che figura all’allegato IV del presente regolamento;
103)
l’allegato 45 ter è modificato come riportato nell’allegato V del presente regolamento;
104)
all’allegato 46 ter, la seconda colonna della tabella è modificata come segue:
a)
i commenti al criterio 1 «esperienza sufficiente» sono sostituiti dal testo seguente:
«L’esperienza sufficiente è attestata dall’utilizzo corretto e regolare del regime di transito comunitario, in qualità di obbligato principale, per uno dei periodi seguenti, precedenti la domanda di riduzione:
-
sei mesi per l’applicazione dell’articolo 380, paragrafo 2, lettera a), e dell’articolo 381, paragrafo 1,
-
un anno per l’applicazione dell’articolo 380, paragrafo 2, lettera b), e dell’articolo 381, paragrafo 2, lettera a),
-
due anni per l’applicazione dell’articolo 380, paragrafo 3, e dell’articolo 381, paragrafo 2, lettera b).»;
b)
i commenti al criterio 2 «livello elevato di collaborazione con le autorità doganali» sono sostituiti dal testo seguente:
«L’obbligato principale raggiunge un livello elevato di collaborazione con le autorità doganali quando introduce nella gestione delle sue operazioni misure particolari che offrono a tali autorità maggiori possibilità di controllo e di protezione degli interessi in gioco.
Tali misure possono in particolare, con soddisfazione delle autorità doganali, riguardare:
-
le modalità di compilazione della dichiarazione di transito, oppure
-
il contenuto della dichiarazione di transito, quando l’obbligato principale fa figurare su tale dichiarazione dati supplementari anche in casi in cui tali dati non sono obbligatori, oppure
-
le modalità di espletamento delle formalità di vincolo al regime (in particolare la presentazione delle dichiarazioni presso un unico ufficio doganale).»;
105)
l’allegato 47 bis è modificato come segue:
a)
il punto 1 è sostituito dal seguente:
«1.
Situazioni nelle quali il ricorso alla garanzia globale di importo ridotto o il ricorso alla garanzia globale possono essere vietati temporaneamente
1.1.
Divieto temporaneo di ricorrere alla garanzia globale di importo ridotto
Per “circostanze particolari”, ai sensi dell’articolo 94, paragrafo 6, del codice, si intende una situazione nella quale si constata, per un numero significativo di casi che riguardano più obbligati principali e che mettono in pericolo il buon funzionamento del regime, che, nonostante l’applicazione dell’articolo 384 e dell’articolo 9 del codice, la garanzia globale di importo ridotto di cui all’articolo 94, paragrafo 4, del codice non è più sufficiente per garantire il pagamento, entro il termine previsto, delle obbligazioni sorte in seguito alla sottrazione al regime di transito comunitario di merci comprese nell’elenco che figura all’allegato 44 quater.
1.2.
Divieto temporaneo di ricorrere alla garanzia globale
Per “frodi quantitativamente rilevanti” ai sensi dell’articolo 94, paragrafo 7, del codice si intende una situazione nella quale si constata che, nonostante l’applicazione dell’articolo 384, dell’articolo 9 del codice e se del caso del suo articolo 94, paragrafo 6, la garanzia globale di cui all’articolo 94, paragrafo 2, lettera b), del codice non è più sufficiente per assicurare il pagamento, entro il termine previsto, delle obbligazioni doganali sorte in seguito alla sottrazione al regime del transito comunitario di merci comprese nell’elenco che figura all’allegato 44 quater. In tale ambito è opportuno tenere conto della portata di dette sottrazioni e delle condizioni nelle quali sono effettuate, segnatamente quando derivano da attività della criminalità organizzata sul piano internazionale.»;
b)
al punto 2, il punto 2.2 è soppresso;
c)
al punto 3, il secondo trattino è soppresso;
d)
al punto 4, il punto 4.3 è sostituito dal seguente:
«4.3.
Quando concedono la deroga, le autorità competenti appongono nella casella 8 del certificato di garanzia globale la dicitura seguente:
-
UTILIZZAZIONE NON LIMITATA - 99209»;
106)
all’allegato 51 ter, il punto 1.2.1 è sostituito dal seguente:
«1.2.1.
Qualora la garanzia globale non sia utilizzabile poiché le merci sono comprese nell’elenco che figura all’allegato 44 quater, si deve inserire nella casella 8 del certificato la dicitura seguente:
-
Validità limitata - 99200»;
107)
l’allegato 67 - Modelli di domanda e di autorizzazione - è modificato come segue:
a)
nella seconda riga del titolo, tra la parola «articoli» e «292» sono inseriti i numeri «253 ter», «253 quater», «253 nonies» e «253 terdecies»;
b)
dopo le note generali e prima del modello «domanda di autorizzazione a beneficiare di un regime doganale in ragione d’una destinazione particolare/trattamento tariffario favorevole», sono inseriti i modelli e le note esplicative figuranti nell’allegato VI del presente regolamento;
c)
dopo il modello «autorizzazione di perfezionamento passivo - modello complementare», l’intestazione «note esplicative» è sostituita dal testo seguente:
«NOTE ESPLICATIVE RELATIVE AL MODELLO PER I REGIMI DOGANALI ECONOMICI E LA DESTINAZIONE PARTICOLARE».
Articolo 2
Entro il 1o gennaio 2012 le autorità doganali riesaminano, in conformità dell’articolo 253, paragrafo 8, del regolamento (CEE) n. 2454/93, le autorizzazioni per la procedura di dichiarazione semplificata e per la procedura di domiciliazione concesse prima della data di cui all’articolo 3, paragrafo 3, del presente regolamento e rilasciano nuove autorizzazioni in conformità del regolamento (CEE) n. 2454/93 modificato dal presente regolamento.
Articolo 3
1. Il presente regolamento entra in vigore il giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
2. I punti 2, 3, da 5 a 12, da 27 a 48, da 51 a 76, 92, 94, il punto 95, lettere a), b) e c), i punti da 97 a 100 e da 102 a 106 dell’articolo 1 si applicano a decorrere dal 1o luglio 2008.
3. I punti 1, 4, 13, 14, da 16 a 24, 26, da 80 a 85, 87, 89, 90, 91, il punto 95, lettera d), i punti 96, 101 e 107 dell’articolo 1 si applicano a decorrere dal 1o gennaio 2009.
4. I punti 49, 50, 77, 78, 79, 86 e 88 dell’articolo 1 si applicano a decorrere dal 1o luglio 2009.
5. I punti 15, 25 e 93 dell’articolo 1 si applicano a decorrere dal 1o gennaio 2011.
6. Il punto 2 dell’articolo 1 si applica fino al 30 giugno 2009.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 17 novembre 2008.