РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 12 юни 2012 година
относно мерките SA. 27420 (C 12/2009) (ex N 19/2009), прилагани от Финландия за Osuuskunta Karjaportti
(нотифицирано под номер C(2012) 3249)
(Само версиите на финландски и шведски език са автентични)
(текст от значение за ЕИП)
(2013/8/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
Като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално първата алинея от член 108, параграф 2 от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби и като взе предвид техните мнения (1),
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 15 януари 2009 г. Финландия уведоми Комисията за помощ за оздравяване, състояща се от гаранция и разсрочване на дълг в полза на Osuuskunta Karjaportti (наричано по-нататък „Karjaportti“; чието дружествено наименование към момента на уведомяването беше Järvi-Suomen Portti Osuuskunta). С писма от 5 февруари 2009 г., 11 февруари 2009 г., 16 февруари 2009 г. и 20 февруари 2009 г. Финландия предостави допълнителна информация на Комисията.
(2)
С писмо от 8 април 2009 г. Комисията уведоми Финландия за решението си да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) (2) по отношение на мерките, предмет на уведомлението, и няколко мерки, предоставени в миналото. След това решение за откриване на процедурата, Финландия предостави допълнителна информация на Комисията с писмо от 13 май 2009 г.
(3)
Решението на Комисията за откриване на процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си относно мерките за помощ.
(4)
Комисията получи мнения от една заинтересована страна. Тя ги препрати на Финландия, на която бе дадена възможност да изрази мнението си. Това мнение беше получено с писмо от 28 август 2009 г. Финландия предостави допълнителна информация по електронна поща на 3 ноември 2009 г.
(5)
С писмо от 15 декември 2009 г., Комисията уведоми Финландия за решението си да разшири обхвата на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС по отношение на допълнителни мерки за помощ, предоставени в миналото. Финландия представи допълнителна информация с писмо от 12 февруари 2010 г.
(6)
Решението на Комисията за разширяване на обхвата на процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (4). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си относно мерките за помощ. Комисията не получи допълнителни мнения от заинтересованите страни.
(7)
На 1 март 2010 г. Финландия уведоми службите на Комисията, че е оттеглила уведомлението относно гаранцията в полза на Karjaportti. С писмо от 26 март 2010 г. Комисията уведоми Финландия, че ще разгледа оттеглянето на уведомлението относно гаранцията в окончателното решение, заедно с другите мерки, които са предмет на оценката. Освен това Комисията отправи въпроси във Финландия, на които Финландия отговори с писмо от 22 април 2010 г. Комисията изпрати искане за информация до Финландия на 15 юли 2010 г., на което Финландия отговори на 20 август 2010 г. Друго искане за информация бе изпратено от Комисията на 28 септември 2010 г., на което Финландия отговори на 29 ноември 2010 г. На последно място, Комисията поиска допълнителна информация с писмо от 16 ноември 2011 г. Финландия представи тази информация на 16 декември 2011 г.
2. БЕНЕФИЦИЕР
2.1. Кооперацията Karjaportti
(8)
Karjaportti е кооперативно дружество, разположено в Mikkeli, с производствени мощности в Mikkeli и Kouvola, които се намират в Източна Финландия (Itä-Suomi) - регион, който отговаря на условията за регионална помощ съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС. Кооперативът първоначално е бил създаден през 1914 г. През 1950 г. той е бил наречен Osuusteurastamo Karjaportti, от 31 декември 2002 г. дружественото му наименование е било като Järvi-Suomen Portti Osuuskunta, а от 14 декември 2010 г. насам наименованието му е Karjaportti. Към днешна дата в Karjaportti работят 300 постоянни работници, както и допълнителни 100 -120 сезонни работници през пролетта и лятото.
(9)
Karjaportti осъществява дейност в сектора на производство на храни, а именно в областта на преработката на месо в продукти, като кюфтета и колбаси. Освен това кооперативът продава пакетирано месо, парчета месо и кланични трупове. Karjaportti изнася малки количества в други държави членки.
2.2. Финансово състояние на Karjaportti
(10)
От 1 декември 2004 г. Karjaportti е предмет на процедура по преструктуриране, надзиравана от съд съгласно Закона за преструктуриране на предприятия 47/1993 (5) (наричана по-нататък „процедура по преструктуриране, надзиравана от съд“. За по-подробна информация относно процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд вж. съображения 31-43).
(11)
Подробна информация относно финансовото състояние на Karjaportti преди и по време на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, е представена в следната таблица:
Таблица I
Основни финансови данни на Karjaportti в ЕВРО
Година
Оборот
Оперативен резултат
Нетен резултат (печалба/загуба)
Дефицит за предишни отчетни периоди
Акционерен капитал/резерви и непредвидени разходи
Баланс на собствения капитал
2000 г.
139 620 882
8 682
-1 169 091
7 681 411/ 10 247 107
8 893 097
2001 г.
139 748 861
2 082 662
549 865
7 812 809/ 9 078 473
9 442 963
2002 г.
135 781 234
2 259 488
14 382
7 783 428/ 9 559 942
17 357 751
2003 г.
128 354 480
-3 299 914
-6 009 055
7 585 778/ 9 506 525
11 083 248
2004 г.
125 849 631
-3 972 464
-10 686 420
7 234 608/ 3 497 953
46 141
2005 г.
101 507 619
-6 629 915
-9 235 908
-7 404 955
7 772 913/ 216 662
-8 651 289
2006 г.
99 802 293
-3 485 054
4 277 565
-16 640 864
8 141 610/ 216 662
-4 005 028
2007 г.
86 962 069
-8 916 539
-7 943 878
-12 363 299
6 244 277/ 216 662
-13 846 239
2008 г.
80 901 753
-3 791 985
-2 770 037
-20 307 178
5 768 185/ 216 662
-17 092 368
2009 г.
64 793 763
305 936
-2 124 435
-23 077 214
5 077 160/ 216 662
-19 907 828
(12)
През 2008 г. финландските данъчни органи на два пъти започват процедура по несъстоятелност срещу Karjaportti. При първата процедура на 7 октомври 2008 г. те са представили разпореждане за изплащане на 461 579 EUR. Заявлението за започване на процедура бе оттеглено след това от данъчните органи. На 1 декември 2008 г. за втори път е започнала процедура с разпореждане за изплащане на 981 658 EUR. Процедурата по несъстоятелност срещу Karjaportti е била прекратена през юни 2009 г., тъй като кооперативът е изплатил непогасения дълг на данъчните органи.
3. ОПИСАНИЕ НА МЕРКИТЕ
(13)
Разглежданите мерки се състоят от мерки, предоставени от община Mikkeli, в която е разположен Karjaportti, и мерки, предоставени от Finnvera Oyj (наричано по-нататък „Finnvera“). Finnvera е специализирано финансиращо дружество, собственост на Финландия, което е официалната агенция за експортно кредитиране на Финландия (6). Предоставените от община Mikkeli мерки първо са описани по-долу (раздел 3.1.), след което са описани мерките, предоставени от Finnvera (раздел 3.2.).
3.1. Мерки, предоставени от община Mikkeli
3.1.1. Гаранция, предоставена на 12 юни 2000 г. (мярка 1), и прехвърляне на земя (мярка 2)
(14)
Мярка 1: С решение от 12 юни 2000 г. общинският съвет на Mikkeli е предоставил абсолютна гаранция („takaus“) на Karjaportti, която покрива 100 % от бъдещия заем, възлизащ на 25 млн. FIM (приблизително 4,2 млн. EUR (7)). Заемът е бил предоставен на Karjaportti през септември 2000 г. при фиксиран лихвен процент от 5,35 % и за срок от 10 години от банката Tapiola Pankki Oy („Tapiola“). В същото време гаранцията е била приведена в действие от изпълнителния орган на община Mikkeli, с подписването на гаранционното споразумение. Гаранцията е била предоставена без гаранционна такса и като абсолютна гаранция, при която гарантът носи отговорност за главницата като за свой собствен дълг, което означава, че кредиторът може да поиска възстановяване на главницата от гаранта, когато главницата стане дължима. Гарантираният заем е бил предоставен за финансиране на изграждането на производствени съоръжения в окръг Tikkala в Mikkeli (8).
(15)
Гаранцията е била обезпечена посредством вече съществуващите ипотеки върху недвижими имоти с регистрирана стойност в размер на 7,5 млн. FIM (1 261 409 EUR) (9). При предоставянето на мярка 1 около 3 млн. FIM от ипотеките върху недвижими имоти са били в наличност като обезпечение. Освен това гаранцията е била обезпечена с ипотеки върху активи на дружеството (10) с регистрирана стойност съответно в размер на 25 млн. FIM и 30,5 млн. FIM за движими активи на Karjaportti.
(16)
При започването през декември 2004 г. на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, Tapiola е поискало изплащане на непогасените дългове на Karjaportti от община Mikkeli в рамките на гаранцията. След извършването на тези плащания към Tapiola, община Mikkeli е заела позицията на кредитор на Karjaportti на мястото на Tapiola (вж. съображение 34).
(17)
Мярка 2: Освен това през 2000 г. от селската област Mikkeli на Karjaportti е бил прехвърлен парцел за построяването на производствено съоръжение в Tikkala (11). Размерът на парцела е бил 152 366 m2 и община Mikkeli е предоставила този парцел безвъзмездно на Karjaportti, т.е. не е била платена никаква покупна цена. Освен това община Mikkeli е поела ангажимент за прехвърлянето на земята, подготвена за застрояване. За тази цел община Mikkeli е възстановила на Karjaportti разходите за изравняването на земята, в размер на 2 000 000 FIM (приблизително 336 376 EUR) (12).
(18)
На Karjaportti са били предоставени и други мерки за изграждането на производственото съоръжение в Tikkala. Finnvera е предоставило заеми и гаранции в размер на 20 000 000 FIM (приблизително 3 363 759 EUR), а Министерство на заетостта и икономиката (тогава: Министерство на търговията и промишлеността) е предоставило преки безвъзмездни средства, които възлизат на 15 000 000 FIM (приблизително 2 552 819 EUR).
(19)
Като цяло мерките, описани в съображения 14-18, които е трябвало да бъдат предоставени за изграждането на производственото съоръжение в Tikkala, са имали номинална стойност от 63 783 719 FIM (приблизително 10 757 652 EUR). Брутният еквивалент на помощта по предоставените мерки е възлизал на 3 617 143 EUR, съгласно информацията, предоставена в следната таблица:
Таблица II
Брутен еквивалент на помощта по предоставените мерки в евро
Мярка
Сума
Брутен еквивалент на помощта
Гаранция от община Mikkeli
4 204 698
345 786
Прехвърляне на земя от община Mikkeli
300 000
300 000
Изравняване на парцела, платено от община Mikkeli
336 376
336 376
Заем от Finnvera
1 681 879
82 162
Преки безвъзмездни средства от Министерство на търговията и промишлеността
2 552 819
2 552 819
ОБЩО
10 757 652
3 617 143
(20)
Брутният еквивалент на помощта на гаранцията, предоставена от община Mikkeli е бил изчислен от Финландия по следния начин: тя е сравнила пазарният лихвен процент за сходна гаранция (1,75 %) с гаранционната премия, която действително е начислена от община Mikkeli (0 %). Елементът на помощ при гаранцията е равен на разликата между двете премии, тоест на 1,75 %. Ако община Mikkeli е начислила премия при този лихвен процент, тя би събрала 2 406 250 FIM като премии по време на срока на валидност на гаранцията от десет години, което - сконтирано с лихвен процент от 5,7 % от датата, на която е била предоставена гаранцията, би възлизало на 1 055 949 FIM (около 345 786 EUR).
(21)
Брутният еквивалент на помощта за заема от Finnvera е бил изчислен от Финландия по следния начин: тя е сравнила лихвата, която Finnvera е начислила за заема (шестмесечен Euribor плюс 1,75 %) с референтния лихвен процент в съответствие с Известието на Комисията относно метода за определяне на референтните и сконтови лихвени проценти (13), който е бил валиден към момента на предоставяне на заема. Елементът на помощ е равен на разликата между двата лихвени процента през периода на продължителност на заема (10 години). Комисионната, която Karjaportti е трябвало да плати за заема (0,5 %), е била приспадната от резултата от изчислението. Сконтиран с лихвен процент от 5,7 % на датата, на която е била предоставена гаранцията, елементът на помощта е възлизал на 82 162 EUR.
(22)
Инвестиционни разходи, които отговарят на условията за допустимост, са били изчислени въз основа на разходите, свързани с цените на придобиване, съгласно разбивката, предоставена в следната таблица:
Таблица III
Разбивка на разходите по проекта, свързани с цените на придобиване, в евро
Земя и сгради
14 208 192
Машини и оборудване
11 155 379
Офис оборудване / софтуер
572 356
ОБЩО
25 935 928
(23)
Елементът на помощ в размер на 3 617 143 EUR съответства на интензитет на помощ от 13,95 % от общите допустими разходи в размер на 25 935 928 EUR.
(24)
Karjaportti е кандидатствало за предоставените от община Mikkeli мерки преди започването на работата по инвестиционния проект (14). Мерките са били предприети от Финландия за насърчаване на регионалното развитие. С новия производствен обект броят на работните места в региона следва да се повиши от около 400 до 550 или 600.
3.1.2. Покупка на земя (мярка 3)
(25)
На 28 февруари 2002 г. община Mikkeli е закупила шест имота и една сграда от Karjaportti, като съответните договори за наем са останали в сила спрямо нея. Заплатената покупна цена е била в размер на 6 646 787 EUR (15). Към датата на приключване на покупката на имоти от община Mikkeli, и - в случая на един имот - към датата, на която собствеността му е била прехвърлена на община Mikkeli, имотите са били освободени от ипотеки.
3.1.3. Гаранция, предоставена на 8 март 2004 г. (мярка 4)
(26)
С решение от 8 март 2004 г. общинският съвет на Mikkeli е предоставил гаранция, която покрива 100 % от заема в размер на 607 054 EUR, който се отпуска от Tapiola. На 14 април 2004 г. заемът е бил отпуснат при фиксиран лихвен процент от 4 % с продължителност от 10 години. Гаранцията е била предоставена без гаранционна такса и като абсолютна гаранция. Заемът и гаранцията съответно са били дадени, за да заменят отпуснат от Tapiola заем, за който община Mikkeli първоначално е предоставила гаранция с решение от 2 ноември 1992 г. Първоначалният заем е възлизал на 7,5 млн. FIM (1 261 409 EUR) и е бил предоставен при лихвен процент от 4,5 % за срок от 10 години
(27)
Гаранцията е била обезпечена посредством ипотеки върху недвижимостите, съставляващи производствения обект в Tikkala, които вече са били използвани като обезпечение по мярка 1. Освен това община Mikkeli е имала ипотека върху активи на дружеството на стойност от 25 млн. FIM, регистрирана в регистъра за ипотеки върху активи на дружеството. Тази ипотека върху активи на дружеството също е била вече използвана като обезпечение за мярка 1.
(28)
Когато през декември 2004 г. е започнала процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, Tapiola е поискала изплащане на непогасените дългове на Karjaportti от община Mikkeli в рамките на гаранцията. След като е извършила тези плащания, община Mikkeli е встъпила в правата на кредитор на Karjaportti на мястото на Tapiola (вж. съображение 34).
3.1.4. Гаранция, предоставена на 10 май 2004 г. (мярка 5)
(29)
С решение от 10 май 2004 г. общинският съвет на Mikkeli е предоставил абсолютна гаранция, която покрива 100 % от заема в размер на 1,7 млн. EUR, който се отпуска от Tapiola. Впоследствие на 8 юни 2004 г. Tapiola е решило да отпусне 3-годишен инвестиционен заем в размер на 1,7 млн. EUR при променлив лихвен процент от 12-месечен Euribor плюс фиксиран марж от 0,3 %. Гаранцията е била предоставена без гаранционна такса и като абсолютна гаранция. Гаранцията е била обезпечена посредством същата ипотека върху недвижимости, съставляващи производствения обект в Tikkala като мярка 1 и мярка 4 и същата ипотека върху активи на дружеството (16), притежавана от община Mikkeli. Освен това община Mikkeli е получила нов инструмент за ипотечно обезпечение с регистрирана стойност в размер на 1 135 268 EUR за производствения обект в Tikkala като особен залог.
(30)
При започването през декември 2004 г. на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, Tapiola е поискало изплащане на непогасените дългове на Karjaportti от община Mikkeli в рамките на гаранцията. След извършването на тези плащания, община Mikkeli е встъпила в правата на кредитор на Karjaportti на мястото на Tapiola (вж. съображение 34).
3.1.5. Мерки, предприети при процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд (мярка 6)
(31)
На 17 ноември 2004 г. Karjaportti, заедно с кредиторите Nordea Bank Finland Abp (наричано по-нататък „Nordea Bank“), Nordea Rahoitus Suomi Oy (наричано по-нататък „Nordea Financing“) и OKO Osuuspankkien Keskuspankki Oyj (от 1 март 2008 г. това дружество се нарича Pohjola Pankki Oyj; наричано по-нататък „OKO/Pohjola Bank“), са започнали процедура по преструктуриране, надзиравана от съд, в окръжния съд на Mikkeli. В съответствие с финландското право, такава процедура по преструктуриране може да бъде предприета с цел да се възстанови жизнеспособната дейност на длъжник в затруднение, да се осигури неговата трайна жизнеспособност и да се постигне уреждане на дълга (17). Процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, по отношение на Karjaportti е започнала с решение на Окръжния съд на Mikkeli на 1 декември 2004 г. По закон - от започването на процедурата длъжникът няма право да погасява дълговете, подлежащи на преструктуриране, или да предоставя гаранции за такива дългове (18). Дълговете, подлежащи на преструктуриране, са всички дългове, натрупани преди датата на започване на процедурата.
(32)
Впоследствие, на 23 юни 2005 г. пред окръжния съд е била представена програма за преструктуриране, а на 30 ноември 2005 г. - преразгледана програма за преструктуриране. Продължителността на програмата за преструктуриране, която е била одобрена от окръжния съд на 30 януари 2006 г., е десет години (до 1 юли 2015 г.). В периода между 2004 г. и 2008 г. Karjaportti е прекратило 372 трудови договора и е прехвърлило към подизпълнители някои свои дейности, като например дейности по закупуване, клане и транжиране.
(33)
Като цяло около [30-70] (19) C(2012)3249- % от дълговете, подлежащи на преструктуриране, които са предмет на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, са били дължими на частни кредитори. Частните кредитори, които имат най-големи дялове от тези дългове, са били горепосочените банки Nordea Bank и OKO/Pohjola Bank, както и Nordea Financing.
(34)
На 16 декември 2004 г. във връзка с тази процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, Tapiola е поискало от община Mikkeli изплащане на неизплатените суми по трите заема, гарантирани от община Mikkeli, описани в горепосочените точки 3.1.1, 3.1.3 и 3.1.4. След изплащането на сумите на Tapiola, община Mikkeli е станала кредитор на Karjaportti по отношение на общата сума от трите непогасени заема, която е била в размер на 5 356 895 EUR. Заемите са били гарантирани от обезпечението, описано в съображения 15, 27 и 29.
(35)
Освен това община Mikkeli е предявила иск за вземания в размер на 682 087 EUR в рамките на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, относно неплатените такси към службата за общинските имоти, отдела за управление на водите на Mikkeli и отдела за управление на отпадъците на Mikkeli. Тези вземания също са били гарантирани от обезпечението, описано в съображения15, 27 и 29.
(36)
Заемите и другите дългове (неплатени такси) към община Mikkeli са били отчетени като големи обезпечени дългове (20) при процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. Другите големи обезпечени вземания са били притежавани от частни кредитори (Nordea Bank, Nordea Financing, OKO/Pohjola Bank), както и от Finnvera (21).
Таблица IV
Големи обезпечени дългове в евро
Кредитор на обезпечените големи дългове
Сума
Дял в %
Nordea Bank
[…](*)
[10-40] %
Nordea Financing
[…]
[0-20] %
OKO/Pohjola Bank
[…]
[10-40] %
Finnvera
[…]
[10-40] %
Община Mikkeli - заеми, дължими за задействани гаранции
[…]
[10-40] %
Община Mikkeli - други дългове (неплатени такси)
[…]
[0-20] %
ОБЩО
24 579 150
100 %
(37)
По отношение на заемите и другите дългове (неплатени такси) към община Mikkeli в програмата за преструктуриране са предвидени следните мерки:
(38)
Заемът от община Mikkeli в размер на 5 356 895 EUR е бил разглеждан като „обезпечен дълг“ и бе разделен на две части. Лихвените проценти и за двете части са били намалени в съответствие с програмата за преструктуриране: За част в размер на 4,0 млн. EUR лихвеният процент е възлизал на […] Euribor минус […] % (процентът обаче е трябвало да бъде не повече от […] % или не по-малко от […] %) до 31 декември 2010 г. След тази дата е бил начислен лихвен процент от […] Euribor. За останалата част в размер на 1 356 895 млн. EUR е бил начислен лихвен процент от […] Euribor (22). Както при заемите, неплатените такси в размер на 682 087 EUR са били разглеждани като „обезпечен дълг“ и лихвеният процент е бил намален до процент от […] Euribor (23).
(39)
Също така за обезпечените дългове на частните кредитори в програмата за преструктуриране е предвиден лихвен процент, която се равнява на […] Euribor. За определена сума за всеки кредитор с изключение на […] до 31 декември 2010 г. е бил предвиден намален лихвен процент, който се равнява на […] Euribor минус […] %; минимална лихва […] % и максимална лихва […] %. След 31 декември 2010 г. лихвеният процент за всички обезпечени дългове е бил […] Euribor.
Таблица V
Размер на лихвите за големи обезпечените дългове в евро
Кредитор по обезпечени големи дългове
Лихвен процент от […] Euribor минус […] % до 31 декември 2010 г.; след тази дата - лихвен процент от […] Euribor ще бъде начислен за сума в размер на
Лихвен процент от […] Euribor за сума в размер на
Nordea Bank and Nordea Financing
[…]
[…]
OKO/Pohjola Bank
[…]
[…]
Finnvera
[…]
[…]
Община Mikkeli - заеми, дължими за задействани гаранции
[…]
[…]
Община Mikkeli - други дългове (неплатени такси)
[…]
(40)
Община Mikkeli се е съгласила да отсрочи плащанията по дълговете, споменати по-горе. Съгласно програмата за преструктуриране, възстановяването на обезпечените дългове на община Mikkeli е предвидено за 2015 г. Първият транш е трябвало да бъде платен на 1 юли 2009 г., от 2010 г. нататък са предвидени два транша годишно, а през 2015 г. трябва да бъде платена останалата по-голяма част от обезпечените дългове, което представлява съответно […] EUR за заеми, дължими за задействани гаранции и […] EUR за други дългове (неплатени такси).
(41)
Частните кредитори също са се съгласили да отсрочат плащанията на обезпечените дългове.
Таблица VI
Отсрочване на плащането в евро
Кредитор по обезпечените големи дългове
Дълг
Транш, дължим на 1.7.2009 г., 2.1.2010 г. и 1.7.2010 г.
% от общата сума на дълговете
Транш, дължим на 2.1.2011 г. и 1.7.2011 г.
% от общата сума на дълговете
Транш, дължим на всеки шест месеца, считано от 2.1.2012 г. до 2.1.2015 г.
% от общата сума на дълговете
Транш, дължим на 1.7.2015
% от общата сума на дълговете
Nordea Bank
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Nordea Financing
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
OKO/Pohjola Bank
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Finnvera
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Община Mikkeli
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Община Mikkeli
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Общо
24 579 150
500 000
2 %
1 000 000
4 %
1 500 000
6 %
10 579 150
43 %
(42)
Съгласно програмата за преструктуриране, възстановяването на заемите и неплатените такси на община Mikkeli следва да бъде осъществено до 2015 г., като основната част от неизплатената сума е дължима през 2015 г. Ако през 2015 г. Karjaportti не отговаря на определени икономически изисквания в края на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд (съотношението между пасивите и оперативния марж следва да е по-голямо от 4), община Mikkeli ще се опрости максимум [0 - 3] млн. EUR от непогасените дългове.
(43)
Също така вземанията на другите кредитори, ще бъдат намалени в края на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. Nordea Bank ще се откаже от максимум [0 - 3] млн. EUR, а Nordea Financing ще се откаже от максимум [0 - 2] млн.EUR. Вземанията на Finnvera ще бъдат намалени с максимум [0 - 2] млн. EUR. Вземанията на […] няма да бъдат намалени. Съгласно програмата за преструктуриране, сумите, с които се намаляват обезпечените дългове, се базират на стойността на обезпеченията за обезпечени заеми в рамките на два различни сценария: при първия сценарий Karjaportti продължава своята дейност, а при втория - Karjaportti променя или прекратява своята дейност, което означава, че обезпеченията трябва да бъдат реализирани. Двете стойности са били определени от две независими оценки (24). Конкретната стойност, с която е бил намален обезпечения дълг, след това е била определена за всеки кредитор поотделно, като е бил отчетен редът на кредитора и са били сравнени стойностите в двата различни сценария.
3.1.6. Закупуване на акции от Karjaportti (мярка 7)
(44)
На 2 септември 2005 г. Karjaportti е продало 50 % от акциите на компанията за недвижими имоти Kiinteistö Oy Suksimäki на дружество, притежавано от община Mikkeli, за покупната цена от 860 000 EUR.
3.1.7. Преобразуване на неизплатените лихви в заеми (мярка 8)
(45)
Karjaportti не е платило дължимата лихва за обезпечените дългове на община Mikkeli, натрупана между 16 декември 2004 г. и 19 декември 2005 г. (25) Тези лихви са възлизали на 281 982 EUR и са били преобразувани в заем за заемен период до края на 2010 г. с решение на общинският съвет на Mikkeli от 19 декември 2005 г. Лихвеният процент на заема е тримесечен Euribor плюс 0,3 %. Погасяването е трябвало да започне през март 2009 г. и е включвало четири еднакви транша, които е трябвало да бъдат изплащани два пъти годишно, т.е. сумата от 144 991 EUR е следвало да бъде изплатена през 2009 г., а сумата от 144 991 EUR - през 2010 г. (26) Погасяването на дължимите суми е било поне частично отложено (вж. мярка 12).
(46)
Преобразуването на неизплатените лихви в заеми през 2005 г. по принцип е било посочено в програмата за преструктуриране. Съгласно програмата не само община Mikkeli, но и всички обезпечени кредитори в този контекст е трябвало да бъдат третирани по подобен начин. В съответствие с това, на 28 декември 2005 г. [един частен кредитор] е преобразувал лихвите в заем в размер на приблизително 1 623 000 EUR, като периодът на заема е бил до края на 2010 г. Лихвеният процент е бил тримесечен Euribor плюс 1,5 %. Погасяването е трябвало да започне през 2009 г. На 29 декември 2005 г. [друг частен кредитор] е преобразувал лихвите в заем в размер на приблизително 1 532 500 EUR, като периодът на заема е бил до края на 2010 г. Лихвеният процент е бил тримесечен Euribor плюс 2 %. Погасяването е трябвало да започне през 2009 г.
3.1.8. Отписване на дългове във финансовите отчети за 2006 г. (мярка 9)
(47)
С решение от 5 февруари 2007 г. изпълнителният орган на община Mikkeli е постигнал съгласие по отписването на вземане от Karjaportti в размер на 274 023 EUR от отчетите за 2006 г. Отписването на дълга в отчетите не е имало отражение върху правните взаимоотношения между кредитора и длъжника, и, следователно, община Mikkeli е продължила събирането на дълговете.
3.1.9. Отписване на дългове във финансовите отчети за 2008 г. (мярка 10)
(48)
Община Mikkeli е отписала несъбираемо вземане от Karjaportti в размер на 5,7 млн. EUR от финансовите отчети за 2008 г. Отписването на дълга в отчетите не е имало отражение върху правните взаимоотношения между кредитора и длъжника, и, следователно, община Mikkeli е продължила събирането на дълговете.
3.1.10. Неизпълнена гаранция, планирана за 2009 г. (мярка 11)
(49)
На 8 декември 2008 г. общинският съвет на Mikkeli е решил да предостави абсолютна гаранция, възлизаща на 2,75 млн. EUR, за покриване на бъдещ заем от страна на Tapiola към Karjaportti. Общинският съвет е упълномощил изпълнителния орган на общината да вземе решение относно подробните условия, свързани с абсолютната гаранция, за да бъде изпълнена гаранцията. Съгласно уведомлението заемът е трябвало да възлиза на 5 819 807 EUR при лихвен процент от 3,65 %. Като възнаграждение за гаранцията, в мярката, която е предмет на уведомлението, се предвижда еднократна такса в размер на 4 %, а гаранцията ще бъде предоставена за срок от 10 години (27).
(50)
Решението на общинския съвет на Mikkeli не е влязло в сила, тъй като в административния съд на Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) е била подадена жалба. Вследствие на тази жалба съдът е постановил на община Mikkeli да спре изпълнението на гаранцията и да потърси одобрение на помощта от страна на Комисията.
(51)
Тъй като решението на общинския съвет на Mikkeli за предоставяне на гаранция не е влязло в сила, Tapiola се е въздържала от отпускането на заема на Karjaportti. Накрая Финландия е оттеглила уведомлението за гаранцията през март 2010 г., тъй като Karjaportti е оттеглило заявлението си за гаранцията и на 22 февруари 2010 г. изпълнителният орган на общината е взел решение да не изпълни решението на общинския съвет.
3.1.11. Разсрочване на дългове след 2009 г. (мярка 12)
(52)
Отсрочване на изплащането на обезпечените дългове: Съгласно програмата за преструктуриране, одобрена от съда, Karjaportti е трябвало да възстанови […] EUR през 2009 г. и […] EUR през 2010 г. от неизплатената сума от обезпечените дългове (вж. таблица VI). Съгласно уведомлението, възстановяването на тези суми е трябвало да бъде отложено най-късно до 1 юли 2015 г.
(53)
Отсрочване на изплащането на заема, отпуснат през 2005 г. (преобразуване на неизплатените лихви): Karjaportti е трябвало да възстанови 140 991 EUR през 2009 г. и същата сума през 2010 г. от неизплатената сума от лихвите, превърнати в заем (вж. съображение 40). Съгласно уведомлението, възстановяването на тези суми е трябвало да бъдат отложено за периода 2011-2013 г. (28)
(54)
На 4 февруари 2009 г. административният съд на Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) е забранил изпълнението на решението на общинския съвет относно разсрочването на дълга. Изглежда обаче, че въпреки това е било извършено разсрочване на дългове. От май 2009 г. Karjaportti редовно е предлагало на община Mikkeli и други негови кредитори да отложи плащанията на дължимите дългове, за да се гарантира продължаването на дейността на кооперацията. (29) Тези предложения са били одобрени от изпълнителния орган на община Mikkeli.
3.2. Мерки, предоставени от Finnvera
(55)
Съгласно информацията, представена от Финландия, Finnvera е предоставило няколко заема и гаранции на Karjaportti за периода от 2004 г. до 2008 г.
(56)
Finnvera е специализирано финансово дружество, собственост на Финландия, което е официалната агенция за експортно кредитиране на Финландия. Дейността на Finnvera се определя от целите на политиката в областта на промишлеността и собствеността, определени от държавата. Тези цели включват: увеличаване на броя на новосъздадените предприятия; възможности за финансиране на МСП в процес на промени и насърчаване на растежа, интернационализацията и износа на предприятията. При изпълнението на своята дейност от Finnvera се очаква да се придържа към принципа на икономическата устойчивост. Финландия обаче покрива част от кредитните и гаранционните загуби на Finnvera. Държавата е пряко отговорна за националните гаранции и за гаранции за експортни кредити, предоставени от Finnvera, както и гаранциите за държавна безвъзмездна помощ за придобиването на средства от Finnvera. Тези държавни мерки, свързани с Finnvera, не попадат в обхвата на настоящото решение. Комисията си запазва правото те да бъдат оценени на по-късен етап. Finnvera е регулирано от Закона за административното производство 434/2003.
(57)
Що се отнася до корпоративното управление на Finnvera, Надзорният съвет, който осъществява надзор на управлението на дружеството от страна на Борда на директорите и генералния директор, представлява собственика на дружеството, който в случая на Finnvera е държавата. Членовете на Надзорния съвет се избират от парламентарните групи на политическите партии въз основа на тяхното представителство във финландския парламент. Освен това Надзорният съвет на Finnvera включва представители на организации в съответствие с целите на политиката в областта на индустрията. Бордът на директорите, който е съставен от 6-9 членове и 2 заместник-членове, утвърждава стратегията на дружеството, одобрява финансовите отчети и междинния доклад, насърчава развитието на дружеството и гарантира, че дейностите са в съответствие със закона и с поставените от собственика цели. Четирима от членовете на борда и двамата заместник-членове се избират измежду кандидатите, посочени от различни министерства. Генералният директор отговаря за управлението на дружеството.
(58)
Finnvera е освободено от плащане на данък върху дохода от 25 септември 2007 г. Комисията е одобрила това освобождаване. Решението за одобрение се основава на факта, че финландските власти са поели ангажимент, че Finnvera ще ограничи своите дейности само до управление на схемите за държавна помощ (30).
3.2.1. Гаранция, предоставена на 17 март 2004 г. (мярка 13)
(59)
На 17 март 2004 г. Finnvera е предоставило 100 % гаранция за заем в размер на 91 000 EUR, с гаранционна такса от 3 % годишно. Заемът с продължителност от 3 години е бил отпуснат от Tapiola при фиксиран лихвен процент от [2 - 5] % годишно. Заемът и гаранцията съответно са били предоставени, за да заменят заем, отпуснат от Tapiola през 1992 г.
3.2.2. Заем, отпуснат на 12 януари 2006 г. (мярка 14)
(60)
На 12 януари 2006 г. Finnvera е отпуснало заем в размер на 180 000 EUR при лихвен процент шестмесечен Euribor плюс 2 % годишно. Заемът е свързан лихви, натрупани по време на процеса на преструктуриране между 2 декември 2004 г. и 28 февруари 2008 г., които са били преобразувани в нов кредитен инструмент. Заемът е бил обезпечен с ипотеки на недвижими имоти, разположени в Tikkala, Lappeenranta и Kouvolаи, както и с акции в […]. Продължителността на заема е била до края на 2010 г. и възстановяването е трябвало да започне през 2009 г. На 23 ноември 2011 г. […] EUR от капитала все още не са били изплатени. В същото време частните кредитори […] и […] са преобразували лихвите в заеми.
(61)
На 28 декември 2005 г. [един частен кредитор] е преобразувал лихвите в заем в размер на приблизително 1 623 000 EUR, като периодът на заема е бил до края на 2010 г. Лихвеният процент е бил тримесечен Euribor плюс 1,5 %. Погасяването е трябвало да започне през 2009 г.
(62)
На 29 декември 2005 г. [друг частен кредитор] е преобразувал лихвите в заем в размер на приблизително 1 532 500 EUR, като периодът на заема е бил до края на 2010 г. Лихвеният процент е бил тримесечен Euribor плюс 2 %. Погасяването е трябвало да започне през 2009 г.
3.2.3. Гаранция, предоставена на 14 септември 2006 г. (мярка 15)
(63)
На 14 септември 2006 г. Finnvera е предоставило насрещна гаранция на […] в размер на 300 000 EUR с гаранционна такса от 1,65 % годишно, платени от Karjaportti. […] от своя страна е предоставил гаранция на Karjaportti за същата сума при лихвен процент в размер на 1,25 %. Тази гаранция, както и насрещната гаранция, е покрила 16,7 % от 1,8 млн. EUR, свързани със споразумението за подизпълнение между […] и Karjaportti. Продължителността на гаранцията на Finnvera е била 8 месеца. Останалата част от споразумението за подизпълнение е била покрита от гаранции от […] и […] (съответно 825 000 EUR и 675 000 EUR), които са начислили гаранционна такса в размер на 1,75 %. Finnvera не е участвало в предоставянето на тези гаранции, т.е. по тях не е имало насрещна гаранция. Срокът на насрещната гаранция на Finnvera е изтекъл на 30 юни 2007 г., без тя да е била използвана. В съответствие с това за Finnvera не са възникнали никакви задължения за плащане въз основа на тази гаранция.
3.2.4. Заем, отпуснат на 6 юли 2007 г. (мярка 16)
(64)
На 6 юли 2007 г. Finnvera е отпуснало заем в размер на 250 000 EUR при лихвен процент шестмесечен Euribor плюс 2,5 % годишно. Заемът е бил с продължителност от шест месеца и е трябвало да бъде възстановен до 15 януари 2008 г. Досега само част от заема е била възстановена (неизплатени суми на 23 ноември 2011 г.: […]).
(65)
Същевременно частните кредитори […] и […] са отпуснали заеми на стойност съответно на 800 000 EUR и 650 000 EUR също за срок от шест месеца. Лихвеният процент за тези заеми е бил едномесечен Euribor плюс 2 %. Възстановяването на техните заеми също е било забавено (неизплатени суми на 23 ноември 2011 г.: […] EUR и […] EUR).
(66)
За тези два заема и за заема, отпуснат от Finnvera, Karjaportti е предоставило следното обезпечение: ипотека върху активи на дружеството с регистрираната стойност в размер на 1 850 067 EUR, акции в дружеството […] и банкова сметка. Тези обезпечения са били разпределени между Finnvera, […] и […] в зависимост от техните рискове,свързани със заемите. В действителност тримата кредитори са били от един и същ ред и са разделили обезпечението под формата на дял от проценти (Finnvera: [0-30] %; [първият частен кредитор]: [10-50] %; [вторият частен кредитор]: [10-50] %).
3.2.5. Гаранция, предоставена на 9 март 2008 г. (мярка 17)
(67)
На 9 януари 2008 г. Finnvera е предоставило насрещна гаранция на […] в размер на 280 000 EUR с гаранционна такса от 2,5 % годишно, платени от Karjaportti. Насрещната гаранция е покрила 80 % от гаранцията, предоставена от […] на Karjaportti на 11 януари 2008 г. в размер на 350 000 EUR, свързани със споразумението за подизпълнение между […] и […]. […] е начислил гаранционна такса в размер на [0-3] %. Finnvera е имало достъп до обезпечение под формата на дялово участие в Karjaportti в […]. Според оценките, извършени от Finnvera на 8 януари 2008 г., в момента на предоставяне на насрещната гаранция за Finnvera тези акции са имали гаранционна стойност в размер на […] EUR. Срокът на насрещната гаранция е изтекъл на 28 февруари 2011 г. и по нея не са извършени никакви плащания.
4. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
(68)
Както е описано в съображения 2, 3 и 6, на 8 април 2009 г. Комисията реши да открие процедура по официално разследване (наричана по-нататък „първото решение за откриване на процедурата“). На 15 декември 2009 г. обхватът на тази официална процедура по разследване бе разширен, за да включи няколко допълнителни мерки (наричана по-долу „второто решение за откриване на процедурата“).
4.1. Мерки, предоставени от община Mikkeli
4.1.1. Гаранция, предоставена на 12 юни 2000 г. (мярка 1)
(69)
В първото си решение за откриване на процедурата Комисията изрази съмнение, че въпросната мярка е в съответствие с принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика. На първо място, в съответствие с Известието на Комисията относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО по отношение на държавните помощи под формата на гаранции (31) („Известие за гаранциите от 2000 г.“), което е било в сила по времето, когато мярката е била предоставена, мярката може да представлява държавна помощ, тъй като гаранцията покрива 100 % от въпросния заем. Това заключение няма да бъде променено с Известието относно гаранциите от 2008 г., което е в сила понастоящем (32). Освен това предоставянето на гаранцията без комисионна такса, което представлява поемане на финансов риск без quid-pro-quo, не може да бъде определено като поведениe на пазарен участник.
(70)
По отношение на съвместимостта на мярката, Комисията има съмнения, че гаранцията би могла да отговаря на изискванията за изключение съгласно член 107, параграф 3 от ДФЕС. Според предварителна оценка условията от Насоките на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднено положение (33) (наричани по-нататък „Насоките за О&П от 1999 г.“) изглежда не са били изпълнени.
4.1.2. Прехвърляне на земя (мярка 2)
(71)
Във второто решение за откриване на процедура Комисията изрази съмнения, че продажбата е била извършена в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като изискванията от Съобщението на Комисията относно елементите на държавна помощ при продажба на земя и сгради от публични органи (34) не са били спазени. Беше отчетено, че не е била платена никаква пазарна цена, тъй като земята е била прехвърлена на Karjaportti безвъзмездно. Освен това, Karjaportti не е трябвало да поеме разходите за изравняване на парцела.
4.1.3. Покупка на земя (мярка 3)
(72)
Във второто решение за откриване на процедура Комисията изрази съмнения, че условията на покупка са били в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като Финландия не е представила доказателства, че закупуването на имоти е било извършено при пазарни условия, като например оценка на имотите от независим експерт.
4.1.4. Гаранция, предоставена на 8 март 2004 г. (мярка 4)
(73)
Във второто решение за откриване на процедура Комисията изрази съмнение, че въпросната мярка е в съответствие с принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика. На първо място, в съответствие с Известието относно гаранциите от 2000 г., което е било в сила към момента на предоставянето, мярката може да представлява държавна помощ, тъй като на гаранцията е покрила 100 % от въпросния заем. Това заключение няма да бъде променено с Известието относно гаранциите от 2008 г., което е в сила понастоящем. Освен това предоставянето на гаранцията без комисионна такса, което представлява поемане на финансов риск без quid-pro-quo, не може да бъде определено като поведение на пазарен участник, особено когато дружеството вече е било в затруднено положение.
(74)
По отношение на съвместимостта на мярката, на Комисията не е била предоставена достатъчно информация, която да ѝ позволи да определи дали изискванията, посочени в Насоките за О&П от 1999 г., са били изпълнени.
4.1.5. Гаранция, предоставена на 10 май 2004 г. (мярка 5)
(75)
Комисията имаше подобни съмнения за гаранцията, предоставена на 8 март 2004 г.
4.1.6. Споразумение относно процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд (мярка 6)
(76)
В първото решение за откриване на процедура Комисията изрази съмнение, че мерките, предприети по време на преструктурирането, са в съответствие с принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика.
(77)
На първо място, община Mikkeli се е съгласила да намали лихвените проценти за обезпечените дългове, което е довело до начислени лихвени проценти значително под референтната ставка за Финландия по това време. Тъй като референтният лихвен процент се счита за пазарният лихвен процент за предприятия в добро състояние, и тъй като Karjaportti е било в затруднено положение по това време, Комисията установи, че е малко вероятно частен кредитор да отпусне заеми при такъв нисък лихвен процент.
(78)
По отношение на съвместимостта на мерките, в момента на откриването на процедурата Комисията имаше само ограничена информация относно мерките за преструктуриране, предприети от Karjaportti от 2004 г. насам. Беше счетено, че непрекъснатото преструктуриране не е било успешно, тъй като през декември 2008 г.данъчните органи са започнали процедура по несъстоятелност срещу Karjaportti. Поради това Комисията изрази съмнения, че дългосрочната жизнеспособност на дружеството би могла да бъде постигната чрез предприетите мерки за преструктуриране. Що се отнася до останалите критерии за помощ за преструктуриране съгласно Насоките за О&П от 2004 г. (35), при липсата на уведомление и на план за преструктуриране Комисията не би могла да прецени дали другите изисквания от Насоките за О&П от 2004 г., са били изпълнени.
4.1.7. Закупуване на акции от Karjaportti (мярка 7)
(79)
Във второто решение за откриване на процедура Комисията изрази съмнение, че въпросната мярка е в съответствие с принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като Финландия не е предоставила доказателства, че покупката на акции е била извършена при пазарни условия.
4.1.8. Преобразуване на неизплатените лихви в заеми (мярка 8)
(80)
По отношение на преобразуването на неплатените лихви в заем, община Mikkeli се е съгласила да начислява много нисък лихвен процент за заема. В действителност частните кредитори, които са преобразували своите неизплатени лихви, са договорили по-високи лихвени проценти, поради което Комисията се съмнява дали подобен подход би могъл да бъде в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика.
4.1.9. Отписване на дългове от финансовите отчети през 2006 г. и през 2008 г. (мярка 9 и мярка 10)
(81)
Във второто решение за откриване на процедура Комисията счете, че ако отписването на дългове от финансовите отчети през 2006 г. и 2008 г. е включвало също така правно задължение, което е отпаднало, отписването е предоставило предимство на Karjaportti. Според Комисията е спорно дали един частен пазарен инвеститор би действал по същия начин.
4.1.10. Неизпълнена гаранция, планирана за 2009 г. (мярка 11)
(82)
В първото решение за откриване на процедура Комисията изрази съмнение, че община Mikkeli е действала като частен инвеститор в условията на пазарна икономика при предоставянето на гаранцията и изказа предварително становище, че гаранцията е включвала държавна помощ. По отношение на съвместимостта на мярката Комисията имаше съмнения дали гаранцията е в съответствие с Насоките за О&П от 2004 г., тъй като принципът за еднократната помощ изглежда не е бил спазен. Освен това гаранционната такса и лихвеният процент за заема са били твърде ниски, за да отговарят на точка 25, буква а) от Насоките, а гаранцията не е била в съответствие с точка 25, буква в) от Насоките, тъй като не е била ограничена до шест месеца.
4.1.11. Разсрочване на дългове от 2009 г. насам (мярка 12)
(83)
В първото решение за откриване на процедура Комисията изрази съмнение, че община Mikkeli е действала като частен кредитор, когато е дала съгласие за разсрочване на дълговете, и изказа предварително становище, че мярката е включвала държавна помощ. По отношение на съвместимостта на мярката Комисията имаше съмнения дали разсрочването на дълга е в съответствие с Насоките за О&П от 2004 г., тъй като принципът за еднократната помощ изглежда не е бил спазен. Освен това разсрочването на дълга не е отговаряло на условията за помощ за оздравяване. Мярката не е била ограничена до шест месеца и следователно не е била в съответствие с точка 25, буква в) от Насоките.
4.2. Мерки, предоставени от Finnvera (мерки 13-17)
(84)
Във второто решение за откриване на процедура Комисията счете, че мерките са били предоставени чрез държавни ресурси и могат да бъдат приписани на държавата, тъй като Финландия притежава 100 % от Finnvera. По отношение на заемите Комисията изрази съмнение, че начисленият лихвеният процент е превишил съответните референтни лихвени проценти. Освен това тя не е разполагала с достатъчно информация, за да прецени дали мерките са били предоставени заедно с частните инвеститори и при равни условия с тях. По отношение на гаранциите Комисията изрази съмнение дали те са били предоставени в рамките на съществуващите схеми, тъй като гаранциите, предоставени на голямо предприятие в затруднено положение, не попадат в обхвата на тези схеми. Ако мерките са били предоставени извън рамките на съществуваща схема за помощ, Комисията изрази съмнение, че те са в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика.
5. МНЕНИЯ, ИЗРАЗЕНИ ОТ ФИНЛАНДИЯ
5.1. Мерки, предоставени от община Mikkeli
5.1.1. Гаранция, предоставена на 12 юни 2000 г. (мярка 1)
(85)
Финландия твърди, че гаранцията не следва да бъде разглеждана като държавна помощ, тъй като Karjaportti вероятно е могла да получи гаранция от частните капиталови пазари. Финландия се позовава на факта, че Tapiola е отпуснало заема, който е бил гарантиран от въпросната гаранция като част от финансов пакет в размер на 25 млн. EUR за инвестиции в производствения обект в Tikkala. Във финансирането са участвали и други икономически оператори. Държавната подкрепа за инвестицията е включвала прехвърляне на земя и поемане на разходите за изравняването на парцела от община Mikkeli (вж. съображения 89 и 90), заеми и гаранции, предоставени от Finnvera, както и пряка безвъзмездна помощ, отпусната от Министерството на търговията и промишлеността.
(86)
Освен това Финландия твърди, че община Mikkeli е прилагала равни условия по отношение на всички дружества, които са кандидатствали за гаранции.
(87)
Ако мярката следва да бъде разглеждана като държавна помощ, Финландия е на мнение, че такава помощ би била съвместима с вътрешния пазар, тъй като е била предоставена в съответствие с Насоките за националната регионална помощ (36) („ННРП от 1998 г.“). Големите дружества са отговаряли на условията за допустимост относно мерките за регионална помощ съгласно член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС, ако не са надвишили сумата от 24 % от допустимите нетни разходи. Тези условия са били изпълнени. По-специално, Финландия представи изчисление, съгласно което брутният еквивалент на помощта ще продължи да бъде под 24 %, ако се отчете цялата държавна подкрепа за инвестициите.
5.1.2. Прехвърляне на земя (мярка 2)
(88)
Финландия твърди, че текущата балансова стойност на участъка не е съпоставим показател за определяне на стойността на участъка по времето на прехвърлянето. Община Mikkeli оценява пазарната стойност на земята в момента на прехвърлянето на 300 000 EUR. Според Финландия разходите за изравняване на парцела са възлизали на 2 млн. FIM (336 376 EUR)
(89)
Финландия смята, че прехвърлянето на парцела и поемането на разходите за изравняване е било в съответствие с ННРП от 1998 г. (вж. съображение 87).
5.1.3. Покупка на земя (мярка 3)
(90)
Според Финландия закупуването на имоти през 2002 г.е било свързано със строителния проект на производственото съоръжение в Tikkala, за което Karjaportti е имало нужда от финансиране. Финландия твърди, че имотите са били закупени на пазарна цена. В оценката се отчита, че имотите са били закупени, за да бъдат използвани предимно за жилищни цели чрез промяна на плановете, като част от площта все пак е била използвана за бизнес цели. Освен това имотите са имали ипотеки, дадени на частните кредитори, и само един от шестте имота е имал ипотека в размер на приблизително 9,6 млн. EUR, което потвърждава, че стойността на собствеността е била по-висока от покупната цена. От това следва, че община Mikkeli е спазила принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика и закупуването не е включвало държавна помощ.
5.1.4. Гаранция, предоставена на 8 март 2004 г. (мярка 4)
(91)
Финландия посочва, че гарантираният заем е бил предоставен, за да се компенсира старият пенсионен заем, което е бил отпуснат през 1992 г. Като насрещно обезпечение община Mikkeli е получила ипотека на стойност от 7,5 млн. FIM (1 261 409 EUR) върху имот на Karjaportti. При издаването на гаранцията на 8 март 2004 г. община Mikkeli е запазила това обезпечение.
(92)
Финландия твърди, че първоначалната гаранция е била предоставена преди присъединяването на Финландия към ЕС. Когато община Mikkeli е предоставила новата гаранция на 8 март 2004 г., не е била предоставена нова помощ, тъй като съществуващата първоначална гаранция е била преобразувана в нова гаранция, като са били запазени достатъчно насрещни обезпечения. Освен това по същото време и други гаранти на първоначалния пенсионен заем от 1992 г. са отпуснали заеми на Karjaportti.
(93)
И накрая, Финландия оспорва това, че Karjaportti е било в затруднено положение през пролетта на 2004 г. по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г. Според Финландия пазарните прогнози са били задоволителни през първата половина на 2004 г. и Karjaportti е реализирал печалба в размер на 3 млн. EUR за 2004 г. Освен това Karjaportti е получил заеми от частни заемодатели при относително ниски лихвени проценти през пролетта и лятото на 2004 г. И накрая, през декември 2004 г. Karjaportti е било определено като жизнеспособно предприятие, когато кредиторите му са одобрили преструктурирането, въпреки неговите продължителни финансови затруднения. В противен случай Karjaportti щеше да бъде обявено в несъстоятелност.
5.1.5. Гаранция, предоставена на 10 май 2004 г. (мярка 5)
(94)
Финландия смята, че гаранцията е продължение на финансирането, предоставено от община Mikkeli за инвестиции в производственото съоръжение в Tikkala през 2000 г. Гаранцията е била предоставена, за да се завърши първоначалния инвестиционен план, започнал през 2000 г. В момента на предоставяне на гаранцията Karjaportti не е било в затруднено положение по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г., тъй както вече е била определена гаранция, предоставена през март 2004 г. (вж. съображение 93 по-горе).
(95)
Според Финландия, ако гаранцията е включвала държавна помощ, тя е била съвместима, защото е била в съответствие с Насоките за регионална помощ от 1998 г. Големите дружества са отговаряли на условията за допустимост относно мерките за регионална помощ съгласно член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС, ако не са надвишили сумата от 24 % от допустимите нетни разходи. Тези условия са били спазени, тъй като елементът на помощ при гаранцията е бил само в размер на 57 835 EUR, докато общите инвестиции на Karjaportti в Tikkala са възлизали на […] EUR.
5.1.6. Процедура по преструктуриране, надзиравана от съд (мярка 6)
(96)
Финландия твърди, че всички предприети мерки са били свързани със започването на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. В съответствие със съдебната практика на Съда на Европейските общности законодателството, свързано със схемите за възстановяване и несъстоятелността, надзиравани от съда, само по себе си не обосновава определянето на това законодателство като помощ (37).
(97)
На второ място, не са били отпуснати нови заеми по време на процедурата, но изплащането на дългове, предоставено преди преструктурирането, е било разсрочено в съответствие с националното законодателство за преструктуриране на предприятия, в което към кредиторите се прилагат равни условия. В допълнение към вземанията на община Mikkeli, вземанията от частни дружества също са били прегрупирани по време на процедурата. Кредиторите на Karjaportti са били разделени на няколко групи. Вземанията на всяка група кредитори са били предмет на взаимно равнопоставени сходни условия. Финландия посочва, че това важи особено по отношение на обезпечените дългове на община Mikkeli. Следователно изглежда, че община Mikkeli е действала като частен инвеститор в условията на пазарна икономика като се е съгласила на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд,.
(98)
Освен това Финландия посочва, че община Mikkeli е отчела, че ще бъде по-печелившо да се разсрочат дълговете, отколкото да се позволи Karjaportti да изпадне в несъстоятелност и да бъде затворено окончателно, което е посочено също в баланса за ликвидация, приложен към програмата за преструктуриране.
(99)
По отношение на съвместимостта на мерките, включени в Насоките за О&П от 1999 г., Финландия твърди, че дружество, подлежащо на процедура по преструктуриране, по принцип следва да се счита за предприятие в затруднено положение по смисъла на Насоките. Финландия повтаря, че процедурата по преструктуриране не е включвала държавна помощ и че община Mikkeli не е осъществила подкрепящи мерки по време на процедурата по преструктуриране.
(100)
След това Финландия излага аргументи, свързани с всяка от предоставените мерки: По отношение на задействането на предоставената през 2000 г. гаранция за заем на община Mikkeli, Финландия твърди, че Mikkeli не е предоставила никакви нови заеми на Karjaportti, а просто е встъпила в правата на кредитор по искане на Tapiola в началото на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, което е било обикновена мярка в рамките на такава процедура по преструктуриране. По отношение на условията за изплащането на заема, Финландия посочва, че те са били определени в програмата за преструктуриране и че са били еднакви за всички кредитори в рамките на една и съща група кредитори.
(101)
По отношение на неизплатените такси, Финландия уточнява, че вземанията са дължими на службата за общинските имоти, отдела за управление на водите и отдела за управление на отпадъците на града. Вземанията включват неплатени такси преди началото на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. От община Mikkeli не е била предоставена никаква гаранция за тези неизплатени суми, тъй като те са били вземания, дължими на общината. Следователно, при започването на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, те са били въведени в програмата за преструктуриране като една обща сума.
5.1.7. Закупуване на акции от Karjaportti (мярка 7)
(102)
Финландия твърди, че акциите на дружеството за недвижими имоти Kiinteistö Oy Suksimäki са били закупени на пазарна цена от Karjaportti. Финландия е представила отчет на независим оценител, според който стойността на акциите е възлизала на приблизително 1 млн. EUR въз основа на размера наемите към този момент. Тази стойност е била коригирана по отношение на действителния размер на наемите и акциите са били съответно закупени на цена от 860 000 EUR. Следователно прехвърлянето на собствеността не е включвало никакъв елемент на помощ.
5.1.8. Преобразуване на неизплатените лихви в заеми (мярка 8)
(103)
Относно превръщането на неизплатените лихви в заем, на първо място Финландия твърди, че неплащането на лихви е типична мярка при процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. Превръщането на тези неплатени лихви в заеми, които ще получат по-добро класиране в сравнение с други заеми, е предвидено във финландското законодателство. Освен това Финландия смята, че превръщането на неизплатените лихви в заем е било извършено в съответствие с принципа на частния пазарен инвеститор, тъй като частните кредитори са преобразували неизплатените лихви по вземанията в заеми заедно с община Mikkeli.
5.1.9. Отписване на дългове от финансовите отчети за 2006 г. и за 2008 г. (мярка 9 и мярка 10)
(104)
Финландия потвърждава, че вписването на дълговете като загуби е просто счетоводна операция от страна на кредитора, извършена в съответствие с принципа на предпазливост и съответните разпоредби от Закона за счетоводството 1336/1997. Финландия твърди, че отписването на дълга не засяга правните отношения между кредитора и длъжника, т.е. дългове не са били опростени. Община Mikkeli потвърди, че не е опростила дълговете, вписани като загуби, и че продължава процедурата по събиране на вземането. Дългът е част от обезпечения дълг по силата на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд.
5.1.10. Неизпълнена гаранция, планирана за 2009 г. (мярка 11)
(105)
Преди оттеглянето на уведомлението за гаранцията през март 2010 г. Финландия твърди, че гаранцията е била съвместима съгласно Насоките за О&П от 2004 г. По отношение на оттеглянето на уведомлението, Финландия не е представила по-подробни аргументи.
5.1.11. Разсрочване на дългове от 2009 г. насам (мярка 12)
(106)
Финландия твърди, че разсрочването на дълговете е мярка, присъща на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, и че то не включва държавна помощ. Според Финландия, кредиторите на Karjaportti са били единодушни относно това, че разсрочването на дълга е подходяща алтернатива с цел защита на техните вземания. Тя уведоми Комисията, че разсрочването, което е предмет на уведомлението, никога не е било осъществено, тъй като административният съд на Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) е спрял извършването на разсрочването на дълга. Финландия обяснява, че дълговете на Karjaportti все пак са били разсрочени след няколко предложения от страна на Karjaportti през периода 2009-2011 г., които са били приети от община Mikkeli. Финландия твърди, че следващото разсрочване е било в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като община Mikkeli и всички други кредитори са извършили разсрочването при равни условия.
5.2. Мерки, предоставени от Finnvera
5.2.1. Гаранция, предоставена на 17 март 2004 г. (мярка 13)
(107)
Финландия смята, че гаранцията е била предоставена в съответствие с Известието относно гаранциите от 2000 г. Във всеки случай, гаранцията не представлява държавна помощ. На първо място, рискът на Finnvera не се е увеличил, тъй като гаранцията е заменила предоставената от Finnvera по-рано (през 1992 г.) гаранция за пенсионен заем. Този заем е бил заменен с нов пенсионен заем през 2004 г., за който Finnvera е предоставило въпросната гаранция. Освен това двама частни кредитори са отпуснали кредитни инструменти на Karjaportti по същото време, за да се даде възможност за финансиране на отложените плащания от 2004 г. Освен това гаранцията е била подложена на висока такса и елементът на помощ при гаранцията е бил под минималния праг. И накрая, прогнозите за Karjaportti са били добри при предоставянето на гаранцията.
5.2.2. Заем, отпуснат на 12 януари 2006 г. (мярка 14)
(108)
Финландия смята, че отпуснатият през 2006 г. заем не представлява държавна помощ, тъй като Finnvera е действала като частен пазарен кредитор при превръщането на неизплатените лихви в нов заем в съответствие с програмата за преструктуриране. Освен това частните кредитори са превърнали своите неизплатени лихви в нови заеми малко преди Finnvera и са направили това при подобни условия.
5.2.3. Гаранция, предоставена на 14 септември 2006 г. (мярка 15)
(109)
Финландия смята, че гаранцията е била предоставена в съответствие с Известието относно гаранциите от 2000 г. Във всеки случай, гаранцията не включва държавна помощ, тъй като тя покрива само 16,7 % от 1,8 млн. EUR и частните кредитори са покрили останалата част от тази сума под формата на гаранции.
5.2.4. Заем, отпуснат на 6 юли 2007 г. (мярка 16)
(110)
Финландия смята, че отпуснатият през 2007 г. заем не представлява държавна помощ, тъй като Finnvera е действало заедно с двама частни кредитори, които са отпуснали нови заеми по едно и също време и при сходни условия. Освен това заемът е бил обезпечен чрез ценни ипотеки и ипотеки върху активи на дружеството.
5.2.5. Гаранция, предоставена на 9 януари 2008 г. (мярка 17)
(111)
Финландия смята, че насрещната гаранцията е била предоставена в съответствие с Известието относно гаранциите от 2000 г. Във всеки случай, тя не включва държавна помощ, тъй като другата участваща страна е била частен заемодател и гаранционната такса, наложена от Finnvera е била значително по-висока от гаранционната такса, наложена от частния заемодател.
6. МНЕНИЯ, ИЗРАЗЕНИ ОТ ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(112)
Заинтересованата страна е изразила мнения единствено по мерки 1, 2, 3, 5, 7, 9 и 10.
6.1.1. Гаранция, предоставена на 12 юни 2000 г. (мярка 1)
(113)
Заинтересованата страна посочва, че гаранцията е била предоставена с цел обезпечаване на заем в размер на 25 млн. FIM за инвестиция в нов производствен обект.
6.1.2. Прехвърляне на земя (мярка 2)
(114)
Заинтересованата страна твърди, че парцел земя е бил заделен за Karjaportti и община Mikkeli се е ангажирала да предостави услуги в областта на строителното инженерство и други необходими технически услуги, чиито разходи са в размер на 2,5 млн. FIM. Karjaportti е платило 1,2 млн. FIM за парцела. В счетоводните книги на Karjaportti парцелът е оценен на 403 000 EUR и заинтересованата страна иска да установи дали заделянето на земята не е могло да бъде държавна помощ.
6.1.3. Покупка на земя (мярка 3)
(115)
Заинтересованата страна твърди, че община Mikkeli е закупила шест изоставени производствени сгради в Mikkeli и е заплатила общо 6,7 млн. EUR за тях. Инвеститор, който действа в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика, не би закупил имоти на дадено дружество в голямо финансово затруднение на такава цена.
6.1.4. Гаранция, предоставена на 10 май 2004 г. (мярка 5)
(116)
Заинтересованата страна твърди, че Karjaportti е било в сериозни затруднения в момента на предоставяне на гаранцията. Дружеството е имало значителни дългове към община Mikkeli и групата дружества, собственост на община Mikkeli.
6.1.5. Закупуване на акции от Karjaportti (мярка 7)
(117)
Заинтересованата страна твърди, че цената, заплатена за акциите в дружеството за недвижими имоти, е била над балансовата стойност на акциите.
6.1.6. Отписване на дългове от финансовите отчети за 2006 г. и за 2008 г. (мярка 9 и мярка 10)
(118)
Заинтересованата страна е представила копие на протокол от заседание на изпълнителния орган на Mikkeli от 5 февруари 2007 г., на което е било взето решение за отписването на дълговете във финансовите отчети за 2006 г. Освен това заинтересованата страна изтъква, че е било най-малкото необичайно, че община Mikkeli е отписала милиони евро от дълговете на Karjaportti от финансовите си отчети през 2008 г. и иска да установи по-специално защо община Mikkeli същевременно е била готова да предостави допълнителни гаранции на Karjaportti.
7. ОЦЕНКА
(119)
В член 107, параграф 1 от ДФЕС се постановява, че всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на определени стоки и засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(120)
Условията, определени в член 107, параграф 1 от ДФЕС, са кумулативни и поради това, за да бъде квалифицирана дадена мярка като държавна помощ, всички условия трябва да бъдат изпълнени едновременно.
(121)
Докато в член 107, параграф 1 от ДФЕС се предвижда обща забрана на държавната помощ в рамките на Съюза, в член 107, параграф 2 и член 107, параграф 3 от ДФЕС се предвиждат изключения от общото правило, че такава помощ е несъвместима с общия пазар, както е постановено в член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(122)
В следващите раздели Комисията оценява наличието на държавна помощ поотделно за всяка една от описаните мерки. Ако дадена мярка включва държавна помощ, Комисията оценява съвместимостта на мярката за помощ. Комисията прави разграничение между мерките, които са оттеглени, мерките, които са били предоставени от община Mikkeli, и мерките, които са били предоставени от Finnvera. На първо място се определя точно в кой момент Karjaportti е могло да се счита за дружество в затруднено положение.
7.1. Дружество в затруднено положение
(123)
Както по отношение на наличието на държавна помощ, така и по отношение на съвместимостта на въпросните мерки е от значение дали бенефициерът е бил в затруднено положение към момента на предоставяне на мерките. Това дали Karjaportti може да се счита за дружество в затруднено положение трябва да бъде оценено съгласно Насоките за О&П от 1999 г. до 9 октомври 2004 г., датата на изтичане на срока на действие на Насоките за О&П от 1999 г. (38) Насоките за О&П от 2004 г.се прилагат от 10 октомври 2004 г. (39)
(124)
Съгласно Насоките за О&П от 1999 г., едно дружество може да се счита в затруднено положение, когато отговаря на така наречените задължителни критерии, посочени в точка 5 от тези насоки, т.е. когато то е изгубило повече от половината от записания капитал или би могло да бъде обект на процедури по обявяване в несъстоятелност съгласно националното законодателство. Ако задължителните критерии не са спазени, дадено дружество все пак може да покаже „обичайните признаци на дружество, което е в затруднено положение“, съгласно точка 6 от Насоките за О&П от 1999 г., такива като нарастващи загуби, намаляващ оборот, увеличаваща се нереализирана продукция, свръхпроизводство, намаляващ паричен поток, нарастващи дългове, нарастващи лихвени проценти и намаляващи или нулеви нетни стойности на активите (така наречените незадължителни критерии). Насоките за О&П от 2004 г. включват подобни задължителни и незадължителни критерии в точки 10 и 11.
(125)
В този контекст Комисията отбелязва, че през 2000 г. Karjaportti не е загубило капитал, нито е показало „обичайните признаци“ на дружество, което е в затруднено положение. В действителност изглежда, че Karjaportti е било жизнеспособно дружество, което е записало голям оборот, положителен оперативен резултат, стабилен капиталов дял и резерви на сравнително високо равнище за периода между 2000 г. и 2002 г. (вж. също таблица I).
(126)
Ситуацията се е влошила през следващите години. Оборотът е намалявал и загубите са се увеличили значително в периода от 2003 г. до 2004 г. Дългът е нараствал и още в началото на 2004 г. бенефициерът е започнал да разсрочва дългове и е трябвало да поиска от кредиторите отлагане на дължими плащания (40). Също така изглежда, че Karjaportti е имало известен свръхкапацитет. Освен това трябва да се вземе предвид, че още през 2004 г. загубите на Karjaportti вече не са били покрити от Фонда за извънредни обстоятелства (вж. таблица I)
(127)
Според финансовите отчети на Karjaportti дружественият капитал на Karjaportti почти е изчезнал през 2004 г., тъй като е отбелязал рязък спад до по-малко от една десета от стойността си в сравнение с 2003 г. Впоследствие дружеството регистрира отрицателен собствен капитал, който има тенденции към увеличаване през последните години. С изключение на 2006 г., от 2003 г. насам Karjaportti натрупва загуби. Реализираната през 2006 г. печалба не може да се възприеме като признак за възстановяване на дружеството, тъй като тя не е била в резултат на основната дейност на дружеството. Оперативната печалба на Karjaportti е останала отрицателна, подобно на предходните и следващите години. Печалбата през 2006 г. не е била достатъчна, за да се компенсира размерът на дефицита, натрупан през последните отчетни периоди, нито за да се компенсира отрицателният капитал. Като цяло финансовото състояние на Karjaportti е останало доста неблагоприятно. През 2008 г. срещу Karjaportti два пъти е било обявявано производство по несъстоятелност от страна на данъчните органи.
(128)
С оглед на фактите, представени в съображения 125-127, може да се заключи, че Karjaportti отговаря на критериите за дружество в затруднено положение съгласно точка 5 от Насоките за О&П от 1999 г. и точка 11 от Насоките за О&П от 2004 г. от началото на 2004 г. През 2008 г., когато Karjaportti е било предмет на производство по несъстоятелност, то е било определено и като предприятие в затруднено положение по смисъла на точка 10, буква в) от Насоките за О&П от 2004 г.
7.2. Мерки, които са оттеглени
7.2.1. Неизпълнена гаранция, планирана за 2009 г. (мярка 11)
(129)
В съответствие с член 8 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора (41) („Процедурен регламент“), държава членка може да оттегли уведомлението след откриването на официалната процедура по разследване в разумен срок преди Комисията да е взела решение относно естеството на помощта на мярката, предмет на уведомлението. В такъв случай Комисията решава да прекрати тази процедура поради нейната безпредметност.
(130)
Тъй като решението на общинския съвет на Mikkeli да предостави гаранция на Karjaportti не е влязло в сила и през февруари 2010 г. изпълнителният орган е решил да не изпълни гаранцията, Финландия е оттеглила уведомлението за гаранцията през март 2010 г. Поради това, що се отнася до гаранцията, разследването е безпредметно.
7.3. Мерки, предоставени от община Mikkeli
7.3.1. Гаранция, предоставена на 12 юни 2000 г. (мярка 1), и прехвърляне на земя (мярка 2)
(131)
Гаранция (мярка 1): Както е посочено в съображения (14)-(16), община Mikkeli е предоставила гаранция през юни 2000 г. и е извършила плащания в рамките на гаранцията през декември 2004 г. След като община Mikkeli е станала кредитор на Karjaportti, условията за заема са били променяни в рамките на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд (за подробности вж. съображения 34-39).
(132)
В съответствие с това трябва да бъдат разграничени няколко етапа. Въпреки че помощта е отпусната в момента на предоставяне на държавна гаранция, плащанията от държавата, съгласно условията на гаранцията, не се считат за държавна помощ (42). От друга страна, промяната на условията на заема, след като държавата гарант е станала кредитор, може да включва държавна помощ. По-долу се проверява дали гаранцията, предоставена през юни 2000 г., представлява държавна помощ. Въпросът дали промените в условията по заема могат да включват държавна помощ се разглежда като част от мярка 6 (вж. съображения 188-195).
(133)
Гаранцията е била предоставена от община Mikkeli и съответно включва държавни средства и може да бъде вменена в отговорност на държавата.
(134)
За да включва държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, мярката трябва да предоставя предимство, което предприятието не би получило при нормални пазарни условия. За да извърши тази оценка, Комисията ще се позовава на Известието относно гаранциите от 2000 г. Известието относно гаранциите от 2000 г. е било в сила в момента на предоставяне на мярката. Въпреки това, както ясно се посочва от съдебната практика на Съда на Европейските общности, „въпросът дали определена помощ представлява държавна помощ по смисъла на Договора трябва да се разреши въз основа на обективни дадености, които се преценяват към момента, в който Комисията приема своето решение.“ (43) В съответствие с това, относно оценката в конкретния случай Комисията ще се позовава на Известието относно гаранциите от 2008 г.
(135)
Съгласно точка 3.2 от Известието относно гаранциите от 2008 г. съществуването на държавна помощ в рамките на индивидуална държавна гаранция може да се изключи, ако са изпълнени четири кумулативни условия.(вж. съображение 135): "а) заемополучателят не е във финансово затруднение […]; б), размерът на гаранцията може да бъде надлежно изчислен в момента на предоставянето, […]; в), гаранцията не покрива повече от 80 % от непогасения заем или от друго финансово задължение […]; г) за гаранцията е платена цена, ориентирана спрямо пазара. […].“
(136)
В конкретния случай заемополучателят не е бил във финансово затруднение в момента на предоставянето (вж. съображения 123-128). Въпреки това, гаранцията, която е предмет на оценката, покрива 100 % от заема.
(137)
Освен това гаранцията е била предоставена без гаранционна такса, въпреки че самият предоставящ орган е отчел това за голям риск (44). Въпреки че Финландия твърди, че Karjaportti е можело да получи подобна гаранция на пазара, Комисията е на мнение, че гаранционна премия с нулева стойност не може да се разглежда като близка до пазарната премия, приложима към момента на предоставянето. Гаранцията е покривала 100 % от въпросния заем, т.е. предоставящият орган е носел сам риска от неизпълнение от страна на бенефициера и гаранцията е била предоставена като абсолютна гаранция, т.е. гарантът е носил отговорност за главницата като за свой собствен дълг и кредиторът е могъл да поиска погасяване на главницата от гаранта, когато главницата стане дължима.
(138)
В съответствие с това, противно на становището на Финландия, Комисията счита, че мярката не може да бъде разглеждана като мярка, която не включва държавна помощ.
(139)
Аргументът на Финландия, че тази мярка е била предоставена заедно с други страни може да бъде отхвърлен, тъй като според предоставената от Финландия информация другите страни, които участват в инвестицията, също са били собственост на държавата. В съответствие с това, че мярката предоставя предимство на Karjaportti.
(140)
За да бъде разглеждана като държавна помощ, дадена мярка трябва да бъде специфична или избирателна, поставяйки в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на определени стоки. Мярката, която е предмет на оценката, е предоставена на Karjaportti - едно конкретно дружество. Поради това Комисията счита, че предприетата мярка представлява избирателно предимство за бенефициера.
(141)
На последно място, Комисията трябва да прецени дали мярката, предприета от община Mikkeli в полза на Karjaportti има вероятност да наруши конкуренцията и да засегне търговията между държавите членки, чрез предоставянето на това дружество на предимство спрямо (потенциалните) конкуренти, които не получават държавна подкрепа. Осъществява се търговия с месни продукти между държави членки - секторът на дейност на бенефициера. Според Финландия, Karjaportti изнася своите продукти главно в Русия, но също така и в държавите членки. Поради това Комисията счита, че предприетата мярка има вероятност да наруши конкуренцията и да засегне търговията между държавите членки.
(142)
Въз основа на горепосоченото Комисията стига до заключението, че мярката представлява държавна помощ.
(143)
Прехвърляне на земя (мярка 2) Финландия не отрича, че мярката може да представлява държавна помощ. На бенефициера определено е било предоставено предимство, тъй като той не е трябвало да плаща нищо за прехвърлянето на земята. Освен това община Mikkeli е възстановила разходите на бенефициера за изравняване на парцела. В съответствие с това, Комисията счита, че мярката предоставя предимство на Karjaportti, което то не би получило на пазара.
(144)
Освен това мярката отговаря на всички други изисквания за наличието на държавна помощ. Както се посочва подробно в съображения 133, 140 и 141, прехвърлянето на земя също включва държавни средства, за него носи отговорност държавата, то е избирателно, нарушава конкуренцията и засяга търговията между държавите членки.
(145)
Въз основа на горепосоченото Комисията стига до заключението, че мярката представлява държавна помощ.
(146)
Финландия твърди, че гаранцията, заедно с прехвърлянето на земя за строеж на производствен обект в Tikkala, е съвместима като регионална помощ. По времето, когато мерки 1 и 2 са били отпуснати, това е през 2000 г., ННРП от 1998 г. са били в сила (45). Разглежданите мерки не са били отпуснати съгласно схема, а като индивидуално ad hoc плащане. Тъй като мерките са били отпуснати в сектор, към който се прилагат ННРП от 1998 г., те попадат по принцип в обхвата на ННРП от 1998 Г. По времето на предоставяне на мерките бенефициерът не е бил в затруднение, както се посочва в съображения 123 - 128 по-горе, и се е намирал в Itä-Suomen, регион, отговарящ на изискванията за регионална помощ съгласно член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС. Ето защо Комисията е оценила проекта съгласно ННРП от 1998 г. Тази оценка е довела до следните наблюдения:
(147)
Съгласно раздел 2 от ННРП от 1998 г. регионална помощ може да е съвместима само ако има баланс между нейното нарушаващо въздействие и нейното предимство относно развитието на по-малко облагодетелстван регион. В този контекст Комисията отбелязва, че от въпросния инвестиционен проект се е очаквало да има положително въздействие върху регионалното развитие. Той е допринесъл за по-нататъшното развитие на икономическата дейност и за създаването на нови и непреки работни места. Всъщност, както се посочва в съображение 24, новият производствен обект следва да увеличи броя на работните места в региона от 400 на 550-600.
(148)
Раздел 4 от ННРП от 1998 г. определя условията за предоставяне на съвместима регионална помощ.
(149)
Първо, съгласно точка 4.1 от ННРП от 1998 г., целта на регионалната помощ е да осигури или продуктивна инвестиция (първоначална инвестиция), или създаване на работни места, свързано с инвестицията. Първоначална инвестиция означава съгласно точка 4.4 от ННРП от 1998 г. инвестиция в дълготрайни активи, свързани със създаването на нов обект, разширяването на съществуващ обект, или започването на дейност, изискваща основна промяна на продукта или производствения процес на съществуващ обект. Разглежданите мерки са били използвани за строеж на нов производствен обект, което е първоначална инвестиция по смисъла на точка 4.4 от ННРП от 1998 г.
(150)
Второ, интензитетът на помощта трябва да бъде под тавана на регионална помощ от 24 % (46). С цел да бъде изчислен интензитета на помощта, трябва се определи стойността на елемента на инвестицията и елемента на помощта, включени в разглежданите мерки.
а)
Относно стойността на инвестицията съгласно точка 4.5 от ННРП от 1998 г. допустимите разходи в този контекст могат да включват разходи за земя, за строеж на предприятия и за машини. В случай на покупка се вземат предвид само разходите за закупуване на тези активи. Всъщност Финландия е изчислила допустимите разходи съгласно тези разпоредби като възлизащи на 25 935 928 EUR (вж. съображение 22 и таблица III).
б)
Относно елемента на помощ Финландия е предоставила изчисление, чиято правдоподобност е проверена от Комисията. За мярка 1, гаранцията, предоставена от община Mikkeli, може да се използва Известието относно гаранциите от 2000 г. за определяне на количеството на елемента на помощ. Предвидени са три метода за определяне количеството на елемента на помощ, единият от които е то да се изчислява "по всеки друг обективно оправдан и общоприет метод" (раздел 3.2 от Известието относно гаранциите от 2000 г.). Финландия е сравнила пазарната цена за сравнима гаранция с платената на община Mikkeli действителна премия за гаранцията, което изглежда фактически като обективно оправдан и общоприет метод. За мярка 2 елемента на помощта се състои от стойността на земята плюс разходите за изравняване на парцела, което също е допустимо. Що се отнася до финансирането от Finnvera и Министерството на търговията и промишлеността, което не е предмет на настоящето решение, ако бъде счетено, че то включва държавна помощ, елементът на помощ също трябва да бъде взет предвид. Финландия е предоставила изчисление за елемента на помощ, включен във заема от Finnvera, което се счита за правдободобно. За преките безвъзмездни средства от Министерството на търговията и промишлеността цялата сума е била взета предвид. Като цяло взимайки предвид елемента на помощ, включен в мерките, отпуснати от община Mikkeli, Finnvera и Министерството на търговията и промишлеността, елементът на помощ (изчислен като брутен еквивалент на безвъзмездните средства) е 3 617 143 EUR (вж. таблица II).
(151)
Елементът на помощ от 3 617 143 EUR съответства на интензитета на помощ от 13,95 % от общите допустими разходи от 25 935 928 EUR. Интензитетът на помощ е следователно под прага от 24 %.
(152)
Трето, съгласно точка 4.10 от ННРП от 1998 г., помощта за първоначалната инвестиция трябва да бъде поставена в зависимост от поддържането на въпросната инвестиция за минимален период от пет години. Финландия е потвърдила, че въпросната инвестиция ще бъде поддържана за минимален период от пет години.
(153)
Четвърто, съгласно точка 4.2 от ННРП от 1998 г., приносът на бенефициера към финансирането на инвестицията трябва да бъде най-малко 25 %. Финландия е потвърдила, че това е случаят.
(154)
Пето, Комисията отбелязва, че в съответствие с точка 4.2 от ННРП от 1998 г. заявлението за помощ е било подадено преди да бъде започната работа по проекта, правилата за кумулиране на помощта са спазени, както е предвидено в точка 4.18 от ННРП от 1998 г., и таванът на регионалната помощ не е превишен.
(155)
С оглед на изложените по-горе съображения Комисията стига до заключението, че мерки 1 и 2 спазват условията на ННРП от 1998 г. и следователно са съвместими.
7.3.2. Покупка на земя (мярка 3)
(156)
Поначало принципът на инвеститор в условията на пазарна икономика е също приложим за покупка на земя или други активи от държавата. Такава покупка би могла да включва държавна помощ, ако не може да се разглежда като обичайна търговска трансакция. Дори ако държавен орган купува стоки и услуги на пазарна цена, независимо от това може да е налице държавна помощ, ако се окаже, че държавата не е имала действителна нужда от въпросните земи или активи (47).
(157)
Съответно Комисията трябва да оцени дали покупката на земя може да се разглежда като обичайна търговска трансакция. За тази цел трябва да се разгледа дали цената, платена от община Mikkeli отразява стойността на купените имоти и сграда.
(158)
Според заинтересованата страна един частен пазарен инвеститор не би искал да плати 6,7 милиона евро за промишлени сгради, които община Mikkeli е закупила на тази цена.
(159)
Финландия, от друга страна, е предоставила на Комисията индикация за стойността на имотите. Според Финландия частна банка […] e имала ипотека на стойност 7,5 милиона евро върху един от продадените имоти по време на покупката (48).
(160)
Финландия е уведомила Комисията, че не съществува оценка на земята. Комисията счита, че стойността на ипотеката, притежавана от една частна банка би могла да даде индикация за стойността на имота. Всъщност преди да приеме обезпечения една банка оценява стойността на въпросния имот, така че ако длъжникът не може да изплати своя дълг банката да може да се удовлетвори от цената на ипотекирания имот.
(161)
За въросните имоти община Mikkeli e платила покупна цена от 6 646 787 EUR, което е под регистрирания размер на ипотеката, която един частен субект е имал върху един от имотите преди приключването на процедурата по продажбата. Освен този имот още пет други имота и една сграда са били продадени на община Mikkeli. В допълнение Комисията отбелязва, че община Mikkeli е купила имотите с оглед превръщане на земята в жилищен район чрез извършване на промени в местните планове; имотите са били разположени близо до градския център и в привлекателен жилищен район.
(162)
На основание на гореизложеното съмненията, изразени от Комисията в решението за откриване на процедурата относно цената платена за имотите и сградите, се разсейват. Счита се, че община Mikkeli купи имотите и сградата на цена, която отразява тяхната стойност, и че тестът за пазарния инвеститор е издържан. Поради тази причина Комисията стига до заключението, че тази мярка не включва държавна помощ.
7.3.3. Гаранция, предоставена на 8 март 2004 г. (мярка 4) и гаранция, предоставена на 10 май (мярка 5)
(163)
Що се касае до гаранцията, предоставена през юни 200 г., няколко етапа трябва да бъдат разграничени (предоставяне на гаранцията; плащане съгласно гаранцията; промяна на условията по заема сравни съображение 132. Следователно по-долу се проверява дали гаранциите, предоставени през март 2004 г. и май 2004 г. представляват държавна помощ. Въпросът дали промените в условията по заема биха довели до държавна помощ се разглежда като част от мярка 6 (вж. съображения 188-195).
(164)
Мярка 4: Противно на доводите на Финландия, представени в съображение (92), Комисията счита, че, преобразуването на съществуващи задължения в нова гаранция може да представлява държавна помощ. В този контекст трябва да се прави разграничение между съществуваща и нова помощ. Определението за съществуваща помощ изисква индивидуалните мерки на помощ да са били приложени преди влизането в сила на Договора (член 1, буква б) от Процедурния регламент). Нова помощ, обратното, е "всяка помощ […]която не е съществуваща помощ, включително измененията на съществуваща помощ" (член 1, буква в) от Процедурния регламент). Съгласно Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 г. за прилагане на Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (49), промяна е "всяко изменение, различно от промени от чисто формален или административен характер, което не оказва влияние върху оценката на съвместимостта на мярката за помощ с общия пазар".
(165)
Всъщност община Mikkeli е предоставила държавна помощ на 8 март 2004 г., която е обезпечавала нов заем, предоставен от Tapiola на 14 април 2004 г. Новата гаранция не може да бъде разглеждана като продължение на старата гаранция, защото тя е дадена за нов заем с нови условия. Обстоятелството, че този заем е заменил заем, предоставен през 1992 г. от Tapiola, който вече е бил гарантиран от община Mikkeli, не променя становището на Комисията. Докато е вярно, че новият заем е бил в размер на дължимата главница по стария заем, и лихвеният процент е бил по-изгоден за Karjaportti (4,5 % годишно за стария заем; 4 % годишно за новия заем), имало е промяна в периода на заема (старият заем е следвало да бъде погасен десет години след предоставянето му, тоест през ноември 2002 г.; новият заем е позволявал погасяване до 2014 г). Като цяло размерът на новия заем (главница плюс лихва за периода 2004 г. - 2014 г.) е по-висок от размера на стария заем. Следователно с предоставянето на новата гаранция рискът за община Mikkeli, а оттам и размерът на мярката, се е увеличил в сравнение със старата гаранция. Предоставянето на новата гаранция трябва да се разглежда като промяна на старата гаранция, която позволява класифицирането на новата гаранция като нова помощ. Следователно доводът на Финландия, че старата гаранция е била предоставена преди присъединяването на Финландия и по тази причина може да се разглежда като съществуваща помощ, и че новата гаранция не може да се разглежда като включваща предоставяне на нова помощ, може да бъде отхвърлен.
(166)
Въпросът дали гаранцията дава предимство на бенефициера може да бъде оценен на базата на Известието относно гаранциите от 2008 г. По времето на предоставяне на мярката Известието относно гаранциите от 2000 г. е било в сила. Обаче, както е обяснено в съображение (134), Комисията ще се позовава на Известието относно гаранциите от 2008 г. при оценката на мярката. Съгласно точка 3.2 от Известието относно гаранциите от 2008 г. съществуването на държавна помощ в рамките на индивидуална държавна гаранция може да се изключи, ако са изпълнени четири кумулативни условия (вж. съображение 135). Гаранцията, която се оценява, покрива 100 % от заема. Това е достатъчно, за да се каже, че съществуването на държавна помощ не може да бъде изключено на основание на точка 3.2 от Известието относно гаранциите от 2008 г. В допълнение и противно на доводите на Финландия, Комисията счита,че Karjaportti е бил в затруднение по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г. още през март 2004 г. (вж. съображения 123-128), което е още една причина гаранцията да не може да попадне в приложното поле на точка 3.2 от Известието относно гаранциите от 2008 г.
(167)
В допълнение гаранцията е била предоставена без каквато и да била такса за гаранция, независимо че дружеството е изпитвало затруднение и риска за община Mikkeli е можел да се разглежда като значителен. Гаранцията е покривала 100 % от въпросния заем, т.е. че предоставящият орган е носел сам риска от неизпълнение на бенефициера и че гаранцията се предоставя като абсолютна гаранция, тоест гарантът отговаря за основния дълг, като че ли той би бил негов собствен и кредиторът може да иска погасяване на основния дълг от гаранта, когато основният дълг е станал изискуем.
(168)
В допълнение Финландия вярва, че мярката е в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика, по-специално поради участието на частни кредитори. Този довод може да бъде отхвърлен. Съгласно информацията, предоставена от Финландия, първо, частните кредитори не са предоставили гаранции, а заеми на бенефициера. Второ, заемите от частни кредитори не са били предоставени по същото време като гарантираните пенсионни заеми. Трето, лихвеният процент, искан от поне един от частните кредитори за заем е бил по-висок от лихвения процент за пенсионния заем. Нещо повече, частните кредитори са се съгласили само за краткосрочни заеми за период от няколко месеца, докато гаранцията предоставена от община Mikkeli е обезпечавала заем за период от десет години.
(169)
С оглед на гореизложеното се счита, че мярката предоставя предимство на Karjaportti. В допълнение, мярка 4 отговаря на всички изисквания за съществуването на държавна помощ. Както се посочва подробно в съображения 133, 140 и 141, тази гаранция също се състои от държавни ресурси, за нея носи отговорност държавата, тя е избирателна, нарушава конкуренцията и засяга търговията между държавите-членки.
(170)
Мярка 5: Доводът на Финландия, че мярката е била предоставена, за да се продължи инвестицията, започната през 2000 г., може да се отхвърли, защото гаранцията очевидно е нова мярка.
(171)
Съгласно точка 3.2 от Известието относно гаранциите от 2008 г. съществуването на държавна помощ в рамките на индивидуална държавна гаранция може да се изключи, ако са изпълнени четири кумулативни условия (вж. съображение 135). Както мярка 4, оценяваната мярка обезпечава 100 % от заема и Karjaportti вече е било в затруднение по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г. (вж. съображения 123-128). Съответно гаранцията не може да попадне в приложното поле на точка 3.2 от Известието относно гаранциите от 2008 г.
(172)
В допълнение, и подобно на мярка 4, гаранцията беше предоставена без каквато и да била такса за гаранция, независимо че дружеството е изпитвало затруднение и риска за община Mikkeli е можел да се разглежда като значителен. Гаранцията е обезпечавала 100 % от въпросния заем и е била предоставена като абсолютна гаранция. Съответно в конкретния случай, противно на становището на Финландия, Комисията счита, че мярката предоставя предимство на Karjaportti.
(173)
В допълнение, мярка 5 отговаря на всички изисквания за съществуването на държавна помощ. Както се посочва подробно в съображения 133, 140 и 141, тази гаранция също се състои от държавни средства, за нея носи отговорност държавата, тя е избирателна, нарушава конкуренцията и засяга търговията между държавите-членки.
(174)
На основание на гореизложеното Комисията прави заключението, че мерки 4 и 5 представляват държавна помощ.
(175)
Финландия не е привела никакви доводи относно съвместимостта на мярка 4. За мярка 5 Финландия се позовава на член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС и ННРП от 1998 г. (вж. съображение 95). ННРП от 1998 г. не могат обаче да служат като основание за съвместимост, защото Karjaportti е била в затруднение към момента на предоставяне на двете гаранции (вж. съображения 123-128). Съгласно ННРП от 1998 г. помощта за предприятия в затруднение трябва да се оценява в съответствие с Насоките за оздравяване и преструктуриране (50). Поради това Комисията първо оценява дали мерки 4 и 5 са съвместими като помощ за оздравяване и преструктуриране съгласно Насоките за О&П. Към момента на предоставяне на гаранцията са се прилагали Насоките за О&П от 1999 г. (51)
(176)
Съгласно Насоките за О&П от 1999 г. помощта за оздравяване трябва да отговаря на определени изисквания, които не са изпълнени от разглежданата мярка.
а)
Първо, докато мерките се състоят в подкрепа на ликвидността под формата на гаранция (точка 23, буква а) от Насоките за О&П от 1999 г.), заемите, обезпечени със съответните гаранции, не са били предоставени при лихвен процент, най-малкото сравним с тези, наблюдавани при заеми за стабилни предприятия (референтен лихвен процент за Финландия през март 2004 г.: 4,43 % плюс 100 базисни пункта; референтен лихвен процент за Финландия през май 2004 г.: 4,43 % плюс 100 базисни пункта).
б)
Второ, гаранциите не са били свързани със заем, който е следвало да бъде върнат за период от не повече от 12 месеца след изплащането на последния транш на предприятието (точка 23, буква б) от Насоките за О&П от 1999 г.).
в)
Трето, Финландия не е предоставила никаква информация, че помощта е била оправдана на основание сериозни социални затруднения и не е имало прекомерно неблагоприятни ефекти на разпространение на резултатите в другите държави-членки (точка 23, буква в) от Насоките за О&П от 1999 г.).
г)
Четвърто, нито гаранциите са били върнати в рамките на 6 месеца, нито е бил съставен план за преструктуриране по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г. (точка 23, буква г) от Насоките за О&П от 1999 г.).
д)
Последно, няма индикации, че гаранциите са били ограничени до размер, необходим да се запази дейността на предприятието за периода, за който помощта е разрешена (точка 23, буква д) от Насоките за О&П от 1999 г.).
(177)
Мерки 4 и 5 не изпълняват също изискванията за помощ за преструктуриране, установени в Насоките за О&П от 1999 г.
а)
Първо, мерките не са били в зависимост от изпълнението на план за преструктуриране (точка 31 от Насоките за О&П от 1999 г.). Отбелязва се, че не е съставен план за преструктуриране по смисъла на точка 32 и следващите от Насоките за О&П от 1999 г.
б)
Второ, от получателите на помощта се очаква да дадат значителен принос към плана за реструктуриране от техните собствени средства (точка 40 от Насоките за О&П от 1999 г.), а за разглежданите мерки няма индикация за собствен принос на получятеля.
в)
Трето, с цел да се избегнат прекомерни нарушения на конкуренцията, трябва да бъдат взети компенсаторни мерки (точка 37 от Насоките за О&П от 1999 г.). Такива мерки не са били предвидени.
(178)
Съответно Комисията счита, че мерките не са предоставени с съответствие с Насоките за О&П от 1999 г.
(179)
Освен това, трябва да се разгледа дали мерки 4 и 5 биха могли да бъдат съвместими на основание на някое друго от изключенията, предвидени в член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС.
(180)
Изключенията по член 107, параграф 2 от ДФЕС не са приложими в настоящия случай, тъй като въпросните мерки нямат социален характер, не са предоставени на отделни потребители, не са предназначени за отстраняване на щети, причинени от природни бедствия или други извънредни събития, и не са предоставени на икономиката в отделни региони на Федерална република Германия, засегнати от разделението на държавата.
(181)
Допълнителни изключения са предвидени в член 107, параграф 3 от ДФЕС.
(182)
Член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС гласи, че "помощите за насърчаване на икономическото развитие на региони, където жизненото равнище е необичайно ниско или където има високо равнище на непълна заетост" могат да бъдат обявени за съвместими с вътрешния пазар. Към момента на предоставяне на помощта Karjaportti се е намирало в такъв регион.
(183)
Към момента, когато мерки 4 и 5 бяха предоставени, съвместимостта на държавната помощ за региони, които получават подпомагане, беше уредена от ННРП от 1998 г. Съгласно тези Насоки предприятия в затруднения не отговарят на условията за предоставяне на регионална помощ. Съответно, с оглед на гореизложеното, Комисията стига до заключението, че помощта не отговаря на условията за дерогация, предвидена в член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС.
(184)
Член 107, параграф 3, буква б) от ДФЕС гласи, че "помощ за насърчаване изпълнението на важен проект от общоевропейски интерес или за преодоляване на сериозно затруднение в икономиката на държава-членка" може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар. Комисията отбелязва, че въпросната помощ не е предназначена да насърчава изпълнението на важен проект от общоевропейски интерес, както и че не е открила доказателства, че тя е предназначена за преодоляване на сериозно затруднение във финландската икономика. С оглед на гореизложеното, Комисията стига до заключението, че помощта не отговаря на условията за дерогация, предвидена в член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС.
(185)
Член 107, параграф 3, буква г) от ДФЕС определя, че помощ за насърчаване на култура и опазване на наследство, доколкото тази помощ не засяга условията на търговия и конкуренция в Общността в степен, противоречаща на общия интерес, може да бъде обявена за съвместима с ДФЕС. Този член очевидно е неприложим за настоящия случай.
(186)
Член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС предвижда разрешаване на държавни помощи, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия, до степен, която противоречи на общия интерес. Комисията е разработила няколко насоки и съобщения, за да обясни как ще прилага дерогацията, съдържаща се в този член. Комисията обаче счита, че е очевидно поради естеството и характеристиките на помощта, че изключенията съгласно тези насоки и съобщения не са приложими към настоящия случай.
(187)
На основание гореизложените доводи Комисията счита, че мерки 4 и 5, включват държавна помощ, която не е съвместима с вътрешния пазар.
7.3.4. Процедура по преструктуриране, надзиравана от съд (мярка 6)
(188)
Основният довод на Финландия, както е посочено в съображения 96-98, е, че община Mikkeli не е била по-щедра отколкото други кредитори на дружеството, но че община Mikkeli е действала заедно с частни кредитори на бенефициера и при същите условия. Съответно, когато тя е дала съгласието си за програмата за преструктуриране, тя е действала като частен инвеститор в условията на пазарна икономика.
(189)
Първият въпрос, по който трябва да се направи проверка в този контекст, е дали тестът за оператор в условията на пазарна икономика е приложим, когато един или няколко публични организации, за чието поведение отговаря държавата, провеждат множество мерки по отношение на едно предприятие. Общият съд е разгледал този въпрос в BP Chemicals срещу Комисията (52). Според Съда самият факт, че публично предприятие, което е извършило вливания на капитал в дъщерно дружество, които са класифицирани като "помощ" не означава автоматично, че по-нататъшно вливане на капитал не може да бъде класифицирано като инвестиция, която издържа теста за частен инвеститор в условията на пазарна икономика. Комисията обаче трябва да определи дали множество мерки относно едно предприятие могат разумно да бъдат отделени една от друга и разгледани като независими мерки. В този контекст според Съда трябва да бъдат разгледани хронологията на въпросните мерки, тяхната цел и положението на дъщерното дружество към момента на вземане на всяко решение за вливане (53).
(190)
В конкретния случай комисията трябва да определи дали гаранциите, предоставени през март и май 2004 г. (мерки 4 и 5) могат да бъдат разделени от процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд (мярка 6). Докато е вярно, че решенията относно всичките три мерки са били взети в рамките на една година, Комисията отбелязва, че те са били предприети в различен контекст. Междувременно беше започната процедура по преструктуриране, надзиравана от съд, в която са участвали всички кредитори на дружеството. Целта на мярка 6 следователно не е била вече да се даде възможност на дружеството да се върне към жизнеспособност без несъстоятелност като получи нови финансови средства от частни банки. По-скоро община Mikkeli, като всички други кредитори, е целяла в своята роля на кредитор да максимизира удовлетворяването на своите несъбрани вземания в съответствие с ограниченията на националното право в областта на несъстоятелността. Поради тази причина Комисията счита, че мярка 6 може да бъде отделена от мерки 4 и 5.
(191)
Както е посочено в съображение 31, Karjaportti, заедно със своите частни кредитори, е поискало от Районен съд Mikkeli откриване на процедура по преструктуриране, надзиравана от съд, съгласно Закона за преструктуриране на предприятия 47/1993. На Съда е била представена програма за преструктуриране, включваща подробности относно оценяваните към днешна дата мерки. След като е проверил подробностите, Съдът е одобрил програмата за преструктуриране. Комисията отбелязва, че Karjaportti е било предмет на процедура по преструктуриране, надзиравана от съд съгласно финландското право. Всъщност целта на такава процедура по преструктуриране, надзиравана от съд, е да се възстанови жизнеспособната дейност на длъжник в затруднение, да се осигури неговата трайна жизнеспособност и да се постигне уреждане на дълга. Поради тази причина комисията счита, че мерките, предприети от община Mikkeli по време на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, могат да бъдат оценени съгласно принципа на инвеститор в условията пазарна икономика.
(192)
Съгласно съдебната практика след решението по делото Magefesa (54), ако държавата е по-щедра към дружеството, отколкото други кредитори, мерки по процедура по преструктуриране, надзиравана от съд, могат да представляват държавна помощ. Съответно Комисията проверява дали наистина частните и публичните кредитори са били третирани еднакво по време на процедурата по преструктуриране.
(193)
Първо, отбелязва се като цяло, че […] от преструктуриране на дългове (приблизително [30-70]% се дължи на частни кредитори. Основните частни кредитори са Nordea Bank, Pohjola Bank and Nordea Financing. Второ, трябва да се вземе предвид, че кредиторите на Karjaportti са били разделени на различни групи съгласно реда им. Заедно с частните кредитори Nordea Bank, OKO/Pohjola Bank и Nordea Financing, както и притежаваното от държавата специализирано финансово дружество Finnvera, община Mikkeli е принадлежала към групата кредитори по големи обезпечени дългове. Както може да бъде видяно в таблица IV, община Mikkeli има дял от [10-40]% по тези големи обезпечени дългове, докато частните кредитори заедно имат дял от [30-70]%. Finnvera има дял от [10-40]%.
(194)
По-надолу всяка от мерките, взети от община Mikkeli се оценява по-подробно.
(195)
Намаление на лихвените проценти за обезпечени дългове: Както може да бъде видяно в таблица V, лихвените проценти за заемите и други дългове (неизплатени такси), които са се считали за "големи обезпечени дългове, са били същите за частни и публични кредитори, с изключение на […]. Този кредитор получи лихвен процент от […] EURIBOR за всички неизплатени суми от започването на процедурата по преструктуриране, докато другите кредитори са получили за част от несъбраните суми само […] EURIBOR минус […]% до 2010 г. Разликата се е дължала на факта, че […] е бил пръв в реда на кредиторите по отношение на обезпеченията, предоставени от Karjaportti като гаранция. Счита се, че по-високият ред оправдава разликата в прилаганите лихвени проценти.
(196)
Разсрочване на заеми Вземанията на община Mikkeli са били отсрочени в същата степен както и вземанията на другите обезпечени длъжници. Както може да се види в таблица VI, Karjaportti трябва да плаща вноски на всички обезпечени кредитори от юли 2009 г. до 2015 г., когато най-голямата част от вноските става изискуема (43 % от главницата на всеки от обезпечените дългове). Всички вноски платими на всеки кредитор се намират в същата пропорция по отношение на цялата сума по вземането на съответния кредитор (2 % от неизплатената сума за първите три вноски). 4 % за следващите две вноски; 6 % за оставащата вноска). Последната вноска възлиза на 43 % от главницата за всеки от обезпечените кредитори. Следователно община Mikkeli не е била третирана по-малко благоприятно отколкото частните кредитори в подобна ситуация.
(197)
Опрощаване на дълг под условие Съгласно програмата за преструктуриране, както е посочено в съображения 42 и 45, сумите, които следва да бъдат опростени в края на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, ако определени икономически условия не са изпълнени, се основавават на сравнение между стойността на обезпечението, ако Karjaportti продължи своята дейност, и стойността на обезпечението в случай на неговото реализиране, определена за всеки от съответните кредитори, като се взима предвид техния съответен ред. Стойността на обезпечението в двата случая беше определена от двама независими оценители към момента на започване на програмата за преструктуриране въз основа на сравними цени и информация за наемите. В този контекст, […] не трябва да опрощава дългове в края на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, тъй като той е първият кредитор в реда за предпочтително удовлетворение. Сумите за другите кредитори са били също определени съгласно посочената методология, в резултат на което се е стигнало до сумите, посочени в съображение 43. Методологията, използвана за определяне на съответните суми може де се счита за достоверна, особено тъй като тя свързва съответния ред със стойността на съответното обезпечение в двата случая. На практика изчислението се е основавало на оценките на независим експерт и същите принципи са били приложени към всички кредитори при определянето на сумите, с които подлежащите на реструктуриране дългове могат да бъдат пределно намалени в края на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. С оглед на това може да се счита, че всички кредитори са били третирани равноправно.
(198)
Като цяло, Комисията счита, че община Mikkeli не е била третирана по-малко благоприятно, отколкото частните кредитори по време на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. Когато се е стигнало до различия в третирането на другите кредитори, те са били обосновани с различно качество на обезпеченията, с които разполагат съответните кредитори. Следователно, в светлината на гореизложеното следва да се заключи, че бенефициерът не е бил поставен в по-благоприятно положение по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС посредством процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. Съмненията, изразени от Комисията в решението за откриване на процедурата, са разсеяни и мерките, описани в съображения 31-43, не представляват държавна помощ.
7.3.5. Покупка на акции (мярка 7)
(199)
Първо, Комисията отбелязва, че покупката на дялове не е част от процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд.
(200)
Финландия твърди, че община Mikkeli действала в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика при закупуването на дяловете. Първо, следвайки логиката на решението по делото BP Chemicals (вж. съображения 189-191), трябва да се определи дали принципът на инвеститор в условията на пазарна икономика може да се приложи по отношение на мярка 7, тъй като община Mikkeli вече е отпускала помощи на Кarjaportti в миналото. В този контекст Комисията отбелязва, че мерки 4 и 5 са били предприети преди началото на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, докато покупката на дялове е била направена едва след това. В допълнение докато целта на мерки 4 и 5 беше да се позволи на бенефициера да продължи да има достъп до ликвидни средства, след началото на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, е било ясно, че тези нужди ще бъдат посрещнати в рамките на тази процедура. Поради това се счита, че мярка 7 може да бъде отделена от мерки 4 и 5, и че принципът на инвеститор в условията на пазарна икономика е по принцип приложим за мярка 7.
(201)
Както е посочено в съображение 156, принципът на инвеститор в условията на пазарна икономика е приложим за покупката на земя или други активи, извършена от държава. Финландия е представила оценка на стойността на дяловете, извършена от […] (55), агенция за управление на недвижими имоти със седалище в Хелзинки. Оценката от 29 март 2005 г. е оценила дяловете на дружеството за недвижими имоти на възлизащи в размер между 1 милион EUR и 1,1 млн. EUR. Оценката се е основавала на стойността на имуществото, притежавано от дружеството. Два метода са били приложени за определяне на стойността: Стойност на капитала при отдаване под наем на пазарни цени (след събиране на жилищна статистиката от Statistics Finland) и препродажната стойността (след запитване относно цените).
(202)
В момента, в който дяловете са били продадени, имуществото е било отдадено под наем под нивото на пазарните наемни цени. Съгласно оценката нивото на пазарните наемни цени може да бъде достигнато за две години с максималното годишно увеличение на наемните цени. Следователно стойността на имуществото е била коригирана в момента на покупката и накрая община Mikkeli е купила дялове на цена 860 000 EUR.
(203)
Оценката е била извършена от независим експерт. Използваната методология, както е описано по-горе, първо е трябвало да провери стойността на капитала при отдаване под наем на пазарни цени и след това препродажната стойност. И двете стойности са се основавали на данни за пазара, и двете стойности бяха използвани за определяне на стойността на дяловете, която също е била коригирана до нивото на наемните цени, преобладаващи към момента на покупката. Тази методология се счита за достоверна. Комисията стига до заключението, че дяловете на Kiinteistö Oy Suksimäki са закупени на пазарна цена и че мярката не предоставя предимство на Karjaportti.
(204)
Въз основа на гореизложеното съмненията, изразени от Комисията в решението за откриване на процедурата, се разсейват и се стига до заключението, че мярката не включва държавна помощ.
7.3.6. Преобразуване на неизплатени лихви в заеми (мярка 8)
(205)
Финландия твърди, че превръщането на неизплатените лихви в заеми е типичен мярка за процедура по преструктуриране, надзиравана от съд. Вярно е, че подобна мярка може да бъде разглеждана като присъща на процедура по преструктуриране, надзиравана от съд. В конкретния случай, превръщането на неизплатените лихви в заеми през 2005 г. е било по принцип вече предвидено в програмата за преструктуриране за всички кредитори по големи обезпечени дългове ([двама частни кредитори] и Finnvera). С оглед на това Комисията не счита, че сам по себе си фактът на преобразуване на неизплатените лихви в заем означава държавна помощ. Трябва обаче е да се провери дали лихвеният процент, който община Mikkeli e начислила на Karjaportti, предоставя предимство на последното.
(206)
В този контекст Финландия счита, че община Mikkeli е действала в съответствие с принципа на частния пазарен инвеститор, тъй като частните инвеститори заедно с община Mikkeli са преобразували неизплатените лихви в заеми. На първо място, по същия начин, както за процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, се счита, че по принцип принципа на частния пазарен инвеститор е приложим към мярка 8, тъй като тази мярка може да бъде отделена от мерки 4 и 5 (вж. съображения 189-191). Прилагайки принципа на частния пазарен инвеститор към конкретния случай, Комисията отбелязва следното: Докато е вярно, че не само община Mikkeli, но също и [частните кредитори] извършиха преобразуване на неизплатени лихви в заеми, лихвеният марж, начислен за заемите, не беше един и същ. Всъщност [един частен кредитор] поиска 3-месечния EURIBOR плюс 1,5 % и [друг частен кредитор] - 3-месечния EURIBOR плюс 2 %, докато община Mikkeli поиска само 3-месечния EURIBOR плюс 0,3 %. Следователно лихвеният процент, който община Mikkeli се е съгласила да начисли за заема е 1,2 % под лихвения процент, начислен от [един частен кредитор] и 1,7 % под лихвения процент, начислен от [други частен кредитор]. Следователно аргументът, че община Mikkeli е действала при равни условия с частните кредитори, може да се отхвърли. С оглед на разликата в лихвените проценти може да се изключи, че община Mikkeli е начислила за заема лихва на пазарно равнище. Следователно заемът, в който община Mikkeli е преобразувала неизплатените лихви, предоставя предимство на Karjaportti.
(207)
В допълнение, мярка 8 отговаря на всички изисквания за наличието на държавна помощ. Както се посочва подробно в съображения 133, 140 и 141, този заем се състои от държавни средства, за него носи отговорност държавата, той е избирателен, нарушава конкуренцията и засяга търговията между държавите-членки.
(208)
Въз основа на горепосоченото Комисията стига до заключението, че мярка 8 представлява държавна помощ.
(209)
Финландия не е привела никакви доводи относно съвместимостта на мярка 8. Тъй като Karjaportti е било в затруднение в момента на преобразуването на неизплатените лихви в заеми (вж. съображения 123-129), Комисията първо оценява дали мярка 8 е съвместима като помощ за оздравяване и преструктуриране съгласно Насоките за О&П. Към момента на предоставяне на гаранцията са се прилагали Насоките за О&П от 2004 г. (56)
(210)
Съгласно Насоките за О&П от 2004 г. помощта за оздравяване трябва да отговаря на определени изисквания, които не са изпълнени от въпросната мярка.
а)
Първо, докато мерките се състоят в подкрепа на ликвидността под формата на заем (точка 25, буква а) от Насоките за О&П от 2004 г.), начисленият лихвен процент не е поне сравним с лихвените проценти, наблюдавани при заеми за стабилни предприятия (референтен лихвен процент за Финландия през декември 2005 г.: 4,08 % плюс 100 базисни пункта; лихвеният процент, начислен за заема беше 3-месечния EURIBOR плюс 0,3 %, което на 19 декември 2005 г. представляваше 2,486 % плюс 30 базисни пункта.
б)
Второ, Финландия не се е задължила да предостави план за преструктуриране в рамките на шест месеца след разрешаването на помощта и продължителността на мярката не е била ограничена до шест месеца (точка 25, буква а) и буква в) от за О&П от 2004 г.).
в)
Трето, принципът на еднократната помощ (точка 25, буква д) от Насоките за О&П от 2004 г.) не е спазен, тъй като дружеството е получило несъвместима и неправомерна държавна помощ в моменти, когато то е било в затруднение преди.
(211)
Мярката също не отговаря на всичките изисквания за помощ за преструктуриране, определени в Насоките за О&П от 2004 г.
а)
Първо, мярката не била в зависимост от изпълнението на план за преструктуриране (точка 34 от Насоките за О&П от 2004 г.). Докато е вярно, че по време на процедурата за преструктуриране, надзиравана от съд беше съставена програма за преструктуриране за Karjaportti, последната не отговаря на изискванията на точка 35 от Насоките за О&П от 2004 г. (продължителност от 10 години, липса на анализ на чувствителността, липса на връщане към дълготрайна жизнеспособност в рамките на разумен период от време).
б)
Второ, от получателите на помощта се очаква да дадат значителен принос към плана за реструктуриране от техните собствени средства (точка 43 от Насоките за О&П от 2004 г.), а за разглежданите мерки няма индикация за собствен принос на бенефициера.
в)
Трето, мярката не спазва принципа за еднократната помощ, тъй като дружеството е получило несъвместима и неправомерна държавна помощ в моменти, когато то е било в затруднение преди.
(212)
Съответно Комисията счита, че мярката не е предоставена с съответствие с Насоките за О&П от 2004 г.
(213)
Освен това, трябва да се разгледа дали мерки 8 и 5 биха могли да бъдат съвместими на основание някое друго от изключенията, предвидени в член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС. Поради същите причини, изложени по-горе за мярка 4 и мярка 5 (вж. съображения 179-186), Комисията счита, че условията за нито едно от изключенията не са изпълнени. Поради това Комисията стига до заключението, че мярка 8 включва държавна помощ, която не е съвместима с вътрешния пазар.
7.3.7. Отписване на дългове от финансовите отчети през 2006 г. и през 2008 г. (мярка 9 и мярка 10)
(214)
Първо, трябва да се провери дали тези отписвания на дългове биха могли да предоставят предимство на Кarjaportti. Такъв би бил случаят, ако община Mikkeli реши да не търси повече събирането на дълговете, тоест ако тя опрости въпросните дългове.
(215)
Както е описано в съображение 105, Финландия потвърди, че отписване на дългове е било само счетоводна мярка, която не засяга правните отношения между кредитора и длъжника, тоест че задълженията не са били опростени. Съгласно документите, предоставени от Финландия, община Mikkeli все още търси събиране на дълговете.
(216)
В съответствие с принципа на предпазливост съгласно добрата счетоводна практика и в съответствие със Закона за счетоводството 1336/1997 стойността на вземанията, вписани в счетоводния баланс, не може да превишава вероятната им стойност. Съответно, вземания, които вероятно не могат да бъдат събрани, се записват в отчета за приходите и разходите като разход.
(217)
Въз основа на горепосоченото Комисията счита, че отписването на дълг е било направено единствено във финансовите отчети на община Mikkeli в съответствие със счетоводните стандарти и събирането на съответните вземания все още се търси в рамките на процедурата за преструктуриране, надзиравана от съд.
(218)
Съмненията, изразени от Комисията в решението за откриване на процедурата, са разсеяни и може да се направи заключение, че мерките не предоставят предимство на Karjaportti. Поради това мерки 9 и 10 не включват държавна помощ.
7.3.8. Разсрочване на дългове от 2009 г. насам (мярка 12)
(219)
Доводът на Финландия, че мярката е присъща на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд и не включва държавна помощ може да бъде отхвърлен. Първо, разсрочването на дългове през 2009 г. не е било предвидено в първоначалната програма за преструктуриране и второ, фактът, че подобно преструктуриране би било предприето в съответствие с националното законодателство не е достатъчен за да се изключи наличието на държавна помощ (57).
(220)
По принцип също така мерки за намаляване на разходите, които обичайно са част от бюджета на дадено предприятие, могат да се считат за държавна помощ. Що се касае до разсрочване на дългове, Комисията оценява подобно поведение посредством критерия за частен кредитор (58). При този критерий държавата се разглежда по-скоро като публичен кредитор, който като частен кредитор, цели да възстанови дължими на нея суми, и който за тази цел сключва споразумения с длъжника, съгласно които натрупаните дългове трябва да бъде разсрочени или заплатени на вноски, за да се улесни тяхното връщане (59). По смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС има благоприятно третиране, ако дължимата сума може да бъде възстановена на публичния кредитор при по-благоприятни условия, отколкото би било позволено от частен кредитор. Комисията взема под внимание аргумента на Финландия, че разсрочването не е било осъществено, защото административният съд на Kuopio (Kuopion hallinto-oikeus) е забранил неговото осъществяване. Както обаче посочва Финландия графикът за изплащане на дълга е бил удължен независимо това, което води до отлагане на дължими плащания. В този контекст Комисията отбелязва, че действително осъщественото разсрочване се различава от разсрочването, за което е направено уведомление, по отношение на сумите и срокове. Размерът на дълга, разсрочен в действителност от община Mikkeli, е по-нисък от размера, за който първоначално е направено уведомление, и разсрочването е било разрешено само за по-кратки периоди отколкото периодите, за които първоначално е направено уведомление. С оглед на това се счита, че мярката, за която е направено уведомление, е изпълнена с модификации. Независимо от тези модификации Комисията отбелязва, че никой частен кредитор не би приел разсрочване на дългове в каквато и да е форма поради причините, изложени в това съображение.
(221)
Един частен кредитор обикновено ще събере по принудителен ред своите вземания, ако преди това е сключил споразумения относно разсрочване на дългове, които не са били спазени от кредитора (60). Община Mikkeli, напротив, се е съгласила на последващо разсрочване на дългове, след като Karjaportti не е спазила условията на разсрочването на дългове, относно което е било постигнато споразумение по време на процедурата за преструктуриране надзиравана от съд. В допълнение не съществуват специфични доводи срещу събиране на вземанията по принудителен ред, като например по-големи обезпечения, предоставени на община Mikkeli. На последно място, що се касае до перспективите за бъдеща рентабилност и жизнеспособност на дружеството, Комисията счита, че финансовото положение на дружеството беше такова, че не даваше повод да се вярва, че инвестициите биха достигнали приемливо ниво на рентабилност в разумен срок. По време на предоставянето на мярката Karjaportti се е намирало в процедура по несъстоятелност и в допълнение от 2004 г. дружеството вече се е намирало в процедура по преструктуриране, надзираван от съд. С оглед на това Комисията отбелязва, че един предполагаем частен кредитор в същото положение като община Mikkeli не би приел продължаване на разсрочването на дълговете.
(222)
При тези обстоятелства Финландия посочва, че община Mikkeli е действала при равни условия с другите кредитори на Karjaportti.
(223)
Всъщност, що се касае до разсрочването на дългове, за което е било направено уведомление, според Финландия съгласието на частните кредитори е било в зависимост от съгласието на община Mikkeli. На второ място, изглежда, че възнамеряваното разсрочване на дългове не е предвиждало същите условия за всички обезпечени кредитори. Докато община Mikkeli е щяла да отложи изплащането на непогасените дългове до 2011 г., частните кредитори са щели все пак да получат вноска през 2009 г. С оглед на това доводът, изтъкнат от Финландия може да бъде отхвърлен.
(224)
Въз основа на горепосоченото Комисията стига до заключението, че мярката не отговаря на критерия за частен кредитор и че тя предоставя предимство на Karjaportti.
(225)
Що се отнася до останалите изисквания за наличие на държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, Комисията отбелязва, община Mikkeli се е съгласила на разсрочването и то съответно се състои от държавни ресурси и може да бъде вменено в отговорност на държавата. Освен това, мярката може да се счита за избирателна. На последно място, тя нарушава конкуренцията и засяга търговията между държавите-членки, както е изложено подробно в съображения 133, 140 и 141.
(226)
Въз основа на горепосоченото Комисията стига до заключението, че мярката представлява държавна помощ.
(227)
Основният довод на Финландия е, че тази мярка не включва държавна помощ; тя обаче също е подала уведомление относно мярка 12 за помощ за оздравяване. Всъщност, когато община Mikkeli се е съгласила на разсрочване на дълговете, Karjaportti е било в затруднение по смисъла на точка 10, буква в) от Насоките за О&П от 2004 г. (вж. съображения 123-129). Следователно съвместимостта на въпросната мярка трябва да се разглежда въз основа на Насоките за О& П от 2004 г.
(228)
Съгласно Насоките за О&П от 2004 г. помощта за оздравяване трябва да отговаря на определени изисквания, не всички от които са изпълнени от въпросната мярка.
а)
Първо, мярката не се състои в подкрепа на ликвидността под формата на гаранции по заеми или заеми (точка 25, буква а) от Насоките за О&П от 2004 г., а в разсрочване на плащанията.
б)
Второ, Финландия не се е задължила да предостави план за преструктуриране в рамките на шест месеца след разрешаването на помощта и продължителността на мярката не е била ограничена до шест месеца (точка 25, буква а) и буква в) от Насоките за О&П от 2004 г.).
в)
Трето, принципът на еднократната помощ (точка 25, буква д) от Насоките за О&П от 2004 г.), не е спазен, тъй като дружеството е получило несъвместима и неправомерна държавна помощ в моменти, когато то е било в затруднение преди.
(229)
Мярката също не отговаря на всичките изисквания за помощ за преструктуриране, определени в Насоките за О&П от 2004 г.
а)
Първо, мярката не е в зависимост от изпълнението на план за преструктуриране (точка 34 от Насоките за О&П от 2004 г.). Следва да се отбележи, че не е бил съставен план за преструктуриране по смисъла на точка 35 от Насоките за О&П от 2004 г.
б)
Второ, от получателите на помощта се очаква да дадат значителен принос към плана за преструктуриране от техните собствени средства (точка 43 от Насоките за О&П от 2004 г.), а за разглежданите мерки няма индикация за собствен принос на бенефициера.
в)
Трето, с цел да се избегнат прекомерни нарушения на конкуренцията, трябва да бъдат взети компенсаторни мерки (точка 38 от Насоките за О&П от 2004 г.). Такива мерки не бяха предвидени.
г)
Четвърто, мярката не спазва принципа за еднократната помощ, тъй като дружеството е получило несъвместима и неправомерна държавна помощ в моменти, когато то е било в затруднение преди.
(230)
Съответно Комисията счита, че мярката не е предоставена с съответствие с Насоките за О&П от 2004 г.
(231)
Освен това, трябва да се разгледа дали мярка 12 би могла да бъде съвместима на основание някое друго от изключенията, предвидени в член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС.
(232)
(Изключенията по член 107, параграф 2 от ДФЕС не са приложими в настоящия случай, тъй като тази мярка няма социален характер, не е предоставена на отделни потребители, не е предназначена за отстраняване на щети, причинени от природни бедствия или други извънредни събития, и не е предоставена на икономиката в отделни региони на Федерална република Германия, засегнати от разделението на държавата.
(233)
Допълнителни изключения са предвидени в член 107, параграф 3 от ДФЕС.
(234)
Член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС гласи, че "помощите за насърчаване на икономическото развитие на региони, където жизненото равнище е необичайно ниско или където има високо равнище на непълна заетост" могат да бъдат обявени за съвместими с вътрешния пазар. Към момента на предоставяне на помощта Karjaportti се е намирало в такъв регион.
(235)
Съвместимостта на държавна помощ за региони, които получават подпомагане, е уредена от ННРП от 1998 г. Съгласно тези насоки дружества, изпитващи затруднения, не отговарят на условията за предоставяне на регионална помощ. Съответно Комисията стига до заключението, че помощта не отговаря на критериите за дерогацията, предвидена в член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС.
(236)
Член 107, параграф 3, буква б) от ДФЕС гласи, че "помощ за насърчаване изпълнението на важен проект от общоевропейски интерес или за преодоляване на сериозно затруднение в икономиката на държава-членка" може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар. Комисията отбелязва, че въпросната помощ не е предназначена да насърчава изпълнението на важен проект от общоевропейски интерес, както и че не е открила доказателства, че тя е предназначена за преодоляване на сериозно затруднение във финландската икономика. С оглед на гореизложеното, Комисията стига до заключението, че помощта не отговаря на условията за дерогацията, предвидена в член 107, параграф 3, буква б) от ДФЕС.
(237)
Член 107, параграф 3, буква г) от ДФЕС определя, че помощ за насърчаване на култура и опазване на наследство, доколкото тази помощ не засяга условията на търговия и конкуренция в Общността в степен, противоречаща на общия интерес, може да бъде обявена за съвместима с ДФЕС. Този член очевидно е неприложим за настоящия случай.
(238)
Член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС предвижда разрешаване на държавни помощи, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия, до степен, която противоречи на общия интерес. Комисията е разработила няколко насоки и съобщения, за да обясни как ще прилага дерогацията, съдържаща се в този член. Комисията обаче счита, че е очевидно поради естеството и характеристиките на помощта, че изключенията съгласно тези насоки и съобщения не са приложими към настоящия случай.
(239)
На основание гореизложените доводи Комисията счита, че мярка 12 включва държавна помощ, която не е съвместима с вътрешния пазар.
7.4. Мерки, предоставени от Finnvera
(240)
Като предварителна забележка Комисията припомня, че Финландия, в контекста на решение за държавна помощ № 715/2006, е поела ангажимент, че дейностите на Finnvera ще бъдат ограничени до управление на схеми за държавна помощ. Въз основа на това Комисията реши на 25 септември 2007 г. (датата на решението на Комисията), че освобождаването от подоходен данък за Finnvera не представлява държавна помощ. Мерки 13-17 са били предоставени преди решението на Комисията по дело № 715/2006. Мярка 18 е била предоставена след приемането на решението на Комисията по дело № 715/2006. Комисията при оценката на мярка 18 следователно трябва да вземе предвид ангажимента, поет от финландските власти по това дело.
7.4.1. Гаранция, предоставена на 17 март 2004 г. (мярка 13)
(241)
За да се счита за държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, дадена мярка трябва да бъде предоставена пряко или косвено от държавни ресурси и тя трябва да може да бъде вменена в отговорност на държавата. Финландия не оспорва, че мерките, предприети от Finnvera се състоят от държавни средства и могат да бъдат вменени в отговорност на държавата. Според съдебната практика ресурси на едно предприятие следва да бъдат разглеждани като държавни ресурси, ако държавата е в състояние, като упражнява доминиращо влияние върху такива предприятия, да ръководи използването на техните ресурси (61). Мерки, предоставени от специална финансова институция, която може да се счита за орган от публичния сектор съгласно нейния устав, като цяло могат да бъдат вменени в отговорност на държавата (62). Съдът е обяснил по-подробно понятието за вменяване на отговорност в решението по делото Stardust Marine (63). Той е определил следните показатели за вменяване на отговорност на държавата: интегрираност на публичното предприятие в структурите на публичната администрация; естеството на неговата дейност и упражняването ѝ на пазара при нормални условия на конкуренция с частните оператори, правният статут на предприятието (дали е субект на публичното право или на общото дружествено право), интензивността на контрола, упражняван от публичната власт върху управлението на предприятието; интензивността на контрола, упражняван от публичната власт върху управлението на предприятието. В този контекст Комисията отбелязва, че действията на Finnvera са предмет на уредба на административното право, което показва, че то е тясно свързано с администрацията. Finnvera е специално финансово дружество, което е 100 % собственост на държавата, ползва се от държавна гаранция и предоставя основно държавни помощи и финансиране, което не е лесно достъпно на пазара, като например експортни кредити. Ето защо, въпреки че неговите дейности могат да се припокриват в ограничена степен с тези на търговските банки, то не извършва тези дейности в нормални условия на конкуренция с частните оператори. То е учредено съгласно общото дружествено право; същевременно държавата упражнява силен надзор: държавата назначава членовете на Надзорния съвет от парламентарните групи на политическите партии съобразно тяхната представеност във парламента на Финландия. Повечето от членовете на управителния съвет са избрани измежду кандидати, избрани от няколко министерства (вж. съображения 56 - 57). С оглед на това Комисията счита, че мерките, взети от Finnvera, се състоят от държавни ресурси и отговорността за тях може да бъде вменена на Финландия.
(242)
Що се касае до въпроса дали мярка 13 предоставя предимство на бенефициера, противоположно на становището на Финландия, мярката не е предоставена при еднакви условия заедно с тези на частните кредитори. Докато е вярно, че […] и […] и двамата са отпуснали заеми на Karjaportti през 2004 г., Комисията няма сведения, че тези банки също са предоставили и гаранции. Освен това заемите, отпуснати от двамата частни кредитори, са били отпуснати едва в 2004 г., тоест два месеца след като Finnvera е било предоставило мярка 13 и следователно не може да се счита, че Finnvera е действало „заедно“ с тях. Доводът на Финландия, че гаранцията е била предоставена в съответствие с Известието относно гаранциите 2004, може също да бъде отхвърлен. Първо, както беше обяснено по-горе, при оценката на мярката Комисията се основава на Известието относно гаранциите 2008. Съгласно точка 3.2 от Известието относно гаранциите 2008 наличието на държавна помощ в рамките на индивидуална държавна гаранция може да се изключи, ако заемополучателят не е във финансово затруднение. Тъй като Комисията счита, че Karjaportti вече е било в затруднение по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г. през март 2004 г. (вж. съображения 123-128), приложението на Известието относно гаранциите може да се изключи. Финландия също изтъква, че гаранцията е подлежала на висока такса. С оглед обаче на финансовите затруднения на Karjaportti по времето на предоставянето на гаранцията се счита, че таксата за гаранцията, начислена от Finnvera не е пазарна такса. Всъщност бенефициерът е имал общи финансови разходи от [5-8]% за заема заедно с гаранцията, докато референтния лихвен процент по това време е бил 4.43 %, към който е следвало да се добавят 400 базисни пункта с оглед на финансовите затруднения на бенефициера. С оглед на гореизложеното се счита, че мярката предоставя предимство на Karjaportti.
(243)
Освен това за да бъде разглеждана като държавна помощ, дадена мярка трябва да бъде специфична или избирателна, поставяйки в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на определени стоки. Мярка 13 е била предоставена на Karjaportti, едно специфично дружество. Следователно Комисията счита, че тя представлява избирателно предимство за бенефициера.
(244)
В допълнение, Комисията трябва да разгледа дали има вероятност мярката да наруши конкуренцията или засегне търговията между държавите-членки. В този контекст Финландия твърди, че елементът на помощ в гаранцията е под de minimis прага. Когато мярка 13 е била предоставена, се е прилагал Регламент (ЕО) № 69/2001 на Комисията от 12 януари 2001 г. относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО към помощта de minimis (64) (Регламента de minimis 2001) (65). Едно от изискванията за приложението на Регламента de minimis 2001 е общата de minimis помощ, предоставена на едно предприятие, да не превишава 100 000 EUR през всеки тригодишен период. Оценяваната гаранция е възлизала само на 91 000 EUR, тоест тя не би превишила тавана от 100 000 EUR, ако целият размер трябваше да се отчете като елемент на помощ. Трябва обаче да се определи дали мярка 13 трябва да се разглежда заедно с мярка 4, гаранция, предоставена от община Mikkeli през март 2004 г., само 9 дни преди предоставяне на мярка 13, гаранцията, предоставена от Finnvera. Докато двете гаранции са били предоставени от два различни правни субекта и са обезпечавали два отделни заема с различна продължителност, тези два заема са заместили един единствен заем, отпуснат от Tapiola през 1992 г. Следователно може да се счита, че мярка 4 и мярка 13 са били предоставени с една и съща цел, която е била да се позволи преобразуването на заема Tapiola, отпуснат през 1992 г. в нови заеми. С оглед на тази тясна връзка между двете мерки Комисията счита, че мярка 4 и мярка 13 трябва да се разглеждат като една мярка с цел приложение на тавана от 100 000 EUR на Регламента de minimis 2001. Като цяло елемента на помощ в тези две мерки превишава 100 000 EUR. Комисията следователно стига до заключението, че мярка 13 не попада в приложното поле на Регламента de minimis 2001.
(245)
На последно място, Финландия твърди, че мярка 13 е продължението на вече съществуващи задължения и следователно експозицията на Finnvera не е увеличена. Финландия приведе подобен довод относно мярка 4. На същото основание, както и за мярка 4, Комисията не счита, че мярка 13 е просто продължение на по-рано предоставена мярка (вж. съображения 164-165).
(246)
Въз основа на горепосоченото Комисията стига до заключението, че мярка 13 представлява държавна помощ.
(247)
Финландия не е привела никакви доводи по отношение на съвместимостта на мярка 13. Тъй като Karjaportti е била в затруднение, когато Finnvera е предоставила гаранцията (вж. съображения 123-128), Комисията първо оценява дали тя е съвместима като помощ за оздравяване и преструктуриране съгласно Насоките за О&П. Към момента на предоставяне на гаранцията са били приложими Насоките за О&П от 1999 г. (66)
(248)
Съгласно Насоките за О&П от 1999 г. помощта за оздравяване трябва да отговаря на определени изисквания, не всички от които са изпълнени от въпросната мярка.
а)
Първо, гаранцията не е свързана със заем, който следва да бъде върнат за период от не повече от дванадесет месеца след отпускането на последния транш на предприятието (точка 23, буква б) от Насоките за О&П от 1999 г.).
б)
Второ, Финландия не е предоставила никаква информация, че помощта е оправдана на основание сериозни социални затруднения и няма прекомерно неблагоприятни ефекти на разпространение на резултатите в другите държави-членки (точка 23, буква в) от Насоките за О&П от 1999 г.).
в)
Трето, нито гаранцията е била възстановена в рамките на 6 месеца, нито е бил съставен план за преструктуриране по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г. (точка 23, буква г) от Насоките за О&П от 1999 г.).
г)
На последно място, няма индикации, че гаранцията е била ограничена до размера нужен за поддържане на дейността на предприятието за периода, за който помощта е разрешена (точка 23, буква д) от Насоките за О&П от 1999 г.).
(249)
По същите причини, изложени по-горе за мерки 4 и 5 (вж. съображения 177-178), Комисията счита, че мярка 13 не отговаря също на всички изисквания за помощ за преструктуриране, определени в Насоките за О&П от 1999 г. Съответно Комисията счита, че мярката не е предоставена с съответствие с Насоките за О&П от 1999 г.
(250)
Освен това, трябва да се разгледа дали мярка 13 би могла да бъде съвместима на основание някое друго от изключенията, предвидени в член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС. По същите причини, изложени по-горе за мерки 4 и 5 (вж. съображения 179-186), Комисията счита, че никое от изключенията не е налице. Поради това Комисията стига до заключението, че мярка 13 включва държавна помощ, която не е съвместима с вътрешния пазар.
7.4.2. Заем, предоставен на 12 януари 2006 г. (мярка 14)
(251)
Финландия твърди, че мярката е предвидена в програмата за преструктуриране за процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, и че Finnvera е предприело мярката заедно с частни кредитори.
(252)
Вярно е, че мярката вече е била предвидена в програмата за преструктуриране както за частни, така и за публични кредитори на Karjaportti. Съгласно документите, предоставени от Финландия преобразуването на лихвите в заеми е било осъществено в края на 2005 г. и началото на 2006 г.Частни кредитори също са преобразували техните лихви в заеми.
(253)
Първо, следвайки логиката на решението по делото BP Chemicals (вж. съображения 189-191), трябва да се определи дали принципът на инвеститор при условия на пазарна икономика може да се приложи към мярка 14. В този контекст Комисията отбелязва, че мерки 4, 5 и 13 са били предприети преди началото на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, докато мярка 14 е била предприета по време на такава процедура. Поради причините, изложени в съображения 189-191 по-горе, Комисията счита, че мярка 13 може да бъде разделена от мерки 4, 5, и 13. В допълнение мярка 14 е била предвидена в самата програма за преструктуриране, която е имала целта да изправи дружеството на крака.
(254)
Второ, що се касае до приложението на принципа на инвеститор при условия на пазарна икономика, Комисията счита, че заемите отпуснати от частните кредитори […] и от […] са сравними със заема, отпуснат от Finnvera. Като обезпечени кредитори в процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, дружествата са в подобно положение. При положение, че заемите са били отпуснати при условия, подобни на тези, при които е бил отпуснат заема от Finnvera (същия период на заем, сравним период за връщане на заема), и че лихвеният процент, който Finnvera е поискала, е бил по-благоприятен за Finnvera (шестмесечен EURIBOR + 2 % e бил 4,643 % на 1 януари 2006 г.) отколкото процента на лихвата, получена от частните кредитори (на 1 януари 2006 г., тримесечен EURIBOR + 1,5 % е бил 3,988 %; тримесечен EURIBOR + 2 % е бил 4,488 %), Комисията стига до заключението, че мярката не предоставя предимство на Karjaportti.
(255)
Въз основа на горепосоченото се стига до заключението, че мярката не включва държавна помощ.
7.4.3. Насрещна гаранция, предоставена на 14 септември 2006 г. (мярка 15)
(256)
На първо място, Комисията счита, че бенефициерът на мярката е Karjaportti, въпреки че насрещната гаранция е отпусната на […]. Ниската такса, начислена от […] от Karjaportti показва, че […] само е предоставило гаранцията с оглед на гаранцията, предоставена от Finnvera. В действителност по същество Karjaportti, a не […] плаща гаранционната премия за насрещната гаранция на Finnvera.
(257)
Във всеки случай, Финландия смята, че Finnvera е действало при същите условия, при които частните кредитори […] и […] са действали. Вярно е, че […] и […] са били в подобна ситуация като Finnvera. Всичките три дружества са обезпечени кредитори в процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. Всички те са предоставили заеми и гаранции на Кarjaportti преди ([…]).
(258)
На същото основание, както и за мярка 14, следвайки логиката на решението по делото BP Chemicals (вж. съображения 189 - 191), се счита, че принципът на инвеститор в условията на пазарна икономика може да се приложи по отношение на мярка 15, тъй като тази мярка може да бъде разделена от мерки 4, 5 и 13 (вж. съображение 253).
(259)
Що се касае до въпросната мярка, като цяло гарантираният заем възлиза на 1,8 млн. EUR. Finnvera е предоставила насрещна гаранция […] само за 16,7 % от тази сума (300 000 EUR). Остатъкът от заема е бил обезпечен с гаранции от […] и […] (EUR 825 000 EUR и 675 000 EUR съответно), относно които Finnvera не е предоставила насрещни гаранции. От гледна точка на бенефициера Karjaportti, общите разходи за насрещно гарантираната гаранция са били по-високи от тези за гаранциите, предоставени от […] и […]. Докато последните две са начислили гаранционна такса в размер на 1,75 % на Karjaportti, общите финансови разходи по насрещната гаранция за Karjaportti са били 2,9 % (1,65 % за […] гаранция плюс 1,25 % за насрещна гаранция). От това следва, че мярката, предприета от Finnvera не предоставя предимство на Karjaportti.
(260)
Въз основа на горепосоченото се стига до заключението, че мярката не включва държавна помощ.
7.4.4. Заем, предоставен на 6 юли 2007 г. (мярка 16)
(261)
Както е посочено в съображение 110, Финландия привежда довода, че заемът не включва държавна помощ, тъй като той е част от по-голяма мярка за финансиране, в която са взели участие също частни кредитори.
(262)
На същото основание, както и за мярка 14, следвайки логиката на решението по делото BP Chemicals (вж. съображения 189 - 191), се счита, че принципът на инвеститор в условията на пазарна икономика може да се приложи по отношение на мярка 16, (вж. съображение 253).
(263)
Както е изложено в съображение 254, Комисията счита, че […] и […], са в положение сравнимо с това на Finnvera. Що се касае до разглежданата специфична мярка, вярно е, че Finnvera е отпуснала заема, по едно и също време при сходни условия като […] и […]. Продължителността на заемите за всички кредитори е шест месеца; плащането по всички заеми е било отложено в същото съотношение (неизплатеното количество за всички кредитори е приблизително […]% от първоначалния размер). И трите заема са били обезпечени с едно и също обезпечение, както е посочено в съображение 66, а обезпечението се разделя между кредиторите в зависимост от степента на риск за съответния кредитор във връзка със заема, отпуснат от него. Що се касае до лихвения процент, изглежда, че лихвеният процент, поискан от Finnvera е бил дори по-благоприятен за Finnvera (6-месечен Euribor + 2,5 % е бил 6,847 % на 6 юли 2007 г.) от лихвения процент, който частните кредитори са получили (на 9 юли 2007 г., едномесечен Euribor + 2 % е бил 6,105 %). Следователно може да се счита, че заемът е в съответствие с принципа на инвеститор при условията на пазарна икономика и не води до държавна помощ.
(264)
Въз основа на горепосоченото се стига до заключението, че мярката не включва държавна помощ.
7.4.5. Гаранция, предоставена на 9 януари 2008 г. (мярка 17)
(265)
Първо, трябва да се определи кой субект се ползва от въпросната мярка, […] или Karjaportti Finnvera е предоставило насрещна гаранция на […], основната банка на Karjaportti. […], е предоставила от своя страна гаранция на Karjaportti. […] е начислило много ниска такса на Karjaportti за тази гаранция, което показва, че […] е предоставило само гаранцията на Karjaportti, тъй като е съществувало обезпечение под формата на насрещна гаранция от Finnvera. Комисията също така отбелязва, че не […], а Karjaportti плаща на Finnvera гаранционна премия за насрещната гаранция. С оглед на това Комисията счита, че бенефициерът на мярката е Karjaportti.
(266)
Второ, трябва да се прецени дали мярката предоставя предимство на Karjaportti. В този контекст, Финландия твърди, че насрещната гаранция не е свързана с предоставянето на държавна помощ, тъй като друг частноправен субект е участвал в споразумението. Този аргумент може да бъде отхвърлен, тъй като Finnvera е предоставила насрещна гаранция за гаранция на участващ частноправен субект, което означава, че Finnvera и частноправният субект изобщо не са били в сходно положение.
(267)
С оглед на това Комисията оценява мярката въз основа на Известието относно гаранциите 2008. Докато е вярно, че насрещната гаранция на Finnvera не обезпечава повече от 80 % от […] гаранцията, бенефициерът Karjaportti е бил в затруднение по време на предоставянето на гаранцията, както е посочено по-подробно в съображения 123-128. Съответно наличието на държавна помощ не може да се изключи на основание точка 3.2 от Известието относно гаранциите 2008.
(268)
Дори ако една гаранция не отговаря на всички изисквания на точка 3.2 от Известието относно гаранциите 2008 г., таксата, платена за една гаранция все пак може да обоснове заключението, че гаранцията не води до държавна помощ. Независимо от това, противно на становището на Финландия, Комисията счита, че мярката не може да бъде разглеждана като мярка, която не включва държавна помощ. Гаранцията е била предоставена срещу ниска гаранционна такса, въпреки че дружеството е изпитвало затруднения (вж. съображения 123 - 128) и рискът за Finnvera би могъл да се счита за значителен. Ето защо се счита, че мярката предоставя предимство на Karjaportti. Комисията отбелязва, че в тази връзка и Finnvera, в съответствие с ангажимента, поет от финландските власти в контекста на дело № 715/2006 г., не е получило разрешение да отпуска пазарно финансиране.
(269)
В допълнение, мярката отговаря на всички други изисквания за наличието на държавна помощ. Както е посочено в съображение 241, мерките, предоставени от Finnvera, се състоят от държавни ресурси и могат да бъдат вменени в отговорност на държавата. Мярка 17 е също избирателна, тъй като единственото дружество, което се ползва от нея е Karjaportti. На последно място, тя нарушава конкуренцията и засяга търговията между държавите-членки.
(270)
Въз основа на горепосоченото Комисията стига до заключението, че мярката представлява държавна помощ.
(271)
Финландия не привежда довода, че мярка 17 е съвместима с вътрешния пазар. Всъщност, когато Finnvera е предоставила мярката, Karjaportti е било в затруднение по смисъла на Насоките за О&П от 2004 г. (вж. съображения от 123-128). Съответно, мярката би могла да бъде съвместима единствено кат помощ за оздравяване и преструктуриране съгласно Насоките за О&П от 2004 г.
(272)
Съгласно Насоките за О&П от 2004 г. помощта за оздравяване трябва да отговаря на определени изисквания, не всички от които са изпълнени от разглежданата мярка.
а)
Първо, гаранцията не е изтекла в рамките на срок от не повече от шест месеца, считано от изплащането на първия транш (точка 25, буква а) от Насоките за О&П от 2004 г.).
б)
Второ, Финландия не е представила в срок от шест месеца, считано от първото прилагане на мярката, план за преструктуриране или план за ликвидация, или пък доказателство, че гаранцията е изтекла (точка 25, буква в) от Насоките за О&П от 2004 г.).
в)
Трето, принципът на еднократната помощ (точка 25, буква д) от Насоките за О&П от 2004 г.), не е спазен, тъй като дружеството е получило несъвместима и неправомерна държавна помощ в моменти, когато то е било в затруднение преди.
(273)
Мярката също не отговаря на всичките изисквания за помощ за преструктуриране, определени в Насоките за О&П от 2004 г.
а)
Първо, мярката не е в зависимост от изпълнението на план за преструктуриране (точка 34 от Насоките за О&П от 2004 г.). Забелязва се, че не е бил съставен план за преструктуриране по смисъла на точка 35 от Насоките за О&П от 2004 г.
б)
Второ, от получателите на помощта се очаква да дадат значителен принос към плана за преструктуриране от техните собствени средства (точка 43 от Насоките за О&П от 2004 г.), а за разглежданите мерки няма индикация за собствен принос на получателя.
в)
Трето, с цел да се избегнат прекомерни нарушения на конкуренцията, трябва да бъдат взети компенсаторни мерки (точка 38 от Насоките за О&П от 2004 г.). Такива мерки не са били предвидени.
г)
Четвърто, мярката не спазва принципа за еднократната помощ, тъй като дружеството е получило несъвместима и неправомерна държавна помощ в моменти, когато то е било в затруднение преди.
(274)
Съответно Комисията счита, че мярката не е предоставена с съответствие с Насоките за О&П от 2004 г.
(275)
Освен това, трябва да се разгледа дали мярка 17 би могла да бъде съвместима на основание някое друго от изключенията, предвидени в член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС. Поради същите причини, изложени по-горе за мярка 4 и мярка 5 (вж. съображения 179-186), Комисията счита, че условията за нито едно от изключенията не са изпълнени. Поради това Комисията стига до заключението, че мярка 17 включва държавна помощ, която не е съвместима с вътрешния пазар.
8. ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ
(276)
В съответствие с ДФЕС и установената съдебна практика на Съда на Европейските общности, Комисията е компетентна да реши, че въпросната държава трябва да отмени или да измени помощта (67), когато Комисията установи, че помощта е несъвместима с вътрешния пазар. Съдът също така нееднократно е постановявал, че задължението на дадена държава да отмени помощ, счетена от Комисията за несъвместима с вътрешния пазар, цели да възстанови съществувалото преди това положение (68). В този контекст Съдът е постановил, че целта е постигната, когато получателят е изплатил сумите, предоставени чрез неправомерна помощ, като по този начин се е отказал от предимството, което е имал спрямо конкурентите си на пазара, и ситуацията отпреди плащането на помощта е възстановена (69).
(277)
В съответствие с тази съдебна практика член 14 от Процедурния регламент постановява, че "когато са взети отрицателни решения в случаи с неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от бенефициера".
(278)
Следователно шестте мерки следва да се разглеждат като неправомерна и несъвместима помощ:
-
Гаранция, предоставена на 8 март 2004 г. от община Mikkeli (мярка 4);
-
Гаранция, предоставена на 10 март 2004 г. от община Mikkeli (мярка 5);
-
Преобразуване на неизплатените лихви в заеми (мярка 8);
-
Разсрочване на дълг след 2009 г. (мярка 12);
-
Гаранция, предоставена на 17 март 2004 г. от Finnvera (мярка 13);
-
Гаранция, предоставена на 9 януари 2008 г. от Finnvera (мярка 17);
(279)
(278) Следователно те трябва да бъдат възстановени, за да се да възстанови положението, което е съществувалото на пазара преди предоставянето на помощта. Следователно възстановяването следва да се извърши от момента, в който е възникнало предимството за бенефициера, т.е. откогато помощта е предоставена на разположение на бенефициера, за което се дължат и лихви за възстановяване до датата на ефективното възстановяване.
8.1. Възстановяване на мерките за помощ, предоставени под формата на гаранции,
(280)
Несъвместимият елемент на помощ на две гаранции, предоставени от град Mikkeli през 2004 г. (мярка 4 и мярка 5) и на гаранциите, предоставени от Finnvera през годините 2005 г. (мярка 13) и 2008 г. (мярка 17), се определя въз основа на следните принципи.
(281)
По принцип държавната гаранция би могла да представлява държавна помощ до общия размер на свързания с нея заем, ако бенефициерът не е в състояние да си осигури достъп до финансовите пазари със свои собствени сили (70). В разглеждания случай обаче Финландия е доказала, че Karjaportti все още е можело да си осигури достъп до финансовите пазари по времето на предоставянето на гаранциите през 2004 г., като е предоставила информация за заемите отпуснати от частни заемодатели на бенефициера (вж. съображение 93). Съществуват малко сведения относно това дали Karjaportti все още е имало достъп до пазарите през 2008 г., когато мярка 17 е била предоставена. В този контекст Комисията отбелязва, че насрещната гаранция, предоставена от Finnvera е обезпечавала само 80 % от гаранцията, предоставена от частен кредитор, което означава, че за 20 % частния кредитор е продължавал да носи риска. С оглед на това може да се счита, че дружеството все още е имало възможност да си осигури достъп до финансовите пазари без гаранцията от 2008 г.
(282)
Въпреки това, като се имат предвид финансовите затруднения на Karjaportti в момента на предоставянето на мерките, търговските банки биха начислили съответно по-висок лихвен процент от постигнатия с държавните гаранции, тъй като последните са допълнително обезпечение за банките. Поради това Комисията счита, че Karjaportti се е възползвало от ниските лихвени проценти, които е получило благодарение на гаранциите.
(283)
В съответствие с точка 4.2 от Известието относно гаранциите 2008, при липсата на сравнима пазарна премия за гаранция, общите финансови разходи за гарантирания заем (лихвен процент плюс премия за гаранция) следва да се сравнят с лихвения процент на пазара за подобен заем без държавна гаранция. В много случаи такъв пазарен лихвен процент не е наличен. Поради това Комисията е разработила в своето Съобщение относно преразглеждане на метода за определяне на референтните и сконтови лихвени проценти (71) ("Съобщението относно референтния лихвен процент 2008") финансова методология, която, поради причините, изложени в точка 4.2 от Известието относно гаранциите 2008, може да се използва като заместител на пазарния лихвен процент.
(284)
В настоящия случай няма данни за това какво Karjaportti би платило за подобен негарантиран заем. Още повече предоставянето на трите гаранции предхожда икономическата и финансова криза. Освен това Комисията е на мнение, че поради времето, което е изтекло от момента на предоставяне на мерките, изчисляването на „действителен“ пазарен лихвен процент за финландски производител на месо би било трудна задача. Поради това Комисията ще използва съответния референтен лихвен процент като заместител на пазарния лихвен процент.
8.1.1. Гаранция, предоставена на 8 март 2004 г. (мярка 4)
(285)
Що се касае до мярка 4, обезпечаването на заемите на Karjaportti би могло да се счита за нормално за целите на Съобщението относно референтния лихвен процент 2008. Karjaportti е учредило ипотека върху недвижим имот и ипотека върху други активи на дружеството. Трябва обаче да се вземе предвид, че същото обезпечение вече е било използвано за обезпечаване на други вземания на община Mikkeli (като например мярка 1), така че пълния размер на обезпечението не би бил наличен за въпросната мярка. Трябва също така да се вземе под внимание, че действителната стойност на ипотеката върху недвижимия имот, както и на ипотеката върху други активи на дружеството зависи от стойността на обремененото с тежести имущество и реда на предпочтително удовлетворение, от който се ползва община Mikkeli.
(286)
В този контекст следва да се отбележи, че Финландия не е могла да представи оценка на стойността на обезпеченията към момента на предоставяне на гаранцията. Тя е представила обаче две независими оценки на обезпечението като цяло, използвани за съставяне на програмата за преструктуриране, с дата 15 февруари 2005 г. (вж. съображение 43), която е доста близо до датата на предоставяне на гаранцията. В този контекст следва да се спомене, че предвид реда на предпочтително удовлетворение, от който се ползва община Mikkeli, ипотеката върху недвижимия имот би могла да е достатъчна за удовлетворение на нейните вземания, ако недвижимия имот се поддържа в експлоатация; ако Karjaportti бъде ликвидирано, стойността на недвижимия имот би могла да бъде прекалено ниска за удовлетворение на всички вземания на община Mikkeli. Ипотеката върху други активи на дружеството би могла да служи за удовлетворение само на част от вземанията на община Mikkeli. С оглед на това, изглежда правдоподобно предоставеното обезпечение да бъде разглеждано като обезпечение със нормално качество.
(287)
Следователно процента на лихвата, която е трябвало да плати Karjaportti за заем при пазарни условия без гаранция, е референтният лихвен процент от 4,43 % плюс рискова премия от 650 базисни пункта, което отразява рисковата премия, приложима за предприятие в затруднение, предоставящо нормално обезпечение. Размерът на помощта поради това следва да бъде изчислен като разликата между този теоретичен пазарен процент и лихвения процент, при който гарантираният заем е бил действително предоставен (4 %), след приспадане на действително платената за гаранцията цена, тоест 0 базисни пункта. Разликата между тези проценти се изчислява за периода, през който действително предоставеният процент е бил прилаган.
(288)
За помощта текат лихви по възстановаване, начислявани от момента, в който би била дължима разликата между теоретичните лихви и лихвата, при която заемът с гаранция е бил действително предоставен, до момента на ефективното възстановяване.
8.1.2. Гаранция, предоставена на 10 май 2004 г. (мярка 5)
(289)
Що се касае до мярка 5, обезпечаването би могло да се счита за нормално за целите на Съобщението относно референтния лихвен процент 2008. Karjaportti е предоставило същото обезпечение както и за мярка 4, тоест ипотека върху обекта за производство в Tikkala и ипотека върху други активи на дружеството. В допълнение е бил учреден „особен залог" върху обекта на производство в Tikkala е с регистрирана стойност от 1 135 268 EUR (вж. съображение 29). За всички тези обезпечения се прилага същата аргументация, изложена по-горе за мярка 4, и изглежда правдоподобно предоставеното обезпечение да бъде разглеждано като обезпечение със нормално качество.
(290)
Процента на лихвата, която е трябвало да плати Karjaportti за заем при пазарни условия без гаранция, е отново референтният лихвен процент от 4,43 % плюс рискова премия от 650 базисни пункта. Размерът на помощта поради това следва да бъде изчислен като разликата между този теоретичен пазарен процент и лихвения процент, при който гарантираният заем е бил действително предоставен (дванадесетмесечен EURIBOR плюс 0,3 %), след приспадане на действително платената за гаранцията цена, т.е. 0 базисни пункта. Разликата между тези проценти се изчислява за периода, през който действително предоставеният процент е бил прилаган.
(291)
За помощта текат лихви по възстановаване, начислявани от момента, в който би била дължима разликата между теоретичните лихви и лихвата, при която заемът с гаранция е бил действително предоставен, до момента на ефективното възстановяване.
8.1.3. Гаранция, предоставена на 17 март 2004 г. (мярка 13)
(292)
На Комисията не са известни подробности за обезпечаването на мярка 13, и следователно тя може да предостави само метода, по който възстановяването трябва да бъде извършено. Като първа стъпка, ако за мярка 13 наистина е предоставено обезпечение, съгласно Съобщението за референтните лихвени проценти следва да бъде определена стойността на такова обезпечение.
(293)
Процента на лихвата, която е трябвало да плати Karjaportti за заем при пазарни условия без гаранция, е отново референтният лихвен процент от 4,43 % плюс рискова премия, отразяваща стойността на обезпечението. Елементът на помощ следва да бъде изчислен като разликата между този теоретичен пазарен процент и лихвения процент, при който гарантираният заем е бил действително предоставен ([2 - 5]%), след приспадане на цената, действително платена за гаранцията, която е била 3 %. Разликата между тези проценти се изчислява за периода, през който действително предоставеният процент е бил прилаган.
(294)
За помощта текат лихви по възстановаване, начислявани от момента, в който би била дължима разликата между теоретичните лихви и лихвата, при която заемът с гаранция е бил действително предоставен, до момента на ефективното възстановяване.
8.1.4. Гаранция, предоставена на 9 януари 2008 г. (мярка 17)
(295)
Що се касае до мярка 17, обезпечаването би могло да се счита за нормално за целите на Съобщението относно референтния лихвен процент 2008. Karjaportti е предоставило обезпечение под формата на дялово участие в дружество, което по оценката на Finnvera има гаранционна стойност от […], както е посочено по-подробно в съображение 0. Процента на лихвата, която е трябвало да плати Karjaportti за заем при пазарни условия без гаранция, е отново референтният лихвен процент от 5,19 % плюс рискова премия от 650 базисни пункта. Размерът на помощта следва да бъде изчислен като разликата между този теоретичен пазарен процент и лихвения процент, при който гарантираният заем е бил действително предоставен ([0 - 3]%, плюс лихвен процент за неизплатени суми по споразумението за подизпълнение) след приспадане на цената, която е действително платена за гаранцията, т. е. 250 базисни пункта. Разликата между тези проценти се изчислява за периода, през който действително предоставеният процент е бил прилаган.
(296)
За помощта текат лихви по възстановаване, начислявани от момента, в който би била дължима разликата между теоретичните лихви и лихвата, при която заемът с гаранция е бил действително предоставен, до момента на ефективното възстановяване.
8.2. Възстановяване на помощта, която е предоставена под формата на преобразуване на неизплатени лихви в заеми (мярка 8)
(297)
Несъвместимият елемент на помощ в мярка 8, заем, отпуснат от община Mikkeli, трябва да бъде определен. Както е посочено в съображения 45 и 46, община Mikkeli е отпуснала заема при по-ниски лихвени проценти от тези, определени от частните кредитори на Karjaportti. По принцип за заем, елементът на помощта се изчислява като разликата между лихвения процент, при който заемът е бил действително отпуснат, и пазарния лихвен процент. В разглеждания случай частните кредитори са отпуснали заеми заедно с община Mikkeli. Лихвените проценти, начислени от частните кредитори, може да се разглеждат като показател за пазарния лихвен процент.
(298)
Размерът на помощта следва да бъде изчислен като разликата между средния лихвен процент, начислен за заемите, отпуснати от частните кредитори (3-месечния EURIBOR + 2 % и 3-месечния EURIBOR + 1,5 %) и лихвения процент, при който заемът е бил действително предоставен (3-месечния EURIBOR + 0,3 %).
(299)
Разликата между тези проценти се изчислява за периода, през който действително предоставеният процент е бил прилаган.
(300)
За помощта текат лихви по възстановаване, начислявани от момента, в който би била дължима разликата между теоретичните лихви и лихвата, при която заемът е бил действително предоставен, до момента на ефективното възстановяване.
8.3. Възстановяване на помощта, която е предоставена под формата на разсрочване на дългове от 2009 г. насам (12)
(301)
Несъвместимият елемент на помощ в мярка 12, разсрочване на дългове от община Mikkeli от 2009 г. насам, трябва да бъде установен. Както е посочено в съображения 219-226, разсрочването на дълга е било изпълнено с модификации. Тъй като Комисията не е запозната с подробностите относно действително изпълненото разсрочване, тя може само да предостави метода за осъществяване на възстановяването.
(302)
Помощта е била предоставена на разположение на дружеството от момента, в който Osuuskunta Karjaportti се е отклонила от графика на изплащане, договорен по време на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съда, през 2006 г. Комисията счита, че към момента на предоставяне на помощта, Karjaportti вече не е било способно да си осигури достъп до финансовите пазари. Следователно помощта е равна на сумата на разсрочения дълг. Сумите, които трябва да бъдат възстановени поради са равни на сумата от разсрочените дългове към община Mikkeli. Вече извършените плащания могат обаче да се приспаднат от сумите, подлежащи на възстановяване.
(303)
Върху помощта текат лихви от датата, на която помощта е била предоставена на разположение на дружеството, до датата на ефективното възстановяване.
9. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(304)
Комисията отбелязва, че официалното разследване по отношение на гаранцията от 2,75 млн. EUR, за която е отправено уведомление, което впоследствие е било оттеглено от Финландия, е станало безпредметно съгласно член 8 от Процедурния регламент.
(305)
По отношение на гаранцията, предоставена в 2000 г. и прехвърлянето на земя през същата година от община Mikkeli, Комисията счита, че тези мерки са държавна помощ, която е съвместима като помощ за инвестиции в съответствие с ННРП от 1998 г.
(306)
Покупката на земя на земя, предприета през 2002 г. от община Mikkeli се счита, че не води до държавна помощ, тъй като тя е била направена при пазарни условия.
(307)
Гаранциите, предоставени от община Mikkeli през март 2004 г. и май 2004 г., може да се разглеждат като държавни помощи, като се вземе предвид, че Karjaportti е било дружество в затруднено положение по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г. към момента на предоставянето на гаранциите. Тези мерки не са съвместими с вътрешния пазар, тъй като нито една от разпоредбите на член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС, не е изпълнена.
(308)
Мерките, взети от община Mikkeli в рамките на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, са били предоставени със сравними частни кредитори и при сходни условия. Съответно Комисията стига до заключението, че принципът на инвеститор в условията на пазарна икономика е изпълнен и мерките не включват държавна помощ.
(309)
Покупката на дялове от община Mikkeli и отписването на дългове от финансовите отчети през 2007 г. и 2008 г., могат да се считат за несъдържащи помощ.
(310)
Преобразуването на неизплатените лихви в заем от община Mikkeli през декември 2005 г., може да се разглежда като държавна помощ, като се вземе предвид, че Karjaportti е било дружество в затруднено положение по смисъла на Насоките за О&П от 2004 г. към момента на предоставянето на мярката. Тези мерки не са съвместими с вътрешния пазар, тъй като нито една от разпоредбите на член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС, не е изпълнена.
(311)
По отношение на разсрочването на дългове, договорено от община Mikkeli през 2009 г., се отбелязва, че то е било последващо разсрочване на дългове. С оглед на това Комисията счита, че частен кредитор не би се съгласил на такова разсрочване на дълг и че мярката представлява държавна помощ. Тъй като Karjaportti е било в затруднение по смисъла на Насоките за О&П от 2004 г. в момента на предоставянето на мярката, тя е можела да бъде съвместима само съгласно тези насоки. Тъй като не всички изисквания са изпълнени, се стига до заключението, че мярката представлява несъвместима държавна помощ.
(312)
Гаранцията, предоставена от Finnvera на 17 март 2004 г. също включва държавна помощ, която не е съвместима съгласно Насоките за О&П от 1999 г. Заемът, отпуснат от Finnvera на 12 януари 2006 г. не представлява държавна помощ, тъй като той е бил отпуснат заедно със сравними частни кредитори и при сходни условия. Същото важи за гаранцията, предоставена от Finnvera през септември 2006 г., и за заема, предоставен през юли 2007 г.
(313)
И накрая, гаранцията, предоставена на 9 януари 2008 г. от Finnvera, може да се разглежда като държавна помощ, като се вземе предвид, че Karjaportti е било в затруднение по смисъла на Насоките за О&П от 2004 г. към момента на предоставянето на гаранцията. Мярката не е съвместима с вътрешния пазар, тъй като нито една от разпоредбите на член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС, не е изпълнена.
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Официалната процедура по разследване съгласно член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз по отношение на гаранцията от 2,75 млн. EUR (мярка 11), за която е отправено уведомление, което обаче впоследствие е оттеглено от Финландия, се прекратява.
Член 2
Мерките, които Финландия е привела в действие в полза на Osuuskunta Karjaportti, състоящи се от:
-
Покупка на земя през 2002 г. (мярка 3),
-
мерките, предприети в рамките на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд (мярка 6),
-
покупката на акции от Osuuskunta Karjaportti (мярка 7),
-
отписването на дългове от финансовите отчети за 2006 г. и за 2008 г. (мярка 9 и мярка 10),
-
заема от Finnvera, отпуснат през юни 2006 г. (мярка 14),
-
насрещната гаранция от Finnvera, предоставена през септември 2006 г. (мярка 15) и
-
заема от Finnvera, отпуснат през юли 2007 г. (мярка 16),
не представляват помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
Член 3
Мерките за държавна помощ, които Финландия е привела в действие в полза на Osuuskunta Karjaportti, състоящи се от:
-
гаранция, предоставена през юни 2000 г. (мярка 1) и
-
прехвърлянето на земя през същата година (мярка 2)
са съвместими с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква а) от Договора за функционирането на Европейския съюз.
Член 4
Мерките за държавна помощ, които Финландия е привела в действие в полза на Osuuskunta Karjaportti, състоящи се от:
-
Гаранция, предоставена на 8 март 2004 г. от община Mikkeli (мярка 4);
-
Гаранция, предоставена на 10 март 2004 г. от община Mikkeli (мярка 5);
-
Преобразуване на неизплатени лихви в заеми (мярка 8);
-
Гаранция, предоставена от Finnvera на 17 март 2004 г. (мярка 13);
-
Гаранция, предоставена на 9 януари 2008 г. от Finnvera (мярка 17);
-
Разсрочване на дълг от 2009 г. насам (мярка 12);
са били неправомерно приведени в действие от Финландия в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз и са несъвместими с вътрешния пазар.
Член 5
1. Финландия си възстановява от бенефициера помощта, посочена в член 4.
2. Сумите, които следва да бъдат възстановени, включват лихви от датата, на която са били предоставени на бенефициера, до действителното им възстановяване.
3. Лихвата се изчислява с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията.
4. Финландия анулира всички останали плащания на помощта, посочена в член 4, считано от датата, на която е уведомена за настоящото решение.
Член 6
1. Възстановяването на помощта, посочена в член 4, се извършва незабавно и ефективно.
2. Финландия прави необходимото настоящото решение да бъде изпълнено в срок от четири месеца от датата, на която е уведомена за него.
Член 7
1. В срок от два месеца след уведомяването за настоящото решение Финландия предоставя на Комисията следната информация:
а)
общата сума (главница и лихви по възстановяване), която бенефициерът трябва да възстанови;
б)
подробно описание на вече предприетите и планирани мерки за спазване на настоящото решение;
в)
документите, доказващи, че на бенефициера е наредено да възстанови помощта.
2. Финландия информира Комисията за напредъка по националните мерки, предприети за изпълнение на настоящото решение, до пълното възстановяване на помощта, посочена в член 4. При поискване от страна на Комисията тя незабавно предоставя информация за вече предприетите и планираните мерки за спазване на настоящото решение. Тя предоставя също така подробна информация относно сумите на помощта и лихвите по възстановяване, които вече са възстановени от бенефициера.
Член 8
Адресат на настоящото решение е Република Финландия.
Съставено в Брюксел на 12 юни 2012 година.
KOMMISSIONS AFGØRELSE
af 12. juni 2012
om statsstøtte SA. 27420 (C 12/2009) (ex N 19/2009) som Finland har ydet til Osuuskunta Karjaportti
(meddelt under nummer C(2012) 3249)
(Kun den finske og den svenske udgave er autentiske)
(EØS-relevant tekst)
(2013/8/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler,
under hensyntagen til disse bemærkninger (1), og
ud fra følgende betragtninger:
1. SAGSFORLØB
(1)
Ved brev af 15. januar 2009 anmeldte Finland redningsstøtte til Kommissionen bestående af en garanti til og omlægning af gæld for Osuuskunta Karjaportti (i det følgende benævnt "Karjaportti"; på tidspunktet for anmeldelsen var virksomheden kendt under navnet Järvi-Suomen Portti Osuuskunta). Finland fremsendte yderligere oplysninger til Kommissionen ved breve af 5. februar 2009, 11. februar 2009, 16. februar 2009 og 20. februar 2009.
(2)
Ved brev af 8. april 2009 meddelte Kommissionen Finland, at den havde besluttet at indlede den i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmådes (TEUF) (2) artikel 108, stk. 2, omhandlede procedure med hensyn til de anmeldte foranstaltninger og flere foranstaltninger, som var gennemført tidligere. Efter denne åbningsbeslutning fremsendte Finland yderligere oplysninger til Kommissionen i brev af 13. maj 2009.
(3)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (3). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at indsende deres bemærkninger til støtteforanstaltningerne.
(4)
Kommissionen modtog bemærkninger fra én interesseret part. Den videresendte dem til Finland, som fik mulighed for at kommentere dem. Disse bemærkninger indkom i brev af 28. august 2009. Finland fremlagde yderligere oplysninger i en e-mail af 3. november 2009.
(5)
Ved brev af 15. december 2009 informerede Kommissionen Finland om, at den havde besluttet at udvide proceduren i henhold til artikel 108, stk. 2, i TEUF, til også at omfatte andre støtteforanstaltninger, der var gennemført tidligere. Finland fremsendte yderligere oplysninger i brev af 12. februar 2010.
(6)
Kommissionens beslutning om at udvide proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (4). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til støtteforanstaltningerne. Kommissionen modtog ikke yderligere bemærkninger fra interesserede parter.
(7)
Den 1. marts 2010 informerede Finland Kommissionen om, at man havde trukket anmeldelsen af garantien til Karjaportti tilbage. Ved brev af 26. marts 2010 meddelte Kommissionen Finland, at den ville behandle tilbagetrækningen af anmeldelsen af garantien i den endelige afgørelse sammen med de øvrige omhandlede foranstaltninger. Kommissionen stillede desuden en række spørgsmål til Finland, som Finland besvarede i brev af 22. april 2010. Kommissionen sendte en anmodning om oplysninger til Finland den 15. juli 2010, som Finland besvarede den 20. august 2010. Kommissionen sendte endnu en anmodning om oplysninger den 28. september 2010, som Finland besvarede den 29. november 2010. Endelig anmodede Kommissionen om yderligere oplysninger i brev af 16. november 2011. Finland indsendte disse oplysninger den 16. december 2011.
2. STØTTEMODTAGER
2.1. Kooperativet Karjaportti
(8)
Karjaportti er en kooperativ virksomhed, der ligger i Mikkeli, med produktionsfaciliteter i Mikkeli og Kouvola, begge i Østfinland (Itä-Suomi), en region, der er berettiget til regionalstøtte efter artikel 107, stk. 3, litra c), i TEUF. Kooperativet blev oprettet i 1914. I 1950 fik det navnet Osuusteurastamo Karjaportti. Fra den 31. december 2002 kaldtes det Järvi-Suomen Portti Osuuskunta, og siden den 14. december 2010 har det haft navnet Karjaportti. I dag har Karjaportti 300 fastansatte og beskæftiger yderligere 100 til 120 sæsonansatte om foråret og om sommeren.
(9)
Karjaportti beskæftiger sig med fremstilling af fødevarer, navnlig forædling af kød til produkter som kødboller og pølser. Desuden sælger kooperativet pakket kød, kødstykker og slagtekroppe. Karjaportti eksporterer kun lidt til andre medlemsstater.
2.2. Karjaporttis økonomiske situation
(10)
Siden den 1. december 2004 har Karjaportti været omfattet af en domstolsovervåget omstruktureringsprocedure i henhold til lov om omstrukturering af virksomheder 47/1993 (5) (i det følgende benævnt "domstolsovervågede omstruktureringsprocedurer"). Der findes nærmere oplysninger om den domstolsovervågede omstrukturering i betragtning 31-43).
(11)
Nedenstående tabel indeholder oplysninger om Karjaporttis økonomiske situation før og under den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure:
Tabel I
Økonomiske nøgletal for Karjaportti i EUR
År
Omsætning
Driftsresultat
Nettoresultat (overskud/tab)
Underskud i foregående regnskabsår
Aktiekapital / reserver og nødreserve
Egenkapital
2000
139 620 882
8 682
-1 169 091
7 681 411 / 10 247 107
8 893 097
2001
139 748 861
2 082 662
549 865
7 812 809 / 9 078 473
9 442 963
2002
135 781 234
2 259 488
14 382
7 783 428 / 9 559 942
17 357 751
2003
128 354 480
-3 299 914
-6 009 055
7 585 778 / 9 506 525
11 083 248
2004
125 849 631
-3 972 464
-10 686 420
7 234 608 / 3 497 953
46 141
2005
101 507 619
-6 629 915
-9 235 908
-7 404 955
7 772 913 / 216 662
-8 651 289
2006
99 802 293
-3 485 054
4 277 565
-16 640 864
8 141 610 / 216 662
-4 005 028
2007
86 962 069
-8 916 539
-7 943 878
-12 363 299
6 244 277 / 216 662
-13 846 239
2008
80 901 753
-3 791 985
-2 770 037
-20 307 178
5 768 185 / 216 662
-17 092 368
2009
64 793 763
305 936
-2 124 435
-23 077 214
5 077 160 / 216 662
-19 907 828
(12)
I 2008 indgav de finske skattemyndigheder to gange konkursbegæring mod Karjaportti. Første gang, den 7. oktober 2008, fremsatte myndighederne et betalingspåbud på 461 579 EUR. Dette krav blev senere trukket tilbage af skattemyndighederne. Den 1. december 2008 fremsatte myndighederne et nyt betalingspåbud på 981 658 EUR. Konkursproceduren mod Karjaportti blev afsluttet i juni 2009, idet kooperativet har betalt sin udestående gæld til skattemyndighederne.
3. BESKRIVELSE AF STØTTEFORANSTALTNINGERNE
(13)
De omhandlede foranstaltninger består af støtteforanstaltninger, som Mikkeli Kommune, hvor Karjaportti ligger, har gennemført, og foranstaltninger, som Finnvera Oyj (i det følgende benævnt "Finnvera") har gennemført. Finnvera er et specialiseret finansieringsselskab, der ejes af den finske stat, og som er Finlands officielle eksportkreditagentur (6). Nedenfor beskrives først de foranstaltninger, der blev gennemført af Mikkeli Kommune (afsnit 3.1.) og derefter de foranstaltninger, der blev gennemført af Finnvera (afsnit 3.2.).
3.1. Foranstaltninger gennemført af Mikkeli Kommune
3.1.1. Garanti ydet den 12. juni 2000 (foranstaltning 1) og overdragelse af grund (foranstaltning 2)
(14)
Foranstaltning 1: Ved beslutning af 12. juni 2000 ydede Mikkeli Kommune en absolut garanti ("takaus") til Karjaportti, der dækkede 100 % af et fremtidigt lån på 25 mio. FIM (omkring 4,2 mio. EUR (7)). Lånet blev ydet til Karjaportti i september 2000 til en fast rente på 5,35 % og en løbetid på 10 år af banken Tapiola Pankki Oy (i det følgende benævnt "Tapiola"). Samtidig blev garantien iværksat af byrådet i Mikkeli, som underskrev garantiaftalen. Garantien blev ydet uden garantipræmie og som en absolut garanti, hvor kautionisten hæfter for hovedstolen, som om det var kautionistens egen gæld, hvilket betyder, at kreditor kan bede kautionisten tilbagebetale hovedstolen, når denne forfalder. Det garanterede lån blev ydet til finansiering af opførelsen af et produktionsanlæg i Tikkala-distriktet i Mikkeli (8).
(15)
Der blev stillet sikkerhed for garantien i form af et eksisterende ejendomspant med en tinglyst værdi på 7,5 mio. FIM (1 261 409 EUR) (9). Da foranstaltning 1 blev gennemført, var der omtrent 3 mio. FIM af ejendomspantet til rådighed som sikkerhed. Desuden blev der stillet sikkerhed for garantien i form af erhvervspant (10) med en tinglyst værdi på henholdsvis 25 mio. FIM og 30,5 mio. FIM i Karjaporttis løsøre.
(16)
Da den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure blev indledt i december 2004, krævede Tapiola, at Mikkeli Kommune skulle indfri Karjaporttis udestående gæld i henhold til garantien. Efter at have foretaget disse udbetalinger til Tapiola indtrådte Mikkeli Kommune som kreditor over for Karjaportti i stedet for Tapiola (se betragtning 34).
(17)
Foranstaltning 2: Ligeledes i 2000 fik Karjaportti overdraget en grund af Mikkeli-landdistriktet til opførelse af Tikkala-produktionsanlægget (11). Grunden havde et areal på 152 366 m2, og Mikkeli Kommune overdrog den vederlagsfrit til Karjaportti, det vil sige, at der ikke blev erlagt nogen købspris. Desuden forpligtede Mikkeli Kommune sig til at overdrage grunden i byggemodnet stand. Med henblik på dette godtgjorde Mikkeli Kommune Karjaportti udgifterne til nivellering af grunden, svarende til omkring 2 000 000 FIM (omkring 336 376 EUR) (12).
(18)
Der blev iværksat andre foranstaltninger over for Karjaportti i forbindelse med opførelsen af produktionsanlægget i Tikkala. Finnvera ydede lån og garantier på 20 000 000 FIM (omkring 3 363 759 EUR), Ministeriet for Beskæftigelse og Økonomi (det daværende Ministerium for Handel og Industri) ydede direkte støtte på 15 000 000 FIM (omkring 2 552 819 EUR).
(19)
Samlet set havde de foranstaltninger, der beskrives i betragtning 14-18 vedrørende opførelsen af produktionsanlægget i Tikkala en nominel værdi på 63 783 719 FIM (omkring 10 757 652 EUR). Bruttosubventionsækvivalent ved de gennemførte foranstaltninger, udgjorde 3 617 143 EUR i henhold til oversigten i nedenstående tabel:
Tabel II
Bruttosubventionsækvivalent ved de gennemførte foranstaltninger i EUR
Foranstaltning
Beløb
Bruttosubventionsækvivalent
Garanti fra Mikkeli Kommune
4 204 698
345 786
Overdragelse af grund fra Mikkeli Kommune
300 000
300 000
Nivellering af grunden betalt af Mikkeli Kommune
336 376
336 376
Lån fra Finnvera
1 681 879
82 162
Direkte støtte fra Ministeriet for Handel og Industri
2 552 819
2 552 819
I ALT
10 757 652
3 617 143
(20)
Finland beregnede bruttosubventionsækvivalenten for garantien fra Mikkeli Kommune på følgende måde: Man sammenlignede markedssatsen for en sammenlignelig garanti (1,75 %) med den garantipræmie, som Mikkeli Kommune opkrævede (0 %). Støtteelementet i garantien svarer til forskellen mellem de to præmier, nemlig 1,75 %. Hvis Mikkeli Kommune havde opkrævet en præmie til den sats, ville kommunen have modtaget i alt 2 406 250 FIM som præmie i garantiens 10-årige løbetid, hvilket med en kalkulationsrente på 5,7 % på datoen for garantiens ikrafttræden ville udgøre 1 055 949 FIM (omkring 345 786 EUR).
(21)
Finland beregnede bruttosubventionsækvivalenten for Finnvera-lånet på følgende måde: Man sammenlignede den rente, som Finnvera krævede for lånet (6-måneders EURIBOR plus 1,75 %), med referencerenten i henhold til Kommissionens meddelelse om metoden for fastsættelse af referencesatsen og kalkulationsrenten (13), som var gældende på det tidspunkt, hvor lånet blev ydet. Støtteelementet svarer til forskellen mellem de to satser i lånets løbetid (10 år). Provisionen, som Karjaportti skulle betale for lånet (0,5 %), blev fratrukket beregningsresultatet. Med en kalkulationsrente på 5,7 % pr. den dato, hvor garantien blev ydet, udgjorde støtteelementet 82 162 EUR.
(22)
De støtteberettigede investeringsomkostninger blev beregnet på grundlag af omkostningerne vedrørende anskaffelsespriserne i henhold til opdelingen i følgende tabel:
Tabel III
Opdeling af projektomkostninger vedrørende anskaffelsespriser i EUR
Grunde og bygninger
14 208 192
Maskineri og udstyr
11 155 379
Kontorudstyr/software
572 356
I ALT
25 935 928
(23)
Støtteelementet på 3 617 143 EUR svarer til en støtteintensitet på 13,95 % af de samlede støtteberettigede omkostninger på 25 935 928 EUR.
(24)
Karjaportti havde ansøgt om de foranstaltninger, som Mikkeli Kommune traf, inden projektet gik i gang (14). Finland traf foranstaltningerne for at fremme den regionale udvikling. Det nye produktionsanlæg skulle efter planen øge antallet af arbejdspladser i regionen fra omkring 400 til 550 eller 600.
3.1.2. Køb af grunde (foranstaltning 3)
(25)
Den 28. februar 2002 købte Mikkeli Kommune seks grunde og en bygning med tilhørende lejemål af Karjaportti. Den erlagte købspris var 6 646 787 EUR (15). På den dato, hvor Mikkeli Kommune købte grundene, og for den ene grunds vedkommende på den dato, hvor ejerskabet blev overdraget til Mikkeli Kommune, var grundene fri for pantehæftelser.
3.1.3. Garanti ydet den 8. marts 2004 (foranstaltning 4)
(26)
Ved beslutning af 8. marts 2004 ydede Mikkeli Kommune en garanti, der dækkede 100 % af et lån på 607 054 EUR, som skulle ydes af Tapiola. Den 14. april 2004 blev lånet ydet til en fast rente på 4 % og en løbetid på 10 år. Garantien blev ydet uden garantipræmie og som en selvskyldnergaranti. Lånet og garantien blev ydet som erstatning for et lån fra Tapiola, for hvilket Mikkeli Kommune oprindelig havde ydet en garanti ved beslutning af 2. november 1992. Det oprindelige lån androg 7,5 mio. FIM (1 261 409 EUR) og blev ydet til en rente på 4,5 % og med en løbetid på 10 år.
(27)
Der blev stillet sikkerhed for garantien i form af ejendomspantet i produktionsanlægget i Tikkala, som allerede var anvendt som sikkerhed for foranstaltning 1. Desuden havde Mikkeli Kommune et erhvervspant med en tinglyst værdi i erhvervspanteregistret på 25 mio. FIM. Dette erhvervspant var også allerede blevet anvendt som sikkerhed til foranstaltning 1.
(28)
Da den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure blev indledt i december 2004, krævede Tapiola, at Mikkeli Kommune betalte Karjaporttis udestående gæld i henhold til garantien. Efter at have gennemført disse betalinger trådte Mikkeli Kommune ind som kreditor over for Karjaportti i stedet for Tapiola (se betragtning 34).
3.1.4. Garanti ydet den 10. maj (foranstaltning 5)
(29)
Ved beslutning af 10. maj 2004 stillede byrådet i Mikkeli en absolut garanti, der dækkede 100 % af et lån på 1,7 mio. EUR, som skulle ydes af Tapiola. Herefter besluttede Tapiola den 8. juni 2004 at yde det treårige investeringslån på 1,7 mio. EUR til en variabel rente på 12-måneders EURIBOR plus en fast margen på 0,3 %. Garantien blev ydet uden garantipræmie og som en absolut garanti. Der blev stillet sikkerhed for garantien med det samme ejendomspant i produktionsanlægget i Tikkala som for foranstaltning 1 og foranstaltning 4 og det erhvervspant (16), som Mikkeli Kommune var indehaver af. Desuden modtog Mikkeli Kommune et nyt instrument med pant i fast ejendom med en tinglyst værdi på 1 135 268 EUR i produktionsanlægget i Tikkala som et særligt pant.
(30)
Da den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure blev indledt i december 2004, krævede Tapiola, at Mikkeli Kommune betalte Karjaporttis udestående gæld i henhold til garantien. Efter at have foretaget disse betalinger indtrådte Mikkeli Kommune som kreditor over for Karjaportti i stedet for Tapiola (se betragtning 34).
3.1.5. Foranstaltninger truffet i forbindelse med den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure (foranstaltning 6)
(31)
Den 17. november 2004 bad Karjaportti sammen med kreditorerne Nordea Bank Finland Abp (i det følgende benævnt "Nordea Bank"), Nordea Rahoitus Suomi Oy (i det følgende benævnt "Nordea Financing") og OKO Osuuspankkien Keskuspankki Oyj (siden 1. marts 2008 har denne virksomhed haft navnet Pohjola Pankki Oyj, i det følgende benævnt "OKO/Pohjola Bank") byretten i Mikkeli iværksætte den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure. Ifølge finsk lov kan sådanne omstruktureringsprocedurer gennemføres for at genoprette en levedygtig forretning for en kriseramt debitor med henblik på at sikre dennes fortsatte levedygtighed og indgå aftaler vedrørende gælden. (17) Den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure vedrørende Karjaportti blev indledt ved byretten i Mikkelis beslutning af 1. december 2004. Ifølge lovgivningen må debitor ikke tilbagebetale omstruktureret gæld eller stille sikkerhed for denne gæld, mens proceduren er i gang (18). Omstruktureret gæld er alle gældsposter, der er opstået inden datoen for procedurens iværksættelse.
(32)
Derefter blev der indsendt et omstruktureringsprogram til byretten den 23. juni 2005 og et revideret omstruktureringsprogram den 30. november 2005. Omstruktureringsprogrammet, som byretten godkendte den 30. januar 2006, havde en løbetid på 10 år (frem til den 1. juli 2015). Mellem 2004 og 2008 har Karjaportti opsagt 372 medarbejdere og udliciteret nogle af sine aktiviteter som indkøb, slagtning og opskæring.
(33)
Samlet set skyldte man omkring [30-70] (19) % af den omstrukturerede gæld, der var genstand for den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure, til private kreditorer. De private kreditorer med den største andel af denne gæld var ovennævnte banker, Nordea Bank og OKO/Pohjola Bank samt Nordea Financing.
(34)
Den 16. december 2004 bad Tapiola i forbindelse med den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure Mikkeli Kommune betale restgælden på de tre lån, som Mikkeli Kommune havde stillet garanti for som beskrevet under (13), 3.1.2 og (27). Efter at have betalt Tapiola indtrådte Mikkeli Kommune som kreditor over for Karjaportti for det samlede beløb på de tre udestående lån, nemlig 5 356 895 EUR. Lånene blev sikret med den garanti, som er beskrevet i betragtning 15, 27 og 29.
(35)
Desuden fremsatte Mikkeli Kommune et krav på 682 087 EUR i den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure vedrørende ubetalte afgifter til kommunens ejendomsadministration, vandforsyningen i Mikkeli og affaldsforvaltningen i Mikkeli. Dette krav blev også sikret med den garanti, der er beskrevet i betragtning 15, 27 og 29.
(36)
Lånene og de øvrige gældsposter (ubetalte afgifter) til Mikkeli Kommune blev betragtet som store sikrede gældsposter (20) i den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure. De øvrige store, sikrede krav tilhørte private parter (Nordea Bank, Nordea Financing, OKO/Pohjola Bank) samt Finnvera (21).
Tabel IV
Store sikrede gældsposter i EUR
Kreditor for store sikrede gældsposter
Beløb
Andel i %
Nordea Bank
[…]*
[10-40] %
Nordea Financing
[…]
[0-20] %
OKO/Pohjola Bank
[…]
[10-40] %
Finnvera
[…]
[10-40] %
Mikkeli Kommune - lån som følge af udløste garantier
[…]
[10-40] %
Mikkeli Kommune - andre gældsposter (ubetalte afgifter)
[…]
[0-20] %
I ALT
24 579 150
100 %
(37)
I forbindelse med lån fra og andre gældsposter (ubetalte afgifter) over for Mikkeli Kommune omfattede omstruktureringsprogrammet følgende foranstaltninger:
(38)
Lånet på 5 356 895 EUR fra Mikkeli Kommune blev behandlet som en "sikret gældspost" og blev opdelt i to dele. For begge deles vedkommende blev rentesatserne nedsat i henhold til omstruktureringsprogrammet: På en del på 4,0 mio. EUR udgjorde rentesatsen […] EURIBOR minus […] % (men renten skulle ikke være højere end […] % eller lavere end […] %) indtil den 31. december 2010. Efter denne dato har man opkrævet en rente på […] EURIBOR. For den resterende del på 1 356 895 mio. EUR er der opkrævet en rente på […] EURIBOR (22). Som det var tilfældet for lånene, blev de ubetalte afgifter på 682 087 EUR behandlet som "sikrede gældsposter", og rentesatsen blev nedsat til […] EURIBOR (23).
(39)
I omstruktureringsprogrammet fastsættes der ligeledes en rentesats på […] EURIBOR for private kreditorers sikrede gældsposter. For et vist beløb for hver af kreditorerne undtagen […] blev der frem til den 31. december 2010 fastsat en reduceret rentesats svarende til […] EURIBOR minus […] %, minimumsrente […] % og maksimumsrente […] %. Efter den 31. december 2010 har rentesatsen for alle sikrede gældsposter været […] EURIBOR.
Tabel V
Rentebeløb for store sikrede gældsposter i EUR
Kreditor for store sikrede gældsposter
Rentesats på […] EURIBOR minus […] % indtil 31. december 2010; efter denne dato er der opkrævet en rente på […] EURIBOR for et beløb på
Rentesats på […] EURIBOR for et beløb på
Nordea Bank og Nordea Financing
[…]
[…]
OKO/Pohjola Bank
[…]
[…]
Finnvera
[…]
[…]
Mikkeli Kommune - lån som følge af udløste garantier
[…]
[…]
Mikkeli Kommune - andre gældsposter (ubetalte afgifter)
[…]
(40)
Mikkeli Kommune gik med til en udskydelse af afdragene på ovennævnte gældsposter. I henhold til omstruktureringsprogrammet skal tilbagebetalingen af Mikkeli Kommunes sikrede gældsposter være afsluttet i 2015. Første rate skulle have været betalt den 1. juli 2009, fra 2010 og frem var der planlagt to rater om året, og i 2015 skal den resterende del af de sikrede gældsposter, størstedelen, betales svarende til henholdsvis […] EUR for de lån, der er opstået som følge af udløste garantier, og […] EUR for andre gældsposter (ubetalte afgifter).
(41)
De private kreditorer gik ligeledes med til en udskydelse af betalingen af deres sikrede gældsposter.
Tabel VI
Udskydelse af betaling i EUR
Kreditor for store sikrede gældsposter
Gæld
Rate med forfald 1.7.2009, 2.1.2010 og 1.7.2010
% af den samlede gæld
Rate med forfald 2.1.2011 og 1.7.2011
% af den samlede gæld
Rate med forfald hver sjette måned startende 2.1.2012 frem til 2.1.2015
% af den samlede gæld
Rate med forfald 1.7.2015
% af den samlede gæld
Nordea Bank
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Nordea Financing
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
OKO/Pohjola Bank
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Finnvera
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Mikkeli Kommune
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Mikkeli Kommune
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
I alt
24 579 150
500 000
2 %
1 000 000
4 %
1 500 000
6 %
10 579 150
43 %
(42)
I henhold til omstruktureringsprogrammet skal tilbagebetalingen af lånene og de ubetalte afgifter til Mikkeli Kommune være afsluttet i 2015, idet størstedelen af det udestående beløb forfalder i 2015. Hvis Karjaportti i 2015 ikke opfylder visse økonomiske krav ved afslutningen af den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure (forholdet mellem passiver og EBIT-margin skal være større end 4), vil Mikkeli Kommune eftergive højst [0-3] EUR mio. af den udestående gæld.
(43)
Kravene fra de øvrige kreditorer vil også blive reduceret ved afslutningen på den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure. Nordea Bank vil eftergive højst [0-3 mio.] EUR, og Nordea Financing vil eftergive højst [0-2 mio.] EUR. Finnveras krav vil blive nedsat med højst [0-2 mio.] EUR. Kravet fra […] vil ikke blive nedsat. I henhold til omstruktureringsprogrammet er de beløb, der ligger til grund for nedskrivningen af de sikrede gældsposter, baseret på værdien af sikkerheden for de sikrede lån i to forskellige scenarier: Det første scenario var, at Karjaportti fortsætter sine aktiviteter, og det andet scenario var, at Karjaportti omlægger eller indstiller sine aktiviteter, dvs. at sikkerhedsstillelsen realiseres. De to værdier blev fastsat gennem to uafhængige evalueringer (24). Det konkrete beløb, som den sikrede gæld blev nedskrevet med, blev så fastsat for de enkelte kreditorer under hensyntagen til kreditorens stilling og ved sammenligning af værdierne i de to forskellige scenarier.
3.1.6. Køb af aktier af Karjaportti (foranstaltning 7)
(44)
Den 2. september 2005 solgte Karjaportti 50 % af aktierne i ejendomsselskabet Kiinteistö Oy Suksimäki til et selskab ejet af Mikkeli Kommune, til en salgspris på 860 000 EUR.
3.1.7. Konvertering af ubetalte renter til lån (foranstaltning 8)
(45)
Karjaportti betalte ikke de renter på de sikrede gældsposter til Mikkeli Kommune, der påløb mellem den 16. december 2004 og den 19. december 2005 (25). Disse renter androg 281 982 EUR og blev konverteret til et lån med en løbetid frem til udgangen af 2010 ved beslutning truffet af byrådet i Mikkeli den 19. december 2005. Rentesatsen på lånet er 3-måneders EURIBOR plus 0,3 %. Tilbagebetalingen skulle være indledt i marts 2009 og skulle bestå af fire lige store rater med forfald to gange årligt, dvs. at 144 991 EUR skulle betales i 2009 og 144 991 EUR i 2010 (26). Tilbagebetalingen af de skyldige beløb blev delvis udsat (se foranstaltning 12).
(46)
Konverteringen af ubetalte renter til lån i 2005 blev i princippet fastlagt med omstruktureringsprogrammet. I henhold til programmet blev ikke bare Mikkeli Kommune, men alle sikrede kreditorer i denne forbindelse behandlet ens. Således konverterede [en privat kreditor] den 28. december 2005 renten til et lån på omkring 1 623 000 EUR med en løbetid frem til udgangen af 2010. Rentesatsen var 3-måneders EURIBOR plus 1,5 %. Tilbagebetalingen skulle efter planen indledes i 2009. Den 29. december 2005 konverterede [en anden privat kreditor] renten til et lån på omkring 1 532 500 EUR med en løbetid frem til udgangen af 2010. Rentesatsen var 3-måneders EURIBOR plus 2 %. Tilbagebetalingen skulle efter planen indledes i 2009.
3.1.8. Afskrivning af gæld i 2006-regnskabet (foranstaltning 9)
(47)
Ved beslutning af 5. februar 2007 indvilgede byrådet i Mikkeli i at afskrive en fordring på Karjaportti på 274 023 EUR i sit 2006-regnskab. Afskrivningen af gælden i regnskabet havde ingen indflydelse på det juridiske forhold mellem kreditor og debitor, og derfor fortsatte Mikkeli Kommune inddrivelsen af gælden.
3.1.9. Afskrivning af gæld i 2008-regnskabet (foranstaltning 10)
(48)
Mikkeli Kommune foretog en afskrivning af en usikker fordring på Karjaportti på 5,7 mio. EUR i sit 2008-regnskab. Afskrivningen af gælden i regnskabet havde ingen indflydelse på det juridiske forhold mellem kreditor og debitor, og derfor fortsatte Mikkeli Kommune inddrivelsen af gælden.
3.1.10. Ikke-anvendt garanti, der var planlagt til 2009 (foranstaltning 11)
(49)
Byrådet i Mikkeli besluttede den 8. december 2008 at stille en selvskyldnergaranti på 2,75 mio. EUR til dækning af et kommende lån fra Tapiola til Karjaportti. Byrådet gav forvaltningen beføjelse til at træffe beslutning om de nærmere betingelser for den absolutte garanti, dvs. at iværksætte garantien. I henhold til anmeldelsen skulle lånet have været på 5 819 807 EUR til en rente på 3,65 %. Som betaling for garantien fastsættes der i den anmeldte foranstaltning en engangspræmie på 4 %, og garantien ydes for en periode på 10 år (27).
(50)
Beslutningen fra byrådet i Mikkeli var ikke endelig, idet der blev indgivet en klage ved den administrative domstol i Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus). Efter denne klage beordrede domstolen Mikkeli Kommune til at standse gennemførelsen af garantien og til at søge Kommissionens godkendelse af støtten.
(51)
Da byrådet i Mikkelis beslutning om at yde garantien ikke blev endelig, afstod Tapiola fra at yde lånet til Karjaportti. Endelig trak Finland anmeldelsen af garantien tilbage i marts 2010, da Karjaportti trak sin ansøgning om garantien tilbage, og da forvaltningen den 22. februar 2010 besluttede ikke at gennemføre byrådets beslutning.
3.1.11. Omlægning af gæld siden 2009 (foranstaltning 12)
(52)
Udskydelse af tilbagebetalingen af sikrede gældsposter: I henhold til omstruktureringsprogrammet, som domstolen godkendte, skulle Karjaportti tilbagebetale […] EUR i 2009 og […] EUR i 2010 af det udestående beløb fra de sikrede gældsposter (se tabel VI). I henhold til anmeldelsen skulle tilbagebetalingen af disse beløb have været udskudt til senest 1. juli 2015.
(53)
Udskydelse af tilbagebetalingen af lånet, der blev ydet i 2005 (konvertering af ubetalte renter): Karjaportti skulle tilbagebetale 140 991 EUR i 2009 og det samme i 2010 af det udestående beløb for de renter, der var konverteret til et lån (se betragtning 40). I henhold til anmeldelsen skulle tilbagebetalingen af disse have været udsat til perioden 2011-2013 (28).
(54)
Den administrative domstol i Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) forbød gennemførelsen af byrådets beslutning om omlægning af gælden fra 4. februar 2009. Men tilsyneladende fandt denne omlægning af gælden aldrig sted. Fra maj 2009 fremsatte Karjaportti regelmæssigt forslag til Mikkeli Kommune og de øvrige kreditorer om udskydelse af betalingerne af de forfaldne gældsposter for at sikre kooperativets fortsatte drift (29). Disse forslag blev godkendt af forvaltningen i Mikkeli.
3.2. Foranstaltninger truffet af Finnvera
(55)
I henhold til de oplysninger, som Finland har indsendt, ydede Finnvera adskillige lån og garantier til Karjaportti i årene 2004 til 2008.
(56)
Finnvera er et specialiseret finansieringsselskab, der ejes af den finske stat, og er det officielle finske eksportkreditagentur. Finnveras operationer er styret af de mål for erhvervspolitik og ejerskab, der fastsættes af staten. Disse mål omfatter: forøgelse af antallet af nystartede virksomheder, finansiering af de forandringer, som SMV'er kommer ud for, samt fremme af virksomhedernes vækst, internationalisering og eksport. I forbindelse med sine aktiviteter forventes Finnvera at følge princippet om økonomisk bæredygtighed. Den finske stat dækker imidlertid en del af Finnveras tab på kreditter og garantier. Staten er direkte ansvarlig for de indenlandske garantier og eksportkreditgarantierne, som ydes af Finnvera, og staten stiller garanti for Finnveras egen erhvervelse af midler. Disse statslige foranstaltninger vedrørende Finnvera hører ikke under denne afgørelses dækningsområde. Kommissionen forbeholder sig ret til at vurdere dem på et senere tidspunkt. Finnvera er omfattet af loven om administrative procedurer 434/2003.
(57)
For så vidt angår Finnveras ledelsesstruktur, repræsenterer tilsynsrådet, der fører tilsyn med bestyrelsens og den administrerende direktørs forvaltning af selskabet, selskabets ejer, som for Finnveras vedkommende er staten. Medlemmerne af tilsynsrådet vælges fra de parlamentariske grupper af de politiske partier i henhold til deres repræsentation i det finske parlament. Desuden består Finnveras tilsynsråd af repræsentanter for organisationer i henhold til selskabets industripolitiske mål. Bestyrelsen på seks til ni medlemmer og to stedfortrædere bekræfter selskabets strategi, godkender regnskaberne og den midlertidige beretning, fremmer selskabets udvikling og sikrer, at operationerne er i overensstemmelse med lovgivningen og de mål, ejeren har opstillet. Fire af bestyrelsesmedlemmerne og de to stedfortrædere vælges blandt kandidater, der udpeges af forskellige ministerier. Den administrerende direktør er ansvarlig for ledelsen af virksomheden.
(58)
Finnvera har været fritaget fra at betale indkomstskat siden 25. september 2007. Kommissionen har godkendt denne fritagelse. Beslutningen om godkendelse er truffet på det grundlag, at de finske myndigheder har afgivet løfte om, at Finnvera vil begrænse sine aktiviteter til forvaltning af statsstøtteordninger (30).
3.2.1. Garanti ydet den 17. marts 2004 (foranstaltning 13)
(59)
Den 17. marts 2004 ydede Finnvera en 100 % garanti for et lån på 91 000 EUR med en garantipræmie på 3 % om året. Lånet havde en løbetid på tre år og blev ydet af Tapiola med en fast rentesats på [2-5] % om året. Lånet og garantien blev ydet som erstatning for et lån, som blev ydet af Tapiola i 1992.
3.2.2. Lån ydet den 12. januar 2006 (foranstaltning 14)
(60)
Den 12. januar 2006 ydede Finnvera et lån på 180 000 EUR til en rente på 6-måneders EURIBOR + 2 % om året. Lånet vedrører den påløbne rente under omstruktureringsprocessen mellem den 2. december 2004 og den 28. februar 2008, som blev konverteret til en ny kreditfacilitet. Det blev stillet sikkerhed for lånet med pant i fast ejendom i Tikkala, Lappeenranta og Kouvola og aktier i […]. Lånet løb frem til udgangen af 2010, og tilbagebetalingen skulle være indledt i 2009. Den 23. november 2011 var […] EUR af beløbet stadig udestående. Private kreditorer […] og […] konverterede samtidig renterne til lån.
(61)
Den 28. december 2005 konverterede [en privat kreditor] renter til et lån på omkring 1 623 000 EUR med en løbetid frem til udgangen af 2010. Rentesatsen er 3-måneders EURIBOR plus 1,5 %. Tilbagebetalingen skulle efter planen starte i 2009.
(62)
Den 29. december 2005 konverterede [en anden private kreditor] renter til et lån på omkring 1 532 500 EUR med en løbetid frem til udgangen af 2010. Rentesatsen var 3-måneders EURIBOR plus 2 %. Tilbagebetalingen skulle efter planen starte i 2009.
3.2.3. Garanti ydet den 14. september 2006 (foranstaltning 15)
(63)
Den 14. september 2006 stillede Finnvera en modgaranti til […] på 300 000 EUR med en garantipræmie på 1,65 % om året, som skulle betales af Karjaportti. […] stillede til gengæld en garanti over for Karjaportti på det samme beløb til en rente på 1,25 %. Denne garanti og modgarantien dækkede 16,7 % af 1,8 mio. EUR vedrørende en underleverandøraftale mellem […] og Karjaportti. Finnveras garanti havde en løbetid på otte måneder. Resten af underleverandøraftalen var dækket af garantier fra […] og […] (henholdsvis 825 000 EUR og 675 000 EUR), som opkrævede en garantipræmie på 1,75 %. Finnvera var ikke involveret i stillelsen af disse garantier, hvilket vil sige, at de ikke var omfattet af en modgaranti. Finnveras modgaranti udløb den 30. juni 2007 uden at være blevet udløst. Derfor pådrog Finnvera sig ingen betalingsforpligtelser på grundlag af denne garanti.
3.2.4. Lån ydet den 6. juli 2007 (foranstaltning 16)
(64)
Den 6. juli 2007 ydede Finnvera et lån på 250 000 EUR til en rente på 6-måneders EURIBOR + 2,5 % om året. Lånet havde en løbetid på seks måneder og skulle have været tilbagebetalt den 15. januar 2008. Hidtil er kun en del af lånet blevet tilbagebetalt (udestående beløb den 23. november 2011: […]).
(65)
Samtidig ydede private kreditorer, […] og […], lån på henholdsvis 800 000 EUR og 650 000 EUR, ligeledes med en løbetid på seks måneder. Rentesatsen for disse lån var 1-måneds EURIBOR plus 2 %. Tilbagebetalingen af deres lån er også blevet udskudt (udestående beløb pr. 23. november 2011: EUR […] og EUR […]).
(66)
For disse to lån og lånet fra Finnvera stillede Karjaportti følgende sikkerhed: et erhvervspant med en tinglyst værdi på 1 850 067 EUR, aktier i selskabet […] og en bankkonto. Denne sikkerhedsstillelse blev delt mellem Finnvera, […] og […] i henhold til deres risiko i forbindelse med lånene. De tre kreditorer havde samme prioritet og delte sikkerhedsstillelsen procentuelt (Finnvera: [0-30] %, [den første private kreditor]: [10-50] %, [den anden private kreditor]: [10-50] %).
3.2.5. Garanti ydet den 9. januar 2008 (foranstaltning 17)
(67)
Den 9. januar 2008 stillede Finnvera en modgaranti over for […] på 280 000 EUR med en garantipræmie på 2,5 % om året betalt af Karjaportti. Modgarantien dækkede 80 % af en garanti stillet af […] over for Karjaportti den 11. januar 2008 på 350 000 EUR vedrørende en underleverandøraftale mellem […] og […]. […] opkrævede en garantipræmie på [0-3] %. Finnvera havde adgang til sikkerhed i form af Karjaporttis aktiebeholdning i […]. I henhold til et skøn foretaget af Finnvera dateret den 8. januar 2008 havde disse aktier på tidspunktet for stillelsen af modgarantien en sikkerhedsværdi for Finnvera på EUR […]. Modgarantien udløb den 28. februar 2011, og der blev ikke foretaget udbetalinger under den.
4. BEGRUNDELSE FOR AT INDLEDE PROCEDUREN
(68)
Som beskrevet i betragtning 2, 3 og 6 besluttede Kommissionen den 8. april 2009 at indlede en formel undersøgelsesprocedure (i det følgende benævnt "den første åbningsbeslutning"). Denne formelle undersøgelsesprocedure blev udvidet til adskillige yderligere foranstaltninger den 15. december 2009 (i det følgende benævnt "den anden åbningsbeslutning").
4.1. Foranstaltninger truffet af Mikkeli Kommune
4.1.1. Garanti ydet den 12. juni 2000 (foranstaltning 1)
(69)
I sin første åbningsbeslutning udtrykte Kommissionen betænkelighed ved, hvorvidt den pågældende foranstaltning ville være i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip. For det første kan foranstaltningen i henhold til Kommissionens meddelelse om anvendelsen af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte i form af garantier (31) ("garantimeddelelse 2000"), der var gældende på det tidspunkt, hvor foranstaltningen blev truffet, udgøre statsstøtte, eftersom garantien dækkede 100 % af det pågældende lån. Denne konklusion ville ikke blive ændret ved den nugældende garantimeddelelse 2008 (32). Desuden kan stillelse af en garanti uden garantipræmie, hvilket i praksis svarer til at løbe en økonomisk risiko uden at få noget til gengæld, ikke beskrives som en adfærd, en markedsøkonomisk aktør ville udvise.
(70)
Med hensyn til forenelighed udtrykte Kommissionen betænkelighed med hensyn til, hvorvidt garantien kunne berettige en undtagelse i henhold til artikel 107, stk. 3, i TEUF. I henhold til en foreløbig vurdering synes betingelserne i Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (33) ("rammebestemmelserne for redning og omstrukturering fra 1999") ikke at være opfyldt.
4.1.2. Overdragelse af grund (foranstaltning 2)
(71)
I sin anden åbningsbeslutning udtrykte Kommissionen tvivl om, hvorvidt salget var foregået i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip, eftersom kravet i Kommissionens meddelelse om statsstøtteelementer i forbindelse med offentlige myndigheders salg af jord og bygninger (34) ikke var opfyldt. Man fandt, at der ikke var betalt markedspris, eftersom grunden blev overdraget til Karjaportti uden vederlag. Desuden skulle Karjaportti ikke dække udgifterne til nivellering af grunden.
4.1.3. Køb af grunde (foranstaltning 3)
(72)
I sin anden åbningsbeslutning gav Kommissionen udtryk for betænkeligheder med hensyn til, hvorvidt betingelserne for købet var i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip, eftersom Finland ikke fremlagde dokumentation for, at købet af grundene var sket på markedsvilkår, f.eks. gennem en uafhængig eksperts vurdering af grundene.
4.1.4. Garanti ydet den 8. marts 2004 (foranstaltning 4)
(73)
I sin anden åbningsbeslutning gav Kommissionen udtryk for betænkeligheder med hensyn til, hvorvidt den pågældende foranstaltning ville være i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip. For det første kan foranstaltningen i overensstemmelse med garantimeddelelse 2000, der var gældende på det tidspunkt, hvor foranstaltningen blev gennemført, udgøre statsstøtte, eftersom garantien dækkede 100 % af det pågældende lån. Denne konklusion ville ikke blive ændret efter den nugældende garantimeddelelse 2008. Desuden kan stillelse af en garanti uden garantipræmie, hvilket i praksis svarer til at løbe en økonomisk risiko uden at få noget til gengæld, ikke beskrives som en adfærd, som en markedsøkonomisk aktør ville udvise, navnlig i en situation, hvor selskabet allerede var kriseramt.
(74)
For så vidt angår foranstaltningens forenelighed, modtog Kommissionen ikke tilstrækkelig dokumentation til, at den kunne afgøre, hvorvidt kravene i rammebestemmelserne for redning 1999 var opfyldt.
4.1.5. Garanti ydet den 10. maj 2004 (foranstaltning 5)
(75)
Kommissionen havde tilsvarende betænkeligheder vedrørende den garanti, der blev ydet den 8. marts 2004.
4.1.6. Aftale om domstolsovervåget omstruktureringsprocedure (foranstaltning 6)
(76)
I sin første åbningsbeslutning gav Kommissionen udtryk for betænkeligheder med hensyn til, hvorvidt de foranstaltninger, der blev truffet under omstruktureringen, ville være i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip.
(77)
For det første accepterede Mikkeli Kommune at nedsætte renterne for de sikrede gældsposter, hvilket bevirkede, at de opkrævede renter var langt lavere end den daværende referencerente i Finland. Eftersom referencerenten anses for at være markedsrenten for sunde virksomheder, og eftersom Karjaportti var i problemer på daværende tidspunkt, fandt Kommissionen det usandsynligt, at en privat kreditor ville have ydet lånene til en så lav rente.
(78)
For så vidt angår foranstaltningernes forenelighed, havde Kommissionen på tidspunktet for åbningsbeslutningen kun begrænset viden om de omstruktureringsforanstaltninger, som Karjaportti havde truffet siden 2004. Man fandt, at den løbende omstrukturering ikke havde været vellykket, eftersom skattemyndighederne indgav konkursbegæring mod Karjaportti i december 2008. Derfor tvivlede Kommissionen på, at selskabets levedygtighed på langt sigt kunne sikres med de gennemførte omstruktureringsforanstaltninger. For så vidt angår de øvrige kriterier for omstruktureringsstøtten i henhold til rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004 (35), kunne Kommissionen ikke på grund af den manglende anmeldelse og den manglende omstruktureringsplan vurdere, hvorvidt de øvrige krav i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004 var opfyldt.
4.1.7. Køb af aktier af Karjaportti (foranstaltning 7)
(79)
I sin anden åbningsbeslutning gav Kommissionen udtryk for betænkeligheder med hensyn til, hvorvidt den pågældende foranstaltning var i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip, idet Finland ikke fremlagde dokumentation for, at købet af aktierne var foregået på markedsvilkår.
4.1.8. Konvertering af ubetalte renter til lån (foranstaltning 8)
(80)
For så vidt angår konverteringen af de ubetalte renter til et lån, accepterede Mikkeli Kommune at opkræve en meget lav rentesats på lånet. Private kreditorer, der konverterede deres ubetalte renter, forhandlede sig frem til højere renter, hvilket fik Kommissionen til at rejse tvivl om, hvorvidt en sådan fremgangsmåde kan have været i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip.
4.1.9. Afskrivning af gæld i regnskaberne for 2006 og 2008 (foranstaltning 9 og foranstaltning 10)
(81)
I sin anden åbningsbeslutning fandt Kommissionen, at hvis afskrivningen af gæld i regnskaberne for 2006 og 2008 ligeledes indebar, at den juridiske forpligtelse ophørte med at eksistere, ville denne eftergivelse indebære en fordel for Karjaportti. Efter Kommissionens mening er det tvivlsomt, hvorvidt en markedsøkonomisk investor ville have handlet på samme måde.
4.1.10. Ikke-anvendt garanti, der var planlagt til 2009 (foranstaltning 11)
(82)
I sin første åbningsbeslutning gav Kommissionen udtryk for betænkeligheder med hensyn til, hvorvidt Mikkeli Kommune ville handle som en markedsøkonomisk investor ved stillelsen af garantien, og anså i første omgang garantien for at udgøre statsstøtte. For så vidt angår foreneligheden, var Kommissionen i tvivl om, hvorvidt garantien ville overholde rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004, idet princippet om engangsstøtte ikke syntes opfyldt. Desuden var garantipræmien og rentesatsen på lånet for lave til at opfylde punkt 25, litra a), i rammebestemmelserne, og garantien var ikke i overensstemmelse med punkt 25, litra c), i rammebestemmelserne, idet den ikke var begrænset til seks måneder.
4.1.11. Omlægning af gæld siden 2009 (foranstaltning 12)
(83)
I sin første åbningsbeslutning gav Kommissionen udtryk for betænkeligheder med hensyn til, hvorvidt Mikkeli Kommune havde handlet som en markedsøkonomisk kreditor, da man aftalte at omlægge gælden, og fandt i første omgang, at foranstaltningen udgjorde statsstøtte. For så vidt angår foreneligheden, var Kommissionen i tvivl om, hvorvidt omlægningen af gæld ville være i overensstemmelse med rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004, idet princippet om engangsstøtte ikke syntes at være opfyldt. Desuden opfyldte omlægningen af gæld ikke kravet om redningsstøtte. Den var ikke begrænset til seks måneder og var dermed ikke i overensstemmelse med punkt 25, litra c), i rammebestemmelserne.
4.2. Foranstaltninger truffet af Finnvera (foranstaltning 13-17)
(84)
I sin anden åbningsbeslutning fandt Kommissionen, at foranstaltningerne blev gennemført med statslige midler og kunne henføres til staten, idet Finland ejer 100 % af Finnvera. Med hensyn til lånene tvivlede Kommissionen på, at den opkrævede rentesats oversteg de relevante referencesatser. Desuden havde den ikke tilstrækkelige oplysninger til at vurdere, hvorvidt foranstaltningerne blev truffet samlet og på samme betingelser som for private investorer. For så vidt angår garantierne, udtrykte Kommissionen betænkeligheder med hensyn til, hvorvidt de blev stillet under eksisterende ordninger, idet garantier ydet til en stor kriseramt virksomhed ikke ville falde ind under sådanne ordninger. Hvis foranstaltningerne blev truffet uden for en eksisterende støtteordning, gav Kommissionen udtryk for betænkeligheder med hensyn til, hvorvidt de ville være i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip.
5. BEMÆRKNINGER FRA FINLAND
5.1. Foranstaltninger truffet af Mikkeli Kommune
5.1.1. Garanti ydet den 12. juni 2000 (foranstaltning 1)
(85)
Finland anfører, at garantien ikke bør betragtes som statsstøtte, idet Karjaportti formentlig ville have været i stand til at skaffe en tilsvarende garanti på de private kapitalmarkeder. Finland henviser til, at Tapiola ydede lånet, der var sikret af den pågældende garanti, som led i en finansieringspakke på 25 mio. EUR til investeringerne i Tikkala-produktionsanlægget. Andre parter bidrog til finansieringen. Den statslige støtte til investeringen bestod af Mikkeli Kommunes overdragelse af grunden og dækning af udgifterne til nivellering af grunden (se betragtning 89 og 90), lån og garantier ydet af Finnvera samt direkte tilskud ydet af Ministeriet for Handel og Industri.
(86)
Desuden hævder Finland, at Mikkeli Kommune behandlede alle selskaber, der søgte om garantier, på samme måde.
(87)
Hvis foranstaltningen skulle betragtes som statsstøtte, mener Finland, at denne støtte ville have været forenelig med det indre marked, idet den blev tildelt i overensstemmelse med regionalretningslinjerne 1998 (36). Store selskaber var berettiget til regionale støtteforanstaltninger efter artikel 107, stk. 3, litra a), i TEUF, hvis de ikke oversteg 24 % af de støtteberettigede nettoomkostninger. Disse betingelser var opfyldt. Finland fremlagde navnlig en beregning, som viste, at bruttosubventionsækvivalenten ville forblive under 24 %, hvis hele statsstøtten til investeringen blev medregnet.
5.1.2. Overdragelse af grund (foranstaltning 2)
(88)
Finland hævder, at den aktuelle bogføringsmæssige værdi af grunden ikke er en sammenlignelig indikator for fastsættelsen af grundens værdi på tidspunktet for overdragelsen. Mikkeli Kommune vurderer markedsværdien af grunden på tidspunktet for overdragelsen til 300 000 EUR. Ifølge Finland androg udgifterne til nivellering af grunden 2 mio. FIM (336 376 EUR).
(89)
Finland mener, at overdragelsen af grunden og dækningen af udgifterne til nivellering af grunden var i overensstemmelse med regionalretningslinjerne 1998 (se betragtning 87).
5.1.3. Køb af grunde (foranstaltning 3)
(90)
Ifølge Finland vedrørte købet af grundene i 2002 opførelsen af produktionsanlægget i Tikkala, som Karjaportti behøvede finansiering til. Finland hævder, at de blev købt til markedspris. Ved vurderingen tog man hensyn til, at grundene blev købt med henblik på at anvende dem til især boligformål gennem en ændring af lokalplanen, mens en del af området stadig blev anvendt til erhvervsformål. Desuden var grundene omfattet af pant til private kreditorer, og alene den ene af de seks grunde var behæftet med et samlet pant på omkring 9,6 mio. EUR, hvilket bekræfter, at grundenes værdi var højere end købsprisen. Dermed overholdt Mikkeli Kommune det markedsøkonomiske investorprincip, og købet omfattede ikke statsstøtte.
5.1.4. Garanti ydet den 8. marts 2004 (foranstaltning 4)
(91)
Finland erklærer, at det garanterede lån blev ydet som erstatning for et gammelt pensionslån, der blev ydet i 1992. Dengang stillede Mikkeli Kommune sammen med Finnvera og […] garanti for pensionslånet. Som modgaranti fik Mikkeli Kommune pant til en værdi af 7,5 mio. FIM (1 261 409 EUR) i en af Karjaporttis grunde. Ved udstedelsen af garantien den 8. marts 2004 beholdt Mikkeli Kommune denne sikkerhed.
(92)
Finland anfører, at den oprindelige garanti blev ydet forud for Finlands medlemskab af EU. Da Mikkeli Kommune stillede den nye garanti den 8. marts 2004, blev der ikke ydet ny støtte, idet den eksisterende oprindelige garanti blev konverteret til en ny garanti, mens man opretholdt de tilstrækkelige modgarantier. Desuden ydede andre kautionister for det oprindelige pensionslån fra 1992 samtidig lån til Karjaportti.
(93)
Endelig anfægter Finland, at Karjaportti var kriseramt efter rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999 i foråret 2004. Ifølge Finland var markedsudsigterne tilfredsstillende i første halvdel af 2004, og Karjaportti havde budgetteret med et overskud på 3 mio. EUR for 2004. Desuden kunne Karjaportti skaffe lån fra private långivere til forholdsvis lave renter i foråret og sommeren 2004. Endelig blev Karjaportti i december 2004 anset for at være en levedygtig virksomhed, da virksomhedens kreditorer godkendte omstruktureringen til trods for dens langvarige økonomiske problemer. Ellers ville Karjaportti være blevet erklæret konkurs.
5.1.5. Garanti ydet den 10. maj 2004 (foranstaltning 5)
(94)
Finland betragter garantien som en fortsættelse af Mikkeli Kommunes finansiering til investeringen i Tikkala-produktionsanlægget i 2000. Garantien blev ydet for at afslutte den oprindelige investeringsplan, der blev iværksat i 2000. Da garantien blev ydet, var Karjaportti ikke kriseramt efter definitionen i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999, som allerede fremført i forbindelse med den garanti, der blev ydet i marts 2004 (se betragtning 93).
(95)
Hvis garantien omfattede statsstøtte, var denne ifølge Finland forenelig, da den var i overensstemmelse med regionalretningslinjerne 1998. Store selskaber var berettiget til regionale støtteforanstaltninger i henhold til artikel 107, stk. 3, litra a), i TEUF, hvis de ikke oversteg 24 % af de støtteberettigede nettoomkostninger. Disse betingelser var opfyldt, da støtteelementet i garantien kun udgjorde 57 835 EUR, mens Karjaporttis samlede investering i Tikkala udgjorde […] EUR.
5.1.6. Domstolsovervåget omstruktureringsprocedure (foranstaltning 6)
(96)
Finland fremfører, at alle de trufne foranstaltninger vedrørte indledningen af den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure. I henhold til retspraksis ved EU-Domstolen begrunder lovgivning om domstolsovervågede genopretningsordninger og insolvens ikke i sig selv, at denne lovgivning kan betragtes som støtte (37).
(97)
For det andet blev der ikke ydet nye lån under proceduren, men tilbagebetalingen af gæld, der var optaget forud for omstruktureringen, blev omlagt i overensstemmelse med den nationale lovgivning om omstrukturering af virksomheder, hvor kreditorerne blev behandlet ligeligt. Ud over Mikkeli Kommunes fordringer blev private aktørers fordringer ligeledes omlagt under proceduren. Karjaporttis kreditorer blev opdelt i flere grupper. Fordringerne for hver af grupperne af kreditorer var underlagt enslydende betingelser. Finland påpeger, at dette navnlig gælder de sikrede gældsposter tilhørende Mikkeli Kommune. Dermed må Mikkeli Kommune antages at have handlet som en markedsøkonomisk investor ved at gå med til den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure.
(98)
Desuden påpeger Finland, at Mikkeli Kommune havde vurderet, at det var mere rentabelt at omlægge gældsposterne end at lade Karjaportti gå konkurs og lukke permanent, hvilket ligeledes fremgår af et likvidationsregnskab, som er vedlagt omstruktureringsprogrammet.
(99)
For så vidt angår foranstaltningernes forenelighed efter rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999, anfører Finland, at et selskab, der er genstand for omstruktureringsprocedurer, generelt bør betragtes som en kriseramt virksomhed i henhold til betydningen i rammebestemmelserne. Man gentager herefter, at omstruktureringsproceduren ikke involverede statsstøtte, og at Mikkeli Kommune ikke gennemførte støtteforanstaltninger under omstruktureringsproceduren.
(100)
Herefter fremlægger Finland argumenter vedrørende de enkelte foranstaltninger: For så vidt angår udløsningen af Mikkeli Kommunes garanti for lånet fra 2000, anfører Finland, at Mikkeli ikke ydede et nyt lån til Karjaportti, men blot indtrådte som kreditor efter anmodning fra Tapiola ved begyndelsen af den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure, hvilket er en almindelig foranstaltning i forbindelse med sådanne omstruktureringsprocedurer. For så vidt angår betingelserne for tilbagebetalingen af lånet, påpeger Finland, at disse var fastlagt i omstruktureringsprogrammet og var de samme for alle kreditorer inden for den samme gruppe af kreditorer.
(101)
For så vidt angår de ubetalte afgifter, præciserer Finland, at det er kommunens ejendomsadministration og kommunens afdelinger for vandforvaltning og affaldsforvaltning, der er indehavere af fordringerne. Fordringerne består af ubetalte afgifter, der var påløbet forud for indledningen af den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure. Mikkeli Kommune stillede ingen garanti for disse udestående beløb, eftersom der var tale om fordringer, som kommunen var indehaver af. Da den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure gik i gang, blev de medtaget i omstruktureringsprogrammet som et samlet beløb.
5.1.7. Køb af aktier af Karjaportti (foranstaltning 7)
(102)
Finland hævder, at aktierne i ejendomsselskabet Kiinteistö Oy Suksimäki blev købt af Karjaportti til markedspris. Finland fremlagde en erklæring fra en uafhængig vurderingsmand, hvoraf det fremgik, at aktiernes værdi udgjorde omkring 1 mio. EUR baseret på det daværende lejeniveau. Denne værdi blev justeret i henhold til det faktisk gældende lejeniveau, og aktierne blev derfor købt til en pris på 860 000 EUR. Dermed omfattede ejendomstransaktionen ikke noget støtteelement.
5.1.8. Konvertering af ubetalte renter til lån (foranstaltning 8)
(103)
Med hensyn til konverteringen af de ubetalte renter til et lån anfører Finland for det første, at manglende betaling af renter er en typisk foranstaltning i forbindelse med domstolsovervågede omstruktureringsprocedurer. Konverteringen af sådanne ubetalte renter til lån, som vil blive prioriteret højere end andre lån, er mulig i henhold til finsk lov. Desuden mener Finland, at konverteringen af de ubetalte renter til et lån skete i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip, idet private kreditorer konverterede ubetalte rentefordringer til lån sammen med Mikkeli Kommune.
5.1.9. Afskrivning af gæld i regnskaberne for 2006 og 2008 (foranstaltning 9 og foranstaltning 10)
(104)
Finland bekræfter, at bogføringen af gældsposterne som tab blot er en regnskabsmæssig foranstaltning fra kreditors side og sker i overensstemmelse med forsigtighedsprincippet og de respektive bestemmelser i regnskabsloven 1336/1997. Finland anfører, at gældsafskrivningen ikke påvirker det juridiske forhold mellem kreditor og debitor, dvs. at gældsposterne ikke blev eftergivet. Mikkeli Kommune har bekræftet, at man ikke har eftergivet de gældsposter, der er bogført som tab, og at den fortsætter inddrivelsen. Gælden er en del af den sikrede gæld under den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure.
5.1.10. Ikke-udnyttet garanti planlagt til 2009 (foranstaltning 11)
(105)
Inden anmeldelsen af garantien blev trukket tilbage i marts 2010 anførte Finland, at garantien var forenelig i henhold til rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004. Idet anmeldelsen blev trukket tilbage, beskrives Finlands argumenter ikke nærmere.
5.1.11. Omlægning af gæld siden 2009 (foranstaltning 12)
(106)
Finland anfører, at omlægning af gæld er en foranstaltning inden for den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure og ikke udgør statsstøtte. Ifølge Finland havde Karjaporttis kreditorer en fælles forståelse af, at omlægningen af gælden var en fornuftig løsning for at sikre deres fordringer. Finland meddeler Kommissionen, at den anmeldte omlægning aldrig blev gennemført, idet den administrative domstol i Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) standsede gældsomlægningen. Finland forklarer, at Karjaporttis gældsposter ikke desto mindre blev omlagt i henhold til adskillige forslag fra Karjaportti i perioden 2009-2011, som blev accepteret af Mikkeli Kommune. Finland hævder, at denne efterfølgende omlægning var i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip, idet Mikkeli Kommune og alle andre kreditorer gennemførte omlægningen på samme vilkår.
5.2. Foranstaltninger truffet af Finnvera
5.2.1. Garanti ydet den 17. marts 2004 (foranstaltning 13)
(107)
Finland mener, at garantien blev ydet i overensstemmelse med garantimeddelelsen 2000. Under alle omstændigheder udgjorde garantien ikke statsstøtte. For det første løb Finnvera ikke nogen øget risiko, idet garantien trådte i stedet for en garanti, som Finnvera havde ydet tidligere (i 1992) for et pensionslån. Dette lån blev erstattet med et nyt pensionslån i 2004, hvortil Finnvera ydede den omtalte garanti. Desuden stillede to private kreditorer samtidig kreditfaciliteter til rådighed for Karjaportti for at gøre det muligt at finansiere udskydelsen af udbetalingerne i 2004. Desuden var garantien belagt med en høj garantipræmie, og støtteelementet i garantien lå under de minimis-grænsen. Endelig var prognoserne for Karjaportti gode på det tidspunkt, hvor garantien blev ydet.
5.2.2. Lån ydet den 12. januar 2006 (foranstaltning 14)
(108)
Finland mener, at lånet fra 2006 ikke udgjorde statsstøtte, idet Finnvera handlede som en markedsøkonomisk kreditor, da man konverterede den ubetalte rente til et nyt lån i overensstemmelse med omstruktureringsprogrammet. Desuden konverterede private kreditorer deres ubetalte renter til nye lån, kort tid inden Finnvera gjorde det og på tilsvarende betingelser.
5.2.3. Garanti ydet den 14. september 2006 (foranstaltning 15)
(109)
Finland mener, at garantien blev ydet i overensstemmelse med garantimeddelelse 2000. Under alle omstændigheder omfatter garantien ikke statsstøtte, idet den kun dækker 16,7 % af 1,8 mio. EUR, og private kreditorer dækkede den resterende del af beløbet med garantier.
5.2.4. Lån ydet den 6. juli 2007 (foranstaltning 16)
(110)
Finland mener, at lånet fra 2007 ikke udgjorde statsstøtte, idet Finnvera handlede sammen med to private kreditorer, som ydede nye lån samtidig og på tilsvarende betingelser. Desuden blev det stillet sikkerhed for lånet i form af et værdifuldt pant og et erhvervspant.
5.2.5. Garanti ydet den 9. januar 2008 (foranstaltning 17)
(111)
Finland mener, at modgarantien blev ydet i overensstemmelse med garantimeddelelse 2000. Under alle omstændigheder udgjorde den ikke statsstøtte, eftersom den anden part var en privat långiver, og den garantipræmie, som Finnvera pålagde, var betydeligt højere end den garantipræmie, som den private långiver pålagde.
6. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
(112)
Den interesserede part havde kun bemærkninger til foranstaltning 1, 2, 3, 5, 7, 9 og 10.
6.1.1. Garanti ydet den 12. juni 2000 (foranstaltning 1)
(113)
Den interesserede part henviser til, at garantien blev ydet for at sikre et lån på 25 mio. FIM til investering i et nyt produktionsanlæg.
6.1.2. Overdragelse af grund (foranstaltning 2)
(114)
Den interesserede part hævder, at en grund blev overdraget til Karjaportti, og Mikkeli Kommune påtog sig at byggemodne den og udføre andre tekniske arbejder til en samlet omkostning på 2,5 mio. FIM. Karjaportti betalte 1,2 mio. FIM for grunden. I Karjaporttis regnskaber står grunden opført til en værdi på 403 000 EUR, og den interesserede part spørger, om overdragelsen af grunden kan have været statsstøtte.
6.1.3. Køb af grunde (foranstaltning 3)
(115)
Den interesserede part hævder, at Mikkeli Kommune købte seks forladte fabriksbygninger i Mikkeli og betalte i alt 6,7 mio. EUR for dem. En investor, der handler i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip, ville ikke have købt grunde af et selskab i dyb økonomisk krise til denne pris.
6.1.4. Garanti ydet den 10. maj 2004 (foranstaltning 5)
(116)
Den interesserede part hævder, at Karjaportti var i alvorlige problemer på det tidspunkt, hvor garantien blev ydet. Selskabet havde allerede betydelige gældsposter over for Mikkeli Kommune og den gruppe af selskaber, som Mikkeli Kommune ejede.
6.1.5. Køb af aktier af Karjaportti (foranstaltning 7)
(117)
Den interesserede part hævder, at den pris, der blev betalt for aktierne i ejendomsselskabet, lå over deres regnskabsmæssige værdi.
6.1.6. Afskrivning af gæld i regnskaberne for 2006 og 2008 (foranstaltning 9 og foranstaltning 10)
(118)
Den interesserede part fremlagde en kopi af referatet af et møde i Mikkeli byråd dateret den 5. februar 2007, hvor man besluttede at afskrive gælden i regnskaberne for 2006. Desuden påpeger den interesserede part, at det i det mindste var usædvanligt, at Mikkeli Kommune afskrev millioner af euro af Karjaporttis gældsposter i sine 2008-regnskaber, og spørger navnlig, hvorfor Mikkeli Kommune samtidig var parat til at yde yderligere garantier til Karjaportti.
7. VURDERING
(119)
I artikel 107, stk.1, i TEUF bestemmes det, at statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, er uforenelig med det indre marked.
(120)
Bestemmelserne i artikel 107, stk. 1, i TFEU er kumulative, og for at en foranstaltning skal kunne betegnes som statsstøtte, skal alle betingelserne være opfyldt samtidig.
(121)
Mens artikel 107, stk. 1, i TEUF indeholder et generelt forbud mod statsstøtte inden for Unionen, indeholder artikel 107, stk. 2, og 107, stk. 3, i TEUF undtagelser fra den generelle regel om, at denne støtte er uforenelig med det indre marked i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF.
(122)
I de følgende afsnit vurderer Kommissionen, hvorvidt der er tale om statsstøtte for hver enkelt af de beskrevne foranstaltninger. Hvis en foranstaltning udgør statsstøtte, går Kommissionen videre og vurderer foreneligheden af støtteforanstaltningen. Kommissionen sondrer mellem foranstaltninger, der er trukket tilbage, foranstaltninger truffet af Mikkeli Kommune og foranstaltninger truffet af Finnvera. I første omgang vurderes det, hvornår Karjaportti kunne betragtes som en kriseramt virksomhed.
7.1. Kriseramt virksomhed
(123)
Både når det drejer sig om at vurdere, hvorvidt der er tale om statsstøtte, og foranstaltningernes forenelighed, er det relevant, hvorvidt støttemodtageren var kriseramt på det tidspunkt, hvor foranstaltningerne blev truffet. Spørgsmålet om, hvorvidt Karjaportti kan betragtes som en kriseramt virksomhed, skal vurderes efter rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999 frem til 9. oktober 2004, som er den dato, hvor rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999 udløb (38). Fra den 10. oktober 2004 finder rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004 anvendelse (39).
(124)
I henhold til rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999 kan et selskab betragtes som kriseramt, når det opfylder de såkaldte hårde kriterier i punkt 5 i disse rammebestemmelser, dvs. når mere end halvdelen af aktiekapitalen er tabt eller kan gøres til genstand for kollektive insolvensprocedurer i henhold til national lovgivning. Hvis de hårde kriterier ikke er opfyldt, kan en virksomhed stadig udvise "de typiske kendetegn for kriseramte virksomheder" i henhold til punkt 6 i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999, f.eks. stigende tab, faldende omsætning, voksende lager, overskudskapacitet, faldende likviditet, stigende gældsætning, stigende rentebyrde eller faldende eller opbrugt nettoformue (såkaldte bløde kriterier). Rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004 omfatter tilsvarende hårde og bløde kriterier i punkt 10 og 11.
(125)
På denne baggrund bemærker Kommissionen, at Karjaportti ikke har tabt kapital eller har udvist de "typiske tegn" på at være en kriseramt virksomhed i 2000. Det lader rent faktisk til, at Karjaportti var en sund virksomhed med en stor omsætning, et positivt driftsresultat, en stabil aktiekapital og forholdsvis store reserver i perioden mellem 2000 og 2002 (se ligeledes tabel I).
(126)
Situationen var mere dyster i de følgende år. Omsætningen var faldende, og tabene steg betydeligt fra 2003 til 2004. Gælden voksede, og allerede i begyndelsen af 2004 begyndte støttemodtageren at omlægge gæld og måtte anmode sine kreditorer om at få lov til at udskyde forfaldne betalinger (40). Det ser ligeledes ud til, at Karjaportti havde en vis overskudskapacitet. Desuden må der tages hensyn til, at allerede i 2004 kunne Karjaporttis tab ikke længere dækkes af nødreserven (se tabel I).
(127)
I henhold til Karjaporttis regnskaber forsvandt Karjaporttis aktiekapital nærmest i 2004, idet den faldt dramatisk til under en tiendedel af værdien sammenlignet med 2003. Derefter bogførte selskabet en negativ aktiekapital, der syntes at blive større i de senere år. Med undtagelse af 2006 har Karjaportti kørt med tab siden 2003. Overskuddet i 2006 kan ikke ses som et tegn på genopretning af selskabet, da det ikke stammede fra selskabets kerneaktivitet. Karjaporttis driftsoverskud var fortsat negativt i lighed med det foregående og det efterfølgende år. Overskuddet i 2006 var ikke tilstrækkeligt til at kompensere for det underskud, der var blevet akkumuleret i løbet af de tidligere regnskabsperioder, eller til at udligne den negative aktiekapital. Generelt var Karjaporttis økonomiske situation særdeles ugunstig. I 2008 indgav skattemyndighederne to gange konkursbegæring mod Karjaportti.
(128)
I lyset af de forhold, der beskrives i betragtning 125-127, kan man konkludere, at Karjaportti har siden begyndelsen af 2004 opfyldt betingelserne for at blive betegnet som en kriseramt virksomhed i henhold til punkt 5 i henholdsvis rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999 og punkt 11 i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004. I 2008, hvor Karjaportti var under konkursbehandling, opfyldte virksomheden ligeledes kriterierne for at blive betragtet som en kriseramt virksomhed under punkt 10, litra c), i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004.
7.2. Tilbagetrukne foranstaltninger
7.2.1. Ikke-anvendt garanti, der var planlagt for 2009 (foranstaltning 11)
(129)
I overensstemmelse med artikel 8 i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (41) ("procedureforordningen"), kan en medlemsstat trække anmeldelsen tilbage efter indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure, inden Kommissionen har truffet beslutning om karakteren af støtten i den anmeldte foranstaltning. I sådanne tilfælde vil Kommissionen beslutte at indstille proceduren med den begrundelse, at den er grundløs.
(130)
Da byrådet i Mikkelis beslutning om at yde garanti til Karjaportti ikke blev endelig, og forvaltningen i februar 2010 besluttede ikke at iværksætte garantien, trak Finland anmeldelsen af garantien tilbage i marts 2010. Derfor var undersøgelsen grundløs, for så vidt angår garantien.
7.3. Foranstaltninger truffet af Mikkeli Kommune
7.3.1. Garanti ydet den 12. juni 2000 (foranstaltning 1) og overdragelse af grund (foranstaltning 2)
(131)
Garanti (foranstaltning 1): Som beskrevet i betragtning 3.1.1-(14) ydede Mikkeli Kommune garantien i juni 2000 og foretog udbetalinger under garantien i december 2004. Efter at Mikkeli Kommune var indtrådt som kreditor for Karjaportti, blev lånebetingelserne ændret inden for den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure (nærmere detaljer i betragtning 34-39).
(132)
Derfor er man nødt til at skelne mellem flere forskellige trin. Mens støtten tildeles i det øjeblik, hvor der gives en statsgaranti, kan udbetalinger fra statens side i henhold til garantibetingelserne ikke betragtes som tildeling af statsstøtte (42). På den anden side kan ændringer af lånebetingelserne, efter at staten som kautionist er indtrådt som kreditor, medføre, at der er tale om statsstøtte. Nedenfor undersøges det, hvorvidt garantien, der blev givet i juni 2000, udgør statsstøtte. Spørgsmålet om, hvorvidt de ændrede lånebetingelser kunne indebære statsstøtte, vurderes under foranstaltning 6 (se betragtning 188-195).
(133)
Garantien blev stillet af Mikkeli Kommune og består derfor af statsmidler, som kan henføres til staten.
(134)
Hvis en foranstaltning skal udgøre statsstøtte efter artikel 107, stk. 1, i TEUF, skal den medføre en fordel, som en virksomhed ikke ville have opnået på normale markedsvilkår. Når Kommissionen skal foretage denne vurdering, tager den udgangspunkt i garantimeddelelse 2000. På det tidspunkt hvor foranstaltningen blev truffet, var garantimeddelelse 2000 gældende. Men som det klart fremgår af retspraksis ved EU-Domstolen skal spørgsmålet om, hvorvidt støtte kan anses for statsstøtte, afgøres på grundlag af objektive elementer, som skal vurderes på den dato, hvor Kommissionen træffer sin beslutning" (43). Derfor skal Kommissionen i forbindelse med den foreliggende vurdering tage udgangspunkt i garantimeddelelse 2008.
(135)
I henhold til punkt 3.2 i garantimeddelelse 2008 kan støttefaktorens eksistens i forbindelse med den individuelle statsgaranti udelukkes, hvis fire kumulative krav er opfyldt: "a) Låntageren er ikke i finansielle vanskeligheder […], b) Garantiens omfang kan vurderes korrekt på det tidspunkt, hvor den ydes, […] c) Garantien dækker ikke mere end 80 % af det udestående lån eller en anden finansiel forpligtelse […], d) Der betales markedspris for garantien […]."
(136)
I den foreliggende sag var låntageren ikke i økonomiske problemer på det tidspunkt, hvor garantien blev stillet (se betragtning 123-128). Men den garanti, der vurderes, dækker 100 % af lånet.
(137)
Desuden blev garantien stillet uden garantipræmie, selv om den myndighed, der stillede garantien, selv mente, at den indebar en stor risiko (44). Mens Finland anfører, at Karjaportti kunne have opnået en lignende garanti på markedet, mener Kommissionen, at en garantipræmie på nul ikke kan betragtes som værende tæt på markedspræmien på det tidspunkt, hvor garantien blev stillet. Garantien dækkede 100 % af det pågældende lån, dvs. at den godkendende myndighed alene bar risikoen for støttemodtagerens manglende betalingsevne, og garantien blev ydet som en selvskyldnergaranti, dvs. at kautionisten hæftede for hovedstolen, som om gælden var hans egen, og kreditor kunne bede kautionisten tilbagebetale hovedstolen, når denne forfaldt.
(138)
I den foreliggende sag mener Kommissionen i modsætning til Finland, at foranstaltningen ikke kan betragtes som værende fri for statsstøtte.
(139)
Finlands argument om, at foranstaltningen blev ydet sammen med andre parter, kan afvises, idet de oplysninger, som Finland har fremlagt, viser, at de øvrige parter, der deltog i investeringen, ligeledes var statsejede. Derfor anses foranstaltningen for at indebære en fordel for Karjaportti.
(140)
For at blive betragtet som statsstøtte skal en foranstaltning være specifik eller selektiv, idet den udelukkende begunstiger visse virksomheder eller fremstilling af visse varer. Den foranstaltning, der vurderes, blev ydet til Karjaportti, en specifik virksomhed. Derfor mener Kommissionen, at foranstaltningen medfører en selektiv fordel for støttemodtageren.
(141)
Endelig skal Kommissionen tage stilling til, hvorvidt Mikkeli Kommunes foranstaltning over for Karjaportti vil kunne fordreje konkurrencevilkårene og påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne, ved at give denne virksomhed fik en fordel i forhold til (potentielle) konkurrenter, der ikke modtager offentlig støtte. Der foregår handel med kødprodukter mellem medlemsstaterne - det område, inden for hvilket støttemodtageren opererer. Ifølge Finland eksporterer Karjaportti især sine produkter til Rusland, men ligeledes til medlemsstater. Derfor mener Kommissionen, at den trufne foranstaltning vil kunne fordreje konkurrencevilkårene og påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.
(142)
På grundlag af ovenstående konkluderer Kommissionen, at foranstaltningen udgør statsstøtte.
(143)
Overdragelse af grund (foranstaltning 2): Finland afviser ikke, at foranstaltningen kan udgøre statsstøtte. Støttemodtageren fik tydeligvis en fordel, fordi man ikke skulle betale noget for jorden. Desuden godtgjorde Mikkeli Kommune støttemodtageren udgifterne til nivellering af grunden. Derfor mener Kommissionen, at foranstaltningen giver Karjaportti en fordel, som virksomheden ikke ville have fået på markedet.
(144)
Desuden opfylder foranstaltningen alle øvrige krav for at blive kvalificeret som statsstøtte. Som nærmere beskrevet i betragtning 133, 140 og 141 består overdragelsen af grunden af statsmidler og kan henføres til staten, den er selektiv, den fordrejer konkurrencevilkårene og påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
(145)
På grundlag af det ovenstående konkluderer Kommissionen, at foranstaltningen udgør statsstøtte.
(146)
Finland anfører, at garantien sammen med overdragelsen af en grund til opførelse af produktionsanlægget i Tikkala er forenelig som regionalstøtte. På det tidspunkt, hvor foranstaltning 1 og 2 blev truffet, dvs. i 2000, var regionalretningslinjerne 1998 i kraft (45). De foranstaltninger, der gennemgås her, blev ikke truffet inden for en ordning, men som en individuel ad hoc-støtte. Da de blev truffet inden for en sektor, hvor regionalretningslinjerne 1998 finder anvendelse, falder foranstaltningerne i princippet inden for rammerne af regionalretningslinjerne 1998. På tidspunktet for foranstaltningernes indførelse var støttemodtageren ikke kriseramt som beskrevet i betragtning 123-128 ovenfor og var beliggende i Itä-Suomen, en region, der er berettiget til regionalstøtte i henhold til artikel 107, stk. 3, litra a), i TEUF. Derfor har Kommissionen vurderet projektet i henhold til regionalretningslinjerne 1998. Denne vurdering har givet anledning til følgende bemærkninger:
(147)
I henhold til afsnit 2 i regionalretningslinjerne 1998 kan regionalstøtte kun være forenelig, hvis der er ligevægt mellem dens konkurrencefordrejende virkning og dens fordele med hensyn til udviklingen af en ugunstigt stillet region. I denne forbindelse bemærker Kommissionen, at det pågældende investeringsprojekt efter planen skulle indebære positive virkninger for den regionale udvikling. Det bidrog til videreudviklingen af den økonomiske aktivitet og til skabelse af nye og indirekte arbejdspladser. Som beskrevet i betragtning 24 skulle det nye produktionsanlæg øge antallet af job i regionen fra 400 til 550-600.
(148)
I afsnit 4 i regionalretningslinjerne 1998 fastsættes betingelserne for tildeling af forenelig regionalstøtte.
(149)
For det første er formålet med regionalstøtte i henhold til punkt 4.1 i regionalretningslinjerne 1998 at sikre enten produktive investeringer (initialinvestering) eller jobskabelse i forbindelse med investeringen. Initialinvestering betyder i henhold til punkt 4.4 i regionalretningslinjerne 1998 en investering i fast kapital i forbindelse med oprettelse af en ny virksomhed, udvidelse af en eksisterende virksomhed eller iværksættelse af en aktivitet, der indebærer en fundamental ændring af en eksisterende virksomheds produkt eller produktionsmetode. De foranstaltninger, der behandles her, blev anvendt til at opføre et nyt produktionsanlæg, hvilket er en initialinvestering i henhold til betydningen i punkt 4.4 i regionalretningslinjerne 1998.
(150)
For det andet skal støtteintensiteten ligge under loftet for regionalstøtte på 24 % (46). Med henblik på at kunne beregne støtteintensiteten skal værdien af investeringen og støtteelementet i de pågældende foranstaltninger fastlægges.
(a)
Hvad angår investeringens værdi, kan de støtteberettigede omkostninger i henhold til punkt 4.5 i regionalretningslinjerne 1998 i denne forbindelse omfatte udgifter til grund, bygninger og udstyr. I tilfælde af et køb vil kun købsprisen på disse aktiver skulle medtages. Finland beregnede rent faktisk de støtteberettigede udgifter i henhold til disse bestemmelser til et beløb på 25 935 928 EUR (se betragtning 22 og tabel III).
(b)
Med hensyn til støtteelementet fremlagde Finland en beregning, som Kommissionen har krydstjekket troværdigheden af. Med hensyn til foranstaltning 1, garantien fra Mikkeli Kommune, kan garantimeddelelse 2000 anvendes til at kvantificere støtteelementet. Disse metoder er beregnet til at kvantificere støtteelementet, og en af dem består i, at beregningen foretages "efter enhver anden objektivt berettiget og almindeligt anerkendt metode" (afsnit 3.2 i garantimeddelelse 2000). Finland har sammenlignet markedssatsen for en sammenlignelig garanti med den garantipræmie, som Mikkeli Kommune opkrævede i praksis, hvilket synes at være en objektivt berettiget og almindeligt anerkendt metode. Med hensyn til foranstaltning 2 består støtteelementet af grundens værdi plus omkostningerne ved nivellering af grunden, hvilket ligeledes er acceptabelt. For så vidt angår finansieringen fra Finnvera og Ministeriet for Handel og Industri, som ikke er omfattet af denne afgørelse, ville der ligeledes skulle tages hensyn til støtteelementet, hvis finansieringen skulle anses for at omfatte statsstøtte. Finland fremlagde en beregning af støtteelementet i lånet fra Finnvera, som må anses for troværdig. I forbindelse med den direkte støtte fra Ministeriet for Handel og Industri tages der hensyn til hele beløbet. Under hensyntagen til støtteelementet i de foranstaltninger, der er truffet af Mikkeli Kommune, Finnvera og Ministeriet for Handel og Industri, udgør støtteelementet (beregnet som bruttosubventionsækvivalenten), 3 617 143 EUR (se tabel II).
(151)
Støtteelementet på 3 617 143 EUR svarer til en støtteintensitet på 13,95 % af de samlede støtteberettigede udgifter på 25 935 928 EUR. Støtteintensiteten ligger dermed under grænsen på 24 %.
(152)
For det tredje skal støtten til initialinvesteringen i henhold til punkt 4.10 i regionalretningslinjerne 1998 være betinget af, at den pågældende investering opretholdes i en periode på minimum fem år. Finland bekræftede, at denne investering ville blive opretholdt i mindst fem år.
(153)
For det fjerde skal støttemodtagerens bidrag til finansieringen af investeringen i henhold til punkt 4.2 i regionalretningslinjerne 1998 være på mindst 25 %. Finland bekræftede, at det forholdt sig sådan.
(154)
For det femte bemærker Kommissionen, at støtteansøgningen i overensstemmelse med punkt 4.2 i regionalretningslinjerne 1998 var indgivet, inden arbejdet med projektet gik i gang, og at reglerne om kumulering af støtte er overholdt som angivet i punkt 4.18 i regionalretningslinjerne 1998, samt at loftet for regionalstøtte ikke var overskredet.
(155)
På grundlag af ovenstående argumenter konkluderer Kommissionen, at foranstaltning 1 og 2 opfyldte betingelserne i regionalretningslinjerne 1998 og derfor er forenelige.
7.3.2. Køb af grunde (foranstaltning 3)
(156)
I princippet finder det markedsøkonomiske investorprincip ligeledes anvendelse på en stats køb af jord eller andre aktiver. Et sådant køb kunne omfatte statsstøtte, hvis det ikke kan betragtes som en normal kommerciel transaktion. Selv hvis en offentlig myndighed køber varer og tjenesteydelser til markedspris, kan der alligevel være tale om statsstøtte, hvis det viser sig, at staten ikke har et reelt behov for den pågældende jord eller de pågældende aktiver (47).
(157)
Derfor skal Kommissionen vurdere, hvorvidt købet af jord kan betragtes som en normal kommerciel transaktion. I den forbindelse skal man tage stilling til, hvorvidt den pris, som Mikkeli Kommune betalte, afspejler værdien af de købte grunde og bygningen.
(158)
I henhold til den interesserede part ville en markedsøkonomisk investor ikke have været villig til at betale 6,7 mio. EUR for fabriksbygningerne, som Mikkeli Kommune købte dem til.
(159)
Finland fremlagde på den anden side en angivelse af grundenes værdi for Kommissionen. Ifølge Finland havde den private bank […] et pant på 7,5 mio. EUR i en af de solgte grunde på tidspunktet for købet (48).
(160)
Finland informerede Kommissionen om, at der ikke foreligger nogen vurdering af grundene. Kommissionen mener, at værdien af det pant, som en privat bank havde, kan give en indikation af grundens værdi. Før en bank accepterer en sikkerhedsstillelse, vil den vurdere den pågældende ejendom, så hvis debitor ikke kan tilbagebetale sin gæld, kan banken få dækket sit krav ved at indfri pantet.
(161)
Mikkeli Kommune betalte en købspris for de pågældende grunde på 6 646 787 EUR, hvilket er lavere end det tinglyste beløb på pantet i en af grundene, som en privat part er indehaver af, forud for afslutningen af salgsprocessen. Ud over denne ejendom blev fem andre grunde og en bygning solgt til Mikkeli Kommune. Desuden bemærker Kommissionen, at Mikkeli Kommune købte grundene med henblik på at omdanne dem til et boligområde ved at foretage ændringer af lokalplanerne. Grundene ligger tæt på bymidten og i et attraktivt boligkvarter.
(162)
På grundlag af ovenstående bortfalder de betænkeligheder, som Kommissionen rejste i åbningsbeslutningen, vedrørende prisen, der blev betalt for grundene og bygningerne. Det konkluderes, at Mikkeli Kommune købte grundene og bygningen til en pris, der afspejlede deres værdi, og at kriteriet for den markedsøkonomiske investor er opfyldt. Derfor konkluderer Kommissionen, at foranstaltningen ikke udgør statsstøtte.
7.3.3. Garanti stillet den 8. marts 2004 (foranstaltning 4) og garanti stillet den 10. maj 2004 (foranstaltning 5)
(163)
Med hensyn til garantien, som blev stillet i juni 2000, må man skelne mellem adskillige trin (selve garantistillelsen, udbetaling under garantien og ændring af lånebetingelserne, jf. betragtning 132). Nedenfor undersøges det, hvorvidt de garantier, der blev ydet i marts 2004 og i maj 2004, udgør statsstøtte. Spørgsmålet om, hvorvidt ændringerne af lånebetingelserne kunne udgøre statsstøtte, vurderes som led i foranstaltning 6 (se betragtning til 188-195).
(164)
Foranstaltning 4: I modsætning til Finlands argumenter, som blev præsenteret under betragtning (91), mener Kommissionen, at konverteringen af eksisterende passiver til en ny garanti kan udgøre statsstøtte. I denne forbindelse må man sondre mellem eksisterende støtte og ny støtte. Definitionen af eksisterende støtte omfatter individuelle støtteforanstaltninger, der er iværksat, inden traktaten trådte i kraft (artikel 1, litra b), i procedureforordningen). Ny støtte er derimod "enhver støtte […] som ikke er eksisterende støtte, herunder ændringer i eksisterende støtte" (artikel 1, litra c), i procedureforordningen). I henhold til Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 af 21. april 2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 (49), er en ændring "enhver ændring, der ikke er af rent formel eller administrativ art, der ikke kan påvirke vurderingen af støtteforanstaltningens forenelighed med fællesmarkedet".
(165)
Mikkeli Kommune stillede rent faktisk en ny garanti den 8. marts 2004, som sikrede et nyt lån fra Tapiola den 14. april 2004. Den nye garanti kan ikke betragtes som en videreførelse af den gamle garanti, da den blev stillet for et nyt lån med nye betingelser. Det forhold, at dette lån erstattede et lån, som Tapiola ydede i 1992, og som allerede var blevet garanteret af Mikkeli Kommune, ændrer ikke Kommissionens synspunkt. Selv om det er korrekt, at det nye lån havde samme størrelse som det udestående beløb på det gamle lån, og rentesatsen var mere gunstig for Karjaportti (4,5 % p.a. for det gamle lån, og 4 % p.a. for det nye lån), ændrede man lånets løbetid (mens det gamle lån skulle have været tilbagebetalt 10 år, efter at det blev ydet, dvs. i november 2002, skulle det nye lån være tilbagebetalt senest i 2014). Samlet set er beløbet for det nye lån (hovedstol plus rente for perioden 2004 til 2014) højere end beløbet for det gamle lån. Ved at stille den nye garanti påtog Mikkeli Kommune sig en større risiko, og beløbet for foranstaltningen steg sammenlignet med den gamle garanti. At stille den nye garanti skal betragtes som en ændring af den gamle garanti, hvilket giver mulighed for at klassificere den nye garanti som ny støtte. Dermed kan Finlands argument om, at den gamle garanti blev ydet før Finlands tiltrædelse og dermed kan betragtes som eksisterende støtte, og at den nye garanti ikke kan betragtes som indførelse af en ny støtteforanstaltning, afvises.
(166)
Spørgsmålet om, hvorvidt garantien indebar en fordel for støttemodtageren, kan vurderes på grundlag af garantimeddelelse 2008. På det tidspunkt hvor foranstaltningen blev truffet, var garantimeddelelse 2000 gældende. Men som forklaret i betragtning (133) vil Kommissionen tage udgangspunkt i garantimeddelelse 2008 ved vurderingen af foranstaltningen. I henhold til punkt 3.2 i garantimeddelelse 2008 kan statsstøtte i forbindelse med en individuel statsgaranti udelukkes, hvis fire kumulative krav er opfyldt (se betragtning 135). Den vurderede garanti dækker 100 % af lånet. Dette er tilstrækkeligt til at konstatere, at statsstøtte ikke kan udelukkes på grundlag af punkt 3.2 i garantimeddelelse 2008. Desuden, og i modsætning til Finlands argumenter, mener Kommissionen, at Karjaportti var kriseramt i betydningen i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999 allerede i marts 2004 (se betragtning 123-128), hvilket er endnu en grund til, at garantien ikke henhører under punkt 3.2. i garantimeddelelse 2008.
(167)
Desuden blev garantien ydet uden nogen garantipræmie, selv om selskabet var kriseramt, og risikoen for Mikkeli Kommune kunne anses for betydelig. Garantien dækkede 100 % af det pågældende lån, dvs. at den garantistillende myndighed alene bar risikoen for, at støttemodtageren ikke kunne tilbagebetale lånet, og garantien blev ydet som en selvskyldnergaranti, dvs. at kautionisten hæfter for hovedstolen, som om det var kautionistens egen, og kreditor kan bede kautionisten tilbagebetale hovedstolen, når denne forfalder.
(168)
Desuden mener Finland, at foranstaltningen er i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip, bl.a. fordi private parter var involveret. Dette argument kan afvises. Ifølge de af Finland fremlagte oplysninger stillede de private parter ikke garantier, men ydede lån til støttemodtageren. For det andet blev lånene fra de private parter ikke ydet samtidig med de garanterede pensionslån. For det tredje var den rentesats, som mindst en af de private parter krævede for et lån, allerede højere end rentesatsen for pensionslånet. Endnu vigtigere var det, at de private parter kun aftalte et kortsigtet lån med en løbetid på nogle måneder, mens garantien fra Mikkeli Kommune dækkede et lån med en løbetid på 10 år.
(169)
I lyset af ovenstående konkluderes det, at foranstaltningen giver Karjaportti en fordel. Desuden opfylder foranstaltning 4 alle andre krav til at blive kvalificeret som statsstøtte. Som beskrevet indgående i betragtning 133, 140 og 141, består denne garanti ligeledes af statslige midler og kan henføres til staten, den er selektiv, den fordrejer konkurrencevilkårene og påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
(170)
Foranstaltning 5: Finlands argument om, at foranstaltningen blev truffet for at videreføre investeringen, der blev iværksat i 2000, kan afvises, idet garantien tydeligvis var en ny foranstaltning.
(171)
I henhold til punkt 3.2 i garantimeddelelse 2008 kan statsstøtte i forbindelse med en individuel statsgaranti udelukkes, hvis fire kumulative krav er opfyldt (se betragtning 135). I lighed med foranstaltning 4 dækker den undersøgte garanti 100 % af lånet, og Karjaportti var allerede kriseramt efter rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999 i maj 2004 (se betragtning 123-128). Derfor kan garantien ikke falde ind under punkt 3.2 i garantimeddelelse 2008.
(172)
Desuden og i lighed med foranstaltning 4 blev garantien ydet uden nogen garantipræmie, selv om selskabet var kriseramt, og Mikkeli Kommunes risiko kunne betragtes som betydelig. Garantien dækkede 100 % af det pågældende lån og blev ydet som en selvskyldnergaranti. Derfor mener Kommissionen i modsætning til den finske holdning i den foreliggende sag, at foranstaltningen giver Karjaportti en fordel.
(173)
Desuden opfylder foranstaltning 5 alle andre krav til at blive kvalificeret som statsstøtte. Som beskrevet indgående i betragtning 133, 140 og 141 består denne garanti ligeledes af statslige midler og kan henføres til staten, den er selektiv, den fordrejer konkurrencevilkårene og påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
(174)
På grundlag af ovenstående konkluderer Kommissionen, at foranstaltning 4 og foranstaltning 5 udgør statsstøtte.
(175)
Finland fremførte ingen argumenter med hensyn til foreneligheden af foranstaltning 4. For foranstaltning 5 påberåbte Finland sig artikel 107, stk. 3, litra a), i TEUF og regionalretningslinjerne 1998 (se betragtning 95). Regionalretningslinjerne 1998 kan imidlertid ikke tjene som grundlag for vurdering af foreneligheden, idet Karjaportti var kriseramt på tidspunktet, hvor garantierne blev stillet (se betragtning 123-128). I henhold til regionalretningslinjerne 1998 skal støtte til kriseramte selskaber vurderes i henhold til rammebestemmelserne for redning og omstrukturering (50). Derfor vurderer Kommissionen først, hvorvidt foranstaltning 4 og 5 er forenelige som støtte til redning og omstrukturering i henhold til rammebestemmelserne for redning og omstrukturering. På det tidspunkt, hvor foranstaltningerne blev truffet, var rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999 gældende (51).
(176)
I henhold til rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999 skal redningsstøtte opfylde visse krav, som ikke alle opfyldes af den undersøgte foranstaltning.
(a)
For det første gælder det, at mens foranstaltningerne består af likviditetsstøtte i form af en garanti (punkt 23, litra a), i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999), blev lånene, der er omfattet af de respektive garantier, ikke ydet til en rentesats, der som minimum er sammenlignelig med dem, man kan iagttage for lån til sunde virksomheder (referencesats for Finland i marts 2004: 4,43 % plus 100 basispoint, referencesats for Finland i maj 2004: 4,43 % plus 100 basispoint).
(b)
For det andet var garantierne ikke kædet sammen med et lån, der skulle tilbagebetales over en periode på højst 12 måneder efter udbetalingen af sidste rate til virksomheden (punkt 23, litra b), i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999).
(c)
For det tredje fremlagde Finland ingen oplysninger om, at støtten var begrundet i alvorlige sociale vanskeligheder og ikke havde alvorlige negative spillover-effekter i andre medlemsstater (punkt 23, litra c), i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999).
(d)
For det fjerde blev garantierne ikke tilbagebetalt inden for seks måneder, og der blev heller ikke udarbejdet en omstruktureringsplan efter rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999 (punkt 23, litra d), i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999).
(e)
Endelig er der ingen tegn på, at garantien var begrænset til det beløb, der var nødvendigt for at holde virksomheden kørende i den periode, hvor støtten var tilladt (punkt 23, litra e), i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999).
(177)
Foranstaltning 4 og 5 opfylder heller ikke kravet til omstruktureringsstøtte efter rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999.
(a)
For det første var foranstaltningerne ikke betinget af iværksættelsen af en omstruktureringsplan (punkt 31 i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999). Det bemærkes, at der ikke er udarbejdet en omstruktureringsplan efter punkt 32 ff. i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999.
(b)
For det andet forventes støttemodtagerne at yde et betydeligt bidrag til omstruktureringsplanen ved hjælp af deres egne ressourcer (punkt 40 i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999), og på baggrund af de undersøgte foranstaltninger er der ingen tegn på, at støttemodtageren selv skal yde et bidrag.
(c)
For det tredje gælder det, at med henblik på at undgå at fordreje konkurrencevilkårene skal der træffes kompenserende foranstaltninger (punkt 37 i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999). Sådanne foranstaltninger er ikke truffet.
(178)
Derfor mener Kommissionen, at foranstaltningerne ikke er truffet i overensstemmelse med rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999.
(179)
Desuden må det overvejes, hvorvidt foranstaltning 4 og 5 kunne være forenelige på grundlag af andre undtagelser, jf. artikel 107, stk. 2 og 3, i TEUF.
(180)
Undtagelserne i artikel 107, stk. 2, i TEUF, finder ikke anvendelse i dette tilfælde, idet de pågældende foranstaltninger ikke har social karakter, ikke ydes til enkelte forbrugere, ikke har til formål er at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller af andre usædvanlige begivenheder og ikke er ydet som støtteforanstaltninger til økonomien i visse af Forbundsrepublikken Tysklands områder, som er påvirket af Tysklands deling.
(181)
Artikel 107, stk. 3, i TEUF indeholder yderligere grunde til fritagelse.
(182)
Det hedder i artikel 107, stk. 3, litra a), i TEUF, at "støtte til fremme af den økonomiske udvikling i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse" kan betragtes som forenelig med det indre marked. På det tidspunkt, hvor støtten blev iværksat, var Karjaportti beliggende i et sådant område.
(183)
På det tidspunkt, hvor foranstaltning 4 og foranstaltning 5 blev truffet, var foreneligheden af statsstøtte til støttede områder reguleret i regionalretningslinjerne 1998. I henhold til disse rammebestemmelser er kriseramte selskaber ikke berettiget til regionalstøtte. I lyset af ovenstående konkluderer Kommissionen, at støtten ikke kan falde ind under den i artikel 107, stk. 3, litra a), i TEUF hjemlede undtagelse.
(184)
I artikel 107, stk. 3, litra b), i TEUF hedder det, at "støtte, der kan fremme virkeliggørelsen af vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse eller afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats økonomi", kan betragtes som forenelig med det indre marked. Kommissionen bemærker, at den pågældende støtte ikke er beregnet til at fremme gennemførelsen af et vigtigt projekt af fælleseuropæisk interesse, og Kommissionen har ej heller fundet det bevist, at den skal afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i den finske økonomi. I lyset af ovenstående konkluderer Kommissionen, at støtten ikke opfylder betingelserne for undtagelsen, jf. artikel 107, stk. 3, litra b), i TEUF.
(185)
I artikel 107, stk. 3, litra d), i TEUF hedder det, at støtte til fremme af kulturen og bevarelse af kulturarven kan betragtes som forenelig med TEUF, når den ikke ændrer samhandels- og konkurrencevilkårene i Unionen i et omfang, der strider mod de fælles interesser. Denne artikel finder tydeligvis ikke anvendelse i det foreliggende tilfælde.
(186)
Artikel 107, stk. 3, litra c), i TEUF giver mulighed for at yde støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse. Kommissionen har udsendt adskillige vejledninger og meddelelser, der forklarer, hvordan den har til hensigt at anvende undtagelsen i denne artikel. Imidlertid mener Kommissionen, at på grund af støttens art og kendetegn er det indlysende, at undtagelserne fra disse vejledninger og meddelelser ikke finder anvendelse i den foreliggende sag.
(187)
På grundlag af ovenstående argumenter finder Kommissionen, at foranstaltning 4 og 5 udgør statsstøtte, der ikke er forenelig med det indre marked.
7.3.4. Domstolsovervåget omstruktureringsprocedure (foranstaltning 6)
(188)
Finlands hovedargument som beskrevet i betragtning 96-98 er, at Mikkeli Kommune ikke var mere generøs end andre af selskabets kreditorer, men at Mikkeli Kommune handlede sammen med støttemodtagerens private kreditorer og på de samme betingelser. Derfor handlede den som en markedsøkonomisk investor, da den accepterede omstruktureringsprogrammet.
(189)
Det første spørgsmål, der skal undersøges i denne forbindelse, er, hvorvidt der handles som en privatøkonomisk operatør i situationer, hvor en eller flere offentlige enheder, hvis adfærd kan henføres til staten, træffer flere foranstaltninger over for én virksomhed. Domstolen har behandlet dette spørgsmål i BP Chemicals mod Kommissionen (52). Ifølge Domstolen betyder det forhold, at en offentlig virksomhed allerede har foretaget kapitalindsprøjtninger i et datterselskab, der klassificeres som "støtte", ikke automatisk, at yderligere kapitalindsprøjtninger ikke kan klassificeres som en investering, der opfylder kriterierne for en investering foretaget af en markedsøkonomisk investor. Kommissionen skal imidlertid afgøre, hvorvidt flere foranstaltninger over for samme virksomhed kan adskilles og betragtes som uafhængige foranstaltninger. I den forbindelse skal man ifølge Domstolen tage højde for kronologien af de pågældende foranstaltninger, deres formål og datterselskabets situation på tidspunktet, da beslutningen om kapitalindsprøjtningen blev truffet (53).
(190)
I den foreliggende sag skal Kommissionen fastslå, hvorvidt de garantier, der blev ydet i marts og maj 2004 (foranstaltning 4 og foranstaltning 5), kan adskilles fra den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure (foranstaltning 6). Selv om det er korrekt, at alle tre foranstaltninger blev besluttet inden for et år, bemærkede Kommissionen, at de blev gennemført i forskellige sammenhænge. I mellemtiden var en domstolsovervåget omstruktureringsprocedure blevet indledt, hvor alle selskabets kreditorer deltog. Formålet med foranstaltning 6 var derfor ikke længere at give selskabet mulighed for igen at blive levedygtigt uden insolvens ved at skaffe nye midler fra private banker. I stedet sigtede Mikkeli Kommune ligesom alle andre kreditorer mod at maksimere inddrivelsen af deres udestående krav inden for rammerne af den nationale konkurslovgivning. Derfor mener Kommissionen, at foranstaltning 6 kan adskilles fra foranstaltning 4 og 5.
(191)
Som beskrevet i betragtning 31, anmodede Karjaportti sammen med sine private kreditorer byretten i Mikkeli om at iværksætte den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure i overensstemmelse med loven om omstrukturering af virksomheder 47/1993. Man forelagde et omstruktureringsprogram for retten, der omfattede en beskrivelse af de foranstaltninger, som vurderes her. Efter at have gennemgået oplysningerne godkendte retten omstruktureringsprogrammet. Kommissionen bemærker, at Karjaportti har været genstand for en domstolsovervåget omstruktureringsprocedure i henhold til finsk lov. Formålet med en sådan domstolsovervåget omstruktureringsprocedure er at genoprette en kriseramt debitors levedygtige virksomhed, at sikre dens fortsatte levedygtighed og at nå frem til en ordning vedrørende gælden. Derfor mener Kommissionen, at de foranstaltninger, som Mikkeli Kommune har truffet under den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure, kan vurderes i henhold til det markedsøkonomiske investorprincip.
(192)
Ifølge retspraksis fra Magefesa-sagen (54) gælder det, at hvis staten er mere generøs end selskabets øvrige kreditorer, kan foranstaltningerne under en domstolsovervåget omstruktureringsprocedure udgøre statsstøtte. Derfor efterprøver Kommissionen, hvorvidt de private og offentlige kreditorer blev behandlet ens ved omstruktureringsproceduren.
(193)
For det første bemærkes det generelt, at […] af de omstrukturerede gældsposter (omkring [30-70] %) vedrører private kreditorer. De vigtigste private kreditorer er Nordea Bank, Pohjola Bank og Nordea Financing. For det andet kan man konstatere, at Karjaporttis kreditorer blev opdelt i forskellige grupper i henhold til deres prioritering. Sammen med de private kreditorer Nordea Bank, OKO/Pohjola Bank og Nordea Financing samt det statsejede specialiserede finansieringsselskab Finnvera tilhørte Mikkeli Kommune gruppen af kreditorer med store sikrede gældsposter. Som det fremgår af tabel IV ejer Mikkeli Kommune en andel på [10-40] % af disse store sikrede gældsposter, mens de private kreditorer tilsammen ejer en andel på [30-70] %. Finnvera ejer en andel på [10-40] %.
(194)
Nedenfor vurderes hver af de foranstaltninger, som Mikkeli Kommune har truffet, nærmere:
(195)
Nedsættelse af renter på sikrede gældsposter: Som det fremgår af tabel V, var renten på lånene og de øvrige gældsposter (ubetalte afgifter), der blev betragtet som "store sikrede gældsposter", den samme for private og offentlige kreditorer med undtagelse af […]. Denne kreditor fik en rente på […] EURIBOR for alle udestående beløb fra begyndelsen af omstruktureringsproceduren, mens de øvrige kreditorer for en del af det udestående beløb kun fik […] EURIBOR minus […] % frem til 2010. Denne forskel skyldtes, at […] havde den højeste prioritering i forbindelse med sikkerhedsstillelsen fra Karjaportti. Man anser […] højere prioritering for at begrunde forskellen i de anvendte rentesatser.
(196)
Omlægning af lån: Mikkeli Kommunes krav blev udsat i samme omfang som de øvrige sikrede kreditorers krav. Som det fremgår af tabel VI, skulle Karjaportti betale afdrag til alle sikrede kreditorer fra juli 2009 frem til 2015, hvor størstedelen af afdragene forfalder (43 % af beløbet for hver af de sikrede gældsposter). De afdrag, der skal betales til de enkelte kreditorer, svarer alle til de respektive kreditorers andel af det samlede beløb (2 % af det udestående beløb for de første tre rater, 4 % for de næste to rater, 6 % for den resterende rate). Den sidste rate udgør 43 % af kapitalen for hver af de sikrede kreditorer. Dermed er Mikkeli Kommune ikke blevet behandlet mindre fordelagtigt end de private kreditorer i en tilsvarende situation.
(197)
Betinget gældseftergivelse: I henhold til omstruktureringsprogrammet som beskrevet i betragtning 42 og 43 er det beløb, der skal afskrives ved afslutningen af den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure, hvis visse økonomiske krav ikke er opfyldt, baseret på en sammenligning mellem værdien af sikkerhedsstillelsen, hvis Karjaportti fortsætter sine operationer, og værdien af sikkerhedsstillelsen, hvis den realiseres, som fastsættes for de enkelte kreditorer under hensyntagen til deres respektive prioritering. Værdien af sikkerhedsstillelsen i de to scenarier blev fastslået af to uafhængige vurderingsmænd på det tidspunkt, hvor omstruktureringsprogrammet blev iværksat, baseret på sammenlignelige pris- og huslejeoplysninger. På denne baggrund er […] ikke nødt til at afskrive gældsposter ved afslutningen af den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure, idet man er den højest prioriterede kreditor. Beløbet for de øvrige kreditorer blev ligeledes fastsat i henhold til den omtalte metode, hvilket resulterede i de beløb, der er anført i betragtning 43. Den metodologi, der blev anvendt til at fastsætte de respektive beløb, kan betragtes som troværdig, især fordi den sætter den respektive prioritering i forhold til de respektive sikkerhedsstillelser i de to scenarier. I praksis var beregningen baseret på uafhængige ekspertvurderinger, og de samme principper blev anvendt for alle kreditorer ved fastsættelsen af det beløb, som de omstrukturerede gældsposter maksimalt kan nedskrives med ved afslutningen af den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure. I lyset af dette kan alle kreditorer anses for at være blevet behandlet på lige fod.
(198)
Samlet set mener Kommissionen, at Mikkeli Kommune ikke blev behandlet mindre gunstigt end de private kreditorer under den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure. Når der forekommer forskelle i forhold til de øvrige kreditorer, var de begrundet i den forskellige kvalitet af de respektive kreditorers sikkerhed. I lyset af ovenstående må det derfor konkluderes, at støttemodtageren ikke opnåede en fordel efter artikel 107, stk. 1, i TEUF, ved den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure. De betænkeligheder, som Kommissionen gav udtryk for i åbningsbeslutningen, kan afvises, og de i betragtning 31-43 beskrevne foranstaltninger udgør ikke statsstøtte.
7.3.5. Køb af aktier (foranstaltning 7)
(199)
For det første bemærker Kommissionen, at købet af aktier ikke var en del af den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure.
(200)
Finland hævder, at Mikkeli Kommune handlede i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip ved købet af aktierne. Hvis man følger logikken i BP Chemicals-sagen (se betragtning 189-191), skal det for det første fastslås, hvorvidt det markedsøkonomiske investorprincip kan anvendes på foranstaltning 7, idet Mikkeli Kommune allerede tidligere havde gennemført støtteforanstaltninger over for Karjaportti. I denne forbindelse bemærker Kommissionen, at foranstaltning 4 og 5 blev truffet forud for den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure, mens købet af aktier først fandt sted bagefter. Mens formålet med foranstaltning 4 og 5 var at give støttemodtageren mulighed for fortsat at have adgang til likviditet, var det efter indledningen af den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure klart, at der ville blive taget hensyn til disse behov inden for denne procedure. Derfor finder Kommissionen, at foranstaltning 7 kan adskilles fra foranstaltning 4 og 5, og at det markedsøkonomiske investorprincip i princippet finder anvendelse på foranstaltning 7.
(201)
Som beskrevet i betragtning 156, finder det markedsøkonomiske investorprincip anvendelse på en stats køb af jord eller andre aktiver. Finland fremlagde en vurdering af aktiernes værdi, som var udført af […] (55), et ejendomsforvaltningsbureau i Helsinki. Vurderingen er dateret den 29. marts 2005, og aktierne i ejendomsselskabet blev vurderet til mellem 1 mio. og 1,1 mio. EUR. Vurderingen var baseret på værdien af den ejendom, selskabet ejede. Der blev anvendt to metoder til at fastslå værdien: kapitalværdien til markedsleje (i henhold til boligstatistikker udarbejdet af Finlands statistiske kontor) og gensalgsværdien (i henhold til udbudspriser).
(202)
På det tidspunkt hvor aktierne blev solgt, var grunden udlejet til under markedslejen. I henhold til vurderingen kunne man nå op på markedslejen på to år med den maksimale årlige huslejestigning. Derfor blev grundens værdi justeret på købstidspunktet, og i sidste ende købte Mikkeli Kommune aktierne til en pris på 860 000 EUR.
(203)
Vurderingen blev foretaget af en uafhængig ekspert. Den anvendte metodologi, der er beskrevet ovenfor, var først at undersøge kapitalværdien til markedsleje og derefter gensalgsværdien. Begge værdier var baseret på markedsdata, og de to værdier blev anvendt til at fastslå aktiernes værdi, som ligeledes blev justeret til det gældende huslejeniveau på tidspunktet for købet. Denne metodologi anses for troværdig. Kommissionen konkluderer, at aktierne i Kiinteistö Oy Suksimäki blev købt til markedspris, og at foranstaltningen ikke indebar en fordel for Karjaportti.
(204)
På grundlag af ovenstående er de betænkeligheder, som Kommissionen gav udtryk for i åbningsbeslutningen, elimineret, og det konkluderes, at foranstaltningen ikke udgør statsstøtte.
7.3.6. Konvertering af ubetalte renter til lån (foranstaltning 8)
(205)
Finland anfører, at konverteringen af ubetalte renter til lån er en typisk foranstaltning for domstolsovervågede omstruktureringsprocedurer. Det er korrekt, at en sådan foranstaltning kan betragtes som en typisk bestanddel af domstolsovervågede omstruktureringsprocedurer. I den foreliggende sag var konverteringen af ubetalte renter til lån i 2005 i princippet fastlagt i omstruktureringsprogrammet for alle kreditorer med store sikrede gældsposter ([to private kreditorer] og Finnvera). I lyset af dette betragter Kommissionen som sådan ikke konverteringen af ubetalte renter til et lån som statsstøtte. Den har imidlertid kontrolleret, hvorvidt den rentesats, som Mikkeli Kommune anvendte over for Karjaportti, gav sidstnævnte en fordel.
(206)
I denne forbindelse mener Finland, at Mikkeli Kommune handlede i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip, idet private kreditorer konverterede ubetalte renter til lån sammen med Mikkeli Kommune. Først og fremmest mener man i henhold til samme princip som for den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure, at det markedsøkonomiske investorprincip kan anvendes for foranstaltning 8, idet denne foranstaltning er adskilt fra foranstaltning 4 og 5 (se betragtning 189-191). Ved anvendelsen af det markedsøkonomiske investorprincip i den foreliggende sag bemærker Kommissionen følgende: Selv om det er korrekt, at ikke kun Mikkeli Kommune, men også [de private kreditorer] var omfattet af konverteringen, var renten på lånene ikke den samme. [En privat kreditor] opkrævede 3-måneders EURIBOR plus 1,5 % og [den anden private kreditor] 3-måneders EURIBOR plus 2 %, mens Mikkeli Kommune kun opkrævede 3-måneders EURIBOR plus 0,3 %. Dermed ligger den rentesats, som Mikkeli Kommune gik med til at opkræve for lånet, 1,2 % under den rente, som [en privat kreditor] opkrævede, og 1,7 % under den rente, som [en anden privat kreditor] opkrævede. Derfor kan argumentet om, at Mikkeli Kommune anvendte samme betingelser som de private kreditorer, afvises. I lyset af forskellen i rentesatser kan man ligeledes udelukke, at Mikkeli Kommune opkrævede markedsrente for lånet. Derfor giver lånet, som de ubetalte renter blev konverteret til af Mikkeli Kommune, en fordel for Karjaportti.
(207)
Desuden opfylder foranstaltning 8 alle de andre krav til at blive kvalificeret som statsstøtte. Som beskrevet nærmere i betragtning 133, 140 og 141, består lånet af statslige midler og kan henføres til staten, det er selektivt, det fordrejer konkurrencevilkårene og påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
(208)
På grundlag af ovenstående konkluderer Kommissionen, at foranstaltning 8 udgør statsstøtte.
(209)
Finland fremlagde ingen argumenter med hensyn til foreneligheden af foranstaltning 8. Eftersom Karjaportti var kriseramt på tidspunktet for konverteringen af de ubetalte renter (se betragtning 123-129), vurderer Kommissionen først, hvorvidt foranstaltning 8 er forenelig som støtte til redning og omstrukturering efter rammebestemmelserne for redning og omstrukturering. På det tidspunkt, hvor foranstaltningen blev truffet, var rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004 gældende (56).
(210)
I henhold til rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004, skal redningsstøtte opfylde visse krav, som ikke alle opfyldes af den pågældende foranstaltning.
(a)
For det første gælder det, at selv om foranstaltningen består af likviditetsstøtte i form af et lån (punkt 25, litra a), i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004), svarer den opkrævede rentesats ikke mindst til de satser, der gælder for lån til sunde virksomheder (referencesatsen for Finland i december 2005: 4,08 % plus 100 basispoint, mens lånet blev ydet til en rentesats på 3-måneders EURIBOR + 0,3 %, hvilket den 19. december 2005 svarede til 2,486 % plus 30 basispoint).
(b)
For det andet gav Finland ikke tilsagn om at fremsende en omstruktureringsplan senest seks måneder efter godkendelsen af støtten, og varigheden af støtteforanstaltningen var ikke begrænset til seks måneder (punkt 25, litra a) og c), i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004).
(c)
For det tredje er princippet om engangsstøtte (punkt 25, litra e), i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004) ikke opfyldt, idet selskabet tidligere har modtaget uforenelig og ulovlig statsstøtte, når det har været kriseramt.
(211)
Foranstaltningen opfylder heller ikke alle kravene til omstruktureringsstøtte, som opstilles i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004.
(a)
For det første er foranstaltningen betinget af, at der gennemføres en omstruktureringsplan (punkt 34 i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004). Selv om det er korrekt, at der blev udformet et omstruktureringsprogram for Karjaportti under den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure, overholder dette ikke kravet i punkt 35 i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004 (varighed på 10 år, ingen følsomhedsanalyse, ingen tilbagevenden til langsigtet levedygtighed inden for en rimelig periode).
(b)
For det andet forventes støttemodtagerne at yde et betydeligt bidrag til omstruktureringsplanen med deres egne midler (punkt 43 i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004), og for de omhandlede foranstaltninger er der ingen tegn på, at støttemodtageren har ydet et bidrag selv.
(c)
For det tredje opfylder foranstaltningen ikke princippet om engangsstøtte, idet selskabet tidligere havde modtaget uforenelig og ulovlig statsstøtte, når det var kriseramt.
(212)
Derfor mener Kommissionen, at foranstaltningen ikke blev gennemført i overensstemmelse med rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004.
(213)
Det skal desuden overvejes, hvorvidt foranstaltning 8 kunne være forenelig på grundlag af andre af undtagelserne, jf. artikel 107, stk. 2 og 3, i TEUF. Af de samme grunde som angivet for foranstaltning 4 og foranstaltning 5 (se betragtning 179-186) mener Kommissionen ikke, at nogen af disse undtagelser er opfyldt. Derfor konkluderer Kommissionen, at foranstaltning 8 udgør statsstøtte, der ikke er forenelig med det indre marked.
7.3.7. Afskrivning af gæld i regnskaberne for 2006 og 2008 (foranstaltning 9 og foranstaltning 10)
(214)
Først skal det kontrolleres, hvorvidt denne afskrivning af gæld kunne indebære en fordel for Karjaportti. Dette ville være tilfældet, hvis Mikkeli Kommune opgav at fortsætte inddrivelsen af gælden og gav afkald på de pågældende gældsposter.
(215)
Som beskrevet i betragtning 105, bekræftede Finland, at afskrivningen af gæld blot var en regnskabsmæssig foranstaltning, der ikke påvirker det juridiske forhold mellem kreditor og debitor, hvilket vil sige, at gældsposterne ikke blev eftergivet. I henhold til de dokumenter, som Finland har indsendt, fortsætter Mikkeli Kommune inddrivelsen af gælden.
(216)
I henhold til forsigtighedsprincippet inden for god regnskabspraksis og i overensstemmelse med regnskabsloven 1336/1997, må værdien af fordringer, der medtages i balancen, ikke overstige deres sandsynlige værdi. Derfor bogføres fordringer, der formentlig ikke kan inddrives, som en udgift i resultatopgørelsen.
(217)
Som følge af ovenstående mener Kommissionen, at afskrivningen af gælden kun skete i Mikkeli Kommunes regnskaber i overensstemmelse med regnskabsstandarderne, og at de respektive fordringer fortsat forsøges inddrevet inden for den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure.
(218)
De betænkeligheder, som Kommissionen gav udtryk for i åbningsbeslutningen, er blevet fjernet, og man kan konkludere, at foranstaltningerne ikke indebar en fordel for Karjaportti. Derfor omfatter foranstaltning 9 og 10 ikke statsstøtte.
7.3.8. Omlægning af gæld siden 2009 (foranstaltning 12)
(219)
Finlands argument om, at foranstaltningen er typisk for domstolsovervågede omstruktureringsprocedurer og ikke udgør statsstøtte, kan afvises. For det første var omlægningen af gæld i 2009 ikke en del af det oprindelige omstruktureringsprogram, og for det andet er det forhold, at denne omstrukturering ville ske i overensstemmelse med den nationale lovgivning, ikke tilstrækkeligt til at udelukke, at der er tale om statsstøtte (57).
(220)
I princippet kan foranstaltninger, der reducerer de afgifter, som normalt medtages på en virksomheds budget, ligeledes betragtes som statsstøtte. Med hensyn til omlægning af gæld vurderer Kommissionen en sådan foranstaltning ved at sammenligne med en privat kreditors adfærd (58). Her betragtes staten snarere som en offentlig kreditor, der i lighed med en privat kreditor søger at inddrive skyldige beløb, og som med henblik herpå indgår aftaler med debitor, i henhold til hvilke de akkumulerede gældsposter skal omlægges eller tilbagebetales i rater for at lette tilbagebetalingen (59). Der er tale om begunstigelse i betydningen i artikel 107, stk. 1, i TEUF, hvis det skyldige beløb kan tilbagebetales til den offentlige kreditor på gunstigere betingelser, end en privat kreditor ville have accepteret. Kommissionen bemærker Finlands argument om, at omlægningen aldrig blev gennemført, idet den administrative domstol i Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) forbød gennemførelsen. Men ifølge Finland er tilbagebetalingsplanen for gælden ikke desto mindre blevet forlænget, hvilket har betydet en udsættelse af de forfaldne betalinger. I denne forbindelse bemærker Kommissionen, at den gennemførte omlægning adskiller sig fra den anmeldte omlægning med hensyn til beløbet og tidsplanen. Det faktiske beløb, som Mikkeli Kommune omlagde, er lavere end det oprindeligt anmeldte beløb, og omlægningen blev kun tilladt for kortere perioder end oprindeligt anmeldt. I lyset af dette finder Kommissionen, at de anmeldte foranstaltninger er blevet gennemført med ændringer. Uanset disse ændringer bemærker Kommissionen, at ingen private kreditorer ville have accepteret en omlægning af gæld uanset hvilke grunde, der anføres i denne betragtning.
(221)
En privat kreditor vil normalt søge tvangsfuldbyrdelse, hvis man tidligere har indgået aftale om omlægning af gælden, som debitor ikke har overholdt (60). Mikkeli Kommune accepterede tværtimod en efterfølgende omlægning af gæld, efter at Karjaportti ikke havde overholdt de aftalte betingelser for omlægning af gælden under den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure. Desuden er der ingen særlige grunde til den manglende inddrivelse som f.eks. større sikkerhedsstillelse til Mikkeli Kommune. Endelig mener Kommissionen med hensyn til udsigterne for selskabets fremtidige rentabilitet og levedygtighed, at selskabets økonomiske situation var sådan, at der ikke var grundlag for at tro, at investeringerne ville nå et acceptabelt rentabilitetsniveau inden for en rimelig periode. På det tidspunkt, hvor foranstaltningerne blev truffet, var Karjaportti under konkursbehandling, og siden 2004 havde selskabet desuden været omfattet af domstolsovervågede omstruktureringsprocedurer. I lyset af dette bemærker Kommissionen, at en hypotetisk privat kreditor i samme situation som Mikkeli Kommune ikke ville have accepteret en fortsat omlægning af gælden.
(222)
I denne forbindelse anfører Finland, at Mikkeli Kommune har handlet på lige vilkår med Karjaporttis øvrige kreditorer.
(223)
Men med hensyn til den anmeldte omlægning af gælden var aftalen med de private kreditorer ifølge Finland betinget af aftalen med Mikkeli Kommune. For det andet indebar den planlagte omlægning af gælden tilsyneladende ikke de samme betingelser for alle de sikrede kreditorer. Mens Mikkeli Kommune ville have udskudt betalingen af de udestående gældsposter til 2011, ønskede de private kreditorer fortsat at modtage en rate i 2009. I lyset af dette kan argumentet fra Finlands side afvises.
(224)
På grundlag af ovenstående konkluderer Kommissionen, at foranstaltningen ikke overholder principperne for private kreditorer, og at den giver Karjaportti en fordel.
(225)
For så vidt angår de øvrige krav til kvalificering som statsstøtte efter artikel 107, stk. 1, i TEUF, bemærker Kommissionen, at Mikkeli Kommune godkendte omlægningen, og at den derfor består af statslige midler og kan henføres til staten. Desuden kan foranstaltningen anses for at være selektiv. Endelig fordrejer den konkurrencevilkårene og påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne som nærmere beskrevet i betragtning 133, 140 og 141.
(226)
På grundlag af ovenstående konkluderer Kommissionen, at foranstaltningen udgør statsstøtte.
(227)
Finlands hovedargument var, at denne foranstaltning ikke udgjorde statsstøtte. Landet havde imidlertid ligeledes anmeldt foranstaltning 12 som redningsstøtte (se betragtning 1). Da Mikkeli Kommune accepterede omlægningen af gælden, var Karjaportti kriseramt efter punkt 10, litra c), i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004 (se betragtning 123-129). Derfor skal foreneligheden af den pågældende foranstaltning vurderes på grundlag af rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004.
(228)
I henhold til rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004 skal redningsstøtte opfylde visse krav, som den pågældende foranstaltning ikke alle opfylder.
(a)
For det første består foranstaltningen ikke af likviditetsstøtte i form af lånegarantier eller lån (punkt 25, litra a), i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004, men af udskydelse af betaling.
(b)
For det andet gav Finland ikke tilsagn om at fremsende en omstruktureringsplan senest seks måneder efter godkendelsen af støtten, og varigheden af støtteforanstaltningen var ikke begrænset til seks måneder (punkt 25, litra a) og c), i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004).
(c)
For det tredje er princippet om engangsstøtte (punkt 25, litra e), i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004) ikke opfyldt, idet selskabet tidligere har modtaget uforenelig og ulovlig statsstøtte, når det har været kriseramt.
(229)
Foranstaltningen opfylder heller ikke alle kravene til omstruktureringsstøtte, som opstilles i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004.
(a)
For det første er foranstaltningen betinget af, at der gennemføres en omstruktureringsplan (punkt 34 i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004). Det bemærkes, at der ikke blev udarbejdet nogen omstruktureringsplan efter punkt 35 i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004.
(b)
For det andet forventes støttemodtagerne at yde et betydeligt bidrag til omstruktureringsplanen med deres egne midler (punkt 43 i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004), og for de omhandlede foranstaltninger er der ingen tegn på, at støttemodtageren har ydet et bidrag selv.
(c)
For det tredje gælder det, at med henblik på at undgå at fordreje konkurrencevilkårene skal der træffes kompenserende foranstaltninger (punkt 38 i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004). Sådanne foranstaltninger fandtes ikke.
(d)
For det fjerde opfyldte foranstaltningen ikke princippet om engangsstøtte, idet virksomheden tidligere havde modtaget uforenelig og ulovlig statsstøtte, når den var kriseramt.
(230)
Derfor mener Kommissionen, at foranstaltningen ikke blev gennemført i overensstemmelse med rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004.
(231)
Det skal desuden overvejes, hvorvidt foranstaltning 12 kunne være forenelig på grundlag af andre af undtagelserne, jf. artikel 107, stk. 2 og 3, i TEUF.
(232)
Undtagelserne i artikel 107, stk. 2, i TEUF finder ikke anvendelse i den foreliggende sag, eftersom denne foranstaltning ikke har social karakter, ikke ydes til enkelte forbrugere, ikke har til formål er at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller af andre usædvanlige begivenheder og ikke er ydet som støtteforanstaltninger til økonomien i visse af Forbundsrepublikken Tysklands områder, som er påvirket af Tysklands deling.
(233)
Der findes yderligere undtagelser i artikel 107, stk. 3, i TEUF.
(234)
Det hedder i artikel 107, stk. 3, litra a), i TEUF, at "støtte til fremme af den økonomiske udvikling i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse", kan betragtes som forenelig med det indre marked. På det tidspunkt, hvor støtten blev iværksat, var Karjaportti beliggende i et sådant område.
(235)
Foreneligheden af statsstøtte til støttede områder reguleres i regionalretningslinjerne 1998. I henhold til disse rammebestemmelser er kriseramte selskaber ikke berettiget til regionalstøtte. Derfor konkluderer Kommissionen, at støtten ikke er berettiget til den i artikel 107, stk. 3, litra a), i TEUF anførte undtagelse.
(236)
Det hedder i artikel 107, stk. 3, litra b), i TEUF, at "støtte, der kan fremme virkeliggørelsen af vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse eller afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats økonomi", kan betragtes som forenelig med det indre marked. Kommissionen bemærker, at den pågældende støtte ikke er beregnet til at fremme gennemførelsen af et vigtigt projekt af fælleseuropæisk interesse, og Kommissionen har ej heller fundet det bevist, at den skal afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i den finske økonomi. I lyset af ovenstående betragtninger konkluderer Kommissionen, at støtten ikke kan være omfattet af den i artikel 107, stk. 3, litra b), i TEUF anførte undtagelse.
(237)
I artikel 107, stk. 3, litra d), i TEUF hedder det, at støtte til fremme af kulturen og bevarelse af kulturarven kan betragtes som forenelig med TEUF, når den ikke ændrer samhandels- og konkurrencevilkårene i Unionen i et omfang, der strider mod de fælles interesser. Denne artikel finder tydeligvis ikke anvendelse i det foreliggende tilfælde.
(238)
Artikel 107, stk. 3, litra c), i TEUF giver mulighed for at yde støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse. Kommissionen har udarbejdet adskillige vejledninger og meddelelser, der forklarer, hvordan den har til hensigt at anvende undtagelsen i denne artikel. Imidlertid mener Kommissionen, at på grund af støttens art og kendetegn er det indlysende, at undtagelserne fra disse vejledninger og meddelelser ikke finder anvendelse i den foreliggende sag.
(239)
På grundlag af ovenstående argumenter finder Kommissionen, at foranstaltning 12 udgør statsstøtte, der ikke er forenelig med det indre marked.
7.4. Foranstaltninger truffet af Finnvera
(240)
Kommissionen erindrer indledningsvis om, at Finland i forbindelse med statsstøttebeslutning N 715/2006 har afgivet løfte om, at Finnveras aktiviteter vil være begrænset til administration af statsstøtteordninger. På dette grundlag har Kommissionen den 25. september 2007 (datoen for Kommissionens beslutning) besluttet, at Finnveras fritagelse for indkomstskat ikke udgør statsstøtte. Foranstaltning 13 til 17 er truffet forud for Kommissionens beslutning i sag N 715/2006. Foranstaltning 18 er truffet efter vedtagelsen af Kommissionens beslutning i sag N 715/2006. Derfor skal Kommissionen tage hensyn til de finske myndigheders løfte i denne sag ved sin vurdering af foranstaltning 18.
7.4.1. Garanti stillet den 17. marts 2004 (foranstaltning 13)
(241)
For at kunne betragtes som statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF skal en foranstaltning gennemføres direkte eller indirekte med statslige midler, og den skal kunne henføres til staten. Finland har ikke anfægtet, at de foranstaltninger Finnvera har truffet, består af statslige midler og kan henføres til staten. Ifølge retspraksis skal en virksomheds midler betragtes som statslige midler, hvis staten ved at udøve sin dominerende indflydelse på sådanne virksomheder er i stand til at styre anvendelsen af deres midler (61). Foranstaltninger, der træffes af en særlig finansieringsinstitution, der kan anses for at være en offentlig instans i henhold til sin statut, kan generelt henføres til staten (62). Domstolen har forklaret begrebet henførelse nærmere i Stardust Marine (63). Den fremførte følgende indikatorer for konstatering af, hvorvidt foranstaltninger kan henføres til staten: Den offentlige virksomhed er integreret i den offentlige myndigheds strukturer, arten af dens aktiviteter og udøvelsen af disse på markedet på samme konkurrencebetingelser som for private operatører, virksomhedens juridiske status (om den er omfattet af offentlig ret eller almindelig virksomhedslovgivning) og intensiteten af de offentlige myndigheders tilsyn med ledelsen af virksomheden. I denne forbindelse bemærker Kommissionen, at Finnveras foranstaltninger er omfattet af forvaltningsretten, hvilket er tegn på, at selskabet er tæt knyttet til myndighederne. Finnvera er et 100 % statsejet specialfinansieringsselskab, der er omfattet af en statsgaranti og hovedsagelig yder statsstøtte og finansiering, som ikke umiddelbart findes på markedet, f.eks. eksportkreditter. Så selv om selskabets aktiviteter delvis kan overlappe de kommercielle bankers, udøver det ikke aktiviteter på samme konkurrencevilkår som private operatører. Selskabet er stiftet i henhold til den almindelige virksomhedslovgivning, men samtidig udøver staten et omfattende tilsyn: Staten udpeger medlemmerne af tilsynsrådet fra de politiske partiers grupper i parlamentet på grundlag af deres repræsentation i det finske parlament. Størstedelen af bestyrelsens medlemmer skal vælges blandt kandidater, der udpeges af flere ministerier (se betragtning 56-57). I lyset af dette finder Kommissionen, at de foranstaltninger, som Finnvera har truffet, består af statslige midler og kan henføres til Finland.
(242)
Med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt foranstaltning 13 udgør en fordel for støttemodtageren, blev foranstaltningen i modsætning til Finlands opfattelse ikke truffet sammen med private kreditorer på de samme betingelser. Selv om det er korrekt, at både […] og […] ydede lån til Karjaportti i 2004, har Kommissionen ingen indikationer på, at disse banker ligeledes ydede garantier. Desuden blev lånene fra de to private kreditorer først ydet i sommeren 2004, dvs. et par måneder efter, at Finnvera havde truffet foranstaltning 13, og det kan derfor ikke godtgøres, at Finnvera handlede "sammen" med dem. Finlands argument om, at garantien blev ydet i overensstemmelse med garantimeddelelse 2000, kan ligeledes afvises. Som forklaret ovenfor tager Kommissionen udgangspunkt i garantimeddelelse 2008 ved vurderingen af foranstaltningen (se betragtning 134). I henhold til punkt 3.2 i garantimeddelelse 2008 kan det udelukkes, at der er tale om statsstøtte i forbindelse med en individuel statsgaranti, hvis låntager ikke er i finansielle problemer. Eftersom Kommissionen mener, at Karjaportti allerede var kriseramt efter rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999 i marts 2004 (se betragtning 123-128), er anvendelsen af garantimeddelelsen ubegrundet. Finland anfører ligeledes, at garantien var belagt med en høj afgift. I lyset af Karjaporttis økonomiske problemer på det tidspunkt, hvor garantien blev ydet, kan den garantipræmie, som Finnvera opkrævede, ikke betragtes som en markedsmæssig afgift. Støttemodtageren havde rent faktisk samlede finansieringsudgifter på [5-8] % for lånet sammen med garantien, mens den daværende referencesats var 4,43 %, hvortil skal lægges mindst 400 basispoint som følge af støttemodtagerens økonomiske problemer. I lyset af ovenstående må foranstaltningen anses for at have medført en fordel for Karjaportti.
(243)
For at blive betragtet som statsstøtte skal en foranstaltning desuden være specifik eller selektiv, idet den udelukkende gavner visse virksomheder eller fremstillingen af visse varer. Foranstaltning 13 blev truffet over for Karjaportti, en specifik virksomhed. Derfor mener Kommissionen, at den udgør en selektiv fordel for støttemodtageren.
(244)
Desuden skal Kommissionen undersøge, hvorvidt foranstaltning 13 vil kunne fordreje konkurrencevilkårene og påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne. I denne forbindelse anfører Finland, at støtteelementet for garantien lå under de minimis-grænsen. Da foranstaltning 13 blev truffet, fandt Kommissionens forordning (EF) nr. 69/2001 af 12. januar 2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte (64) ("de minimis-forordningen 2001") anvendelse (65). Et at kravene for anvendelse af de minimis-forordningen 2001 er, at den samlede de minimis-støtte til en virksomhed ikke må overstige 100 000 EUR i en given treårig periode. Den omhandlede garanti udgjorde kun 91 000 EUR, hvilket betyder, at den ville ligge under loftet på 100 000 EUR, hvis hele beløbet skulle medtages som støtteelement. Det skal imidlertid afklares, hvorvidt foranstaltning 13 skal vurderes sammen med foranstaltning 4, en garanti, som Mikkeli Kommune ydede i marts 2004, kun ni dage før foranstaltning 13, garantien, som blev ydet af Finnvera. Selv om de to garantier blev ydet af to forskellige enheder og dækkede to separate lån med forskellig løbetid, erstattede disse to lån ét enkelt lån fra Tapiola fra 1992. Foranstaltning 4 og foranstaltning 13 kan derfor anses for at være indført med samme formål, nemlig at konvertere lånet fra Tapiola fra 1992 til nye lån. I lyset af denne tætte forbindelse mellem de to foranstaltninger mener Kommissionen, at foranstaltning 4 og foranstaltning 13 skal betragtes som én foranstaltning, for så vidt angår anvendelsen af loftet på 100 000 EUR i de minimis-forordningen fra 2001. Samlet set overstiger støtteelementet i disse to foranstaltninger 100 000 EUR. Kommissionen konkluderer derfor, at foranstaltning 13 ikke falder inden for de minimis-forordningen fra 2001.
(245)
Endelig anfører Finland, at foranstaltning 13 er en videreførelse af allerede eksisterende passiver, og at Finnveras eksponering derfor ikke øges. Finland fremsatte et tilsvarende argument i forbindelse med foranstaltning 4. På samme måde som for foranstaltning 4 anser Kommissionen ikke foranstaltning 13 for blot at være en videreførelse af en tidligere truffet foranstaltning (se betragtning 164-165).
(246)
På grundlag af ovenstående konkluderer Kommissionen, at foranstaltning 13 udgør statsstøtte.
(247)
Finland fremsatte ingen argumenter vedrørende foreneligheden af foranstaltning 13. Eftersom Karjaportti var kriseramt, da Finnvera ydede garantien (se betragtning 123-128), vurderer Kommissionen først, hvorvidt den er forenelig som rednings- og omstruktureringsstøtte i henhold til rammebestemmelserne for redning og omstrukturering. På det tidspunkt, hvor støtten blev ydet, var rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999 gældende (66).
(248)
I henhold til rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999 skal redningsstøtte opfylde visse krav, som ikke alle opfyldes af den pågældende foranstaltning.
(a)
For det første hang garantien ikke sammen med et lån, der skulle tilbagebetales over en periode på ikke over 12 måneder efter udbetalingen af sidste rate til virksomheden (punkt 23, litra b), i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999).
(b)
For det andet fremlagde Finland ikke dokumentation for, at støtten var begrundet i alvorlige sociale vanskeligheder, og at den ikke fik alvorlige negative spillover-effekter i andre medlemsstater (punkt 23, litra c), i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999).
(c)
For det tredje blev garantierne ikke tilbagebetalt inden for seks måneder, og der blev heller ikke udarbejdet en omstruktureringsplan efter rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999 (punkt 23, litra d), i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999).
(d)
Endelig er der ingen tegn på, at garantien var begrænset til det beløb, der var nødvendigt for at holde virksomheden kørende i den periode, hvor støtten var tilladt (punkt 23, litra e), i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999).
(249)
Af de samme årsager som anført ovenfor vedrørende foranstaltning 4 og foranstaltning 5 (se betragtning 177-178) finder Kommissionen heller ikke, at foranstaltning 13 opfylder alle kravene til omstruktureringsstøtte som defineret i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999. Derfor mener Kommissionen, at foranstaltningen ikke blev gennemført i overensstemmelse med rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999.
(250)
Det skal desuden overvejes, hvorvidt foranstaltning 13 kunne være forenelig på grundlag af andre af undtagelserne, jf. artikel 107, stk. 2 og 3, i TEUF. Af de samme grunde som anført for foranstaltning 4 og foranstaltning 5 (se betragtning 179-186), mener Kommissionen ikke, at nogen af undtagelserne er til stede. Derfor konkluderer Kommissionen, at foranstaltning 13 udgør statsstøtte, der ikke er forenelig med det indre marked.
7.4.2. Lån ydet den 12. januar 2006 (foranstaltning 14)
(251)
Finland anfører, at foranstaltningen var planlagt i omstruktureringsprogrammet for den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure, og at Finnvera traf foranstaltningen sammen med private kreditorer.
(252)
Det er korrekt, at foranstaltningen allerede var planlagt i omstruktureringsprogrammet for både Karjaporttis private og offentlige kreditorer. I henhold til den dokumentation, som Finland har fremlagt, fandt konverteringen af renter sted i slutningen af 2005 og begyndelsen af 2006. Private kreditorer konverterede ligeledes deres renter til lån.
(253)
I henhold til logikken i BP Chemicals-sagen (se betragtning 189-191) skal det for det første afgøres, hvorvidt det markedsøkonomiske investorprincip finder anvendelse på foranstaltning 14. I denne forbindelse bemærker Kommissionen, at foranstaltning 4, 5 og 13 blev truffet inden iværksættelsen af den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure, mens foranstaltning 14 blev truffet i løbet af denne procedure. Af de årsager, der anføres ovenfor i betragtning 189-191, mener Kommissionen, at foranstaltning 14 kan adskilles fra foranstaltning 4, 5, og 13. Desuden var foranstaltning 14 også planlagt i selve omstruktureringsprogrammet, som havde til formål at bringe selskabet tilbage på sporet.
(254)
For det andet mener Kommissionen med hensyn til anvendelsen af det markedsøkonomiske investorprincip på den foreliggende foranstaltning, at lånene fra de private kreditorer […] og fra […] kan sammenlignes med lånet fra Finnvera. Som sikrede kreditorer i den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure befinder alle selskaberne sig i en tilsvarende situation. Eftersom disse lån blev ydet på betingelser, der svarede til betingelserne for lånet fra Finnvera (samme løbetid, sammenlignelig tilbagebetalingsperiode), og eftersom den rentesats, som Finnvera opkrævede, var endnu mere gunstig for Finnvera (6-måneders EURIBOR + 2 % var 4,643 % den 1. januar 2006) end den rentesats, de private kreditorer fik (den 1. januar 2006 var 3-måneders EURIBOR + 1,5 % 3,988 % og 3-måneders EURIBOR +2 % var 4,488 %), konkluderer Kommissionen, at foranstaltningen ikke gav Karjaportti en fordel.
(255)
På grundlag af ovenstående konkluderes det, at foranstaltningen ikke udgør statsstøtte.
7.4.3. Modgaranti stillet den 14. september 2006 (foranstaltning 15)
(256)
For det første mener Kommissionen, at støttemodtageren for foranstaltningen er Karjaportti, selv om modgarantien blev stillet over for […]. Den lavere præmie, som […] opkrævede af Karjaportti, tyder på, at […] kun stillede garantien på grund af garantien fra Finnvera. I praksis betaler Karjaportti og ikke […] garantipræmien for modgarantien til Finnvera.
(257)
Under alle omstændigheder mener Finland, at Finnvera handlede på de samme betingelser som de private kreditorer […] og […]. Det er korrekt, at […] og […] befandt sig i en situation, der svarede til Finnveras. Alle tre selskaber er sikrede kreditorer i den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure. De har alle tidligere ydet lån og garantier til Karjaportti ([…]).
(258)
På samme måde som for foranstaltning 14 og i henhold til logikken fra BP Chemicals-sagen (se betragtning 189-191) mener Kommissionen, at det markedsøkonomiske investorprincip finder anvendelse for foranstaltning 15, eftersom denne foranstaltning kan adskilles fra foranstaltning 4, 5 og 13 (se betragtning 253).
(259)
Hvad angår den omhandlede foranstaltning, udgjorde det samlede garanterede lån 1,8 mio. EUR. Finnvera stillede kun modgaranti […] for 16,7 % af dette beløb (300 000 EUR). Den resterende del af lånet var dækket af garantier fra […] og […] (henholdsvis 825 000 EUR og 675 000 EUR), for hvilke Finnvera ikke stillede nogen modgaranti. Set fra støttemodtageren Karjaporttis perspektiv var de samlede udgifter til garantien med modgaranti højere end til garantierne fra […] og […]. Mens de to sidstnævnte opkrævede en garantipræmie på 1,75 % af Karjaportti, var de samlede finansieringsomkostninger til modgarantien for Karjaportti 2,9 % (1,65 % for […]-garantien plus 1,25 % for modgarantien). Det følger heraf, at foranstaltningen, som Finnvera havde truffet, ikke gav Karjaportti en fordel.
(260)
På grundlag af ovenstående konkluderes det, at foranstaltningen ikke udgør statsstøtte.
7.4.4. Lån ydet den 6. juli 2007 (foranstaltning 16)
(261)
Som beskrevet i betragtning 110 anfører Finland, at lånet ikke udgjorde statsstøtte, eftersom det var en del af en større finansieringsforanstaltning, der ligeledes havde deltagelse af private kreditorer.
(262)
På samme måde som for foranstaltning 14 og i henhold til logikken i BP Chemicals-sagen (se betragtning 189-191) finder Kommissionen, at det markedsøkonomiske investorprincip finder anvendelse på foranstaltning 16 (se betragtning 253).
(263)
Som skitseret i betragtning 254 mener Kommissionen, at […] og […] befinder sig i en situation, der kan sammenlignes med Finnveras. For så vidt angår den specifikke omhandlede foranstaltning, er det korrekt, at Finnvera ydede lånet samtidig og på betingelser svarende til […] og […]. Lånenes løbetid var seks måneder for alle kreditorer. For alle lån blev tilbagebetalingen udsat i samme udstrækning (det udestående beløb for alle kreditorer er omkring […] % af det oprindelige beløb). Alle tre lån var sikret med samme sikkerhed som beskrevet i betragtning 66, og sikkerhedsstillelsen er fordelt mellem kreditorerne i henhold til de respektive kreditorers risiko ved de lån, de har ydet. For så vidt angår rentesatsen, opkrævede Finnvera en rente, der er endnu mere gunstig for Finnvera (6-måneders EURIBOR + 2,5 % var 6,847 % den 6. juli 2007) end rentesatsen, som de private kreditorer fik (den 9. juli 2007 var 1-måneds EURIBOR + 2 % 6,105 %). Dermed kan lånet betragtes som værende i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip og udgør ikke statsstøtte.
(264)
På grundlag af ovenstående konkluderes det, at foranstaltningen ikke udgør statsstøtte.
7.4.5. Garanti stillet den 9. januar 2008 (foranstaltning 17)
(265)
Først skal det fastslås, hvilken enhed der har gavn af den omhandlede foranstaltning, […] eller Karjaportti. Finnvera stillede modgarantien over for […], Karjaporttis hovedbankforbindelse. […] stillede igen en garanti for Karjaportti. […] opkrævede en meget lav afgift af Karjaportti for denne garanti, hvilket indikerer, at […] kun stillede garantien til Karjaportti, fordi den var dækket af modgarantien fra Finnvera. Kommissionen bemærker ligeledes, at ikke […], men Karjaportti betaler garantipræmien for modgarantien til Finnvera. I lyset af dette mener Kommissionen, at støttemodtageren for foranstaltningen er Karjaportti.
(266)
For det andet skal det vurderes, hvorvidt foranstaltningen medfører en fordel for Karjaportti. I den forbindelse hævder Finland, at modgarantien ikke udgør statsstøtte, idet en anden privat part deltog i ordningen. Dette argument kan afvises, idet Finnvera stillede en modgaranti for garantien til den involverede private part, hvilket betyder, at Finnvera og den private part overhovedet ikke befandt sig i den samme situation.
(267)
I lyset af dette vurderer Kommissionen foranstaltningen på grundlag af garantimeddelelsen 2008. Selv om det er korrekt, at Finnveras modgaranti ikke dækker mere end 80 % af […] garanti, var støttemodtageren, Karjaportti, kriseramt på det tidspunkt, hvor garantien blev stillet som beskrevet nærmere i betragtning 123-128. Dermed kan det ikke udelukkes, at der var tale om støtte efter punkt 3.2 i garantimeddelelsen 2008.
(268)
Selv om en garanti ikke opfylder alle kravene i punkt 3.2 i garantimeddelelsen 2008, kan præmien på en garanti stadig føre til den konklusion, at garantien ikke udgør statsstøtte. Under alle omstændigheder mener Kommissionen i den foreliggende sag og i modsætning til Finlands synspunkt, at foranstaltningen ikke kan betragtes som værende fri for støtte. Garantien blev ydet til en lav garantipræmie, selv om selskabet stod over for problemer (se betragtning 123-128), og risikoen for Finnvera kunne betragtes som betydelig. Derfor anses foranstaltningen for at indebære en fordel for Karjaportti. Kommissionen bemærker ligeledes i denne forbindelse, at Finnvera i henhold til de finske myndigheders løfte i forbindelse med sag N 715/2006 ikke måtte yde markedsbaseret finansiering.
(269)
Desuden opfylder foranstaltningen alle de øvrige krav til at blive kvalificeret som statsstøtte. Som beskrevet i betragtning 241 består de foranstaltninger, der træffes af Finnvera, af statslige midler og kan henføres til staten. Foranstaltning 17 er ligeledes selektiv, eftersom den eneste begunstigede virksomhed er Karjaportti. Endelig fordrejer den konkurrencevilkårene og påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
(270)
På grundlag af ovenstående konkluderer Kommissionen, at foranstaltningen udgør statsstøtte.
(271)
Finland anførte ikke, at foranstaltning 17 var forenelig med det indre marked. Da Finnvera traf foranstaltningen, var Karjaportti kriseramt efter rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004 (se betragtning 123-128). Dermed kunne foranstaltningen kun være forenelig som rednings- og omstruktureringsstøtte i henhold til rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004.
(272)
I henhold til rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004 skal redningsstøtte opfylde visse krav, som ikke alle opfyldes af den undersøgte foranstaltning.
(a)
For det første ophørte garantien ikke senest seks måneder efter udbetalingen af første rate (punkt 25, litra a), i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004).
(b)
For det andet tilsendte Finland ikke Kommissionen en omstruktureringsplan eller en likvidationsplan eller dokumentation for, at garantien var ophævet senest seks måneder efter godkendelsen af foranstaltningen (punkt 25, litra c), i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004).
(c)
For det tredje er betingelsen om engangsstøtte (punkt 25, e), i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004) ikke opfyldt, idet selskabet tidligere havde modtaget uforenelig og ulovlig statsstøtte, når det var kriseramt.
(273)
Foranstaltningen opfylder heller ikke alle kravene til omstruktureringsstøtte, som opstilles i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004.
(a)
For det første er foranstaltningen betinget af, at der gennemføres en omstruktureringsplan (punkt 34 i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004). Det bemærkes, at der ikke var udarbejdet en omstruktureringsplan i henhold til punkt 35 i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering.
(b)
For det andet forventes støttemodtagerne at yde et betydeligt bidrag til omstruktureringsplanen med deres egne midler (punkt 43 i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004), og for de omhandlede foranstaltninger er der ingen tegn på, at støttemodtageren har ydet et bidrag selv.
(c)
For det tredje gælder det, at med henblik på at undgå at fordreje konkurrencevilkårene skal der træffes kompenserende foranstaltninger (punkt 38 i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004). Sådanne foranstaltninger fandtes ikke.
(d)
For det fjerde opfyldte foranstaltningen ikke princippet om engangsstøtte, idet virksomheden tidligere havde modtaget uforenelig og ulovlig statsstøtte, når den var kriseramt.
(274)
Derfor mener Kommissionen ikke, at foranstaltningen blev gennemført i overensstemmelse med rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004.
(275)
Det skal desuden overvejes, hvorvidt foranstaltning 17 kunne være forenelig på grundlag af andre af undtagelserne, jf. artikel 107, stk. 2 og 3, i TEUF. Af de samme grunde som angivet for foranstaltning 4 og foranstaltning 5 (se betragtning 179-186) mener Kommissionen ikke, at nogen af disse undtagelser er opfyldt. Derfor konkluderer Kommissionen, at foranstaltning 17 udgør statsstøtte, der ikke er forenelig med det indre marked.
8. TILBAGESØGNING
(276)
I henhold til TEUF og retspraksis ved Domstolen har Kommissionen beføjelser til at beslutte, at den pågældende stat skal ophæve eller ændre en støtteforanstaltning (67), når det konstateres, at den er uforenelig med det indre marked. Domstolen har ligeledes konsekvent statueret, at formålet med en stats forpligtelse til at ophæve støtteforanstaltninger, som Kommissionen anser for uforenelig med det indre marked, er at genoprette den tidligere situation (68). I den forbindelse har Domstolen bestemt, at dette mål er nået, når støttemodtageren har tilbagebetalt det beløb, der er modtaget i ulovlig støtte og således mister sin fordel i forhold til sine konkurrenter på markedet, og situationen forud for støtteudbetalingen er genoprettet (69).
(277)
I henhold til denne retspraksis bestemmes det i artikel 14 i procedureforordningen, at "i negative beslutninger om ulovlig støtte bestemmer Kommissionen, at den pågældende medlemsstat skal træffe alle nødvendige foranstaltninger til at kræve støtten tilbagebetalt fra støttemodtageren."
(278)
Dermed skal seks af de omhandlede foranstaltninger betragtes som ulovlig og uforenelig støtte:
-
garanti stillet den 8. marts 2004 af Mikkeli Kommune (foranstaltning 4)
-
garanti stillet den 10. maj 2004 af Mikkeli Kommune (foranstaltning 5)
-
konvertering af ubetalte renter til lån (foranstaltning 8)
-
omlægning af gæld siden 2009 (foranstaltning 12)
-
garanti stillet den 17. marts 2004 af Finnvera (foranstaltning 13)
-
garanti stillet den 9. januar 2008 af Finnvera (foranstaltning 17).
(279)
Denne støtte skal derfor tilbagesøges for at genoprette den situation, der fandtes på markedet, inden støtteforanstaltningen blev gennemført. Tilbagesøgningen skal derfor finde sted fra det tidspunkt, hvor støttemodtageren opnåede en fordel, dvs. da støtten blev stillet til rådighed for støttemodtageren, og skal pålægges renter, indtil den er fuldt tilbagebetalt.
8.1. Tilbagebetaling af støtte i form af garantier
(280)
Det uforenelige støtteelement i to garantier fra Mikkeli Kommune i 2004 (foranstaltning 4 og foranstaltning 5) og i garantierne fra Finnvera i 2005 (foranstaltning 13) og 2008 (foranstaltning 17) fastsættes i henhold til følgende principper.
(281)
I princippet kan en statsgaranti udgøre støtte op til den samlede størrelse af det bagved liggende lån, hvis støttemodtageren ikke selv har mulighed for at få adgang til de finansielle markeder (70). I den foreliggende sag har Finland imidlertid påvist, at Karjaportti stadig kunne få adgang til de finansielle markeder på det tidspunkt, hvor garantien blev stillet i 2004, ved at fremlægge oplysninger om lån, som private långivere havde ydet til støttemodtageren (se betragtning 93). Der foreligger få oplysninger om, hvorvidt Karjaportti stadig havde adgang til markederne i 2008, da støtteforanstaltning 17 blev gennemført. I denne forbindelse bemærker Kommissionen, at modgarantien fra Finnvera kun dækkede 80 % af garantien fra en privat kreditor, hvilket betyder, at den private kreditor stadig bar 20 % af risikoen. I lyset af dette må virksomheden stadig anses for at have adgang til de finansielle markeder uden garantien fra 2008.
(282)
Men i lyset af Karjaporttis økonomiske problemer på tidspunktet, hvor støtteforanstaltningerne blev indført, ville kommercielle banker have opkrævet en tilsvarende højere rentesats end den, virksomheden opnåede med statsgarantierne, idet sidstnævnte giver bankerne en yderligere sikkerhed. Derfor mener Kommissionen, at Karjaportti fik en lavere rentesats takket være garantierne.
(283)
I henhold til punkt 4.2 i garantimeddelelsen 2008 skal de samlede finansieringsomkostninger ved garanterede lån (rentesats plus garantipræmie) sammenlignes med markedsrenten for et tilsvarende lån uden statsgaranti, når der ikke forefindes en sammenlignelig garantipræmie på markedet. I mange tilfælde findes der ikke en sådan markedsrente. Derfor har Kommissionen i sin meddelelse om revision af metoden for fastsættelse af referencesatsen og kalkulationsrenten (71) ("referencesatsmeddelelsen 2008") indført en finansiel metodologi, der kan anvendes i stedet for en markedsrente i henhold til begrundelserne i punkt 4.2 i garantimeddelelsen 2008.
(284)
I den foreliggende sag er der ingen indikation af, hvad Karjaportti skulle have betalt for et sammenligneligt lån uden statsgaranti. Desuden stammer de tre garantier fra perioden forud for den økonomiske og finansielle krise. Kommissionen er desuden af den opfattelse, at eftersom der er gået lang tid siden støtteforanstaltningerne blev indført, vil det være vanskeligt at beregne en "reel" markedsrente for en finsk kødproducent. Derfor vil Kommissionen benytte den relevante referencesats i stedet for markedsrenten.
8.1.1. Garanti stillet den 8. marts 2004 (foranstaltning 4)
(285)
For så vidt angår foranstaltning 4, kunne sikringen af Karjaporttis lån betragtes som normal i henhold til referencesatsmeddelelsen 2008. Karjaportti stillede et ejendomspant og et erhvervspant som sikkerhed for foranstaltning 4. De tinglyste værdier af disse to instrumenter er temmelig høje (se betragtning 27). Man skal imidlertid tage højde for, at præcis den samme sikkerhed allerede var blevet brugt til at sikre krav fra Mikkeli Kommune (f.eks. foranstaltning 1), således at det fulde beløb ikke ville være tilgængeligt for den omhandlede foranstaltning. Man skal også tage højde for, at den faktiske værdi af ejendomspantet og af erhvervspantet afhænger af værdien af de pantsatte goder og Mikkeli Kommunes placering i konkursordenen.
(286)
I denne forbindelse bemærkes det, at Finland ikke kunne fremlægge en vurdering af sikkerhedsstillelsens værdi på det tidspunkt, hvor garantien blev stillet. Finland fremlagde imidlertid to uafhængige vurderinger af den overordnede sikkerhed, som blev anvendt til at udforme omstruktureringsprogrammet, dateret den 15. februar 2005 (se betragtning 43), hvilket er ret tæt på den dato, hvor garantien blev stillet. I denne forbindelse nævnes det, at i lyset af Mikkeli Kommunes placering i konkursordenen kan ejendomspantet være tilstrækkeligt til at dække kravet, hvis grunden fortsat anvendes. Hvis Karjaportti skal likvideres, er grundens værdi muligvis for lav til at dække alle Mikkeli Kommunes krav. Erhvervspantet kan kun dække en del af Mikkeli Kommunes krav. I lyset af dette virker det plausibelt at betragte den stillede sikkerhed som sikkerhedsstillelse af normal kvalitet.
(287)
Derfor er den rentesats, som Karjaportti skulle have betalt for et lån på markedsbetingelser uden en garanti, referencesatsen på 4,43 % plus en risikopræmie på 650 basispoint, som afspejler den gældende risikopræmie for en kriseramt virksomhed, der stiller normal sikkerhed. Støttebeløbet skal derfor beregnes som forskellen mellem denne teoretiske markedsrente og den reelle rentesats for det garanterede lån (4 %), efter fradrag af den faktiske pris på garantien, dvs. 0 basispoint. Forskellen mellem disse satser skal beregnes for den periode, hvor den faktiske sats reelt blev anvendt.
(288)
Støtten pålægges renter fra det tidspunkt, hvor forskellen mellem den teoretiske rente og den faktiske rente for det garanterede lån ville være forfaldet, og frem til den faktiske tilbagebetaling.
8.1.2. Garanti stillet den 10. maj 2004 (foranstaltning 5)
(289)
For så vidt angår foranstaltning 5, kan sikkerheden betragtes som normal i henhold til referencesatsmeddelelsen 2008. Karjaportti stillede samme sikkerhed som for foranstaltning 4, dvs. et ejendomspant i produktionsanlægget i Tikkala og et erhvervspant. Desuden blev der stillet et "særligt pant" i produktionsanlægget i Tikkala med en tinglyst værdi på 1 135 268 EUR (se betragtning 29). For alle disse elementer af sikkerhedsstillelse finder det samme ræsonnement som for foranstaltning 4 anvendelse, og det virker plausibelt at betragte den stillede sikkerhed som normal sikkerhedsstillelse.
(290)
Rentesatsen, som Karjaportti skulle have betalt for et lån på markedsbetingelser uden garantien, er igen referencesatsen på 4,43 % plus en risikopræmie på 650 basispoint. Støttebeløbet skulle derfor beregnes som forskellen mellem denne teoretiske markedsrente og den faktiske rentesats for det garanterede lån (12-måneders EURIBOR + 0,3 %) efter fradrag af den faktiske pris, der blev betalt for garantien, dvs. 0 basispoint. Forskellen mellem disse satser skal beregnes for den periode, hvor den faktiske sats reelt blev anvendt.
(291)
Støtten pålægges renter fra det tidspunkt, hvor forskellen mellem den teoretiske rente og den faktiske rente for det garanterede lån ville være forfaldet, og frem til den faktiske tilbagebetaling.
8.1.3. Garanti stillet den 17. marts 2004 (foranstaltning 13)
(292)
Kommissionen er ikke klar over de nærmere detaljer i sikkerhedsstillelsen for foranstaltning 13 og kan derfor kun beskrive metoden for, hvordan tilbagebetalingen skal foregå. Hvis der rent faktisk var stillet garanti for foranstaltning 13, skulle værdien af denne sikkerhedsstillelse fastslås først, jf. referencesatsmeddelelsen.
(293)
Rentesatsen, som Karjaportti skulle betale for et lån på markedsbetingelser uden garantien, er igen referencesatsen på 4,43 % plus en risikopræmie, der afspejler sikkerhedsstillelsens værdi. Støtteelement bør beregnes som forskellen mellem denne teoretiske markedsrente og den faktiske rentesats for det garanterede lån ([2-5] %), efter fradrag af den faktisk betalte pris for garantien, som var 3 %. Forskellen mellem disse satser skal beregnes for den periode, hvor den faktiske sats reelt blev anvendt.
(294)
Støtten pålægges renter fra det tidspunkt, hvor forskellen mellem den teoretiske rente og den faktiske rente for det garanterede lån ville være forfaldet, og frem til den faktiske tilbagebetaling.
8.1.4. Garanti stillet den 9. januar 2008 (foranstaltning 17)
(295)
For så vidt angår foranstaltning 17, kunne sikkerhedsstillelsen betragtes som normal i henhold til referencesatsmeddelelsen 2008. Karjaportti stillede sikkerhed i form af en aktiepost i et selskab, som ifølge Finnvera vurderes til en værdi på […] EUR som nærmere beskrevet i betragtning 3.2.5. Rentesatsen, som Karjaportti skulle have betalt for et lån på markedsbetingelser uden garantien, er igen referencesatsen på 5,19 % plus en risikopræmie på 650 basispoint. Støttebeløbet bør derfor beregnes som forskellen mellem denne teoretiske markedsrente og den faktiske rentesats for det garanterede lån ([0-3] % plus renten på udestående beløb i henhold til underleverandøraftalen) efter fradrag af den faktiske pris, der blev betalt for garantien, dvs. 250 basispoint. Forskellen mellem disse satser skal beregnes for den periode, hvor den faktiske sats reelt blev anvendt.
(296)
Støtten pålægges renter fra det tidspunkt, hvor forskellen mellem den teoretiske rente og den faktiske rente for det garanterede lån ville være forfaldet, og frem til den faktiske tilbagebetaling.
8.2. Tilbagebetaling af støtte i form af konvertering af ubetalte renter til lån (foranstaltning 8)
(297)
Det uforenelige støtteelement i foranstaltning 8, et lån ydet af Mikkeli Kommune, skal fastslås. Som beskrevet i betragtning 45-46 ydede Mikkeli Kommune lånet til en lavere rente end Karjaporttis private kreditorer. I princippet beregnes støtteelementet for et lån som forskellen mellem den faktiske rentesats for lånet og markedssatsen. I den foreliggende sag ydede private kreditorer lån sammen med Mikkeli Kommune. De rentesatser, som de private kreditorer opkrævede, kan betragtes som en indikation på en markedssats.
(298)
Støttebeløbet bør derfor beregnes som forskellen mellem den gennemsnitlige rentesats på lånene fra de private kreditorer (3-måneders EURIBOR + 2 % og 3-måneders EURIBOR + 1,5 %) og den faktiske rentesats for lånet (3-måneders EURIBOR + 0,3 %).
(299)
Forskellen mellem disse satser skal beregnes for den periode, hvor den faktiske sats reelt blev anvendt.
(300)
Støtten pålægges renter, der beregnes fra det tidspunkt, hvor forskellen mellem de teoretiske renter og den faktiske rentesats for lånet ville være forfaldet, frem til den faktiske tilbagebetaling.
8.3. Tilbagebetaling af støtte i form af omlægning af gæld siden 2009 (foranstaltning 12)
(301)
Det uforenelige støtteelement i foranstaltning 12, Mikkeli Kommunes omlægning af gæld siden 2009, skal fastslås. Som beskrevet i betragtning 219-226 blev den anmeldte omlægning af gæld gennemført med visse ændringer. Kommissionen er ikke klar over de nærmere detaljer ved den gennemførte omlægning, og den kan derfor kun beskrive metoden for, hvordan tilbagebetalingen skal foregå.
(302)
Støtten blev stillet til rådighed for virksomheden fra det tidspunkt, hvor Osuuskunta Karjaportti fraveg den aftalte betalingsplan i henhold til den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure i 2006. Kommissionen mener, at Karjaportti på det tidspunkt, hvor støtten blev gennemført, ikke længere var i stand til at optage lån på de finansielle markeder. Derfor svarer støtten til størrelsen af den omlagte gæld. Det beløb, der skal tilbagebetales, er derfor lig med beløbet på de omlagte gældsposter over for Mikkeli Kommune. Allerede tilbagebetalte dele af beløbet kan imidlertid fratrækkes det beløb, der skal tilbagebetales.
(303)
Støtten pålægges renter fra den dato, hvor den blev stillet til rådighed for virksomheden, og frem til den faktiske tilbagebetaling.
9. KONKLUSION
(304)
Kommissionen bemærker, at en formel undersøgelse af garantien på 2,75 mio. EUR, som Finland anmeldte, men efterfølgende trak tilbage, ikke længere havde noget formål i henhold til artikel 8 i procedureforordningen.
(305)
For så vidt angår garantien fra 2000 og Mikkeli Kommunes overdragelse af grunden samme år, betragter Kommissionen disse foranstaltninger som statsstøtte, der er forenelig som investeringsstøtte i henhold til regionalretningslinjerne 1998.
(306)
Mikkeli Kommunes køb af grunden i 2002 anses ikke for at udgøre støtte, da købet skete på markedsbetingelser.
(307)
Garantierne, som Mikkeli Kommune ydede i marts 2004 og maj 2004, kan betragtes som statsstøtte, eftersom Karjaportti var en kriseramt virksomhed i henhold til definitionen i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999 på det tidspunkt, hvor garantierne blev ydet. Disse foranstaltninger er ikke forenelige med det indre marked, eftersom ingen af bestemmelserne i 107, stk. 2 og 3, i TEUF er opfyldt.
(308)
De foranstaltninger, som Mikkeli Kommune traf inden for den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure, blev truffet sammen med sammenlignelige private kreditorer og på tilsvarende betingelser. Derfor konkluderer Kommissionen, at det markedsøkonomiske investorprincip var overholdt, og at foranstaltningerne ikke udgør statsstøtte.
(309)
Både Mikkeli Kommunes køb af aktier og afskrivningen af gæld i regnskaberne for 2007 og 2008 kan betragtes som værende fri for statsstøtte.
(310)
Mikkeli Kommunes konvertering af ubetalte renter til et lån i december 2005 kan betragtes som statsstøtte, eftersom Karjaportti var en kriseramt virksomhed i henhold til definitionen i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004 på det tidspunkt, hvor støtten blev ydet. Disse foranstaltninger er ikke forenelige med det indre marked, eftersom ingen af bestemmelserne i 107, stk. 2 og 3, i TEUF er opfyldt.
(311)
For så vidt angår omlægningen af gæld, som Mikkeli Kommune accepterede i 2009, bemærkes det, at der var tale om en efterfølgende omlægning af gæld. I lyset af dette mener Kommissionen, at en privat kreditor ikke ville have accepteret en sådan omlægning af gæld, og at foranstaltningen udgør statsstøtte. Da Karjaportti var kriseramt i henhold til definitionen i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004 på det tidspunkt, hvor støtten blev ydet, ville foranstaltningen kun have været forenelig i henhold til disse rammebestemmelser. Da ikke alle krav er opfyldt, konkluderes det, at foranstaltningen udgør uforenelig statsstøtte.
(312)
Garantien fra Finnvera den 17. marts 2004 udgør ligeledes statsstøtte, som ikke er forenelig i henhold til rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 1999. Lånet fra Finnvera den 12. januar 2006 udgør ikke statsstøtte, da det blev ydet sammen med sammenlignelige private kreditorer og på tilsvarende betingelser. Det samme gælder for garantien fra Finnvera i september 2006 og lånet, der blev ydet i juli 2007.
(313)
Endelig kan garantien, som Finnvera ydede den 9. januar 2008 betragtes som statsstøtte, idet Karjaportti var kriseramt i henhold til definitionen i rammebestemmelserne for redning og omstrukturering 2004 på det tidspunkt, hvor garantien blev ydet. Foranstaltningen er ikke forenelig med det indre marked, idet ingen af bestemmelserne i artikel 107, stk. 2 og 3, i TEUF er opfyldt -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Den formelle undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde vedrørende garantien på 2,75 mio. EUR (foranstaltning 11), som Finland anmeldte, men efterfølgende trak tilbage, indstilles.
Artikel 2
Støtteforanstaltningerne, som Finland har gennemført over for Osuuskunta Karjaportti, og som består af:
-
køb af grunde i 2002 (foranstaltning 3)
-
foranstaltninger truffet inden for den domstolsovervågede omstruktureringsprocedure (foranstaltning 6)
-
købet af aktier fra Osuuskunta Karjaportti (foranstaltning 7)
-
afskrivningen af gæld i regnskaberne for 2006 og 2008 (foranstaltning 9 og foranstaltning 10)
-
Finnvera-lånet, som blev ydet i juni 2006 (foranstaltning 14)
-
Finnvera-modgarantien, som blev stillet i september 2006 (foranstaltning 15) og
-
Finnvera-lånet, som blev ydet i juli 2007 (foranstaltning 16)
udgør ikke statsstøtte efter artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
Artikel 3
Statsstøtteforanstaltningerne, som Finland har gennemført over for Osuuskunta Karjaportti, og som består af:
-
en garanti stillet i juni 2000 (foranstaltning 1) og
-
overdragelsen af en grund samme år (foranstaltning 2)
er forenelige med det indre marked efter artikel 107, stk. 3, litra a), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
Artikel 4
Statsstøtteforanstaltningerne, som Finland har gennemført over for Osuuskunta Karjaportti, og som består af:
-
garanti stillet den 8. marts 2004 af Mikkeli Kommune (foranstaltning 4)
-
garanti stillet den 10. maj 2004 af Mikkeli Kommune (foranstaltning 5)
-
konvertering af ubetalte renter til lån (foranstaltning 8)
-
garanti stillet af Finnvera den 17. marts 2004 (foranstaltning 13)
-
garanti stillet af Finnvera den 9. januar 2008 (foranstaltning 17)
-
omlægning af gæld siden 2009 (foranstaltning 12)
blev gennemført ulovligt af Finland i strid med artikel 108, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og er uforenelige med det indre marked.
Artikel 5
1. Finland skal tilbagesøge den i artikel 4 omhandlede støtte fra støttemodtageren.
2. Den støtte, der skal tilbagesøges, pålægges renter fra det tidspunkt, hvor den blev udbetalt til støttemodtagerne, og indtil den er tilbagebetalt.
3. Rentebeløbet beregnes med renters rente i overensstemmelse med kapitel V i Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004.
4. Finland skal indstille alle udestående udbetalinger af den i artikel 4 omhandlede støtte med virkning fra datoen for meddelelsen af denne afgørelse.
Artikel 6
1. Tilbagesøgningen af støtte, der er tildelt i henhold til den i artikel 4 omhandlede støtteordning, iværksættes omgående og effektivt.
2. Finland sikrer, at denne afgørelse efterkommes senest fire måneder efter datoen for dens meddelelse.
Artikel 7
1. Senest to måneder efter meddelelsen af denne afgørelse sender Finland Kommissionen følgende oplysninger:
(a)
det samlede beløb (hovedstol og renter), som støttemodtageren skal tilbagebetale
(b)
en detaljeret beskrivelse af de foranstaltninger, der allerede er truffet eller er planlagt for at efterkomme beslutningen
(c)
dokumentation for, at støttemodtagerne har fået påbud om at tilbagebetale støtten.
2. Finland holder Kommissionen underrettet om udviklingen i de foranstaltninger, der på nationalt plan træffes for at efterkomme denne afgørelse, indtil den støtte, der er tildelt i henhold til artikel 4, er fuldt tilbagebetalt. Finland indsender på Kommissionens anmodning straks oplysninger om de foranstaltninger, der allerede er truffet eller er planlagt for at efterkomme afgørelsen. Finland giver tillige detaljerede oplysninger om de støttebeløb og renter, støttemodtagerne allerede har tilbagebetalt.
Artikel 8
Denne afgørelse er rettet til Republikken Finland.
Udfærdiget i Bruxelles, den 12. juni 2012.