РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 24 април 2012 година
за определяне на втората група от региони за започване на дейностите на Визовата информационна система (ВИС)
(нотифицирано под номер C(2012) 2505)
(2012/274/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 767/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 9 юли 2008 г. относно Визовата информационна система (ВИС) и обмена на данни между държави членки относно визите за краткосрочно пребиваване (Регламент за ВИС) (1), и по-специално член 48, параграф 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
Член 48 от Регламент (ЕО) № 767/2008 предвижда дейностите на ВИС да започнат постепенно. В своето Решение 2010/49/ЕО (2) Комисията определи първите региони за започване на дейностите на ВИС. Като се има предвид, че ВИС започна дейностите си на 11 октомври 2011 г., необходимо е да се определи втора група от региони, в които информацията, която ще бъде обработвана във ВИС, включително снимки и пръстови отпечатъци, ще бъдe събирана и предавана на ВИС във връзка с всички заявления за виза в съответния регион.
(2)
Съгласно член 48, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 767/2008 редът на регионите за започване на дейностите на ВИС се определя въз основа на следните критерии: рискът от нелегална имиграция, заплахите за вътрешната сигурност на държавите членки и реалната възможност за събирането на биометрични данни от всички места в региона.
(3)
Комисията извърши оценка за различните региони, като за първия критерий взе предвид елементи като средния дял на отказаните визи, процента на отказите за влизане и процента на гражданите на трети държави, за които е установено, че се намират незаконно на територията на държавите членки, за втория критерий взе предвид извършена от Европол оценка на заплахата, а за третия критерий - факта, че след приемането на Решение 2010/49/ЕО консулското присъствие или представителство се е увеличило във всички региони на света.
(4)
Според тази оценка следващите региони, в които трябва да започне събирането на визова информация във връзка с всички заявления за виза и предаването ѝ на ВИС, следва да бъдат Западна Африка, Централна Африка, Източна Африка, Южна Африка, Южна Америка, Централна Азия и Югоизточна Азия.
(5)
Окупираните палестински територии бяха изключени от региона на Близкия изток, за който се прилага Решение 2010/49/ЕО, поради техническите трудности, които биха могли да възникнат при оборудването на съответните консулства или консулски служби. За да не се допусне пропуск в борбата с нелегалната имиграция и защитата на вътрешната сигурност и като се има предвид времето, с което държавите членки разполагаха за преодоляване на техническите трудности, окупираните палестински територии следва да бъдат единадесетият регион, където да започне събирането на визова информация във връзка с всички заявления за виза и предаването ѝ на ВИС.
(6)
Комисията ще определи датата на започване на дейностите във всеки един от тези региони съгласно член 48, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 767/2008.
(7)
За определяне на останалите региони следва да се вземат решения на по-късен етап въз основа на допълнителна и актуализирана оценка на тези региони в съответствие с критериите и опита от прилагането в регионите, определени с Решение 2010/49/ЕО и с настоящото решение.
(8)
Доколкото Регламентът за ВИС представлява развитие на достиженията на правото от Шенген, Дания уведоми за прилагането на Регламента за ВИС в своето национално право в съответствие с член 5 от Протокола относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за създаване на Европейската общност. Следователно по силата на международното право Дания е длъжна да прилага настоящото решение.
(9)
Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Обединеното кралство не участва в съответствие с Решение 2000/365/ЕО на Съвета от 29 май 2000 г. относно искането на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (3). Следователно Обединеното кралство не е обвързано от него, нито от неговото прилагане.
(10)
Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Ирландия не участва в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета от 28 февруари 2002 г. относно искането на Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (4). Следователно Ирландия не е обвързана от него, нито от неговото прилагане.
(11)
По отношение на Исландия и Норвегия настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението, сключено от Съвета на Европейския съюз, от една страна, и Република Исландия и Кралство Норвегия, от друга страна, за асоциирането на последните в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген (5), които попадат в областта, посочена в член 1, буква Б от Решение 1999/437/ЕО на Съвета (6) относно определени условия по прилагането на това споразумение.
(12)
По отношение на Швейцария настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (7), които попадат в областта, посочена в член 1, буква Б от Решение 1999/437/ЕО, във връзка с член 3 от Решение 2008/146/ЕО на Съвета (8).
(13)
По отношение на Лихтенщайн настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Протокола между Европейския съюз, Европейската общност, Конфедерация Швейцария и Княжество Лихтенщайн относно присъединяването на Княжество Лихтенщайн към Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген, които попадат в областта, посочена в член 1, буква Б) от Решение 1999/437/ЕО, във връзка с член 3 от Решение 2011/350/ЕС на Съвета (9).
(14)
По отношение на Кипър настоящото решение представлява акт, който се основава на достиженията на правото от Шенген или по друг начин е свързан с тях по смисъла на член 3, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2003 г.
(15)
По отношение на България и Румъния настоящото решение представлява акт, който се основава на достиженията на правото от Шенген или по друг начин е свързан с тях по смисъла на член 4, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2005 г.
(16)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на комитета, създаден по силата на член 51, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1987/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 г. за създаването, функционирането и използването на Шенгенска информационна система от второ поколение (ШИС II) (10),
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Регионите, в които събирането и предаването на информация на Визовата информационна система (ВИС) ще започне след регионите, определени с Решение 2010/49/ЕО, в съответствие с член 48, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 767/2008, са следните:
-
Четвърти регион:
-
Бенин,
-
Буркина Фасо,
-
Кабо Верде,
-
Кот д’Ивоар,
-
Гамбия,
-
Гана,
-
Гвинея,
-
Гвинея Бисау,
-
Либерия,
-
Мали,
-
Нигер,
-
Нигерия,
-
Сенегал,
-
Сиера Леоне,
-
Того.
-
Пети регион:
-
Бурунди,
-
Камерун,
-
Централноафриканска република,
-
Чад,
-
Конго,
-
Демократична република Конго,
-
Екваториална Гвинея,
-
Габон,
-
Руанда,
-
Сао Томе и Принсипи.
-
Шести регион:
-
Коморски острови,
-
Джибути,
-
Еритрея,
-
Етиопия,
-
Кения,
-
Мадагаскар,
-
Мавриций,
-
Сейшелски острови,
-
Сомалия,
-
Южен Судан,
-
Судан,
-
Танзания,
-
Уганда.
-
Седми регион:
-
Ангола,
-
Ботсуана,
-
Лесото,
-
Малави,
-
Мозамбик,
-
Намибия,
-
Южна Африка,
-
Свазиленд,
-
Замбия,
-
Зимбабве.
-
Осми регион:
-
Аржентина,
-
Боливия,
-
Бразилия,
-
Чили,
-
Колумбия,
-
Еквадор,
-
Парагвай,
-
Перу,
-
Уругвай,
-
Венецуела.
-
Девети регион:
-
Казахстан,
-
Киргизстан,
-
Таджикистан,
-
Туркменистан,
-
Узбекистан.
-
Десети регион:
-
Бруней,
-
Бирма/Мианмар,
-
Камбоджа,
-
Индонезия,
-
Лаос,
-
Малайзия,
-
Филипини,
-
Сингапур,
-
Тайланд,
-
Виетнам.
-
Единадесети регион:
Окупираните палестински територии.
Член 2
Адресати на настоящото решение са Кралство Белгия, Република България, Чешката република, Федерална република Германия, Република Естония, Република Гърция, Кралство Испания, Френската република, Италианската република, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Великото херцогство Люксембург, Унгария, Република Малта, Кралство Нидерландия, Република Австрия, Република Полша, Португалската република, Румъния, Република Словения, Словашката република, Република Финландия и Кралство Швеция.
Съставено в Брюксел на 24 април 2012 година.
KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE
af 24. april 2012
om fastlæggelse af det andet sæt af regioner, hvor visuminformationssystemet (VIS) sættes i drift
(meddelt under nummer C(2012) 2505)
(2012/274/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 767/2008 af 9. juli 2008 om visuminformationssystemet (VIS) og udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne om visa til kortvarigt ophold (VIS-forordningen) (1), særlig artikel 48, stk. 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Ifølge artikel 48 i forordning (EF) nr. 767/2008 skal der ske en gradvis idriftsættelse af VIS. Kommissionen fastlagde i sin beslutning 2010/49/EF (2), de første regioner, hvor VIS skulle sættes i drift. I betragtning af, at VIS blev sat i drift den 11. oktober 2011, er det nødvendigt at fastlægge det andet sæt af regioner, hvor de oplysninger, der skal behandles i VIS, herunder fotografier og fingeraftryksoplysninger, skal indsamles og fremsendes til VIS for alle visumansøgninger i den pågældende region.
(2)
Ifølge artikel 48, stk. 4, i forordning (EF) nr. 767/2008 skal rækkefølgen af regionerne med henblik på implementeringen af VIS fastlægges på grundlag af følgende kriterier: risikoen for ulovlig indvandring, trusler mod medlemsstaternes indre sikkerhed og den realistiske mulighed for at indsamle biometriske data fra alle lokaliteter i den pågældende region.
(3)
Kommissionen har foretaget en vurdering for de forskellige regioner, hvori den for det første kriterium har taget hensyn til forhold såsom de gennemsnitlige tal for afslag på visum, tallene for afslag på indrejse og tallene for, hvor mange tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold der er afsløret på medlemsstaternes område; for det andet kriterium har den taget udgangspunkt i en trusselsvurdering foretaget af Europol; og for det tredje kriterium har den anvendt det forhold, at den konsulære tilstedeværelse eller repræsentation er steget i alle regioner i verden siden vedtagelsen af beslutning 2010/49/EF.
(4)
Ifølge denne vurdering bør de næste regioner, hvor indsamling og fremsendelse af visumoplysninger til VIS bør starte for alle visumansøgninger, være Vestafrika, Centralafrika, Østafrika, det sydlige Afrika, Sydamerika, Centralasien og Sydøstasien.
(5)
Det besatte palæstinensiske område blev udelukket fra den mellemøstlige region, som var omfattet af beslutning 2010/49/EF, på grund af de tekniske vanskeligheder, der kunne opstå med at udstyre de berørte konsulater og kontorer. For at undgå huller i forbindelse med bekæmpelse af ulovlig indvandring og beskyttelse af den indre sikkerhed og i betragtning af den tid, medlemsstaterne har tilbage til at løse de tekniske vanskeligheder, bør det besatte palæstinensiske område være den 11. region, hvor indsamling og fremsendelse af visumoplysninger til VIS bør starte for alle visumansøgninger.
(6)
Idriftsættelsen i hver af de omhandlede regioner fastlægges af Kommissionen i henhold til artikel 48, stk. 3, i forordning (EF) nr. 767/2008.
(7)
Med henblik på fastlæggelsen af yderligere regioner bør efterfølgende afgørelser træffes på et senere tidspunkt på grundlag af en yderligere, ajourført vurdering af disse andre regioner i overensstemmelse med de relevante kriterier og erfaringen med idriftsættelsen i de regioner, som er fastlagt i beslutning 2010/49/EF og i denne afgørelse.
(8)
Da VIS-forordningen bygger på Schengenreglerne, har Danmark meddelt, at VIS-forordningen er gennemført i Danmarks nationale lovgivning i overensstemmelse med artikel 5 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab. Danmark er derfor i medfør af international ret forpligtet til at gennemføre denne afgørelse.
(9)
Denne afgørelse udgør en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2000/365/EF af 29. maj 2000 om anmodningen fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (3). Den er derfor ikke bindende for og finder ikke anvendelse i Det Forenede Kongerige.
(10)
Denne afgørelse udgør en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF af 28. februar 2002 om anmodningen fra Irland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (4). Den er derfor ikke bindende for og finder ikke anvendelse i Irland.
(11)
For så vidt angår Island og Norge udgør denne afgørelse en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen indgået mellem Rådet for Den Europæiske Union og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (5), henhørende under det område, der er nævnt i artikel 1, litra B, i Rådets afgørelse 1999/437/EF (6) om visse gennemførelsesbestemmelser til nævnte aftale.
(12)
For så vidt angår Schweiz udgør denne afgørelse en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (7), henhørende under det område, der er nævnt i artikel 1, litra B, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2008/146/EF (8).
(13)
For så vidt angår Liechtenstein udgør denne afgørelse en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. protokollen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne, henhørende under det område, der er nævnt i artikel 1, litra B, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2011/350/EU (9).
(14)
For så vidt angår Cypern udgør denne afgørelse en retsakt, der bygger på, eller som på anden måde har tilknytning til Schengenreglerne, jf. artikel 3, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2003.
(15)
For så vidt angår Bulgarien og Rumænien udgør denne afgørelse en retsakt, der bygger på, eller som på anden måde har tilknytning til Schengenreglerne, jf. artikel 4, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2005.
(16)
Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelsen fra det udvalg, der er nedsat ved artikel 51, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1987/2006 af 20. december 2006 om oprettelse, drift og brug af anden generation af Schengeninformationssystemet (SIS II) (10) -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
De regioner, hvor indsamling og fremsendelse af oplysninger til visuminformationssystemet (VIS) starter efter de regioner, der er fastlagt i beslutning 2010/49/EF i medfør af artikel 48, stk. 3, i forordning (EF) nr. 767/2008, er følgende:
-
Den 4. region:
-
Benin
-
Burkina Faso
-
Cape Verde
-
Elfenbenskysten
-
Gambia
-
Ghana
-
Guinea
-
Guinea-Bissau
-
Liberia
-
Mali
-
Niger
-
Nigeria
-
Senegal
-
Sierra Leone
-
Togo.
-
Den 5. region:
-
Burundi
-
Cameroun
-
Den Centralafrikanske Republik
-
Tchad
-
Congo
-
Den Demokratiske Republik Congo
-
Ækvatorialguinea
-
Gabon
-
Rwanda
-
São Tomé og Príncipe.
-
Den 6. region:
-
Comorerne
-
Djibouti
-
Eritrea
-
Etiopien
-
Kenya
-
Madagaskar
-
Mauritius
-
Seychellerne
-
Somalia
-
Sydsudan
-
Sudan
-
Tanzania
-
Uganda.
-
Den 7. region:
-
Angola
-
Botswana
-
Lesotho
-
Malawi
-
Mozambique
-
Namibia
-
Sydafrika
-
Swaziland
-
Zambia
-
Zimbabwe.
-
Den 8. region:
-
Argentina
-
Bolivia
-
Brasilien
-
Chile
-
Colombia
-
Ecuador
-
Paraguay
-
Peru
-
Uruguay
-
Venezuela.
-
Den 9. region:
-
Kasakhstan
-
Kirgisistan
-
Tadsjikistan
-
Turkmenistan
-
Usbekistan.
-
Den 10. region:
-
Brunei
-
Burma/Myanmar
-
Cambodja
-
Indonesien
-
Laos
-
Malaysia
-
Filippinerne
-
Singapore
-
Thailand
-
Vietnam.
-
Den 11. region:
Det besatte palæstinensiske område.
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til Kongeriget Belgien, Republikken Bulgarien, Den Tjekkiske Republik, Forbundsrepublikken Tyskland, Republikken Estland, Den Hellenske Republik, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Den Italienske Republik, Republikken Cypern, Republikken Letland, Republikken Litauen, Storhertugdømmet Luxembourg, Ungarn, Republikken Malta, Kongeriget Nederlandene, Republikken Østrig, Republikken Polen, Den Portugisiske Republik, Rumænien, Republikken Slovenien, Den Slovakiske Republik, Republikken Finland og Kongeriget Sverige.
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. april 2012.