РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 905/2011 НА СЪВЕТА
от 1 септември 2011 година
за прекратяване на частичното междинно преразглеждане на антидъмпинговите мерки, приложими по отношение на вноса на полиетилен терефталат (PET) с произход от Индия
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 г. за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (1) („основният регламент“), и по-специално член 11, параграф 3 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия, представено след консултация с Консултативния комитет,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
1.1. Действащи мерки
(1)
С Регламент (ЕО) № 2604/2000 (2) Съветът наложи окончателно антидъмпингово мито върху вноса на полиетилен терефталат („PET“) с произход, inter alia, от Индия („първоначалното разследване“). След провеждане на преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие на мерките Съветът наложи с Регламент (ЕО) № 192/2007 (3) окончателно антидъмпингово мито за последващ период от пет години. Антидъмпинговите мерки бяха изменени с Регламент (ЕО) № 1286/2008 на Съвета (4) след частично междинно преразглеждане („последното разследване за преразглеждане“). Мерките бяха установени на нивото на отстраняване на вредата и се състоят от специфични антидъмпингови мита. Ставката на митото варира от 87,5 EUR до 200,9 EUR за тон за поименно посочените индийски производители, докато остатъчната ставка на митото, наложено върху вноса от останалите производители, е в размер на 153,6 EUR за тон („настоящите мита“).
(2)
С Регламент (ЕО) № 2603/2000 (5) Съветът наложи окончателно изравнително мито върху вноса на PET с произход, inter alia, от Индия. След провеждането на преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие на мерките Съветът наложи с Регламент (ЕО) № 193/2007 (6) окончателно изравнително мито за последващ период от пет години. Изравнителните мерки бяха изменени с Регламент (ЕО) № 1286/2008 на Съвета след последното разследване за преразглеждане. Изравнителните мерки се изразяват в специфично мито. Ставката на митото варира от 0 EUR до 106,5 EUR за тон за поименно посочените индийски производители, докато остатъчната ставка на митото, наложено върху вноса от останалите износители, е в размер на 69,4 EUR за тон („настоящите изравнителни мерки“).
(3)
С Решение 2000/745/ЕО (7) Комисията прие предложения за доброволни договорености от страна на няколко производители износители, с които се установява минимална вносна цена („МВЦ“) („доброволните договорености“).
1.2. Заявление за преразглеждане
(4)
В съответствие с член 11, параграф 3 от основния регламент беше подадено заявление за частично междинно преразглеждане от страна на Reliance Industries Limited, индийски производител износител на PET („заявителят“). Заявлението бе ограничено до дъмпинга и до заявителя. Същевременно заявителят поиска и преразглеждане на настоящите изравнителни мерки. Остатъчните антидъмпингови и изравнителни мита са приложими към вноса на продукти, произведени от заявителя, а продажбите на заявителя за Съюза се подчиняват на условията на поетите доброволни договорености.
(5)
Заявителят предостави prima facie доказателства, че запазването на настоящото мито на сегашното му ниво вече не е необходимо за компенсиране на дъмпинга. Заявителят по-специално изтъкна, че са налице съществени промени в производствените разходи на дружеството, които са довели до значително по-нисък дъмпингов марж след налагането на настоящите мита. Направеното от заявителя сравнение на неговите цени на вътрешния пазар с експортните му цени за Съюза навежда на извода, че дъмпинговият марж е значително по-нисък от нивото на настоящите мита.
1.3. Започване на частично междинно преразглеждане
(6)
Като установи след консултация с Консултативния комитет, че заявлението съдържа достатъчно prima facie доказателства в подкрепа на откриването на частично междинно преразглеждане („настоящото преразглеждане“), Комисията обяви чрез известие, публикувано на 10 юни 2010 г. в Официален вестник на Европейския съюз (8), откриването на процедура за частично междинно преразглеждане в съответствие с член 11, параграф 3 от основния регламент, ограничено до разглеждането на дъмпинга, доколкото това засяга заявителя.
1.4. Разглеждан продукт и сходен продукт
(7)
Продуктът, предмет на преразглеждането, е полиетилен терефталат (PET) с вискозитет 78 ml/g или повече съгласно стандарт ISO 1628-5, понастоящем класиран в код по КН 3907 60 20 и с произход от Индия („разглежданият продукт“).
(8)
В хода на разследването бе установено, че разглежданият продукт, произвеждан в Индия и продаван на пазара на Съюза, е идентичен от гледна точка на физическите и химическите си характеристики и употребата си с продукта, произвеждан и продаван на вътрешния пазар в Индия. Поради това се стигна до заключението, че продуктите, продавани на вътрешния пазар и на експортните пазари, са сходни продукти по смисъла на член 1, параграф 4 от основния регламент. Тъй като настоящото преразглеждане е ограничено до определяне на дъмпинга по отношение на заявителя, не бяха направени заключения по отношение на продукта, произвеждан и продаван от промишлеността на Съюза на пазара на Съюза.
1.5. Засегнати страни
(9)
Комисията официално уведоми заявителя, представителите на държавата на износа и асоциацията на производителите в Съюза за започването на преразглеждането. На заинтересованите страни беше предоставена възможност да изложат становищата си в писмена форма и да поискат изслушване в срока, посочен в известието за откриване на процедурата.
(10)
На всички заинтересовани страни, които поискаха да бъдат изслушани и показаха, че са налице конкретни причини, поради които следва да бъдат изслушани, бе предоставена такава възможност.
(11)
С цел получаване на необходимата информация за своето разследване Комисията изпрати въпросник на заявителя и получи отговор в рамките на посочения за целта срок.
(12)
Комисията изиска и провери цялата информация, която счете за необходима за определяне на дъмпинга. Комисията извърши проверка на място в помещенията на заявителя в Мумбай, Индия.
1.6. Разследван период в рамките на преразглеждането
(13)
Разследването на дъмпинга обхвана периода от 1 април 2009 г. до 31 март 2010 г. („разследваният период в рамките на преразглеждането“, или „РПП“).
2. РЕЗУЛТАТИ ОТ РАЗСЛЕДВАНЕТО
2.1. Траен характер на твърдяната промяна в обстоятелствата през РПП
(14)
В съответствие с член 11, параграф 3 от основния регламент беше проучен въпросът дали обстоятелствата относно дъмпинга са се променили съществено и дали тази промяна има траен характер.
(15)
Заявителят изтъкна, че промените в неговата нормална стойност и в експортните му цени, настъпили след провеждането на първоначалното разследване, в което е установен дъмпинговият му марж, са резултат от съществена промяна в производствените разходи. Той посочи, че промяната в производствените му разходи е свързана с намаляването на митата, приложими към вноса в Индия на основната суровина, използвана в производствения му процес. Освен това заявителят изтъкна също, че намаляването на митата е довело до намаляване на стимулите за износ, което е предизвикало промяна в продажните цени на вътрешния пазар, използвани за определяне на нормалната стойност.
(16)
Беше установено обаче, че въпреки намаляването на митата и на стимулите за износ, продажните цени на вътрешния пазар на дружеството, използвани за определяне на нормалната стойност през РПП, са били по-високи от цените, използвани при първоначалното разследване, в което е установен дъмпинговият марж на заявителя. По-високите продажни цени на вътрешния пазар са били резултат, inter alia, от увеличените цени на някои суровини и други изходни материали.
(17)
Що се отнася до експортните цени за Съюза през РПП, те бяха определени в съответствие с член 2, параграфи 8 и 9 от основния регламент. Трябваше обаче да се провери по-специално дали наличието на доброволни договорености по отношение на цената, по силата на които заявителят е задължен да продава продукта си на пазара на Съюза на цена над установената за всеки месец МВЦ, е оказало въздействие върху експортните цени на заявителя през РПП. Поради изложените по-долу причини беше изведено заключението, че износът за Съюза действително е бил повлиян от доброволните договорености по отношение на цената. В това отношение, като се има предвид, че заявителят е трябвало да се съобразява с поетите с доброволните договорености задължения по отношение на МВЦ, той е решил да не изнася за Съюза през определени месеци от РПП, когато неговите експортни цени за другите експортни пазари са били по-ниски от МВЦ.
(18)
Беше отбелязано, че заявителят е продавал продукта си на пазара на Съюза само в продължение на 6 месеца през РПП. От друга страна, през този период той е продавал продукти на други експортни пазари, където не е трябвало да се съобразява със задължението, поето въз основа на доброволните договорености по отношение на цената. Беше отбелязано, че експортните цени за трети държави през месеците, когато заявителят не е изнасял за Съюза, са били значително по-ниски от установената МВЦ. Поради това, с оглед на гореизложеното, има основание да се приеме, че единствената причина, поради която заявителят не е продавал продуктите си на пазара на Съюза през останалите месеци, е, че той е трябвало да спази задълженията, поети с доброволните договорености, и не е можел да продава на цени под установената МВЦ.
(19)
Заявителят оспори констатацията, че причината, поради която не е продавал продукти на пазара на Съюза, е свързана със съществуващите доброволни договорености. Заявителят посочи, че що се отнася до продажбите му през РПП на други големи експортни пазари, е имало месеци, през които не са осъществявани продажби, поради което нередовните продажби не са били специфична характеристика на пазара на Съюза. Той също така заяви, че сравнението на месечна основа на вносните цени на разглеждания продукт за Съюза от всички останали държави износители и/или вносните цени на разглеждания продукт с произход от Индия с месечната МВЦ на дружеството би показало, че заявителят е щял да бъде в състояние да продава продукти за Съюза през всички месеца от РПП, без да наруши задълженията си, произтичащи от доброволните договорености.
(20)
Доводите на заявителя не могат да бъдат приети, тъй като, от една страна, дружеството е съсредоточило дейността си върху отделни подбрани пазари, притежаващи своя собствена специфика, и те не обясняват защо дружеството не е продавало на пазара на Съюза. От друга страна, осъществените от заявителя сравнения са основани на общи статистически данни, докато констатациите от настоящото преразглеждане се основават на специфични за дружеството данни, които са по-релевантен и достоверен източник за достигането до съответни изводи. Представените доводи от заявителя също така не бяха напълно валидни: например през някои месеци вносните цени за Съюза като цяло действително са били по-високи от МВЦ, докато през други периоди вносните цени като цяло са били по-ниски от МВЦ и по тази причина от тях не е можело да се направят общи заключения. Въпреки това не се оспорва, че заявителят е извършил продажби за Съюза единствено през месеците, когато вносните цени за Съюза като цяло са били на нивото на МВЦ или по-високи.
(21)
Доводът на заявителя, че ако е искал, той е можел да продава продукти на пазара на Съюза през шестмесечния период, през който е продавал продукти на други експортни пазари на цена, по-ниска от неговата МВЦ, се отхвърля като спекулативен и необоснован. Заявителят не е изложил други доводи относно причините, поради които не е продавал продукти на Съюза през тези шест месеца, докато същевременно е продавал същите продукти на други експортни пазари на цена, по-ниска от неговата МВЦ. Поради това беше заключено, че заявителят не е продавал продукти на Съюза през определен период поради необходимостта да спази задълженията, произтичащи от доброволните договорености. Вследствие на това експортните цени на пазара на Съюза през РПП не са надеждни.
(22)
Беше направено сравнение и между продажните цени на заявителя на пазара на Съюза и цените на другите експортни пазари, за които не е било поето задължение с доброволните договорености по отношение на цената. Беше установено, че експортните цени на тези пазари без ценови задължения системно са били по-ниски през целия РПП.
(23)
Заявителят оспори заключенията, изведени от сравнението на цените за Съюза и за други експорти пазари, като изтъкна, че при анализ на ниво отделни държави съществуват редица други експортни пазари, където цените са били по-високи от цените на пазара на Съюза. В това отношение обаче сравнението на средните цени е по-релевантно от индивидуалните различия при сравнението на ниво отделни държави, което ще бъде свързано с мащаба, както и с отличителните конкурентни фактори, имащи значение за тези индивидуални пазари.
(24)
Вследствие на това експортните цени на пазарите на трети страни отразяват по-добре обичайната ценова политика на дружеството. Разликата между експортните цени за Съюза и експортните цени за останалата част от света показва, че за заявителя биха съществували силни икономически подбуди да продава на по-ниски цени за Съюза, ако нямаше МВЦ. Ето защо при тези обстоятелства се счита, че всеки наново изчислен дъмпингов марж, основан на експортните цени за Съюза през РПП, би бил установен въз основа на цени, които не са се променили значително и трайно. Същото заключение важи и за твърдението на заявителя, посочено в съображение 5, че сравнението на неговите цени на вътрешния пазар с експортните му цени за Съюза би показало дъмпингов марж под нивото на настоящите мита.
(25)
С оглед на посоченото по-горе не е изпълнено условието, установено в член 11, параграф 3 от основния регламент, че трябва да е налице съществена промяна на обстоятелствата по отношение на дъмпинга. Поради това по-нататъшното прилагане на мерките на сегашното им ниво е необходимо за компенсиране на дъмпинга.
(26)
След разгласяването заявителят изтъкна, че неговите цени на пазара на Съюза са напълно надеждни. Тъй като тези износни цени са се увеличили значително между първоначалния разследван период и РПП, трябвало да се счита, че износната политика на дружеството също се е променила значително и трайно през този период. Поради това по негови твърдения дъмпинговият марж на дружеството също се е понижил значително и трайно.
(27)
Освен това заявителят твърди, че трайната промяна в обстоятелствата не е непременно решаващ елемент при оценката, която трябва да се извърши след започването на преразглеждането, а е по-релевантен въпросът дали по-нататъшното налагане на митото е необходимо за компенсиране на дъмпинга. Той се позовава на основния принцип, установен в член 11, параграф 1 от основния регламент и в член 11.1 от Антидъмпинговото споразумение на СТО, съгласно който антидъмпинговите мерки са в сила в степента и за времето, които са необходими, за да се неутрализира ефектът от причиняващия вреда дъмпинг. В това отношение заявителят посочи, че анализът на необходимостта следва да представлява прогнозна оценка, която би изисквала поне вероятното или възможното повторение на дъмпинга на установените по-рано нива.
(28)
Член 11, параграф 1 от основния регламент предвижда, че „[а]нтидъмпинговите мерки остават в сила в степента и за времето, които са необходими, за да се неутрализира ефектът от причиняващия вреда дъмпинг“. Този принцип се прилага и при междинни преразглеждания като настоящото, по отношение на които в член 11, параграф 3 от основния регламент е предвидено, inter alia, че „[…] Процедура по междинно преразглеждане се открива, когато искането съдържа достатъчно доказателства, че продължаване на действието на мярката не е вече необходимо за компенсиране на дъмпинга и/или че няма вероятност причиняването на вреда да продължи или да се повтори, ако мярката се отмени или измени […].“ Гореспоменатата разпоредба определя критериите, които трябва да се изпълнят, когато заинтересована страна смята, че нивото на мерките е прекалено ниско или прекалено високо и поради това иска преразглеждане на тези мерки. След като такова преразглеждане е започнало, член 11, параграф 3 от основния регламент изрично предвижда, че „при провеждане на разследванията съгласно настоящия параграф Комисията може, inter alia, да прецени доколко е налице съществена промяна на обстоятелствата по отношение на дъмпинга […]. За тази цел при окончателната преценка се вземат предвид всички релевантни и надлежно подкрепени от документи доказателства“. Поради това член 11, параграф 3 предвижда допълнителен критерий за оценка (т.е. съществена промяна на обстоятелствата) в случай на междинно преразглеждане, който следва да се вземе предвид при разследването в допълнение към изискването за откриването на процедурата (т.е. оценка дали са все още необходими мерките на тяхното сегашно ниво), както твърди заявителят.
(29)
Също трябва да се отбележи, че при разследването за целите на междинно преразглеждане е обичайна практика да се разглежда трайният характер на промяната в обстоятелствата, установена в хода на разследването. Всъщност в това отношение съдебната практика на Общия съд на Европейския съюз (9) потвърждава, че „институциите разполагат с широко право на преценка, включително с възможността да прибегнат до оценка за в бъдеще на ценовата политика на съответните износители в рамките на преразглеждането на необходимостта от запазване на съществуващите мерки“. Наличните доказателства показаха, че износните цени на заявителя на пазара на Съюза не отразяват действителната ценова политика на заявителя и поради това, както беше установено в съображение 21, експортните цени на пазара на Съюза през РПП не са надеждни, и следователно всеки наново изчислен дъмпингов марж, основан на тези цени, би бил установен въз основа на цени, които не са се променили значително и трайно, както е посочено в съображение 24.
(30)
Въпреки заключението, че експортните цени за Съюза не са се променили значително и трайно, бяха разгледани доводите на заявителя и въпросът дали мерките на сегашното им ниво са все още необходими, за да се неутрализира ефектът от дъмпинга. В това отношение заявителят посочи, че тъй като дъмпинговият му марж е значително под нивото, установено в първоначалното разследване, и експортната му политика на други пазари потвърждава, че промяната в дъмпинговия марж отразява тенденцията, която може с основание да се очаква в бъдеще, настоящото ниво на мерките е явно прекомерно. Тези твърдения обаче не са подкрепени от фактите. Първо, по отношение на експортната политика на заявителя на други пазари беше установено, че, противно на твърдението на заявителя в неговото заявление, цените за тези пазари са средно почти с 10 % по-ниски от тези за Съюза. Тези експортни пазари на трети държави включват редица държави с различни по размер пазари, като за някои от тях е малко вероятно да имат вътрешно производство на PET. Поради това тези пазари се определят от собствените им конкурентни характеристики, които водят до цени и тенденции, различни от тези на пазара на ЕС. Второ, предвид тези констатации, дори да беше установено, че сегашното ниво на мерките следва да бъде променено с оглед на факта, че то повече не е необходимо, за да се неутрализира ефектът от дъмпинга, не е възможно да се определи с разумна степен на точност какво би било подходящото ниво при липсата на надеждни износни цени, които да са резултат от и да отразяват нормалните условия на пазара на Съюза.
(31)
Накрая заявителят е счел, че в съответствие с член 2, параграф 10 от основния регламент, и по-специално с оглед на буква к) от него, може да бъде извършена корекция за „разлики в други фактори, […] ако бъде доказано, че те влияят на сравнимостта на цените така, както се изисква съгласно [този] параграф“.
(32)
Предвид достигнатото по-горе заключение, че експортните цени не са променени значително и трайно, не е възможно да се установи дъмпингов марж. Поради тази причина искането за корекция не е релевантно и следователно се отхвърля.
3. ПРЕКРАТЯВАНЕ НА РАЗСЛЕДВАНЕТО
(33)
С оглед на констатациите, че обстоятелствата относно дъмпинга не са се променили значително и трайно, се счита, че настоящото преразглеждане следва да се прекрати, без да се променя нивото на митото за заявителя. Поради това антидъмпинговите мерки, наложени с Регламент (ЕО) № 1286/2008 на Съвета по отношение на вноса на PET, произведен от заявителя, следва да останат непроменени.
4. РАЗГЛАСЯВАНЕ
(34)
Заявителят, както и останалите заинтересовани страни бяха информирани за съществените факти и съображения, на които се основава намерението да се предложи прекратяването на настоящото преразглеждане. Получените коментари не бяха от естество, което да доведе до промяна на горепосоченото заключение.
5. ЗАКЛЮЧИТЕЛНА РАЗПОРЕДБА
(35)
Поради това настоящото преразглеждане следва да се прекрати без изменение на Регламент (ЕО) № 192/2007,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Частичното междинно преразглеждане на антидъмпинговите мерки, приложими по отношение на вноса на полиетилен терефталат, понастоящем класиран в код по КН 3907 60 20 и с произход, inter alia, от Индия, се прекратява без изменение на действащите мерки.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 1 септември 2011 година.
RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 905/2011
af 1. september 2011
om afslutning af den delvise interimsundersøgelse af antidumpingforanstaltningerne vedrørende importen af visse typer polyethylenterephthalat (PET) med oprindelse i Indien
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (»grundforordningen«), særlig artikel 11, stk. 3,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
1. PROCEDURE
1.1. Gældende foranstaltninger
(1)
Ved forordning (EF) nr. 2604/2000 (2) indførte Rådet en endelig antidumpingtold på importen af polyethylenterephthalat (PET) med oprindelse i bl.a. Indien (»den oprindelige undersøgelse«). Efter en udløbsundersøgelse indførte Rådet ved forordning (EF) nr. 192/2007 (3) en endelig antidumpingtold for en periode på yderligere fem år. Antidumpingforanstaltningerne blev ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1286/2008 (4) efter en delvis interimsundersøgelse (»den seneste fornyede undersøgelse«). Foranstaltningerne blev fastsat til niveauet for skadestærsklen og bestod af specifikke antidumpingtoldafgifter. Tolden varierer mellem 87,5 EUR/ton og 200,9 EUR/ton på importen fra individuelt nævnte indiske producenter med en resttold på 153,6 EUR/ton på importen fra andre producenter (»gældende told«).
(2)
Ved forordning (EF) nr. 2603/2000 (5) indførte Rådet en endelig udligningstold på importen af PET med oprindelse i bl.a. Indien. Efter en udløbsundersøgelse indførte Rådet ved forordning (EF) nr. 193/2007 (6) en endelig udligningstold for en periode på yderligere fem år. Udligningsforanstaltningerne blev ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1286/2008 efter den seneste fornyede undersøgelse. Udligningsforanstaltningerne består i en specifik told. Tolden varierer mellem 0 EUR/ton og 106,5 EUR/ton på importen fra individuelt nævnte indiske producenter med en resttold på 69,4 EUR/ton på importen fra andre producenter (»de gældende udligningsforanstaltninger«).
(3)
Ved afgørelse 2000/745/EF (7) godtog Kommissionen tilsagn fra flere eksporterende producenter om en mindsteimportpris (»tilsagnet«).
1.2. Anmodning om en fornyet undersøgelse
(4)
En anmodning om en delvis interimsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3, blev indgivet af Reliance Industries Limited, en indisk eksporterende producent af PET (»ansøgeren«). Anmodningen var begrænset til en undersøgelse af dumpingaspektet for så vidt angår ansøgeren. Ansøgeren anmodede samtidig om en fornyet undersøgelse af de gældende udligningsforanstaltninger. Restantidumping- og udligningstolden finder anvendelse på importen af varer fremstillet af ansøgeren, og ansøgerens salg til Unionen er omfattet af tilsagnet.
(5)
Ansøgeren fremlagde umiddelbare beviser for, at det ikke længere var nødvendigt at fastholde den gældende told på det nuværende niveau for at modvirke dumpingen. Ansøgeren hævdede navnlig, at betydelige ændringer i virksomhedens produktionsomkostninger førte til en væsentligt lavere dumpingmargen, siden den gældende told blev indført. Af en sammenligning foretaget af ansøgeren mellem virksomhedens hjemmemarkedspriser og dens priser ved eksport til Unionen fremgik, at dumpingmargenen var betydeligt lavere end niveauet for den nuværende told.
1.3. Indledning af en delvis interimsundersøgelse
(6)
Kommissionen fastslog efter høring af det rådgivende udvalg, at anmodningen indeholdt tilstrækkelige umiddelbare beviser til at berettige indledningen af en delvis interimsundersøgelse (»den foreliggende fornyede undersøgelse«), og offentliggjorde den 10. juni 2010 en meddelelse (8) i Den Europæiske Unions Tidende om indledning af en delvis interimsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3, begrænset til en undersøgelse af dumpingaspektet for så vidt angår ansøgeren.
1.4. Den pågældende vare og samme vare
(7)
Den undersøgte vare er polyethylenterephthalat (PET) med viskositetsindeks på 78 ml/g og derover ifølge ISO-standard 1628-5, i øjeblikket henhørende under KN-kode 3907 60 20 og med oprindelse i Indien (»den pågældende vare«).
(8)
Undersøgelsen viste, at den pågældende vare produceret i Indien og solgt til Unionen er identisk med hensyn til fysiske og kemiske egenskaber og anvendelsesformål med den vare, der fremstilles og sælges på hjemmemarkedet i Indien. Det konkluderes derfor, at varer solgt på hjemmemarkedet og eksportmarkedet er samme vare i henhold til grundforordningens artikel 1, stk. 4. Da den foreliggende fornyede undersøgelse er begrænset til at fastlægge dumpingaspektet for så vidt angår ansøgeren, var det ikke muligt at nå frem til en konklusion vedrørende den vare, der produceres og sælges af EU-erhvervsgrenen på EU-markedet.
1.5. Berørte parter
(9)
Kommissionen underrettede officielt ansøgeren, repræsentanterne for eksportlandet og sammenslutningen af EU-producenter om indledningen af den fornyede undersøgelse. Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen.
(10)
Alle interesserede parter, der anmodede herom og påviste, at der var særlige grunde til at høre dem, blev hørt.
(11)
For at indhente de oplysninger, som den anså for nødvendige til sin undersøgelse, sendte Kommissionen et spørgeskema til ansøgeren og modtog besvarelsen inden for den fastsatte frist.
(12)
Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, den fandt nødvendige med henblik på fastlæggelsen af dumping. Kommissionen aflagde kontrolbesøg hos ansøgeren i Mumbai, Indien.
1.6. Den nuværende undersøgelsesperiode
(13)
Dumpingundersøgelsen omfattede perioden fra 1. april 2009 til 31. marts 2010 (»den nuværende undersøgelsesperiode« eller »NUP«).
2. UNDERSØGELSESRESULTATER
2.1. Karakteren af varighed for de påståede ændrede omstændigheder i NUP
(14)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 11, stk. 3, blev det undersøgt, om omstændighederne med hensyn til dumping havde ændret sig betydeligt, og om denne ændring var af varig karakter.
(15)
Ansøgeren hævdede, at ændringerne i den normale værdi og eksportpriserne siden den oprindelige undersøgelse, hvorved virksomhedens dumpingmargen blev bestemt, var resultatet af en betydelig ændring i produktionsomkostningerne. Ændringen i virksomhedens produktionsomkostninger hævdedes at være forbundet med reduceringen af den gældende importtold i Indien på de råmaterialer, der anvendes i dens produktionsproces. Endvidere hævdede ansøgeren, at reduceringen af tolden førte til en reducering af eksportincitamenter, hvilket havde medført en ændring af de salgspriser på hjemmemarkedet, der blev benyttet til at fastsætte den normale værdi.
(16)
Det konstateredes imidlertid, at virksomhedens salgspriser på hjemmemarkedet, som blev benyttet til at fastsætte den normale værdi i NUP, på trods af reduceringen af tolden og eksportincitamenterne var højere end de priser, der i den oprindelige undersøgelse blev anvendt til at bestemme ansøgerens dumpingmargen. De højere salgspriser på hjemmemarkedet hidrørte bl.a. fra de øgede omkostninger på visse råmaterialer og andre produktionsfaktorer.
(17)
For så vidt angår eksportpriserne til Unionen i NUP, blev disse bestemt i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 8 og 9. Det måtte imidlertid undersøges, om især eksistensen af et pristilsagn, i henhold til hvilket ansøgeren var forpligtet til at sælge sin vare på EU-markedet til en pris højere end en mindsteimportpris fastsat for hver måned i NUP, har påvirket ansøgerens eksportpriser. Af nedenfor anførte grunde konkluderedes det, at eksporten til Unionen faktisk var påvirket af pristilsagnet. Da ansøgeren var nødt til at overholde sine forpligtelser i forbindelse med tilsagnet om mindsteimportpris, valgte virksomheden ikke at eksportere til Unionen i bestemte måneder af NUP, hvor dens priser ved eksport til andre eksportmarkeder var lavere end mindsteimportprisen.
(18)
Det konstateredes, at ansøgeren kun solgte sin vare til Unionen i seks måneder af NUP. På den anden side solgte virksomheden i hele perioden varer til andre eksportmarkeder, hvor den ikke skal overholde den forpligtelse, der er fastsat i pristilsagnet. Det konstateredes, at priserne ved eksport til tredjelande i de måneder, hvor ansøgeren ikke eksporterede til Unionen, var væsentligt lavere end den fastsatte mindsteimportpris. På denne baggrund kan det derfor med rimelighed antages, at ansøgerens eneste grund til ikke at sælge varer til Unionen i de resterende måneder var, at virksomheden skulle overholde sine tilsagn og ikke kunne sælge under mindsteimportprisen.
(19)
Ansøgeren anfægtede den konklusion, at grunden til ikke at sælge varer på EU-markedet var knyttet til det eksisterende tilsagn. Ansøgeren hævdede, at i forbindelse med virksomhedens salg i NUP til andre store eksportmarkeder var der måneder, hvor der ikke forekom noget salg, hvorfor irregulære salg ikke er et særligt træk ved EU-markedet. Ansøgeren fremførte også, at en månedlig sammenligning af priserne på den pågældende vare ved import til Unionen fra alle andre eksporterende lande og/eller priserne ved import af den pågældende vare med oprindelse i Indien til virksomhedens månedlige mindsteimportpris ville vise, at ansøgeren ville have kunnet sælge varer til Unionen i alle måneder af NUP uden at misligholde sine tilsagnsforpligtelser.
(20)
Ansøgerens argumenter kunne for det første ikke accepteres, da virksomheden fokuserede sine aktiviteter på udvalgte enkeltmarkeder, som er underlagt egne specifikke markedsforhold, og ikke angiver, hvorfor virksomheden ikke solgte til Unionen. For det andet var de sammenligninger, ansøgeren foretog, baseret på generelle statistiske data, mens resultaterne af den foreliggende fornyede undersøgelse er baseret på virksomhedsspecifikke data, der er en mere relevant og pålidelig kilde at drage konklusioner ud fra. De af ansøgeren fremlagte argumenter var heller ikke fuldt gyldige; f.eks. var priserne ved import til Unionen i nogle måneder faktisk højere end mindsteimportprisen, mens de i andre perioder generelt var lavere end mindsteimportprisen, og derfor kunne der ikke drages generelle konklusioner heraf. Det er imidlertid ubestridt, at ansøgeren kun havde salg til Unionen i de måneder, hvor de samlede importpriser til Unionen var på niveau med eller højere end mindsteimportprisen.
(21)
Ansøgerens argument om, at det ville have været muligt, hvis virksomheden havde ønsket det, at sælge varer på EU-markedet i løbet af den seks måneders periode, hvor den solgte varer på andre eksportmarkeder til en lavere pris end dens mindsteimportpris, afvises som spekulativt og ubegrundet. Ansøgeren fremsatte ikke andre argumenter vedrørende grundene til, at virksomheden ikke solgte varer til Unionen i løbet af disse seks måneder, mens den samtidig solgte de samme varer på andre eksportmarkeder til en pris, der var lavere end mindsteimportprisen. Det konkluderedes derfor, at ansøgeren ikke solgte varer til Unionen i en bestemt periode ud fra hensynet til overholdelsen af sine tilsagn. De eksportpriser, der anvendtes på EU-markedet i NUP, er derfor ikke pålidelige.
(22)
Der blev også foretaget en sammenligning mellem ansøgerens pris ved salg til EU-markedet og de priser, der opnåedes på andre eksportmarkeder, for hvilke der ikke forelå forpligtelser i forbindelse med pristilsagn. Det blev konstateret, at eksportpriserne til disse markeder uden prisforpligtelser konsekvent var lavere i hele NUP.
(23)
Ansøgeren satte spørgsmålstegn ved konklusionerne af sammenligningen af priser ved eksport til Unionen og til andre eksportmarkeder, idet ansøgeren hævdede, at det ud fra en analyse fra land til land vil fremgå, at der er adskillige andre eksportmarkeder, hvor priserne ligger over priserne på EU-markedet. Men i denne forbindelse er en sammenligning af de gennemsnitlige priser mere relevant end de individuelle forskelle fra land til land, som vil blive knyttet til størrelse samt til fremherskende konkurrencemæssige faktorer, der gør sig gældende på disse individuelle markeder.
(24)
Derfor afspejler priserne ved eksport til markeder i tredjelande bedre virksomhedens normale prisadfærd. Prisforskellen mellem priserne ved eksport til Unionen og priserne ved eksport til resten af verden viser, at der ville være stærke økonomiske motiver for ansøgeren til at sælge til lavere priser til Unionen, hvis der ikke var nogen mindsteimportpris. Under disse omstændigheder vurderes det, at en nyberegnet dumpingmargen på grundlag af priserne ved eksport til Unionen i NUP derfor ville blive fastsat på grundlag af priser, som ikke har ændret sig betydeligt og varigt. Det samme konkluderes om ansøgerens påstand, jf. betragtning 5, om at en sammenligning af virksomhedens hjemmemarkedspriser og dens priser ved eksport til Unionen ville vise en dumpingmargen, der var lavere end niveauet for den nuværende told.
(25)
På denne baggrund er betingelsen i grundforordningens artikel 11, stk. 3, om at omstændighederne med hensyn til dumping skal have ændret sig betydeligt, ikke opfyldt. Det er derfor nødvendigt at fastholde foranstaltningerne på deres nuværende niveau for at modvirke dumping.
(26)
Efter fremlæggelsen af oplysninger insisterede ansøgeren på, at virksomhedens priser på EU-markedet var fuldt pålidelige. Da disse eksportpriser steg betydeligt mellem den oprindelige undersøgelsesperiode og NUP, bør virksomhedens eksportadfærd også vurderes at have ændret sig betydeligt og varigt i denne periode. Virksomhedens dumpingmargen ville derfor angiveligt også være faldet betydeligt og på varig måde.
(27)
Ansøgeren fremførte endvidere, at den varige ændring af omstændighederne ikke nødvendigvis er et afgørende element for den vurdering, der skal foretages efter indledning af en fornyet undersøgelse, idet det er mere relevant, om opretholdelsen af tolden er nødvendig for at modvirke dumpingen. Ansøgeren henviste til det grundlæggende princip, der er fastsat i artikel 11, stk. 1, i grundforordningen og i artikel 11, stk. 1, i WTO's antidumpingaftale, at antidumpingforanstaltninger kun forbliver i kraft så længe og i det omfang, de er nødvendige for at modvirke dumping, som forvolder skade. I denne forbindelse gjorde ansøgeren gældende, at analysen af behovet bør være en fremadrettet vurdering, der mindst omfatter sandsynligheden eller muligheden for fornyet dumping på det tidligere fastslåede niveau.
(28)
I grundforordningens artikel 11, stk. 1, fastsættes følgende: »En antidumpingforanstaltning forbliver kun i kraft så længe og i det omfang, det er nødvendigt for at modvirke dumping, som forvolder skade«. Dette princip opretholdes konsekvent, herunder for interimsundersøgelser som i det foreliggende tilfælde, idet det i grundforordningens artikel 11, stk. 3, bl.a. hedder, at »en undersøgelse genoptages (…), når anmodningen herom indeholder tilstrækkelige beviser for, at det ikke længere er nødvendigt at opretholde foranstaltningerne for at modvirke dumping, og/eller at det ikke er sandsynligt, at der fortsat eller igen vil blive forvoldt skade, hvis de pågældende foranstaltninger ophæves eller ændres (…).« I ovennævnte bestemmelse opstilles de krav, der skal være opfyldt, hvis en berørt part skønner, at foranstaltningernes niveau er for lavt eller for højt, og derfor anmoder om en fornyet undersøgelse af disse foranstaltninger. Når en sådan fornyet undersøgelse indledes, hedder det endvidere i grundforordningens artikel 11, stk. 3, udtrykkeligt, at »ved gennemførelsen af undersøgelser i henhold til dette stykke kan Kommissionen bl.a. undersøge, om omstændighederne med hensyn til dumping har ændret sig betydeligt (…). I den forbindelse tages der hensyn til al relevant og behørigt dokumenteret bevismateriale ved den endelige afgørelse«. I artikel 11, stk. 3, fastsættes derfor endnu et kriterium (en betydelig ændring i omstændighederne) i forbindelse med interimsundersøgelser, der bør kontrolleres i undersøgelsen ud over kravene i forbindelse med undersøgelsens indledning (en vurdering af om det stadig er nødvendigt at opretholde foranstaltningerne på det nuværende niveau) som påstået af ansøgeren.
(29)
Det bør også bemærkes, at det er normal praksis i interimsundersøgelser at undersøge karakteren af varighed for de ændrede omstændigheder, der er konstateret i undersøgelsen. På dette område bekræfter retspraksis fra Den Europæiske Unions Ret (9), at »institutionerne råder over et vidt skøn, herunder muligheden for at foretage en fremadrettet analyse af de pågældende eksporterende producenters priser i forbindelse med undersøgelsen af behovet for at opretholde de eksisterende foranstaltninger«. Den foreliggende dokumentation viser, at de eksportpriser, der anvendtes af ansøgeren på EU-markedet, ikke afspejler ansøgerens faktiske prispolitik, og at eksportpriserne på EU-markedet i NUP derfor som konkluderet i betragtning 21 ikke er pålidelige, og at følgelig en eventuel nyberegnet dumpingmargen på grundlag af disse priser vil blive fastsat på grundlag af priser, som ikke har ændret sig betydeligt og varigt, jf. betragtning 24.
(30)
På trods af den konklusion, at priserne ved eksport til Unionen ikke har ændret sig betydeligt og varigt, blev der taget stilling til ansøgerens argumenter og til, om foranstaltninger på det nuværende niveau stadig er nødvendige for at modvirke dumping. I denne henseende fremførte ansøgeren, at da virksomhedens dumpingmargen ville være betydeligt lavere end konstateret i den oprindelige undersøgelse, og da virksomhedens eksportadfærd på andre markeder ville bekræfte, at ændringen i dumpingmargenen afspejler den udvikling, som med rimelighed kan forventes i fremtiden, er foranstaltningernes nuværende niveau indlysende urimeligt. Disse argumenter var imidlertid ikke underbygget af kendsgerningerne. Om ansøgerens eksportadfærd på andre markeder blev det indledningsvis konstateret, at i modsætning til påstanden i ansøgerens anmodning var priserne ved salg på disse markeder i gennemsnit næsten 10 % lavere end priserne ved salg på EU-markedet. Disse eksportmarkeder i andre tredjelande omfatter en række lande med markeder af forskellig størrelse, hvoraf nogle næppe har en indenlandsk produktion af PET. Disse markeder er dermed kendetegnet ved deres egne individuelle konkurrencetræk, som fører til priser og udviklingstendenser, der afviger fra dem, der findes på EU-markedet. Selv hvis det blev konkluderet, at det gældende foranstaltningsniveau bør ændres, fordi det ikke længere er nødvendigt for at modvirke dumping, er det ikke i lyset af disse resultater muligt at bestemme med en rimelig grad af nøjagtighed, hvad der ville være et passende niveau i mangel af pålidelige eksportpriser, som afspejler de normale vilkår på EU-markedet.
(31)
Endelig fandt ansøgeren, at der kunne foretages en justering i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 10, herunder særligt litra k), for »forskelle i andre faktorer, (…), hvis det påvises, at de påvirker sammenligneligheden af priser som anført i dette stykke (…)«.
(32)
I betragtning af at det er konkluderet, at eksportpriserne ikke ændredes betydeligt og varigt, er det ikke muligt at fastsætte en dumpingmargen. Derfor er kravet om en justering irrelevant og afvises hermed.
3. AFSLUTNING AF UNDERSØGELSEN
(33)
I betragtning af den konklusion, at omstændighederne med hensyn til dumping ikke har ændret sig betydeligt og varigt, finder Kommissionen, at den foreliggende fornyede undersøgelse bør afsluttes, uden at det for ansøgeren gældende toldniveau ændres. Derfor bør de antidumpingforanstaltninger, som indførtes ved forordning (EF) nr. 1286/2008 på importen af PET fremstillet af ansøgeren forblive uændrede.
4. FREMLÆGGELSE AF OPLYSNINGER
(34)
Ansøgeren såvel som de andre berørte parter blev underrettet om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det var hensigten at foreslå, at den foreliggende fornyede undersøgelse afsluttes. De modtagne bemærkninger var ikke af en sådan art, at de kunne ændre ovenstående konklusion.
5. AFSLUTTENDE BESTEMMELSE
(35)
Denne undersøgelse bør derfor afsluttes, uden at der foretages ændringer i forordning (EF) nr. 192/2007 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Den delvise interimsundersøgelse af antidumpingforanstaltningerne vedrørende importen af polyethylenterephthalat, i øjeblikket henhørende under KN-kode 3907 60 20 og med oprindelse i bl.a. Indien, afsluttes hermed, uden at de gældende foranstaltninger ændres.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 1. september 2011.