РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 1189/2011 НА КОМИСИЯТА
от 18 ноември 2011 година
за определяне на подробни правила по отношение на някои разпоредби на Директива 2010/24/ЕС на Съвета относно взаимната помощ при събиране на вземания, свързани с данъци, такси и други мерки
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2010/24/ЕС на Съвета от 16 март 2010 година относно взаимната помощ при събиране на вземания, свързани с данъци, такси и други мерки (1), и по-специално член 26 от нея,
като има предвид, че:
(1)
Директива 2010/24/ЕС съществено измени правилата относно взаимната помощ при събиране на вземания, свързани с данъци, такси и други мерки и определи по нов начин изпълнителните правомощия на Комисията в сравнение с разпоредбите на Директива 2008/55/ЕО на Съвета (2). Следователно е целесъобразно действащите правила за изпълнение, приети от Комисията, да бъдат заменени с нов регламент за изпълнение.
(2)
С цел да се гарантира бърза комуникация между компетентните органи, следва да се приемат подробни правила относно практическите мерки и сроковете за комуникация между запитания и запитващия орган.
(3)
С цел да се осигури правна сигурност е целесъобразно да се посочи, че предаването на документите по електронен път не засяга тяхната валидност.
(4)
С цел да се потвърди, че предадените по пощата документи са изпратени от компетентен орган, е целесъобразно да се предвидят отделни правила, отнасящи се до този вид комуникация.
(5)
С цел да се гарантира предаването на подходящи данни и информация, следва да се изготвят образци на стандартния формуляр, придружаващ искането за уведомяване, и на инструмента за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка.
(6)
С цел да се осигури правна сигурност е целесъобразно да се посочат изрично правните последици от уведомяванията, направени от запитаната държава-членка по искане на запитващата държава-членка.
(7)
С цел да се осигури правна сигурност е целесъобразно също така да се уточни, че уведомяването или предоставянето на единния инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка не оказва каквото и да било влияние върху последиците от уведомяването за първоначалния инструмент за предприемане на изпълнителни мерки и че преработеният инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка не оказва каквото и да било влияние върху първоначалното вземане или върху първоначалния инструмент за предприемане на изпълнителни мерки.
(8)
Регламент (ЕО) № 1179/2008 на Комисията от 28 ноември 2008 година за установяване на подробни правила за прилагане на някои разпоредби на Директива 2008/55/ЕО на Съвета относно взаимопомощта при събиране на вземания, свързани с някои видове налози, мита, данъци и други мерки (3) следва да бъде отменен.
(9)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по събиране на вземания,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
С настоящия регламент се определят подробните правила за прилагане на член 5, параграф 1, член 8, член 10, член 12, параграф 1, член 13, параграфи 2, 3, 4 и 5, член 15, член 16, параграф 1 и член 21, параграф 1 от Директива 2010/24/ЕС, включително подробните правила за конвертирането и прехвърлянето на събраните суми, както и средствата за комуникация, които могат да бъдат използвани от съответните органи.
Член 2
1. Всички искания за информация, уведомяване, събиране на вземания или за обезпечителни мерки в съответствие с член 5, параграф 1, член 8, член 10 и член 16, параграф 1 от Директива 2010/24/ЕС (наричани по-долу „искания за помощ“) и всички приложени инструменти, формуляри и други документи, както и всяка друга информация, предоставена във връзка с тези искания, се изпращат чрез „мрежа CCN“, освен в случаите, когато това е неприложимо по технически причини.
2. Приема се, че предадените по електронен път документи или тяхната разпечатка върху хартиен носител имат същите правни последици като документите, изпратени по пощата.
3. Ако дадено искане не може да бъде изпратено чрез „мрежа CCN“, то се изпраща по пощата. В този случай се прилагат следните правила:
а)
искането се подписва от длъжностно лице на запитващия орган, надлежно оправомощено да отправя такива искания;
б)
стандартният формуляр, придружаващ искането за уведомяване, посочен в член 8, параграф 1, втора алинея от Директива 2010/24/ЕС (наричан по-долу „единен формуляр за уведомяване“) или единният инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка, посочен в член 12 от посочената директива, се подписва от надлежно оправомощено длъжностно лице на запитващия орган;
в)
ако искането е придружено от копие на документ, различен от единния формуляр за уведомяване или от единния инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка, запитващият орган удостоверява съответствието на копието с оригинала, като вписва върху копието, на официалния език или на един от официалните езици на държавата-членка, в която се намира, думите „вярно с оригинала“, името на длъжностното лице, заверило документа, и датата на заверката.
За целите на първа алинея, буква б) държавите-членки използват единния формуляр за уведомяване, изготвен в съответствие с образеца, посочен в приложение I към настоящия регламент, и единния инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка, изготвен в съответствие с образеца, посочен в приложение II към настоящия регламент.
4. Когато единният формуляр за уведомяване или единният инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка се изпраща по електронен път, структурата и форматът му може да бъдат адаптирани към изискванията на системата за електронна комуникация с цел да се улесни комуникацията между компетентните органи, при условие че данните и информацията, съдържащи се в него, не са съществено променени в сравнение с образците, посочени в приложения I и II.
Член 3
1. Запитващият орган може да отправи искане за помощ във връзка с едно или няколко вземания, когато те са задължение на едно и също лице.
2. Искането за информация, за събиране на вземания или за обезпечителни мерки може да се отнася до всяко от следните лица:
а)
основния длъжник или съдлъжника;
б)
лице, различно от съдлъжника, отговорно за плащане на данъците, таксите и другите мерки, или за други вземания, отнасящи се до тези данъци, такси и други мерки съгласно действащото законодателство в държавата-членка, в която се намира запитващият орган;
в)
всяка трета страна, която държи активи, собственост на едно от лицата, посочени в буква а) или б) или имаща дългове към това лице.
Член 4
Информацията и другите елементи, съобщени от запитания орган на запитващия орган в съответствие с член 5, параграф 1, членове 8 и 10, и член 16, параграф 1 от Директива 2010/24/ЕС, се предоставят на официалния език или на един от официалните езици на държавата-членка на запитания орган или на друг език, договорен между запитващия и запитания орган.
Член 5
Ако запитаният орган откаже да изпълни искане за помощ, той уведомява запитващия орган за причините за своя отказ, като посочва разпоредбите от Директива 2010/24/ЕС, на които се позовава. Това уведомяване се извършва от запитания орган веднага след като той вземе съответното решение и при всички случаи в срок от един месец от датата на потвърждаване на получаването на искането.
Член 6
Във всяко искане за информация, за събиране на вземания или за обезпечителни мерки се посочва дали подобно искане е било отправено до който и да е друг орган.
ГЛАВА II
ИСКАНИЯ ЗА ИНФОРМАЦИЯ
Член 7
Запитаният орган потвърждава получаването на искането за информация във възможно най-кратък срок и при всички случаи в рамките на седем календарни дни от получаването.
При получаване на искането, ако е целесъобразно, запитаният орган се обръща към запитващия орган с молба за предоставяне на необходимата допълнителна информация. Запитващият орган предоставя цялата необходима допълнителна информация, до която обикновено има достъп.
Член 8
1. Запитаният орган предава всяка част от исканата информация до запитващия орган, както и когато тя е получена.
2. Когато, в зависимост от конкретния случай, цялата искана информация или част от нея не може да бъде получена в разумен срок, запитаният орган информира запитващия орган, като посочва причините за това.
Във всеки случай в края на шестмесечния период от датата на потвърждаване на получаването на искането запитаният орган информира запитващия орган за резултата от проучванията, които е провел, за да получи исканата информация.
Въз основа на получената от запитания орган информация запитващият орган може да поиска от запитания орган да продължи проучванията. Това искане се прави в срок от два месеца от получаването на уведомяването за резултата от проучванията, проведени от запитания орган, и се разглежда от запитания орган в съответствие с разпоредбите, които се прилагат към първоначалното искане.
Член 9
Запитващият орган може по всяко време да оттегли искането за информация, което е изпратил до запитания орган. Решението за оттегляне се изпраща на запитания орган.
ГЛАВА III
ИСКАНИЯ ЗА УВЕДОМЯВАНЕ
Член 10
1. Всяко искане за уведомяване включва оригинала или завереното копие на всеки документ, за който се иска уведомяване.
Единният формуляр за уведомяване, който придружава искането в съответствие с член 8, параграф 1, втора алинея от Директива 2010/24/ЕС, се попълва от запитващия орган или на негова отговорност. С него се предоставя информация на адресата относно документите, за които се иска помощ при уведомяване.
2. По отношение на информацията, посочена в единния формуляр за уведомяване, се прилага следното:
а)
размерът на вземането се посочва, когато вече е установен;
б)
периодът, в рамките на който трябва да се извърши уведомяването, може да се определи, като се посочи датата, преди която запитващият орган предвижда да се извърши уведомяването.
Член 11
Искането за уведомяване може да се отнася до всяко от лицата, посочени в член 3, буква в) от Директива 2010/24/ЕС, което, в съответствие с действащия закон в запитващата държава-членка, следва да бъде информирано за всеки документ, който се отнася до него.
Член 12
1. Запитаният орган потвърждава получаването на искането за уведомяване във възможно най-кратък срок и при всички случаи в рамките на седем календарни дни от получаването.
Веднага след получаване на искането за уведомяване запитаният орган взема необходимите мерки, за да извърши уведомяването в съответствие с действащото законодателство в държавата-членка, в която се намира.
При необходимост, но без да нарушава крайния срок за уведомяване, посочен в искането за уведомяване, запитаният орган иска от запитващия орган да му предостави допълнителна информация.
Запитващият орган предоставя цялата допълнителна информация, до която обикновено има достъп.
2. Запитаният орган незабавно информира запитващия орган за датата на уведомяването, като потвърждава уведомяването във формуляра на искането, който се връща на запитващия орган.
Член 13
1. Смята се, че уведомяване, извършено от запитаната държава-членка в съответствие с действащите в нея национални законови и подзаконови разпоредби и административни практики, има същите последици в запитващата държава-членка като уведомяване, извършено от самата запитващата държава-членка в съответствие с действащите в нея национални законови и подзаконови разпоредби и административни практики.
2. Уведомяване за документ, който се отнася за повече от един вид данък, такса или друга мярка, се счита за валидно, ако е извършено от орган на запитаната държава-членка, който е компетентен най-малко за един от видовете данъци, такси или други мерки, посочени в документа, за който е било извършено уведомяване, при условие че това е позволено от националното законодателство на запитаната държава-членка.
Член 14
За целите на уведомяването запитаната държава-членка може да използва единния формуляр за уведомяване, посочен в член 10, параграф1, на своя официален език или на един от официалните си езици в съответствие със своето национално законодателство.
ГЛАВА IV
ИСКАНИЯ ЗА СЪБИРАНЕ НА ВЗЕМАНЕ ИЛИ ЗА ОБЕЗПЕЧИТЕЛНИ МЕРКИ
Член 15
Исканията за събиране на вземане или за обезпечителни мерки включват декларация, че условията, предвидени в Директива 2010/24/ЕС за откриване на процедура за взаимна помощ, са изпълнени.
Член 16
1. Единният инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка, придружаващ искането за събиране на вземане или за обезпечителни мерки се попълва от запитващия орган или на негова отговорност въз основа на първоначалния инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитващата държава-членка.
Административните наказания, глоби, такси и допълнителни такси, посочени в член 2, параграф 2, буква а) от Директива 2010/24/ЕС, и лихвите и разходите, посочени в член 2, параграф 2, буква в) от същата директива, които, в съответствие с действащите правила в запитващата държава-членка могат да са дължими от датата на първоначалния инструмент за предприемане на изпълнителни мерки до датата преди тази, на която е изпратено искането за събиране на вземане, могат да бъдат добавени в единния инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка.
2. За няколко вземания или за няколко лица може да бъде издаден само един единен инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка, в съответствие с първоначалния инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитващата държава-членка.
3. Доколкото дадени първоначални инструменти за предприемане на изпълнителни мерки относно няколко вземания в запитващата държава-членка вече са били заменени с общ инструмент за предприемане на изпълнителни мерки за всички тези вземания в посочената държава-членка, единният инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка може да се основава на първоначалните инструменти за предприемане на изпълнителни мерки в запитващата държава-членка или на общия инструмент, който обединява първоначалните инструменти в запитващата държава-членка.
4. За да се изпълнят мерките относно вземанията, за които е поискана помощ при събирането, запитаната държава-членка може да използва единния инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в нея на своя официален език или на един от официалните си езици в съответствие със своето национално законодателство.
Член 17
Адресатът на искане за събиране на вземане или за обезпечителни мерки не може да се позовава на уведомяване или съобщаване на единния инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка, за да иска удължаване или възстановяване на срока за обжалване на вземането или на първоначалния инструмент за предприемане на изпълнителни мерки, ако за него е направено валидно уведомяване.
Член 18
1. Ако паричната единица на запитаната държава-членка е различна от паричната единица на запитващата държава-членка, запитващият орган посочва размера на вземането, което подлежи на събиране, и в двете парични единици.
2. Обменният курс, който се използва за целите на помощта при събиране на вземане, е последният обменен курс, публикуван в Официален вестник на Европейския съюз преди датата на изпращане на искането.
Член 19
1. Запитаният орган потвърждава получаването на искането за събиране на вземането или за обезпечителни мерки във възможно най-кратък срок и във всички случаи в рамките на седем календарни дни от получаването на съответното искане.
2. Запитаният орган може, ако е необходимо, да поиска от запитващия орган да предостави допълнителна информация или да допълни единния инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка. Запитващият орган предоставя цялата необходима допълнителна информация, до която обикновено има достъп.
Член 20
1. Когато, в зависимост от конкретния случай, цялото вземане или част от него не може да бъде събрано или обезпечителните мерки не могат да бъдат предприети в разумен срок, запитаният орган информира запитващия орган, като посочва причините за това.
Въз основа на информацията, получена от запитания орган, запитващият орган може да поиска от запитания орган да открие отново процедурата за събиране на вземане или за обезпечителни мерки. Това искане се прави в срок от два месеца от получаване на уведомяването за резултата от тази процедура и се разглежда от запитания орган в съответствие с разпоредбите, приложими към първоначалното искане.
2. Не по-късно от края на всеки шестмесечен период, следващ датата на потвърждаване на получаването на искането, запитаният орган информира запитващия орган за етапа на изпълнение или за резултата от процедурата по събиране на вземане или за обезпечителни мерки.
Член 21
1. Запитващият орган уведомява писмено запитания орган за всяко действие за обжалване на вземането или на инструмента за предприемане на изпълнителни мерки по него в държавата-членка на запитващия орган веднага след получаване на информация за такова действие.
2. Ако законовите и подзаконовите разпоредби и административните практики, действащи в запитаната държава-членка, не позволяват налагането на обезпечителни мерки или събирането на вземане в съответствие с член 14, параграф 4, алинеи втора и трета от Директива 2010/24/ЕС, запитаният орган уведомява за това запитващия орган в най-кратък срок и при всички случаи в рамките на един месец от получаване на уведомяването, посочено в параграф 1.
3. За всяко действие, предприето в запитаната държава-членка, за възстановяване на събрани суми или на компенсация във връзка със събиране на обжалвани вземания в съответствие с член 14, параграф 4, алинея трета от Директива 2010/24/ЕС, запитаният орган уведомява запитващия орган веднага след получаване на информация за такова действие.
В рамките на възможното, запитаният орган осигурява участието на запитващия орган в процедурите по уреждане на сумата за възстановяване и на дължимата компенсация. При получаване на мотивирано искане от страна на запитания орган, запитващият орган превежда възстановените суми и платената компенсация в срок от два месеца от получаването на посоченото искане.
Член 22
1. Ако искането за събиране на вземане или за обезпечителни мерки стане безпредметно в резултат на изплащане на вземането или на неговото отменяне или по някаква друга причина, запитващият орган незабавно информира запитания орган, така че последният да може да спре всяко предприето от него действие.
2. Ако размерът на вземането, за което е отправено искане за възстановяване или за обезпечителни мерки, е коригиран с решение на компетентния орган, посочен в член 14, параграф 1 от Директива 2010/24/ЕС, запитващият орган информира запитания орган за решението и, ако е поискано възстановяване, предоставя преработен единен инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка. Преработеният единен инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка се изготвя от запитващия орган или на негова отговорност, въз основа на решението за коригиране на размера на вземането.
3. Преработеният единен инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка не води до каквито и да било последици по отношение на възможността да се обжалва първоначалното вземане, първоначалния инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитващата държава-членка или решението, посочено в предходната алинея.
4. Ако корекцията, посочена в параграф 2, води до намаление на размера на вземането, запитаният орган продължава действието, което е предприел за събиране на вземане или за обезпечителни мерки, но това действие се отнася само до все още неуредената сума.
Ако по времето, когато запитаният орган е информиран за намалението на размера на вземането, вече е била събрана сума, надвишаваща все още неуредената сума по вземането, но процедурата по превода, посочена в член 23, все още не е започнала, запитаният орган връща надплатената сума на съответното лице.
5. Ако корекцията, посочена в параграф 2, води до увеличение на размера на вземането, запитващият орган може да отправи до запитания орган допълнително искане за събиране на вземане или за обезпечителни мерки.
Запитаният орган дава ход на допълнителното искане, доколкото е възможно, едновременно с първоначалното искане от запитващия орган. Когато, предвид етапа, до който е стигнала съществуващата процедура, не е възможна консолидация на допълнителното искане с първоначалното искане, запитаният орган е длъжен да се съобрази с допълнителното искане само ако то се отнася за сума, не по-малка от посочената в член 18, параграф 3 от Директива 2010/24/ЕС.
6. За превръщането на сумата на вземането, получена в резултат на корекцията, посочена в параграф 2, в паричната единица на държавата-членка на запитания орган, запитващият орган използва обменния курс, използван при първоначалното искане.
Член 23
1. Сумите, които трябва да бъдат изплатени на запитващия орган, в съответствие с член 13, параграф 5 от Директива 2010/24/ЕС, се превеждат на запитващия орган в паричната единица на запитаната държава-членка.
Събраните суми се превеждат в срок от два месеца от датата, на която е събрано вземането.
Ако обаче мерките за събиране на вземането, предприети от запитания орган, са обжалвани по причина, която не попада под отговорността на запитващата държава-членка, запитаният орган може да изчака с превеждането на събраните суми по вземането на запитващата държава-членка до уреждането на спора, ако са изпълнени едновременно следните условия:
а)
запитаният орган смята за възможно резултатът от обжалването да е благоприятен за съответната страна и
б)
запитващият орган не е декларирал, че ще възстанови вече преведените суми, ако резултатът от обжалването е благоприятен за съответната страна.
Ако запитващият орган е направил декларация за възстановяване в съответствие с трета алинея, буква б), той връща събраните по вземането суми, които са вече преведени от запитания орган, в срок от един месец от получаването на искането за възстановяване. Всяка друга дължима компенсация в този случай остава изцяло за сметка на запитания орган.
2. Компетентните органи на държавите-членки могат да договорят различни условия за превода на сумите под прага, посочен в член 18, параграф 3 от Директива 2010/24/ЕС.
Член 24
Независимо дали запитаният орган е събрал някакви суми от лихвата, посочена в член 13, параграф 4 от Директива 2010/24/ЕС, вземането се счита за събрано съразмерно на събраната сума, изразена в националната парична единица на държавата-членка на запитания орган, въз основа на обменния курс, посочен в член 18, параграф 2 от настоящия регламент.
ГЛАВА V
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 25
Регламент (ЕО) № 1179/2008 се отменя.
Член 26
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2012 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 18 ноември 2011 година.
KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 1189/2011
af 18. november 2011
om gennemførelsesbestemmelser til visse bestemmelser i Rådets direktiv 2010/24/EØF om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med skatter, afgifter og andre foranstaltninger
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets direktiv 2010/24/EU af 16. marts 2010 om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med skatter, afgifter og andre foranstaltninger (1), særlig artikel 26, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Direktiv 2010/24/EU har gennemgribende ændret bestemmelserne om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med skatter, afgifter og andre foranstaltninger og Kommissionens gennemførelsesbeføjelser, sammenlignet med bestemmelserne i Rådets direktiv 2008/55/EF (2). Derfor er det hensigtsmæssigt at erstatte de nuværende gennemførelsesbestemmelser med en ny gennemførelsesforordning.
(2)
For at sikre hurtig kommunikation mellem de kompetente myndigheder bør der vedtages detaljerede regler for de praktiske ordninger og perioderne for fremsendelse mellem de bistandssøgte myndigheder og de bistandssøgende myndigheder.
(3)
Af hensyn til retssikkerheden bør det præciseres, at dokumenternes gyldighed ikke påvirkes af, at de sendes elektronisk.
(4)
For at bekræfte, at dokumenter, der fremsendes pr. post, er sendt af en kompetent myndighed, bør der fastsættes særlige regler for denne kommunikationsmåde.
(5)
For at sikre, at der fremsendes relevante data og oplysninger, bør der fastlægges modeller for den standardformular, der ledsager anmodningen om meddelelse, og den akt, der hjemler ret til eksekution i den bistandssøgte medlemsstat.
(6)
Af hensyn til retssikkerheden bør retsvirkningen af meddelelser, der foretages af den bistandssøgte medlemsstat, efter anmodning fra den bistandssøgende medlemsstat, anføres udtrykkeligt.
(7)
Af hensyn til retssikkerheden bør det desuden anføres, at meddelelsen eller fremsendelsen af den ensartede akt, der hjemler ret til eksekution i den bistandssøgte medlemsstat, ikke indvirker på konsekvenserne af meddelelsen af den oprindelige akt, der hjemler ret til eksekution, og at den reviderede akt, der hjemler ret til eksekution i den bistandssøgte medlemsstat, ikke indvirker på den oprindelige fordring eller den oprindelige akt, der hjemler ret til eksekution.
(8)
Kommissionens forordning (EF) nr. 1179/2008 af 28. november 2008 om gennemførelsesbestemmelser til visse bestemmelser i Rådets direktiv 2008/55/EF om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med visse bidrag, afgifter, skatter og andre foranstaltninger (3) bør ophæves.
(9)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Inddrivelsesudvalget -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Denne forordning fastlægger gennemførelsesbestemmelserne til artikel 5, stk. 1, artikel 8 og 10, artikel 12, stk. 1, artikel 13, stk. 2-5, artikel 15, artikel 16, stk. 1, og artikel 21, stk. 1, i direktiv 2010/24/EU, herunder nærmere regler for omregning, overførsel af inddrevne beløb samt for, hvorledes myndighederne kan sende meddelelser til hinanden.
Artikel 2
1. Alle anmodninger om oplysninger, meddelelse, inddrivelse eller retsbevarende foranstaltninger i henhold til artikel 5, stk. 1, artikel 8 og 10 og artikel 16, stk. 1, i direktiv 2010/24/EU (i det følgende benævnt »anmodningerne om bistand«) og alle ledsagende akter, formularer og andre dokumenter samt alle andre oplysninger vedrørende disse anmodninger sendes via CCN-nettet, medmindre dette ikke er praktisk muligt af tekniske grunde.
2. Dokumenter, der fremsendes i elektronisk form, og udskrifter deraf anses for at have samme retsvirkning som dokumenter, der fremsendes pr. post.
3. Hvis en anmodning ikke kan fremsendes via CCN-nettet, fremsendes den pr. post. I så fald gælder følgende betingelser:
a)
Anmodningen skal være underskrevet af en ansat hos den bistandssøgende myndighed, som er behørigt bemyndiget til at fremsætte en sådan anmodning.
b)
Standardformularen, der ledsager anmodningen om meddelelse, jf. artikel 8, stk. 1, andet afsnit, i direktiv 2010/24/EU (i det følgende benævnt »den ensartede meddelelsesformular«), eller den ensartede akt, der hjemler ret til eksekution i den bistandssøgte medlemsstat, jf. artikel 12 i samme direktiv, skal være underskrevet af en behørigt bemyndiget ansat hos den bistandssøgende myndighed.
c)
Hvis anmodningen er ledsaget af en kopi af et andet dokument end den ensartede meddelelsesformular eller den ensartede akt, der hjemler ret til eksekution i den bistandssøgte medlemsstat, skal den bistandssøgende myndighed bekræfte, at denne kopi er i overensstemmelse med originalen ved på kopien at angive på det eller et af de officielle sprog i den medlemsstat, hvor den befinder sig, ordene »kopiens rigtighed attesteres«, navnet på den ansatte, der bekræfter kopien, og datoen for bekræftelsen.
For så vidt angår litra b) i første afsnit, skal medlemsstaterne anvende den ensartede meddelelsesformular, der er opstillet i overensstemmelse med modellen i bilag I, og den ensartede akt, der hjemler ret til eksekution i den bistandssøgte medlemsstat, som er opstillet i overensstemmelse med modellen i bilag II.
4. Hvis den ensartede meddelelsesformular eller den ensartede akt, der hjemler ret til eksekution i den bistandssøgte medlemsstat, fremsendes ad elektronisk vej, kan strukturen og layoutet tilpasses til kravene i det elektroniske kommunikationssystem, således at kommunikationen mellem de kompetente myndigheder lettes, forudsat at sættet af data og oplysninger deri ikke ændres væsentligt i forhold til modellerne i bilag I og II.
Artikel 3
1. Den bistandssøgende myndigheds anmodning om bistand kan omfatte én eller flere fordringer, såfremt disse fordringer kan inddrives hos én og samme person.
2. En anmodning om oplysninger, inddrivelse eller retsbevarende foranstaltninger kan omhandle:
a)
hovedskyldneren eller en medskyldner
b)
en person, der ikke er en (med)skyldner, men som hæfter for betaling af skatter, afgifter og andre foranstaltninger eller for andre fordringer i forbindelse med disse skatter, afgifter og andre foranstaltninger i henhold til gældende bestemmelser i medlemsstaten, hvor den bistandssøgende myndighed befinder sig
c)
enhver tredjepart, som er i besiddelse af aktiver, der tilhører en af personerne i litra a) eller b), eller som har gæld til en af disse personer.
Artikel 4
Oplysninger m.v., som den bistandssøgte myndighed meddeler til den bistandssøgende myndighed i henhold til artikel 5, stk. 1, artikel 8 og 10 og artikel 16, stk. 1, i direktiv 2010/24/EU, affattes på det eller et af de officielle sprog i den bistandssøgte myndigheds medlemsstat, eller på ethvert andet sprog, som de to myndigheder måtte have aftalt.
Artikel 5
Hvis den bistandssøgte myndighed afviser at behandle en anmodning om bistand, begrunder den dette over for den bistandssøgende myndighed med henvisning til de bestemmelser i direktiv 2010/24/EU, som den påberåber sig. En meddelelse herom fremsendes af den bistandssøgte myndighed, så snart den har truffet sin afgørelse, og under alle omstændigheder senest én måned efter datoen for bekræftelsen af modtagelsen af anmodningen.
Artikel 6
I alle anmodninger om oplysninger, inddrivelse eller retsbevarende foranstaltninger skal det anføres, om der er sendt en lignende anmodning til en anden myndighed.
KAPITEL II
ANMODNING OM OPLYSNINGER
Artikel 7
Den bistandssøgte myndighed bekræfter modtagelsen af anmodningen om oplysninger hurtigst muligt og under alle omstændigheder senest inden syv kalenderdage.
Efter modtagelsen af anmodningen opfordrer den bistandssøgte myndighed i givet fald den bistandssøgende myndighed til at give enhver yderligere nødvendig oplysning. Den bistandssøgende myndighed giver alle andre nødvendige oplysninger, som den normalt har adgang til.
Artikel 8
1. Den bistandssøgte myndighed sender den bistandssøgende myndighed hver ønsket oplysning, så snart den foreligger.
2. Hvis ingen eller kun nogle af de ønskede oplysninger foreligger inden for en efter omstændighederne rimelig frist, underretter den bistandssøgte myndighed den bistandssøgende myndighed herom og angiver årsagerne hertil.
Inden udløbet af en frist på seks måneder fra datoen for bekræftelsen af modtagelsen af anmodningen meddeler den bistandssøgte myndighed under alle omstændigheder den bistandssøgende myndighed resultatet af de undersøgelser, som førstnævnte har foretaget med henblik på at fremskaffe de ønskede oplysninger.
På grundlag af oplysningerne fra den bistandssøgte myndighed kan den bistandssøgende myndighed anmode om, at førstnævnte fortsætter sin undersøgelse. Anmodningen skal fremsættes inden for en frist på to måneder fra modtagelsen af meddelelsen om resultatet af de undersøgelser, der er foretaget af den bistandssøgte myndighed, og sidstnævnte behandler denne anmodning på grundlag af de samme bestemmelser som dem, der fandt anvendelse på den oprindelige anmodning.
Artikel 9
Den bistandssøgende myndighed kan til enhver tid tilbagekalde anmodningen om oplysninger, som er tilstillet den bistandssøgte myndighed. Afgørelsen om tilbagekaldelse fremsendes til den bistandssøgte myndighed.
KAPITEL III
ANMODNING OM MEDDELELSE
Artikel 10
1. Med alle anmodninger om meddelelse skal følge originalen eller en bekræftet kopi af hvert dokument, af hvilket der anmodes om meddelelse.
Den ensartede meddelelsesformular, der ledsager anmodningen i henhold til artikel 8, stk. 1, andet afsnit, i direktiv 2010/24/EU, udfyldes af den bistandssøgende myndighed eller under dennes ansvar. Den skal indeholde oplysninger til modtageren om, hvilke dokumenter der anmodes om meddelelsesbistand til.
2. Der gælder følgende om oplysningerne i den ensartede meddelelsesformular:
a)
Fordringens beløb skal anføres, hvis det allerede foreligger.
b)
Den periode, inden for hvilken meddelelse skal ske, kan angives ved den dato, før hvilken den bistandssøgende myndighed ønsker meddelelsen foretaget.
Artikel 11
Anmodningen om meddelelse kan vedrøre enhver af de personer, der henvises til i artikel 3, litra c), i direktiv 2010/24/EU, og som i overensstemmelse med gældende ret i den bistandssøgende medlemsstat skal gøres bekendt med ethvert dokument, der vedrører den pågældende person.
Artikel 12
1. Den bistandssøgte myndighed bekræfter modtagelsen af anmodningen om meddelelse hurtigst muligt og under alle omstændigheder senest inden syv kalenderdage fra modtagelsen.
Efter modtagelsen af anmodningen om meddelelse træffer den bistandssøgte myndighed de nødvendige foranstaltninger til at foretage meddelelsen i overensstemmelse med gældende ret i den medlemsstat, hvor denne myndighed befinder sig.
Om nødvendigt opfordrer den bistandssøgte myndighed den bistandssøgende myndighed til at give yderligere oplysninger, uden at dette dog må give anledning til, at den i anmodningen angivne frist for meddelelse overskrides.
Den bistandssøgende myndighed giver alle andre oplysninger, som den normalt har adgang til.
2. Så snart meddelelsen er foretaget, underretter den bistandssøgte myndighed den bistandssøgende myndighed om datoen herfor ved at bekræfte meddelelsen i den anmodningsformular, der tilbagesendes til den bistandssøgende myndighed.
Artikel 13
1. En meddelelse, der er foretaget af den bistandssøgte medlemsstat, i overensstemmelse med den nationale lovgivning og administrative praksis i den pågældende medlemsstat, anses for at have samme virkning i den bistandssøgende medlemsstat, som hvis den var foretaget af den bistandssøgende medlemsstat selv, i overensstemmelse med den nationale lovgivning og administrative praksis i den bistandssøgende medlemsstat.
2. En meddelelse af et dokument, der vedrører mere end én type skat, afgift eller anden foranstaltning, anses for gyldig, hvis den er foretaget af en myndighed i den bistandssøgte medlemsstat, som er kompetent i forbindelse med mindst en af de skatter, afgifter eller andre foranstaltninger, det meddelte dokument omhandler, forudsat dette er tilladt i henhold til national lovgivning i den bistandssøgte medlemsstat.
Artikel 14
Den bistandssøgte medlemsstat kan til meddelelse anvende den ensartede meddelelsesformular, der henvises til i artikel 10, stk. 1, på det eller et af de officielle sprog i henhold til medlemsstatens nationale lovgivning.
KAPITEL IV
ANMODNING OM INDDRIVELSE ELLER OM RETSBEVARENDE FORANSTALTNINGER
Artikel 15
Anmodninger om inddrivelse eller om retsbevarende foranstaltninger skal indeholde en erklæring om, at de betingelser, der er fastsat i direktiv 2010/24/EU vedrørende iværksættelsen af proceduren om gensidig bistand, er opfyldt.
Artikel 16
1. Den ensartede akt, der hjemler ret til eksekution i den bistandssøgte medlemsstat, og som ledsager anmodningen om inddrivelse eller om retsbevarende foranstaltninger, udfyldes af den bistandssøgende myndighed eller under dennes ansvar, på grundlag af den oprindelige akt, der hjemler ret til eksekution i den bistandssøgende medlemsstat.
De administrative sanktioner, bøder, gebyrer og tillægsgebyrer, der henvises til i artikel 2, stk. 2, litra a), i direktiv 2010/24/EU, og de renter og omkostninger, der henvises til i artikel 2, stk. 2, litra c), i samme direktiv, som i overensstemmelse med gældende regler i den bistandssøgende medlemsstat, kan være forfaldet mellem datoen for den oprindelige akt, der hjemler ret til eksekution, og dagen før den dato, hvor anmodningen om inddrivelse er sendt, kan tilføjes i den ensartede akt, der hjemler ret til eksekution i den bistandssøgte medlemsstat.
2. En ensartet akt, der hjemler ret til eksekution i den bistandssøgte medlemsstat, kan omfatte flere fordringer og flere personer svarende til den oprindelige akt, der hjemler ret til eksekution i den bistandssøgende medlemsstat.
3. Hvis flere oprindelige akter, der hjemler ret til eksekution, vedrørende fordringer i den bistandssøgende medlemsstat, allerede er blevet erstattet af en global akt, der hjemler ret til eksekution, vedrørende alle disse fordringer i den pågældende medlemsstat, kan den ensartede akt, der hjemler ret til eksekution i den bistandssøgte medlemsstat, baseres på de oprindelige akter, der hjemler ret til eksekution i den bistandssøgende medlemsstat, eller på den globale akt, der samler disse oprindelige akter i den bistandssøgende medlemsstat.
4. Den bistandssøgte medlemsstat kan til at gøre de fordringer gældende, for hvilke der anmodes om bistand til inddrivelse, anvende den ensartede akt, der hjemler ret til eksekution i den pågældende medlemsstat, på det eller et af de officielle sprog i henhold til medlemsstatens nationale lovgivning.
Artikel 17
Modtageren af en anmodning om inddrivelse eller om retsbevarende foranstaltninger kan ikke påberåbe sig meddelelsen eller fremsendelsen af den ensartede akt, der hjemler ret til eksekution i den bistandssøgte medlemsstat, til at gøre krav på en forlængelse eller genåbning af den periode, hvor fordringen eller den oprindelige akt, der hjemler ret til eksekution, kan anfægtes, hvis denne er blevet gyldigt meddelt.
Artikel 18
1. Hvis der i den bistandssøgte medlemsstat anvendes en anden valuta end den, der anvendes i den bistandssøgende medlemsstat, angiver den bistandssøgende myndighed det fordringsbeløb, der skal inddrives, i begge valutaer.
2. I forbindelse med inddrivelsesbistanden anvendes den seneste valutakurs, der er offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende før den dato, hvor anmodningen er sendt.
Artikel 19
1. Den bistandssøgte myndighed skal hurtigst muligt eller under alle omstændigheder senest syv kalenderdage efter modtagelsen af anmodningen om inddrivelse eller om retsbevarende foranstaltninger bekræfte modtagelsen af anmodningen.
2. Den bistandssøgte myndighed kan opfordre den bistandssøgende myndigheden til at give yderligere oplysninger eller til at komplettere den ensartede akt, der hjemler ret til eksekution i den bistandssøgte medlemsstat, hvis det er nødvendigt. Den bistandssøgende myndighed giver alle andre nødvendige oplysninger, som den normalt har adgang til.
Artikel 20
1. Hvis det ikke er muligt at inddrive hele fordringen eller en del af den eller der ikke kan træffes retsbevarende foranstaltninger inden for en efter omstændighederne rimelig frist, underretter den bistandssøgte myndighed den bistandssøgende myndighed herom og angiver årsagerne hertil.
På grundlag af oplysningerne fra den bistandssøgte myndighed kan den bistandssøgende myndighed anmode førstnævnte om at genoptage proceduren for inddrivelse eller for retsbevarende foranstaltninger. Denne anmodning fremsættes inden for en frist på to måneder fra datoen for modtagelsen af meddelelsen om resultatet af denne procedure og behandles af den bistandssøgte myndighed på grundlag af samme bestemmelser som den oprindelige anmodning.
2. Senest ved udløbet af hver periode på seks måneder fra datoen for bekræftelsen af modtagelsen af anmodningen underretter den bistandssøgte myndighed den bistandssøgende myndighed om udviklingen eller om resultatet af proceduren for inddrivelse eller for retsbevarende foranstaltninger.
Artikel 21
1. Enhver indsigelse, der fremsættes i den bistandssøgende myndigheds medlemsstat mod fordringen eller mod den akt, der hjemler ret til eksekution heraf, meddeles af den bistandssøgende myndighed til den bistandssøgte myndighed straks efter, at førstnævnte er blevet bekendt med en sådan indsigelse.
2. Hvis den lovgivning og administrative praksis, der gælder i den bistandssøgte medlemsstat, ikke tillader retsbevarende foranstaltninger eller inddrivelse, jf. artikel 14, stk. 4, andet og tredje afsnit, i direktiv 2010/24/EU, meddeler den bistandssøgte myndighed dette til den bistandssøgende myndighed hurtigst muligt og under alle omstændigheder senest en måned efter modtagelsen af den i stk. 1 omhandlede meddelelse.
3. Enhver foranstaltning, som iværksættes i den bistandssøgte medlemsstat med henblik på godtgørelse af inddrevne beløb eller erstatning, for så vidt angår inddrivelse af beløb, der er anfægtet, jf. artikel 14, stk. 4, tredje afsnit, i direktiv 2010/24/EU, meddeles af den bistandssøgte myndighed til den bistandssøgende myndighed straks efter at førstnævnte er blevet bekendt med en sådan foranstaltning.
Den bistandssøgte myndighed inddrager så vidt muligt den bistandssøgende myndighed i procedurerne til fastsættelse af det beløb, der skal godtgøres, og den erstatning, der skal udredes. På begrundet begæring fra den bistandssøgte myndighed overfører den bistandssøgende myndighed de godtgjorte beløb og den betalte erstatning senest to måneder efter modtagelsen af denne anmodning.
Artikel 22
1. Hvis anmodningen om inddrivelse eller om retsbevarende foranstaltninger bliver formålsløs som følge af betaling eller annullering af fordringen eller af andre årsager, underretter den bistandssøgende myndighed omgående den bistandssøgte myndighed herom, for at sidstnævnte kan standse enhver foranstaltning, den måtte have iværksat.
2. Hvis det fordringsbeløb, der er genstand for en anmodning om inddrivelse eller om retsbevarende foranstaltninger, ændres ved den kompetente myndigheds afgørelse, jf. artikel 14, stk. 1, i direktiv 2010/24/EU, skal den bistandssøgende myndighed underrette den bistandssøgte myndighed om denne afgørelse og, hvis der er anmodet om inddrivelse, fremsende en revideret ensartet akt, der hjemler ret til eksekution i den bistandssøgte medlemsstat. Denne reviderede ensartede akt, der hjemler ret til eksekution i den bistandssøgte medlemsstat udfærdiges af den bistandssøgende myndighed, eller under dennes ansvar, på grundlag af den afgørelse, der ændrer fordringsbeløbet.
3. En revideret ensartet akt, der hjemler ret til eksekution i den bistandssøgte medlemsstat, har ingen konsekvenser for muligheden for at anfægte den oprindelige fordring, den oprindelige akt, der hjemler ret til eksekution i den bistandssøgende medlemsstat eller den afgørelse, der henvises til i foregående afsnit.
4. Hvis ændringen i stk. 2 fører til en nedsættelse af fordringsbeløbet, fortsætter den bistandssøgte myndighed foranstaltningen med henblik på inddrivelse eller retsbevarende foranstaltninger, idet denne foranstaltning dog begrænses til det udestående beløb.
Hvis den bistandssøgte myndighed allerede har inddrevet et beløb, der overstiger det udestående beløb, på det tidspunkt, hvor den er gjort bekendt med nedsættelsen, men den i artikel 23 omhandlede overførsel ikke er påbegyndt, tilbagebetaler denne myndighed det for meget indbetalte beløb til den person, der er berettiget hertil.
5. Hvis ændringen i stk. 2 fører til en forhøjelse af fordringsbeløbet, kan den bistandssøgende myndighed sende den bistandssøgte myndighed en supplerende anmodning om inddrivelse eller om retsbevarende foranstaltninger.
Den bistandssøgte myndighed skal så vidt muligt behandle denne supplerende anmodning sammen med den oprindelige anmodning fra den bistandssøgende myndighed. Hvis det ikke er muligt at samle den supplerende anmodning med den oprindelige anmodning, fordi den igangværende procedure er for vidt fremskreden, er den bistandssøgte myndighed kun forpligtet til at efterkomme den supplerende anmodning, hvis beløbet mindst er lige så stort som det i artikel 18, stk. 3, i direktiv 2010/24/EU nævnte.
6. Med henblik på omregning af det fordringsbeløb, der følger af ændringen i stk. 2, til den valuta, der er gældende i den bistandssøgte myndigheds medlemsstat, anvender den bistandssøgende myndighed den valutakurs, som blev anvendt i den oprindelige anmodning.
Artikel 23
1. Beløb, der skal fremsendes til den bistandssøgende myndighed, i henhold til artikel 13, stk. 5, i direktiv 2010/24/EU, overføres til den bistandssøgende myndighed i den valuta, der er gældende i den bistandssøgte medlemsstat.
Overførslen af de inddrevne beløb skal finde sted senest to måneder efter den dato, hvor inddrivelsen blev foretaget.
Hvis de foranstaltninger til inddrivelse, den bistandssøgte myndighed har anvendt, anfægtes med en begrundelse, som ikke er omfattet af den bistandssøgende medlemsstats ansvar, kan den bistandssøgte myndighed dog vente med at overføre beløb, der er inddrevet i forbindelse med den bistandssøgende medlemsstats fordring, indtil tvisten er afgjort, hvis begge følgende betingelser er opfyldt:
a)
den bistandssøgte myndighed, finder det sandsynligt, at tvisten afgøres til fordel for den pågældende part, og
b)
den bistandssøgende myndighed har ikke erklæret, at den godtgør allerede overførte beløb, hvis fristen afgøres til fordel for den pågældende part.
Hvis den bistandssøgende myndighed har afgivet en godtgørelseserklæring i henhold til litra b) i tredje afsnit, skal den tilbageføre inddrevne beløb, der allerede er overført af den bistandssøgte myndighed, senest en måned efter modtagelsen af anmodningen om godtgørelse. Eventuel anden erstatning skal i så tilfælde betales udelukkende af den bistandssøgte myndighed.
2. Medlemsstaternes kompetente myndigheder kan aftale andre ordninger om overførsel af beløb, der er mindre end beløbet i artikel 18, stk. 3, i direktiv 2010/24/EU.
Artikel 24
Uanset eventuelle rentebeløb, som i overensstemmelse med artikel 13, stk. 4, i direktiv 2010/24/EU måtte blive opkrævet af den bistandssøgte myndighed, anses en fordring for inddrevet i forhold til inddrivelsen af beløbet udtrykt i den nationale valuta i den bistandssøgte myndigheds medlemsstat på grundlag af den valutakurs, der er omhandlet i artikel 18, stk. 2, i denne forordning.
KAPITEL V
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 25
Forordning (EF) nr. 1179/2008 ophæves.
Artikel 26
Denne forordning træder i kraft dagen på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2012.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 18. november 2011.