31995D3052
L 321/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕШЕНИЕ № 3052/95/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 13 декември 1995 година
за установяване на процедура за обмен на информация относно взети национални мерки, които дерогират принципа на свободното движение на стоки в рамките на Общността
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯТ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 100а от него,
като взеха предвид предложението на Комисията (1),
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
като се произнесоха съгласно процедурата, предвидена в член 189б на Договора (3),
като имат предвид, че Комисията е извършила предвидения в член 100б от Договора преглед на законовите, подзаконовите и административни разпоредби, които произтичат от член 100а от Договора, и които не са били предмет на хармонизиране в рамките на този член;
като имат предвид, че този преглед показва, че основната част от пречките пред обмена на стоки, посочени от държавите-членки се преодоляват или чрез вземане на мерки по смисъла на член 100а или чрез извършване на процедури на основание на член 169 от Договора, относно неизпълнение на задължения, които произтичат от член 30;
като имат предвид, че прозрачността на националните мерки за забрана на продукти може да улесни бързото разглеждане на съответното ниво на проблемите, които могат да излагат на опасност свободното движение на стоки, inter alia, чрез своевременно сближаване на тези мерки или на тяхното съгласуване с член 30 от Договора;
като имат предвид, че за да се улесни тази прозрачност е важно да се въведе опростена и практична процедура за обмен на информация между държавите-членки и с Комисията, с цел задоволително решаване за предприятията и за потребителите начин на проблеми, които възникват с действието на вътрешния пазар въпроси;
като имат предвид, че тази процедура цели основно по-доброто познаване на прилагането на свободното движение на стоки в нехармонизираните сектори и идентифициране на срещнатите проблеми, с цел намиране на подходящи решения;
като имат предвид, че тази процедура трябва да се отнася само за случаите, в които една държава-членка поставя пречки пред свободното движение или пускането на пазара на стоки, които са законно произведени или търгувани в друга държава-членка, поради несъответствието им на нейната национална нормативна уредба;
като имат предвид, че е целесъобразно да се визират само мерки, които представляват пречка за определен модел или за определен тип стоки, за да се изключат по този начин от приложното поле на настоящото решение мерките, които се отнасят до употребявани стоки, които с времето или с употребата са престанали да отговарят на изискванията за пускане или присъствие на пазара;
като имат предвид, че се изключат мерките, които служат единствено за защита на обществения морал или на обществения ред;
като имат предвид, че други държави-членки и Комисията трябва да имат възможност да реагират на мерките в рамките на настоящото решение;
като имат предвид и това, че процедурата не трябва да се дублира с процедурите по нотифициране или информиране, предвидени за други мерки на Общността; като имат предвид, че тези различни процедури трябва да бъдат подходящо координирани;
като имат предвид, че предприятията, потребителите и другите заинтересовани страни трябва да знаят към кого да се обърнат в Комисията и в администрациите на всяка от държавите-членки, когато възникне проблем, който е свързан със свободното движение на стоки;
като имат предвид, че процедурите за изпълнение на настоящото решение не трябва да създават нова излишна бюрокрация, но в същото време да позволят постигане на ефективно равновесие между защитата на законните интереси на държавите-членки и гарантирането на свободното движение на стоки в рамките на Общността;
като имат предвид, че за целите на прозрачността, пълната актуализирана информация за прилагането на настоящото решение трябва да бъде на разположение на всички заинтересовани страни;
като имат предвид, че премахването на пречките за свободното движение на стоки е от фундаментално значение за Общността, и че за постигането на тази цел е необходимо Общността да предприеме мерки в тази област; като имат предвид, че тази мярка съответства точно с принципа за пропорционалност, който е допълнителен на принципа на субсидиарност, тъй като е ограничен в гарантирането на яснота по случаи, при които прилагането на нехармонизираните национални разпоредби крие опасност от нарушаване на доброто функциониране на вътрешния пазар,
ПРИЕХА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Когато една държава-членка поставя пречка пред свободното движение или пускане на пазара на определен модел или на определен тип стока, която е законно произведена или търгувана в друга държава-членка, тя съответно нотифицира Комисията за тази мярка с пряк или косвен ефект, която е:
-
обща забрана на стоката,
-
отказ за пускане на стока на пазара,
-
промяна на модела или на типа стока преди неговото пускане или присъствие на пазара, или
-
изтегляне на стоката от пазара.
Член 2
За целите на настоящото решение:
-
„промяна на модела или на типа стока“: означава всяка промяна на една или няколко характеристики на стоката, така както те са изброени в определението „техническа спецификация“, което фигурира в член 1 от Директива 83/189/ЕИО (4),
-
„съдебно решение“ означава всяко решение, взето от съдебен орган, чиято роля е да извършва правораздаване,
-
„мярка“ означава всяка мярка, която не е съдебно решение.
Член 3
1. Изискването за нотифициране по член 1 се прилага за мерките, които се предприемат от упълномощените компетентни органи на държавите-членки, с изключение на съдебните решения.
Когато определен модел или даден тип стока е предмет на няколко мерки, които са приети при идентични материални условия, единствено първата от тези мерки е предмет на изискването за нотифициране.
2. Член 1 не се прилага:
-
към мерки, които са предприети единствено в изпълнение на мерки на Общността по отношение на хармонизирането,
-
към мерките, които са съобщени на Комисията по силата на специални разпоредби,
-
към проектомерките, които са съобщени на Комисията по силата на специални разпоредби,
-
към мерки, които подготвят и водят до основната мярка по член 1, и които могат да бъдат защитни мерки или разследвания,
-
към мерките, които са свързани единствено с опазване на обществения морал или на обществения ред,
-
към мерките, които се отнасят до употребявани стоки, които времето или използването са направили непригодни да бъдат пускани или да присъстват на пазара.
3. Завеждането на съдебен иск срещу главната мярка в никакъв случай не води до спиране на прилагането на член 1.
Член 4
1. Нотификацията по член 1 трябва да се направи достатъчно подробно и в ясна и разбираема форма. Тя се състои в изпращане на:
-
информационен лист, който съдържа изброените в приложението подробности, и
-
един препис от взетата от органите мярка по член 3, параграф 1, така както е била публикувана или нотифицирана на заинтересованото лице.
Информацията, която не е обхваната от рубриките на листа може да бъде пропусната в преписа.
2. Информацията се съобщава в срок от четиридесет и пет дни, считано от деня, в който е взета мярката по член 1.
3. Комисията изпраща препис от предвидената по параграф 1 информация до другите държави-членки.
Член 5
1. Ако мярката по настоящото решение, която трябва да бъде нотифицирана, съдържа едно или няколко приложения, към главния препис се прилага само списък, който накратко посочва тяхното съдържание.
2. Комисията и всяка държава-членка могат да поискат от държавата-членка, която е предприела мярката, да ѝ бъде изпратен в едномесечен срок, считано от датата на искането, пълен препис на посочените в списъка от приложения по параграф 1, или всяка друга свързана с тази мярка информация.
3. Ако по силата на разпоредби от националното законодателство се предвижда спазване на тайната на разследването, съобщаването на информация, която не е свързана с рубриките на листа по член 4, параграф 1, по целесъобразност се изисква наличие на разрешение от компетентния съдебен орган.
Член 6
Държавите-членки и Комисията вземат необходимите мерки, за да гарантират, че техните служители и представители не разкриват информация, която е събрана за целите на настоящото решение, която по своя характер е защитена като професионална тайна, с изключение на информацията, която се отнася до аспекти за безопасност на определен продукт, разкриването на която се налага, ако обстоятелствата го изискват, с цел предпазване на здравето и безопасността на хората.
Член 7
Всяка държава-членка информира Комисията за компетентния орган или органи, които са определени да предават или приемат информацията по настоящото решение. Комисията веднага предава тази информация на другите държави-членки.
Държавите-членки се стремят да гарантират наличието на пункт за контакт, който може да бъде компетентния орган или органи по алинея 1, или мрежа от пунктове за контакт, изградени като първоначална референтна точка за всички разследвания на основанията, на които не се признават други национални разпоредби, и които се отнасят до общото действие на настоящото решение.
Член 8
1. Комисията засилва своето координиране по всички възникнали при изпълнението на настоящото решение въпроси, включително и координиране на съответните процедури по нотифициране или информиране, жалби относно индивидуални пречки пред свободното движение на стоки, както и до общи проблеми по взаимно признаване.
2. Комисията се стреми да гарантира, че предприятията, потребителите и всички други заинтересовани страни знаят към кого да се обърнат за контакт, когато възникнат проблеми.
Член 9
Като спазва поверителния характер, доколкото това е необходимо, и без да се засягат нерешените случаи, Комисията разпространява в рамките на Общността, информация за националните мерки в мащаб, които са обявени в рамките на настоящото решение и които имат значение за принципа на свободното движение на стоки в хармонизираните сектори. Тя разпространява също така информация, относно решения за последващи действия.
Нотифицираните национални мерки се вписват в приложението към годишния доклад за вътрешния пазар.
Член 10
За прилагането на настоящото решение, Комисията се подпомага в своята работа от постоянен комитет, който е създаден по силата на Директива 83/189/ЕИО. Тя го информира периодично за действието на предвидената в настоящото решение процедура и за обявените от държавите-членки мерки.
Ако е необходимо, Комисията информира също и предвидените от специфичните разпоредби на Общността отраслови комитети.
Член 11
В срок от две години, считано от датата на изпълнение на настоящото решение, Комисията представя доклад на Европейския парламент и на Съвета за своята дейност и предлага изменения, които счита за уместни. За изработването на този доклад, държавите-членки съобщават на Комисията всяка полезна информация относно начина, по който те изпълняват настоящото решение.
Докладът на Комисията разглежда също дали нотификацията по настоящото решение е подходящо координирана с нотификация по други инструменти на Общността.
Член 12
Настоящото решение влиза в сила от деня на неговото публикуване в Официален вестник на Европейските общности.
В срок от шест месеца от датата на публикуването, всяка държава-членка съобщава на Комисията мерките, които е предприела относно изпълнението на настоящото решение.
Настоящото решение се прилага от 1 януари 1997 г.
Член 13
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 13 декември 1995 година.
DECISIONE N. 3052/95/CE DEL PARLAMENTO EUROPEO E DEL CONSIGLIO
del 13 dicembre 1995
che istituisce una procedura d'informazione reciproca sulle misure nazionali che derogano al principio di libera circolazione delle merci all'interno della Comunità
IL PARLAMENTO EUROPEO ED IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA,
visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l'articolo 100 A,
vista la proposta della Commissione (1),
visto il parere del Comitato economico e sociale (2),
deliberando in conformità della procedura di cui all'articolo 189 B del trattato (3),
considerando che la Commissione ha effettuato l'inventario, previsto dall'articolo 100 B del trattato, delle disposizioni legislative, regolamentari ed amministrative che rientrano nella sfera di applicazione dell'articolo 100 A del trattato e che non hanno costituito oggetto di armonizzazione ai sensi di tale articolo;
considerando che, dall'inventario effettuato, risulta che la maggior parte degli ostacoli agli scambi di prodotti menzionati dagli Stati membri è trattata nel quadro delle misure adottate a norma dell'articolo 100 A, ovvero dei procedimenti avviati sulla base dell'articolo 169 del trattato per inadempimento degli obblighi derivanti dall'articolo 30;
considerando che la trasparenza delle misure nazionali di divieto dei prodotti può facilitare il trattamento rapido e al livello adeguato dei problemi che possono compromettere la libera circolazione delle merci, in particolare attraverso il ravvicinamento in tempo utile di tali misure o la loro modifica a norma dell'articolo 30 del trattato;
considerando che, per facilitare tale trasparenza, occorre istituire una procedura di informazione reciproca semplice e pragmatica, fra gli Stati membri tra loro e con la Commissione, per garantire le condizioni di una soluzione soddisfacente per gli operatori economici ed i consumatori dei problemi che possano sorgere nel quadro del funzionamento del mercato interno;
considerando che tale procedura è intesa essenzialmente a conoscere meglio l'attuazione della libera circolazione delle merci nei settori non armonizzati e ad individuare i problemi incontrati allo scopo di apportarvi soluzioni adeguate;
considerando che tale procedura deve applicarsi unicamente nei casi nei quali uno Stato membro si opponga, per non conformità con la propria normativa nazionale, alla libera circolazione o all'immissione in commercio di prodotti legalmente fabbricati o commercializzati in un altro Stato membro;
considerando che occorre contemplare solo le misure che ostacolano un certo modello o tipo di merci, escludendo così dall'ambito di applicazione della presente decisione le misure riguardanti beni d'occasione che il tempo o l'uso hanno reso inidonei all'immissione o al mantenimento in commercio;
considerando che occorre inoltre escludere le misure riguardanti unicamente la tutela della moralità pubblica o dell'ordine pubblico;
considerando che altri Stati membri e la Commissione devono avere la possibilità di reagire alle misure notificate nel quadro della presente decisione;
considerando inoltre che detta procedura non deve replicare le procedure di notifica o di informazione previste da altre disposizioni comunitarie, e che tali diverse procedure devono essere adeguatamente coordinate;
considerando che le imprese, i consumatori e le altre parti interessate dovrebbero essere a conoscenza delle persone da contattare in seno alla Commissione e alle amministrazioni dei singoli Stati membri ogniqualvolta insorga un problema quanto alla libera circolazione delle merci;
considerando che le procedure ai fini dell'applicazione della presente decisione non devono comportare la creazione di strutture burocratiche superflue, assicurando nel contempo un effettivo equilibrio fra la tutela dei legittimi interessi degli Stati membri e la garanzia della libertà di circolazione delle merci in seno alla Comunità;
considerando che, a fini di trasparenza, dovrebbero essere a disposizione di tutte le parti interessate informazioni esaurienti e aggiornate sull'applicazione della presente decisione;
considerando che l'eliminazione degli ostacoli alla libera circolazione delle merci è di importanza fondamentale per la Comunità e che è per questa necessario adottare misure in questo settore per raggiungere tale obiettivo; che tale azione rispetta indiscutibilmente il principio di proporzionalità, complemento del principio di sussidiarietà, in quanto si limita a garantire l'individuazione dei casi in cui l'applicazione di norme nazionali non armonizzate rischia di compromettere il corretto funzionamento del mercato interno,
HANNO ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
Quando uno Stato membro si oppone alla libera circolazione o all'immissione in commercio di un certo modello o di un certo tipo di prodotto fabbricato o commercializzato legalmente in un altro Stato membro, esso notifica alla Commissione tale misura, qualora questa abbia, quale effetto diretto o indiretto,
- un divieto generale,
- un diniego di autorizzazione di immissione in commercio,
- la modifica del modello o del tipo di prodotto in causa ai fini dell'immissione o del mantenimento in commercio, o
- un ritiro dal commercio.
Articolo 2
Ai fini della presente decisione si intende per:
- «modifica del modello o del tipo di prodotto», qualsiasi modifica di una o più caratteristiche del prodotto, quali enumerate nella definizione di «specificazione tecnica» di cui all'articolo 1 della direttiva 83/189/CEE (1);
- «decisione giudiziaria», qualsiasi decisione adottata da un organo giurisdizionale avente la funzione di amministrare la giustizia;
- «misura», qualsiasi misura diversa da una decisione giudiziaria.
Articolo 3
1. L'obbligo di notifica di cui all'articolo 1 si applica alle misure adottate dalle autorità competenti degli Stati membri abilitate ad adottare tali atti, fatta eccezione per le decisioni giudiziarie.
Qualora un certo modello o un certo tipo di prodotto costituiscano oggetto di più misure adottate in condizioni di merito e di procedure identiche, solo la prima di tali misure è soggetta all'obbligo di notifica.
2. L'articolo 1 non si applica:
- alle misure adottate esclusivamente in applicazione di disposizioni comunitarie di armonizzazione,
- alle misure che sono notificate alla Commissione in virtù di disposizioni specifiche,
- alle misure che sono state notificate alla Commissione allo stadio di progetto, in virtù di disposizioni comunitarie specifiche,
- alle misure che, come le misure conservative o istruttorie, sono intese unicamente a consentire l'adozione della misura principale di cui all'articolo 1,
- alle misure che riguardano esclusivamente la tutela della moralità pubblica o dell'ordine pubblico,
- alle misure riguardanti beni d'occasione che il tempo o l'uso hanno reso inidonei all'immissione o al mantenimento in commercio.
3. La proposizione di un ricorso giurisdizionale contro la misura principale di cui al paragrafo 1 non comporta in alcun caso la sospensione dell'applicazione della disposizione di cui all'articolo 1.
Articolo 4
1. La notifica di cui all'articolo 1 è compiuta in modo sufficientemente dettagliato e in forma chiara e comprensibile. Essa consiste nell'invio:
- di una scheda contenente le informazioni enumerate nell'allegato, e
- di una copia della misura adottata dalle autorità di cui all'articolo 3, paragrafo 1, così come è stata pubblicata o comunicata, a seconda dei casi, alla persona interessata.
Nella copia possono essere soppressi gli elementi di informazione che non riguardano rubriche della scheda.
2. La comunicazione delle informazioni di cui al paragrafo 1, ha luogo entro un termine di 45 giorni a decorrere dalla data in cui è stata adottata la misura di cui all'articolo 1.
3. La Commissione trasmette una copia delle informazioni di cui al paragrafo 1 agli altri Stati membri.
Articolo 5
1. Se la misura che deve essere notificata ai sensi della presente decisione contiene uno o più allegati, soltanto una lista che ne indica brevemente il contenuto accompagna la copia principale.
2. La Commissione e qualsiasi Stato membro possono richiedere allo Stato membro che ha adottato la misura l'invio, nel termine di un mese a decorrere dalla data della richiesta, della copia integrale degli allegati indicati nella lista di cui al paragrafo 1 o qualsiasi altra informazione utile sulla misura stessa.
3. Qualora le disposizioni nazionali prevedano il segreto istruttorio, la comunicazione di elementi informativi che non rientrano nelle informazioni della scheda di cui all'articolo 4, paragrafo 1, può essere subordinata all'autorizzazione dell'autorità giudiziaria competente.
Articolo 6
Gli Stati membri e la Commissione adottano le misure necessarie affinché i loro funzionari ed agenti siano tenuti a non divulgare le informazioni raccolte ai sensi della presente decisione che sono, per loro natura, coperte dal segreto professionale, salvo le informazioni relative alle caratteristiche di sicurezza di un determinato prodotto la divulgazione delle quali è indispensabile, se le circostanze lo richiedono, per tutelare la salute e la sicurezza delle persone.
Articolo 7
Ogni Stato membro indica alla Commissione la o le autorità nazionali competenti designate a trasmettere o a ricevere le informazioni di cui alla presente decisione. La Commissione trasmette tali informazioni agli altri Stati membri non appena le riceve.
Gli Stati membri fanno il possibile per assicurare che sia creato un punto di contatto, che può essere costituito dalla o dalle autorità nazionali competenti di cui al primo comma, o da una rete di punti di contatto, quale punto iniziale di riferimento per tutte le inchieste sui motivi per cui delle normative di altri Stati membri non sono riconosciute e sull'attuazione in generale della presente decisione.
Articolo 8
1. La Commissione rafforza il proprio coordinamento per quanto riguarda tutte le questioni derivanti dall'applicazione della presente decisione, ivi compreso il coordinamento delle procedure di notifica e di informazione in questione, le denunce riguardanti gli ostacoli individuali alla libera circolazione delle merci e i problemi generali in materia di riconoscimento reciproco.
2. La Commissione si adopera per assicurare che le imprese, i consumatori e le altre parti interessate sappiano a chi rivolgersi qualora sorgono problemi.
Articolo 9
Pur rispettando, se del caso, la confidenzialità, e fatti salvi i casi non risolti, la Commissione diffonde su scala comunitaria informazioni in merito alle misure nazionali notificate a norma della presente decisione che hanno implicazioni sul principio della libera circolazione delle merci nei settori non armonizzati. Essa diffonde altresì informazioni sul seguito dato alle azioni decise.
Le misure nazionali sono repertoriate nell'allegato della relazione annuale sul mercato interno.
Articolo 10
Per l'applicazione della presente decisione, la Commissione è assistita dal comitato permanente istituito alla direttiva 83/189/CEE. Essa lo informa periodicamente in merito al funzionamento della procedura prevista dalla presente decisione e alle misure notificate dagli Stati membri.
Se del caso, la Commissione informa anche i comitati settoriali previsti dalle specifiche disposizioni comunitarie.
Articolo 11
Entro due anni dalla notifica della presente decisione, la Commissione riferisce al Parlamento e al Consiglio in merito al suo funzionamento e propone ogni modifica che le appaia opportuna. A tal fine gli Stati membri comunicano alla Commissione ogni informazione utile sulle modalità con le quali essi applicano la presente decisione.
La relazione della Commissione esamina altresì il problema se le notifiche compiute in applicazione della presente decisione sono adeguatamente coordinate con le notifiche a norma di altri strumenti comunitari.
Articolo 12
La presente decisione entra in vigore alla data di pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee.
Entro sei mesi dalla data di pubblicazione, ciascuno Stato membro comunica alla Commissione le disposizioni che esso ha adottato in applicazione della presente decisione.
La presente decisione si applica a decorrere dal 1° gennaio 1997.
Articolo 13
Gli Stati membri sono destinatari della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, addì 13 dicembre 1995.