РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 600/2012 НА КОМИСИЯТА
от 21 юни 2012 година
относно проверката на докладите за емисии на парникови газове и на докладите за тонкилометри и относно акредитацията на проверяващи органи съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 г. за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (1), и по-специално член 15, четвърта алинея от нея,
като има предвид, че:
(1)
Съществува необходимост от цялостна рамка от правила за акредитирането на проверяващи органи, за да се гарантира, че проверката на докладите на оператори и на оператори на въздухоплавателни средства в рамките на схемата за търговия с квоти за емисии на парникови газове на Съюза, които следва да се предават съгласно Регламент (ЕС) № 601/2012 на Комисията от 21 юни 2012 г. относно мониторинга и докладването на емисиите на парникови газове съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (2), се извършва от проверяващи органи, които притежават техническа компетентност да извършват възложената им задача по независим и безпристрастен начин и в съответствие с изискванията и принципите, определени в настоящия регламент.
(2)
С Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 г. относно услугите на вътрешния пазар (3) се установяват общи разпоредби, които улесняват упражняването на свободата на движение на услуги и доставчици на услуги в Съюза, като в същото време се запазва високо ниво на качеството на услугите. Хармонизирането в рамките на Съюза на правилата за акредитиране и проверка, свързани със схемата за търговия с емисии на Съюза, следва да допринесе за създаването на конкурентен пазар за проверяващите органи и да осигури прозрачност и информация за операторите и за операторите на въздухоплавателни средства.
(3)
При прилагането на член 15 от Директива 2003/87/ЕО е необходимо да се осигури засилване на взаимодействието между широкообхватната рамка за акредитиране, установена с Регламент (ЕО) № 765/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 9 юли 2008 г. за определяне на изискванията за акредитация и надзор на пазара във връзка с предлагането на пазара на продукти и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 339/93 (4) и свързаните с него разпоредби на Решение № 768/2008/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 9 юли 2008 г. относно обща рамка за предлагането на пазара на продукти и за отмяна на Решение 93/465/ЕИО на Съвета (5), от една страна, и от друга страна, специфичните характеристики на схемата за търговия с емисии на парникови газове на Съюза и изискванията, които са съществени за ефективното прилагане на Директива 2003/87/ЕО. Регламент (ЕО) № 765/2008 следва да продължи да се прилага към тези аспекти на акредитацията на проверяващи органи, които не са разгледани в настоящия регламент. По-специално следва да се гарантира, че когато в своята вътрешна практика дадена държава-членка провежда алтернативна процедура за акредитация, а именно сертифициране на проверяващи органи, които са физически лица, чрез национален орган, определен от нея съгласно Регламент (ЕО) № 765/2008, съответната държава-членка представя документирани доказателства, че този орган притежава равнище на достоверност, сходно с това на националните органи по акредитация, които успешно са преминали партньорска оценка, организирана от органа, признат съгласно член 14 от посочения регламент.
(4)
Регламент (ЕО) № 1221/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 г. относно доброволното участие на организации в схемата на Общността за управление по околна среда и одит (EMAS) и за отмяна на Регламент (ЕО) № 761/2001 и на решения 2001/681/ЕО и 2006/193/ЕО (6) на Комисията предвижда независима и неутрална система за лицензиране или акредитация на проверяващи органи в областта на околната среда. От съображения за съгласуваност и за да се намали административната тежест на държавите-членки и стопанските оператори, целесъобразно е да се вземат предвид взаимодействията между цитирания и настоящия регламент.
(5)
Системата за проверка и акредитация следва да избягва ненужно дублиране на процедури и организации, установени съгласно други правни инструменти на Съюза, което би довело до повишаване на тежестта върху държавите-членки или стопанските оператори. Ето защо е целесъобразно да се използват най-добрите практики, произлизащи от прилагането на хармонизираните стандарти, приети от Европейския комитет по стандартизация на основата на мандата, предоставен от Комисията съгласно Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 г. за определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламенти и на правилата за услугите в информационното общество (7), например хармонизираният стандарт относно общите изисквания към органи по акредитация, извършващи акредитация на организации за оценка на съответствието, и хармонизираният стандарт относно изискванията към организации, извършващи валидиране и проверка на емисии на парникови газове, във връзка с акредитацията или други форми на признаване на тези организации, чиито справочни данни са публикувани в Официален вестник на Европейския съюз, както и Документ EA-6/03 и други технически документи, разработени от Европейската организация за акредитация или други органи.
(6)
Когато се установяват хармонизирани правила за проверката на докладите на оператор или оператор на въздухоплавателни средства и акредитацията на проверяващите, е необходимо да се гарантира, че тежестта върху операторите, отделящи по-малки годишни количества въглероден диоксид (CO2), върху операторите на въздухоплавателни средства, определени като малки емитенти по смисъла на Регламент (ЕС) № 601/2012, както и върху наличните ресурси на държавите-членки не е несъразмерна с поставените цели.
(7)
Член 27 от Директива 2003/87/ЕО позволява на държавите-членки да изключват малки инсталации, обхванати от еквивалентни мерки, от схемата за търговия с квоти за емисии на Съюза, стига да са изпълнени условията, посочени в цитирания член. Настоящият регламент не следва да се прилага пряко към такива инсталации, изключени съгласно член 27 от Директива 2003/87/ЕО, освен ако държавата-членка не реши, че следва да се прилага.
(8)
В съответствие с принципите на приложение V към Директива 2003/87/ЕО проверяващият орган следва да приложи подход, основан на риска, с цел изготвяне на становище от проверката, което осигурява достатъчна увереност, че липсва съществено разминаване между реалното и докладваното общо количество на емисиите или тонкилометрите и че докладът може да бъде верифициран като удовлетворителен. Степента на гарантиране следва да съответства на дълбочината и детайлността на дейностите, извършени по време на проверката, и на текста на декларацията в становището от проверката. Предвид констатациите и получената информация по време на процеса на проверка проверяващият орган следва да е длъжен да приспособи съответно една или няколко дейности в процеса на проверка, за да спази изискванията за осигуряване на достатъчна увереност.
(9)
За да се избегне преплитане на функциите на компетентния орган и на проверяващия орган, отговорностите на проверяващия орган при извършването на проверка следва да бъдат ясно определени. Проверяващият орган следва да използва като отправна основа плана за мониторинг, одобрен от компетентния орган и да оцени дали този план и описаните в него процедури са приложени правилно. Когато проверяващият орган открие несъответствие с Регламент (ЕС) № 601/2012, той следва да докладва за това несъответствие в доклада от проверката.
(10)
За да се извърши ефективна проверка на доклад на оператор или оператор на въздухоплавателни средства, се изисква пълно разбиране на дейностите на съответния оператор. Проверяващият орган следва да извършва изискваните дейности по проверка само след като в резултат на предварителна оценка се е уверил, че е компетентен да ги извърши. С цел постигането на високо качество на дейностите по проверка следва да се разработят хармонизирани правила за предварителна оценка, с която се определя дали проверяващият орган е достатъчно компетентен, независим и безпристрастен, за да извършва поисканите дейности по проверка съгласно правилата и принципите, установени в настоящия регламент.
(11)
Предоставянето на съответната информация между оператора или оператора на въздухоплавателни средства и проверяващия орган е особено важно във всички етапи от процеса на проверка, по-конкретно в преддоговорната фаза, при извършването на стратегически анализ от страна на проверяващия орган и по време на цялата проверка. Необходимо е да се определи набор от хармонизирани изисквания, които да регулират това предоставяне на информация между оператора или оператора на въздухоплавателни средства и проверяващия орган по всяко време.
(12)
Всички дейности по проверка при процеса на проверка са взаимосвързани и следва да приключват с издаването на доклад на проверяващия орган от проверката, съдържащ становище за проверката, съответстващо на резултата от нейната оценка. Следва да се определят хармонизирани изисквания за докладите от проверката и за извършването на дейностите по проверка, за да се гарантира, че докладите от проверката и дейностите по проверка в държавите-членки отговарят на едни и същи стандарти.
(13)
Анализът на податливостта на докладваните данни към неточности, които могат да са съществени, е основна част от процеса на проверка и определя как дейностите по проверка следва да се извършат от проверяващия орган. Всеки елемент от процеса на проверка е здраво свързан с резултата от анализа на тези рискове от неточности.
(14)
Следва да се предвиди специална разпоредба за проверката на докладите на оператори на въздухоплавателни средства и оператори на обекти за геоложко съхранение на СО2 съгласно Директива 2009/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. относно съхранението на въглероден диоксид в геоложки формации и за изменение на Директива 85/337/ЕИО на Съвета, директиви 2000/60/ЕО, 2001/80/ЕО, 2004/35/ЕО, 2006/12/ЕО и 2008/1/ЕО и Регламент (ЕО) № 1013/2006 (8).
(15)
Правилното и ефективно докладване на емисиите на парникови газове от оператора или от оператора на въздухоплавателни средства е особено важно за прилагането на Директива 2003/87/ЕО. За да се осигури правилното функциониране на процеса на мониторинг и докладване, непрекъснатото подобряване на работните показатели на оператора или на оператора на въздухоплавателни средства следва да бъде част от дейностите по проверка, извършвани от проверяващия орган.
(16)
Дейностите по проверка и издаването на доклади от проверката следва да се извършват единствено от проверяващи органи и техен персонал, които притежават необходимата компетентност. Проверяващите органи следва да въведат и непрекъснато да подобряват вътрешни процеси, които да гарантират, че целият персонал, участващ в дейностите по проверка, е компетентен да извършва възложените му задачи. Критериите за определяне на това дали даден проверяващ орган е компетентен следва да бъдат еднакви във всички държави-членки и следва да бъдат проверими, обективни и прозрачни.
(17)
Националният орган по акредитация, установен съгласно Регламент (ЕО) № 765/2008, следва да има правомощия да акредитира и издава официални удостоверения по отношение на компетентността на даден проверяващ орган да изпълнява дейности по проверка в съответствие с настоящия регламент, да предприема административни мерки и да извършва наблюдение на проверяващи органи.
(18)
Държава-членка, която не счита за икономически уместно или устойчиво да създава национален орган по акредитация или да извършва акредитационни дейности, следва да има право да се обръща към националния орган по акредитация на друга държава-членка. Само национални органи по акредитация, преминали през успешна партньорска проверка, организирана от органа, посочен в член 14 от Регламент (ЕО) № 765/2008, следва да имат право да извършват дейности по акредитиране съгласно настоящия регламент.
(19)
Следва да се счита, че национални органи по акредитация, които докажат съответствие с регламента и които вече са преминали успешно партньорска оценка, организирана от органа, признат съгласно член 14 от Регламент (ЕО) № 765/2008, отговарят на процедурните изисквания, наложени на националните органи по акредитация, като например изисквания относно структурата на национален орган по акредитация, установяване на процес на осигуряване на компетентност, въвеждане на необходимите процедури и система за управление и механизми за защита на поверителността на получената информация, и следва да се освобождават от преминаване през нова партньорска оценка след влизането в сила на настоящия регламент. В съответствие с Директива 2003/4/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 г. относно обществения достъп до информация за околната среда и за отмяна на Директива 90/313/ЕИО на Съвета (9) екологичната информация, включена в проверени доклади на оператор или на оператор на въздухоплавателни средства, притежавана от обществени органи, следва да бъде направена публично достояние, за да се гарантира прозрачност в зависимост от определени изисквания за поверителност.
(20)
Ефективното сътрудничество между националните органи по акредитация или, според случая, други национални органи и компетентните органи е особено важно за правилното функциониране на схемата за търговия с квоти за емисии на парникови газове и за наблюдението на качеството на проверката. По съображения за прозрачност е необходимо да се осигури въвеждането на ефективни методи за обмен на информация между националните органи по акредитация или, според случая, други национални органи и компетентните органи. Обменът на информация между компетентните органи и между компетентните органи и националните органи по акредитация или други национални органи следва да се подчинява на най-строги гаранции за поверителност и професионална тайна и да се управлява в съответствие с приложимото национално законодателство и законодателството на Съюза.
(21)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по изменение на климата,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
Настоящият регламент установява разпоредби за проверката на доклади, подадени съгласно Директива 2003/87/ЕО, и за акредитирането и надзора на проверяващи органи.
Освен това, без да накърнява разпоредбите на Регламент (ЕО) № 765/2008, настоящият регламент определя разпоредбите за взаимно признаване на проверяващи органи и за партньорска оценка на национални органи по акредитация в съответствие с член 15 от Директива 2003/87/ЕО.
Член 2
Обхват
Настоящият регламент се прилага по отношение на проверката на данни за емисии на парникови газове и тонкилометри, отнасящи се за периода след 1 януари 2013 г. и докладвани съгласно член 14 от Директива 2003/87/ЕО.
Член 3
Определения
За целите на настоящия регламент освен определенията, установени в член 3 от Директива 2003/87/ЕО и член 3 от Регламент (ЕС) № 601/2012, се прилагат следните определения:
1)
„риск на откриването“ означава рискът проверяващият орган да не открие значителна неточност;
2)
„акредитация“ означава удостоверяването от национален орган по акредитация, че даден проверяващ орган отговаря на изискванията съгласно хармонизираните стандарти по смисъла на член 2, точка 9 от Регламент (ЕО) № 765/2008, както и на изискванията в настоящия регламент, да извършва проверка на доклади на оператори или оператори на въздухоплавателни средства в съответствие с настоящия регламент;
3)
„проверяващ орган“ означава юридическо лице или друг правен субект, извършващо дейности по проверка съгласно настоящия регламент, което към момента на издаване на доклад от проверка е акредитирано от национален орган по акредитация по смисъла на Регламент (ЕО) № 765/2008, или упълномощено по друг начин физическо лице, без да се засягат разпоредбите на член 5, параграф 2 от цитирания регламент;
4)
„проверка“ означава дейностите, които се извършват от проверяващ орган с цел издаването на доклад от проверката в съответствие с настоящия регламент;
5)
„съществена неточност“ означава неточност, която по мнението на проверяващия орган, поотделно или заедно с други неточности, надвишава нивото на същественост или би могла да повлияе на обработването на доклада на оператор или на оператор на въздухоплавателни средства от компетентния орган;
6)
„доклад на оператор или оператор на въздухоплавателни средства“ означава годишният доклад за емисиите, който се подава от оператор или оператор на въздухоплавателни средства съгласно член 14, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО, или доклад за тонкилометрите, който се подава от оператор на въздухоплавателни средства с цел кандидатстване за разпределение на квоти съгласно член 3, букви д) и е) от цитираната директива;
7)
„обхват на акредитация“ означава дейностите, посочени в приложение I, за които се иска или е дадена акредитация;
8)
„компетентност“ означава способността да се прилагат знания и умения за извършване на дадена дейност;
9)
„ниво на същественост“ означава количественият праг или границата, над които неточностите, поотделно или заедно с други неточности, проверяващият орган счита за съществени;
10)
„система за контрол“ означава оценката на риска на оператор или на оператор на въздухоплавателни средства и целият набор от контролни дейности, включително тяхното непрекъснато управление, които оператор или оператор на въздухоплавателни средства е установил, документирал, приложил и поддържа съгласно член 58 от Регламент (ЕС) № 601/2012;
11)
„контролни дейности“ означава всички извършвани действия или прилагани мерки от оператора или оператора на въздухоплавателни средства за намаляване на присъщите рискове;
12)
„несъответствие“ има едно от следните значения:
a)
за целите на проверката на доклад за емисиите на оператор - всяко действие или бездействие от страна на оператора, което противоречи на разрешителното за емисии на парникови газове и на изискванията в плана за мониторинг, одобрен от компетентния орган;
б)
за целите на проверката на доклад за емисиите или тонкилометрите на оператор на въздухоплавателни средства - всяко действие или бездействие на оператор на въздухоплавателни средства, което противоречи на изискванията в плана за мониторинг, одобрен от компетентния орган;
в)
за целите на акредитацията съгласно глава IV - всяко действие или бездействие на проверяващ орган, което противоречи на изискванията на настоящия регламент;
13)
„обект“ за целите на проверката на доклада за емисиите или тонкилометрите на оператор на въздухоплавателни средства означава местата, където се определя и управлява процесът на мониторинг, включително местата, където се контролират и съхраняват съответните данни и информация;
14)
„контролна среда“ означава средата, в която функционира системата за вътрешен контрол и общите действия на ръководството на оператор или на оператор на въздухоплавателни средства, за да се осигури осведоменост относно тази система за вътрешен контрол;
15)
„присъщ риск“ означава податливостта на параметър в доклада на оператор или на оператор на въздухоплавателни средства към неточности, които могат да са съществени, поотделно или заедно с други неточности, преди да се вземе предвид въздействието на всички съответстващи контролни дейности;
16)
„контролен риск“ означава податливостта на параметър в доклада на оператор или на оператор на въздухоплавателни средства към неточности, които могат да са съществени, поотделно или заедно с други неточности, и които не могат да се предотвратят или открият и коригират своевременно от системата за контрол;
17)
„риск на проверката“ означава риск, който е функция на присъщ риск, контролен риск или риск за откриване, състоящ се във възможността проверяващият орган да изрази неуместно становище по проверката, когато докладът на оператор или оператор на въздухоплавателни средства има съществени неточности;
18)
„достатъчна увереност“ означава висока, но не абсолютна степен на увереност, изразена категорично в становището от проверката, че докладът на оператор или оператор на въздухоплавателни средства, който подлежи на проверка, не съдържа съществени неточности;
19)
„аналитични процедури“ означава анализът на колебанията и тенденциите в данните, включително анализ на връзките, които противоречат на друга съответна информация или които се отклоняват от прогнозните количества;
20)
„вътрешна документация по проверката“ означава цялата вътрешна документация, която даден проверяващ орган е събрал като документални доказателства и обосновка на дейностите, извършени при проверката на доклад на оператор или оператор на въздухоплавателни средства;
21)
„водещ одитор по СТЕ на ЕС“ означава лице, което ръководи и наблюдава екипа за проверка и което отговаря за извършването и докладването на проверката на доклад на оператор или оператор на въздухоплавателни средства;
22)
„одитор по схемата за търговия с емисии на Европейския съюз (СТЕ на ЕС)“ означава лице от екипа за проверка, което отговаря за извършването на проверка на доклад на оператор или на оператор на въздухоплавателни средства и е различно от водещия одитор по СТЕ на ЕС;
23)
„технически експерт“ означава лице, което предоставя задълбочени знания и експертен опит по специфични въпроси, които са необходими за извършването на дейностите по проверка за целите на глава III и за извършването на дейностите по акредитация за целите на глава V;
24)
„степен на увереност“ означава степента на увереност, която проверяващият орган изразява в доклада от проверката въз основа на целта за намаляване на риска на проверката и в зависимост от обстоятелствата на ангажимента за проверка;
25)
„оценител“ означава лице, определено от национален орган по акредитация да извършва, самостоятелно или като част от екип за оценка, оценка на проверяващ орган съгласно настоящия регламент;
26)
„водещ оценител“ означава оценител, на когото е възложена цялата отговорност за оценяването на проверяващ орган съгласно настоящия регламент;
27)
„неточност“ означава пропуск, невярно изложение или грешка в докладваните данни на оператор или оператор на въздухоплавателни средства, с изключение на допустимата неопределеност съгласно член 12, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 601/2012.
Член 4
Презумпция за съответствие
Когато проверяващият орган докаже своето съответствие с критериите, определени в съответните хармонизирани стандарти по смисъла на член 2, точка 9 от Регламент (ЕО) № 765/2008 или на части от тях, данните за които са били публикувани в Официален вестник на Европейския съюз, се счита, че той отговаря на изискванията, посочени в глави II и III от настоящия регламент, доколкото приложимите хармонизирани стандарти обхващат тези изисквания.
Член 5
Обща рамка за акредитиране
Ако настоящият регламент не съдържа специфични разпоредби относно състава на националните органи по акредитация или относно дейностите и изискванията, свързани с акредитацията, се прилагат съответните разпоредби на Регламент (ЕО) № 765/2008.
ГЛАВА II
ПРОВЕРКА
Член 6
Достоверност на проверката
Провереният доклад за емисии е надежден за лицата, които го ползват. Той представя достоверно това, което има за цел да представи или може основателно да се очаква, че представя.
Процесът на проверка на докладите за емисиите е ефективен и надежден инструмент за осигуряване на качество и процедури за качествен контрол, предоставящ информация, която служи на съответния оператор или оператор на въздухоплавателни средства за предприемане на действия за подобряване на мониторинга и докладването на емисиите.
Член 7
Общи задължения на проверяващия орган
1. Проверяващият орган извършва проверката и дейностите, които се изискват по настоящата глава, с цел изготвяне на доклад от проверката, който заключава с достатъчна увереност, че в доклада на оператор или оператор на въздухоплавателни средства няма съществени неточности.
2. Проверяващият орган планира и извършва проверката с отношение на професионален скептицизъм, признавайки, че могат да съществуват обстоятелства, които водят до съществени неточности в информацията от доклада на оператора или оператора на въздухоплавателни средства.
3. Проверяващият орган трябва да извършва проверки в интерес на обществото, независимо от оператора или оператора на въздухоплавателни средства и компетентните органи, отговорни за прилагането на Директива 2003/87/ЕО.
4. По време на проверката проверяващият орган оценява дали:
а)
докладът на оператора или оператора на въздухоплавателни средства е пълен и отговаря на изискванията, определени в приложение X към Регламент (ЕС) № 601/2012;
б)
операторът или операторът на въздухоплавателни средства е действал в съответствие с изискванията на разрешителното за емисии на парникови газове и плана за мониторинг, одобрен от компетентния орган, когато това касае проверката на доклад за емисиите на оператор, и съответно на изискванията на плана за мониторинг, одобрен от компетентния орган, когато това касае проверката на доклад за емисиите или тонкилометрите на оператор на въздухоплавателни средства;
в)
данните в доклада на оператора или оператора на въздухоплавателни средства съдържат съществени неточности;
г)
може да се предостави информация, потвърждаваща дейностите, свързани с потока от данни на оператора или оператора на въздухоплавателни средства, системата за контрол и съответните процедури за подобряване на ефективността на техния мониторинг и докладване.
За целите на буква в) от настоящия параграф проверяващият орган получава ясни и обективни доказателства от оператора или оператора на въздухоплавателни средства, потвърждаващи докладваните обобщени емисии или тонкилометри, като вземе предвид всяка друга информация, предоставена в доклада на оператора или на оператора на въздухоплавателни средства.
5. Ако проверяващият орган установи, че операторът или операторът на въздухоплавателни средства не спазва Регламент (ЕС) № 601/2012, това нарушение се вписва в доклада от проверката, дори ако съответният план за мониторинг е одобрен от компетентния орган.
6. Ако планът за мониторинг не е одобрен от компетентния орган съгласно член 11 от Регламент (ЕС) № 601/2012, не е пълен или ако по време на периода на докладване са възникнали значителните промени, посочени в член 15, параграф 3 или 4 от цитирания регламент, които не са били съответно одобрени от компетентния орган, проверяващият орган уведомява оператора или оператора на въздухоплавателни средства, че трябва да получи необходимото одобрение от компетентния орган.
След одобрението от компетентния орган проверяващият орган съответно продължава, повтаря или адаптира дейностите по проверката.
Ако до момента на издаването на доклада от проверката такова одобрение не е получено, проверяващият орган отразява това в него.
Член 8
Преддоговорни задължения
1. Преди да поеме ангажимент за проверката, проверяващият орган си съставя адекватна представа за оператора или оператора на въздухоплавателни средства и преценява дали може да поеме проверката. За тази цел проверяващият орган извършва поне следното:
а)
оценява рисковете, свързани с извършването на проверката на доклад на оператор или оператор на въздухоплавателни средства в съответствие с настоящия регламент;
б)
преглежда информацията, предоставена от оператора или оператора на въздухоплавателни средства, за да определи обхвата на проверката;
в)
преценява дали ангажиментът попада в неговия обхват на акредитация;
г)
преценява дали разполага с компетентността, персонала и ресурсите, които се изискват, за да избере екип за проверка, който може да се справи със сложността на инсталацията или на дейностите и летателния парк на оператора на въздухоплавателни средства, както и дали е в състояние успешно да извърши дейностите по проверката в необходимия срок;
д)
оценява дали е в състояние да гарантира, че евентуалният екип за проверка притежава цялата компетентност и необходимите членове, които да извършат дейностите по проверката за този конкретен оператор или оператор на въздухоплавателни средства;
е)
определя за всеки поискан ангажимент за проверка разпределението на времето, необходимо за адекватното извършване на проверката.
2. Операторът или операторът на въздухоплавателни средства предоставя на проверяващия орган цялата меродавна информация, която му помага да извърши дейностите, посочени в параграф 1.
Член 9
Разпределение на времето
1. При определяне на разпределението на времето за даден ангажимент за проверка, посочено в член 8, параграф 1, буква е), проверяващият орган взема под внимание поне следното:
а)
сложността на инсталацията или дейностите и летателния парк на оператора на въздухоплавателни средства;
б)
нивото на информацията и сложността на плана за мониторинг, одобрен от компетентния орган;
в)
изискваното ниво на същественост;
г)
сложността и пълнотата на дейностите, свързани с потока на данни, и системата за контрол на оператора или оператора на въздухоплавателни средства;
д)
местонахождението на информацията и данните, свързани с емисиите на парникови газове или тонкилометрите.
2. Проверяващият орган гарантира, че договорът за проверка предвижда възможност за допълнително време извън предвиденото в договора, ако такова време е нужно за стратегически анализ, анализ на риска или други дейности по проверката Случаите, в които допълнителното време може да се използва, включват поне следното:
а)
ако при проверката се окаже, че дейностите, свързани с потока от данни, контролните дейности или логистиката на оператора или оператора на въздухоплавателни средства изглеждат по-сложни от първоначално очакваното;
б)
ако проверяващият орган е установил неточности, несъответствия, недостатъчни данни или грешки в набора от данни по време на проверката.
3. Проверяващият орган документира разпределеното време във вътрешната документация по проверката.
Член 10
Информация от оператора или оператора на въздухоплавателни средства
1. Преди стратегическия анализ и в други етапи по време на проверката операторът или операторът на въздухоплавателни средства предоставя на проверяващия орган всички изброени документи, както следва:
а)
разрешителното за емисии на парникови газове на оператора в случаите на проверка на доклад за емисиите на оператор;
б)
последната версия на плана за мониторинг на оператора или на оператора на въздухоплавателни средства, както и всички други съответни версии на плана за мониторинг, одобрен от компетентния орган, включително доказателство за одобрението;
в)
описание на дейностите на оператора или оператора на въздухоплавателни средства, свързани с потока от данни;
г)
оценката на риска на оператора или на оператора на въздухоплавателни средства, посочена в член 58, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 601/2012, и описание на цялостната система за контрол;
д)
процедурите, посочени в плана за мониторинг, одобрен от компетентния орган, включително процедурите за дейностите, свързани с потока от данни, и контролните дейности;
е)
годишния доклад за емисии или тонкилометри на оператора или оператора на въздухоплавателни средства, както е целесъобразно;
ж)
когато е приложимо, плана на оператора за вземане на проби, посочен в член 33 от Регламент (ЕС) № 601/2012 и одобрен от компетентния орган;
з)
ако планът за мониторинг е променен по време на периода на докладване, запис на всички промени в съответствие с член 16, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 601/2012;
и)
когато е приложимо, доклада, посочен в член 69, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 601/2012;
й)
доклада за проверка от предходната година, ако проверяващият орган не е извършил проверката за този оператор или оператор на въздухоплавателни средства през предходната година;
к)
пълната кореспонденция с компетентния орган от значение за проверката, особено тази, свързана с уведомяването за промени в плана за мониторинг;
л)
информация за бази данни и източници на данни, използвани за целите на мониторинга и докладването, включително тези от Евроконтрол;
м)
когато проверката касае доклада за емисиите на инсталация за геоложко съхранение на парникови газове в обект за съхранение, разрешен съгласно Директива 2009/31/ЕО, плана за мониторинг, който се изисква съгласно директивата, и докладите, изисквани по член 14 от същата директива, обхващащи поне докладвания период, който е предмет на проверка;
н)
когато е приложимо, одобрението на компетентния орган за отказ от посещения на място във връзка с инсталации съгласно член 31, параграф 1;
о)
всяка друга информация, която е от значение и е необходима за планирането и извършването на проверката.
2. Преди проверяващият орган да издаде доклада от проверката, операторът или операторът на въздухоплавателни средства му предоставя окончателния одобрен и вътрешно утвърден доклад на оператора или оператора на въздухоплавателни средства.
Член 11
Стратегически анализ
1. В началото на проверката проверяващият орган оценява вероятните естество, мащаб и сложност на задачите по проверката, като извършва стратегически анализ на всички дейности, свързани с инсталацията или с оператора на въздухоплавателни средства.
2. С цел да се запознае с дейностите, извършвани от инсталацията или оператора на въздухоплавателни средства, проверяващият орган събира и преглежда информацията, която е необходима, за да оцени дали екипът за проверка е достатъчно компетентен да извърши проверката, да установи дали посоченото в договора разпределение на времето е правилно и да гарантира, че може да извърши необходимия анализ на риска. Информацията включва поне следното:
а)
информацията, посочена в член 10, параграф 1;
б)
изискваното ниво на същественост;
в)
информацията, получена от проверката през предходни години, ако проверяващият орган я е извършвал за същия оператор или оператор на въздухоплавателни средства.
3. Когато преглежда информацията, посочена в параграф 2, проверяващият орган оценява следното:
а)
за целите на проверката на доклада за емисиите на оператора - категорията на инсталацията, посочена в член 19 от Регламент (ЕС) № 601/2012, и извършваните в инсталацията дейности;
б)
за целите на проверката на доклада за емисиите или доклада за тонкилометрите на оператора на въздухоплавателни средства - размера и вида на оператора на въздухоплавателни средства, разпределението на информацията по различни места, както и номера и вида на полетите;
в)
плана за мониторинг, одобрен от компетентния орган, както и подробности за посочената в него методика на мониторинга;
г)
естеството, мащаба и сложността на източниците на емисии и на потоците на пораждащите емисии горива и материали, както и оборудването и процесите, които са довели до данните за емисиите или тонкилометрите, включително измервателното оборудване, описано в плана за мониторинг, произхода и прилагането на коефициентите на изчисление и други първични източници на данни;
д)
дейностите, свързани с потока от данни, системата за контрол и контролната среда;
4. Когато извършва стратегическия анализ, проверяващият орган проверява следното:
а)
дали представеният му план за мониторинг е най-новата версия, одобрена от компетентния орган;
б)
дали през периода на докладване са били направени промени в плана за мониторинг;
в)
дали тези промени са били съобщени на компетентния орган съгласно член 15, параграф 1 или член 23 от Регламент (ЕС) № 601/2012 и одобрени от компетентния орган съгласно член 15, параграф 2 от посочения регламент.
Член 12
Анализ на риска
1. Проверяващият орган определя и анализира следните елементи, за да изготви, планира и извърши ефективна проверка:
а)
присъщите рискове;
б)
контролните дейности;
в)
когато са осъществени посочените в буква б) контролни дейности, контролните рискове относно ефективността на тези дейности.
2. При определянето и анализирането на посочените в параграф 1 елементи проверяващият орган взема под внимание поне следното:
а)
заключенията от посочения в член 11, параграф 1 стратегически анализ;
б)
информацията, посочена в член 10, параграф 1 и член 11, параграф 2, буква в);
в)
нивото на същественост, посочено в член 11, параграф 2, буква б).
3. Ако проверяващият орган установи, че операторът или операторът на въздухоплавателни средства не е определил съответните присъщи рискове и контролни рискове в своята оценка на риска, той информира за това оператора или оператора на въздухоплавателни средства.
4. Ако е уместно, в зависимост от получената по време на проверката информация, проверяващият орган преразглежда анализа на риска и изменя или повтаря дейностите по проверката, които трябва да се изпълнят.
Член 13
План за проверка
1. Проверяващият орган изготвя план за проверка съобразно получената информация и рисковете, определени в стратегическия анализ и анализа на риска, който включва поне следното:
а)
програма на проверката, описваща вида и обхвата на дейностите по проверката, както и времето и начина, по който трябва да се извършат тези дейности;
б)
план за изпитване, определящ обхвата и методите за изпитване на контролните дейности, както и процедурите за контролните дейности;
в)
план за изготвяне на извадка от данни, определящ обхвата и методите на изготвяне на извадка от данни, свързани с информационните точки, които лежат в основата на обобщените емисии в доклада за емисиите на оператора или оператора на въздухоплавателни средства или обобщените данни за тонкилометрите в доклада за тонкилометрите на оператора на въздухоплавателни средства.
2. Проверяващият орган изготвя плана за изпитване, посочен в параграф 1, точка б) така че да му позволява да определи степента, до която може да се разчита на съответните контролни дейности с оглед оценяване на съответствието с изискванията, посочени в член 7, параграф 4, буква б).
При определяне на размера на извадките и дейностите по изготвяне на извадките за изпитване на контролните дейности проверяващият орган взема предвид следните елементи:
а)
присъщите рискове;
б)
контролната среда;
в)
съответните контролни дейности;
г)
изискването за предоставяне на становище по проверката с достатъчна увереност.
3. При определяне на размера на извадките и дейностите по изготвяне на извадки от данните, посочени в параграф 1, буква в), проверяващият орган взема предвид следните елементи:
а)
присъщите рискове и контролните рискове;
б)
резултатите от аналитичните процедури;
в)
изискването за предоставяне на становище по проверката с достатъчна увереност;
г)
нивото на същественост;
д)
съществеността на приноса на отделен информационен елемент към целия набор данни.
4. Проверяващият орган изготвя и прилага плана за проверката, така че рискът на проверката да е намален до приемливо ниво, за да се получи достатъчна увереност, че докладът на оператора или оператора на въздухоплавателни средства не съдържа съществени неточности.
5. Проверяващият орган актуализира анализа на риска и плана на проверката и адаптира дейностите по проверката, когато по време на провеждането ѝ установи допълнителни рискове, които трябва да бъдат намалени, или когато има по-малък реален риск от първоначално очаквания.
Член 14
Дейности по проверката
Проверяващият орган изпълнява плана за проверката и въз основа на анализа на риска проверява изпълнението на плана за мониторинг, одобрен от компетентния орган.
За тази цел проверяващият орган провежда поне проверка при възприетото на ниво на същественост, състояща се от аналитични процедури, проверка на данни и преглед на методиката на мониторинга и проверява следното:
а)
дейностите, свързани с потока от данни, и системите, използвани в потока от данни, включително информационните технологични системи;
б)
дали контролните дейности на оператора или оператора на въздухоплавателни средства са правилно документирани, приложени, поддържани и ефективни за намаляването на присъщите рискове;
в)
дали процедурите, изброени в плана за мониторинг, ефективно намаляват присъщите рискове и контролните рискове и дали процедурите са изпълнени, достатъчно документирани и правилно поддържани.
За целите на втора алинея, буква а) проверяващият орган проследява потока от данни, като спазва реда и взаимодействието на дейностите, свързани с потока от данни от данните от първични източници до изготвянето на доклада на оператора или оператора на въздухоплавателни средства.
Член 15
Аналитични процедури
1. Проверяващият орган използва аналитични процедури, за да оцени достоверността и пълнотата на данните, когато присъщият риск, контролният риск и уместността на контролните дейности на оператора или оператора на въздухоплавателни средства показват необходимост от такива аналитични процедури.
2. При извършването на посочените в параграф 1 аналитични процедури проверяващият орган оценява докладваните данни с цел определяне на потенциални рискови области и впоследствие утвърждава и адаптира планираните дейности по проверката. Проверяващият орган прави поне следното:
а)
оценява достоверността на колебанията и тенденциите във времето или между сравними елементи;
б)
установява непосредствените абнормални стойности, неочакваните данни и пропуските в данните.
3. При прилагане на посочените в параграф 1 аналитични процедури проверяващият орган извършва следните процедури:
а)
предварителни аналитични процедури върху обобщените данни, преди да извърши дейностите при анализа на процеса, посочени в член 14, за да разбере вида, сложността и значението на докладваните данни;
б)
съществени аналитични процедури върху обобщените данни и резултатите от обработването на данните, които лежат в основата на тези данни, с цел определяне на потенциални структурни грешки и непосредствени абнормални стойности;
в)
окончателни аналитични процедури върху обобщените данни с цел да се гарантира, че всички грешки, установени в процеса на проверката, са правилно коригирани.
4. Ако проверяващият орган установи стойности, силно различаващи се от нормалните, колебания, пропуски в данните за тенденциите или данни, които противоречат на друга съответна информация или които значително се отклоняват от очакваните количества или съотношения, той получава обяснения от оператора или оператора на въздухоплавателни средства, потвърдени от съответни допълнителни доказателства.
Въз основа на дадените обяснения и допълнителни доказателства проверяващият орган оценява въздействието на анализа върху плана за проверка и дейностите по проверката, които предстои да бъдат извършени.
Член 16
Проверка на данните
1. Проверяващият орган проверява данните в доклада на оператора или оператора на въздухоплавателни средства, като извършва обстойна проверка на данните, включително проследяването им до първичния източник, съпоставяне на данните с външни информационни източници, изравняване, проверка на гранични стойности по отношение на съответните данни и извършване на повторни изчисления.
2. Като част от посочената в параграф 1 проверка на данните и вземайки предвид одобрения план за мониторинг, включително описаните в плана процедури, проверяващият орган проверява:
а)
за целите на проверката на доклада за емисиите на оператора - границите на дадена инсталация;
б)
за целите на проверката на доклада за емисиите на оператора - пълнотата на данните за пораждащите емисии потоци на горива и материали и за източниците на емисии, описани в одобрения от компетентния орган план за мониторинг;
в)
за целите на проверката на доклада за емисиите и доклада за тонкилометрите на оператора на въздухоплавателни средства - пълнотата на данните за полетите, попадащи в рамките на авиационна дейност, посочена в приложение I към Директива 2003/87/ЕО, за която отговаря операторът на въздухоплавателни средства, както и пълнотата съответно на данните за емисиите и тонкилометрите;
г)
за целите на проверката на доклада за емисиите и доклада за тонкилометрите на оператор на въздухоплавателно средство - съответствието между докладваните данни и документацията за масата и центровката на въздухоплавателните средства;
д)
за целите на проверката на доклада за емисиите на оператор на въздухоплавателни средства - съответствието между общия разход на гориво и данните за горивото, което е закупено или доставено до въздухоплавателните средства, осъществяващи авиационната дейност;
е)
съответствието на обобщените докладвани данни в доклада на оператора или оператора на въздухоплавателни средства с първичните данни;
ж)
ако операторът прилага базирана на измервания методика, посочена в член 21, параграф 1, от Регламент (ЕС) № 601/2012 - измерените стойности, с използване на резултатите от извършените от оператора изчисления в съответствие с член 46 от същия регламент;
з)
надеждността и точността на данните.
3. За целите на проверката на пълнотата на данните за полетите, посочени в параграф 2, буква в), проверяващият орган използва данните за въздушния трафик на оператора на въздухоплавателни средства, включително данните, събрани от Евроконтрол или други съответни организации, които могат да обработват информация за въздушния трафик, подобна на тази, с която разполага Евроконтрол.
Член 17
Проверка на точното прилагане на методиката за мониторинг
1. Проверяващият орган проверява точното прилагане и изпълнение на одобрената от компетентния орган методика за мониторинг в плана за мониторинг, включително специфични подробности за тази методика.
2. За целите на проверката на доклада за емисиите на оператора проверяващият орган проверява точното прилагане и изпълнение на одобрения от компетентния орган план за вземане на проби, посочен в член 33 от Регламент (ЕС) № 601/2012.
3. Когато има пренос на CO2 в съответствие с членове 48 и 49 от Регламент (ЕС) № 601/2012 и пренесеното количество СО2 се измерва едновременно от подаващата и получаващата инсталация, проверяващият орган проверява дали разликите между измерените стойности при двете инсталации не могат да се обяснят с неопределеността на измервателните системи и дали в докладите за емисиите на двете инсталации е използвана правилната средноаритметична стойност.
Ако разликите между измерените стойности при двете инсталации не могат да се обяснят с неопределеността на измервателните системи, проверяващият орган проверява дали са направени корекции за изравняване на разликите между измерените стойности, дали тези корекции са консервативни и дали компетентният орган е дал одобрение за тези корекции.
4. Когато съгласно член 12, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 601/2012 от операторите се изисква да включат допълнителни елементи в плана за мониторинг, които имат отношение към спазването на изискванията на член 24, параграф 1 от Решение 2011/278/ЕС на Комисията (10), проверяващият орган проверява точното прилагане и изпълнение на процедурите, посочени в член 12, параграф 3 от същия регламент. Заедно с това проверяващият орган проверява също дали операторът е подал до компетентния орган информация за планирани или фактически промени в капацитета, нивото на активност и експлоатацията на инсталацията до 31 декември на периода на докладване.
Член 18
Проверка на методи, прилагани за липсващи данни
1. Когато за попълване на липсващи данни съгласно член 65 от Регламент (ЕС) № 601/2012 са използвани методи, определени в одобрения от компетентния орган план за мониторинг, проверяващият орган проверява дали те са подходящи за конкретната ситуация и дали са правилно приложени.
Когато операторът или операторът на въздухоплавателни средства е получил одобрение от компетентния орган да използва други методи освен посочените в първата алинея, в съответствие с член 65 от Регламент (ЕС) № 601/2012, проверяващият орган проверява дали одобреният подход е приложен правилно и съответно документиран.
Когато оператор или оператор на въздухоплавателни средства не е в състояние да получи такова одобрение своевременно, проверяващият орган проверява дали използваният от оператора или оператора на въздухоплавателни средства подход за попълване на липсващите данни гарантира, че емисиите не са със стойност, по-ниска от реалната и че този подход не води до съществени неточности.
2. Проверяващият орган проверява дали са ефективни контролните дейности, извършени от оператора или оператора на въздухоплавателни средства с цел предотвратяване на липсващи данни, както е посочено в член 65, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 601/2012.
Член 19
Оценка на неопределеността
1. Когато Регламент (ЕС) № 601/2012 изисква от оператора да докаже съответствие с праговете на неопределеност за данните за активността и коефициентите на изчисление, проверяващият орган потвърждава валидността на информацията, използвана за изчисляване на нивата на неопределеност, посочени в одобрения план за мониторинг.
2. Когато оператор прилага непряка методика за мониторинг на емисиите, която не е базирана на подреждания, съгласно определението в член 22 от Регламент (ЕС) № 601/2012, проверяващият орган проверява следното:
а)
дали операторът е извършил оценка и количествено изчисление на неопределеността, доказващи, че е спазен необходимият общ праг на неопределеност за годишното ниво на емисии на парникови газове съгласно член 22, буква в) от посочения регламент;
б)
валидността на информацията, използвана за оценката и количественото изчисление на неопределеността;
в)
дали общият подход, използван за оценката и количественото изчисление на неопределеността е в съответствие с член 22, буква б) от цитирания регламент;
г)
дали е предоставено доказателство, че са спазени условията на методиката за мониторинг, посочени в член 22, буква а) от цитирания регламент.
3. Когато съгласно Регламент (ЕС) № 601/2012 операторът на въздухоплавателни средства трябва да докаже, че необходимите нива на неопределеност не са надвишени, проверяващият орган проверява валидността на информацията, използвана като доказателство, че приложимите нива на неопределеност, посочени в одобрения от компетентния орган план за мониторинг не са надвишени.
Член 20
Изготвяне на извадки
1. При проверката на съответствието на контролните дейности и процедурите, посочени в член 14, букви б) и в), или при извършването на проверките, посочени в членове 15 и 16, проверяващият орган може да използва методи за изготвяне на извадки, специфични за дадена инсталация или оператор на въздухоплавателни средства, когато изготвянето на извадки се счита за обосновано предвид анализа на риска.
2. Ако проверяващият орган установи несъответствие или неточност при изготвянето на извадки, той иска от оператора или оператора на въздухоплавателни средства обяснение за основните причини за несъответствието или неточността, за да оцени въздействието на несъответствието или неточността върху докладваните данни. Въз основа на резултата от тази оценка проверяващият орган определя дали са необходими допълнителни дейности по проверката, дали размерът на извадките трябва да се увеличи и коя част от набора от данни трябва да се коригира от оператора или оператора на въздухоплавателни средства.
3. Проверяващият орган документира резултата от проверките, посочени в членове 14, 15, 16 и 17, включително данните за допълнителните извадки, във вътрешната документация по проверката.
Член 21
Посещения на място
1. Един или няколко пъти по време на процеса на проверка проверяващият орган прави посещение на място, за да оцени работата на измервателните уреди и системи за мониторинг, да проведе срещи, да извърши дейностите, които се изискват съгласно тази глава, както и да събере достатъчно информация и доказателства, които да му позволят да направи заключение дали докладът на оператора или оператора на въздухоплавателни средства съдържа съществени неточности.
2. Операторът или операторът на въздухоплавателни средства предоставя на проверяващия орган достъп до своите обекти.
3. За целите на проверката на доклада за емисиите на оператор проверяващият орган извършва също посещение на място, за да оцени границите на инсталацията, както и пълнотата на потоците от горива и материали и източниците на емисии.
4. За целите на проверката на доклада за емисиите на оператора проверяващият орган решава въз основа на анализа на риска дали са необходими посещения на други места, включително когато съответните части от дейностите, свързани с потока на данните и контролните дейности се извършват на други места, като например седалището на дружеството и други офиси извън дадения обект.
Член 22
Отстраняване на неточности и несъответствия
1. Когато проверяващият орган установи неточности или несъответствия по време на проверката, той информира своевременно оператора или оператора на въздухоплавателни средства и изисква подходящи мерки за отстраняване.
Операторът или операторът на въздухоплавателни средства коригира всички съобщени неточности и несъответствия.
2. Проверяващият орган документира и отбелязва като разрешени във вътрешната документация по проверката всички неточности и несъответствия, които са били отстранени от оператора или оператора на въздухоплавателни средства по време на проверката.
3. Ако операторът или операторът на въздухоплавателни средства не отстрани неточностите или несъответствията, посочени от проверяващия орган съгласно параграф 1, преди той да изготви доклада от проверката, проверяващият орган изисква от оператора или оператора на въздухоплавателни средства да обясни основните причини за несъответствието или неточността, за да оцени въздействието им върху докладваните данни.
Проверяващият орган определя дали некоригираните неточности, поотделно или заедно с други неточности, имат съществено въздействие върху общите докладвани данни за емисиите или тонкилометрите. При оценяване на съществеността на неточностите проверяващият орган взема под внимание размера и вида на неточностите, както и конкретните обстоятелства на тяхната поява.
Проверяващият орган оценява дали некоригираните несъответствия, поотделно или заедно с други несъответствия, имат въздействие върху докладваните данни и дали това води до съществени неточности.
Проверяващият орган може да счете дадени неточности за съществени, дори ако тези неточности, поотделно или заедно с други неточности, са под нивото на същественост, посочено в член 23, ако такова становище е оправдано от размера и естеството на неточностите и специфичните обстоятелства на възникването им.
Член 23
Ниво на същественост
1. Нивото на същественост е 5 % от общите докладвани емисии в периода на докладване, който подлежи на проверка за:
а)
инсталации от категория А, посочени в член 19, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 601/2012, и инсталации от категория Б, посочени в член 19, параграф 2, буква б) от същия регламент;
б)
оператори на въздухоплавателни средства с годишни емисии, равни или по-малки от 500 хиляди тона CO2 от изкопаеми горива.
2. Нивото на същественост е 2 % от общите докладвани емисии в периода на докладване, който подлежи на проверка за:
а)
инсталации от категория В, посочени в член 19, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕС) № 601/2012;
б)
оператори на въздухоплавателни средства с годишни емисии, по-големи от 500 хиляди тона CO2 с произход от фосилни горива.
3. За целите на проверката на докладите за тонкилометрите на оператори на въздухоплавателни средства нивото на същественост е 5 % от общите докладвани данни за тонкилометри в периода на докладване, който подлежи на проверка.
Член 24
Изводи от констатациите на проверката
При приключване на проверката и вземайки предвид получената по време на проверката информация, проверяващият орган:
а)
проверява окончателните данни от оператора или оператора на въздухоплавателни средства, включително данни, които са коригирани въз основа на информация, получена по време на проверката;
б)
разглежда обосновката на оператора или оператора на въздухоплавателни средства за разликите между окончателните данни и предоставените преди това данни;
в)
преглежда резултата от оценката, за да определи дали одобреният от компетентния орган план за мониторинг, включително описаните в този план процедури, е правилно изпълнен;
г)
оценява дали рискът от проверката е с приемливо ниско ниво, осигуряващо достатъчна увереност;
д)
гарантира, че са събрани достатъчно доказателства, за да може да се даде становище по проверката с достатъчна увереност, че докладът не съдържа съществени неточности;
е)
гарантира, че процесът на проверката е напълно документиран във вътрешната документация по проверката и че може да бъде дадено окончателно решение в доклада от проверката.
Член 25
Независим преглед
1. Преди да издаде доклада от проверката, проверяващият орган го представя заедно с вътрешната документация по проверката на независим проверител.
2. Независимият проверител, който извършва прегледа, не трябва да е извършвал дейности по проверка, които подлежат на преглед от негова страна.
3. Обхватът на независимия преглед включва целия процес на проверката, описан в настоящата глава, и се записва във вътрешната документация по проверката.
Независимият проверител извършва прегледа по начин, който гарантира, че процесът на проверката е проведен в съответствие с настоящия регламент, че процедурите за дейностите по проверката, посочени в член 40, са правилно извършени и че е приложена надлежна професионална грижа и преценка.
Независимият проверител също така преценява дали събраните данни са достатъчни, за да позволят на проверяващия орган да издаде доклад от проверката с достатъчна увереност.
4. Ако възникнат обстоятелства, които биха могли да доведат до промени в доклада от проверката след прегледа, независимият проверител преглежда също така тези промени и данните за тях.
5. Проверяващият орган надлежно упълномощава лице, което удостоверява автентичността на доклада от проверката въз основа на заключенията на независимия проверител и доказателствата във вътрешната документация по проверката.
Член 26
Вътрешна документация по проверката
1. Проверяващият орган подготвя и съставя вътрешна документация по проверката, която съдържа най-малко следното:
а)
резултатите от извършените дейности по проверката;
б)
стратегическия анализ, анализа на риска и плана за проверката;
в)
достатъчна информация в подкрепа на становището от проверката, включително обосновки на решенията относно това дали установените неточности имат или нямат съществено въздействие върху докладваните емисии или данните за тонкилометрите.
2. Вътрешната документация по проверката, посочена в параграф 1, се съставя по такъв начин, че независимият проверител, посочен в член 25, и националният орган да могат да оценят дали проверката е извършена в съответствие с настоящия регламент.
След удостоверяване на автентичността на доклада от проверката съгласно член 25, параграф 5 проверяващият орган включва резултатите от независимия преглед във вътрешната документация по проверката.
3. При поискване проверяващият орган предоставя на компетентния орган достъп до вътрешната документация по проверката, за да улесни оценката на проверката от компетентния орган.
Член 27
Доклад от проверката
1. Въз основа на събраната по време на проверката информация проверяващият орган издава доклад от проверката на оператора или оператора на въздухоплавателни средства във връзка с всеки доклад за емисиите или тонкилометрите, който е бил подложен на проверка. Докладът от проверката съдържа поне една от следните констатации:
а)
докладът се верифицира като удовлетворителен;
б)
докладът на оператора или оператора на въздухоплавателни средства съдържа съществени неточности, които не са коригирани преди издаването на доклада от проверката;
в)
обхватът на проверката е твърде ограничен по смисъла на член 28 и проверяващият орган не може да получи достатъчно данни, за да издаде становище по проверката с достатъчна увереност, че докладът не съдържа съществени неточности;
г)
несъответствията, поотделно или заедно с други несъответствия, не дават достатъчна яснота и пречат на проверяващия орган да декларира с достатъчна увереност, че докладът на оператора или на оператора на въздухоплавателни средства не съдържа съществени неточности.
За целите на буква а) от първата алинея докладът на оператора или оператора на въздухоплавателни средства може да бъде верифициран като удовлетворителен само когато в него няма съществени неточности.
2. Операторът или операторът на въздухоплавателни средства изпраща доклада от проверката до компетентния орган заедно с доклада, за който той се отнася.
3. Докладът от проверката съдържа поне следните елементи:
а)
името на оператора или на оператора на въздухоплавателни средства, който е бил обект на проверката;
б)
целите на проверката;
в)
обхвата на проверката;
г)
препратка към доклада на оператора или на оператора на въздухоплавателни средства, който е бил проверен;
д)
критериите, използвани за проверка на доклада на оператора или оператора на въздухоплавателни средства, включително разрешителното, когато е приложимо, и версиите на плана за мониторинг, одобрен от компетентния орган, както и периода на валидност за всеки план за мониторинг;
е)
общите емисии или тонкилометри по видовете дейности, посочени в приложение I към Директива 2003/87/ЕО, и съответно за инсталация или оператор на въздухоплавателни средства;
ж)
периода на докладване, който е бил обект на проверка;
з)
отговорностите на оператора или оператора на въздухоплавателни средства, компетентния орган и проверяващия орган;
и)
декларацията за становището по проверката;
й)
описание на всички установени неточности и несъответствия, които не са коригирани преди издаването на доклада от проверката;
к)
датите, когато са направени посещения на място, и от кого са направени;
л)
информация дали е правена отмяна на посещения на място, както и причините за това;
м)
всички случаи на неспазване на Регламент (ЕС) № 601/2012, които са станали известни по време на проверката;
н)
когато одобрението на компетентния орган за използвания за попълване на пропуските в данните съгласно член 18, параграф 1 метод не може да се получи навреме - потвърждение дали използваният подход е консервативен и дали може или не може да доведе до съществени неточности;
о)
когато проверяващият орган е забелязал промени в капацитета, нивото на активност и работата на инсталацията, които могат да имат въздействие върху разпределението на квотите за емисии и които не са докладвани на компетентния орган до 31 декември на периода на докладване в съответствие с член 24, параграф 1 от Решение 2011/278/ЕС, описание на тези промени и свързаните с тях забележки;
п)
когато е приложимо, препоръки за подобрения;
р)
имената на водещия одитор по СТЕ на ЕС, независимия проверител и, когато е приложимо, одитора по СТЕ на ЕС и техническия експерт, които са участвали в проверката на доклада на оператора или оператора на въздухоплавателни средства;
с)
датата и подписа на упълномощено лице от името на проверяващия орган, включително неговото име.
4. Проверяващият орган описва неточностите и несъответствията с достатъчно подробности в доклада от проверката, за да позволи на оператора или оператора на въздухоплавателни средства, както и на компетентния орган да разберат следното:
а)
размера и вида на неточностите или несъответствията;
б)
защо неточностите имат или нямат съществено въздействие;
в)
за кой елемент от доклада на оператора или оператора на въздухоплавателни средства се отнасят неточностите или за кой елемент от плана за мониторинг се отнасят несъответствията.
5. Когато държава-членка изисква от проверяващия орган да изпрати информация за процеса на проверката в допълнение към описаните в параграф 3 елементи и тази информация не е необходима, за да се разбере становището по проверката, операторът или операторът на въздухоплавателни средства може от съображения за ефикасност да изпрати тази допълнителна информация на компетентния орган отделно от доклада от проверката на друга дата, но не по-късно от 15 май същата година.
Член 28
Ограничение на обхвата
Проверяващият орган може да заключи, че обхватът на проверката, посочен в член 27, параграф 1, буква в), е твърде ограничен в някоя от следните ситуации:
а)
липсват данни, което не позволява на проверяващия орган да получи доказателствата, необходими за намаляване на риска от проверката до постигане на разумно ниво на гаранции;
б)
планът за мониторинг не е одобрен от компетентния орган;
в)
няма достатъчен обхват или яснота, за да може да се направи заключение относно проверката;
г)
операторът или операторът на въздухоплавателни средства не е предоставил достатъчна информация, която да позволи на проверяващия орган да извърши проверката.
Член 29
Отстраняване на некоригирани несъществени несъответствия
1. Проверяващият орган оценява дали операторът или операторът на въздухоплавателни средства е отстранил несъответствията, посочени в доклада от проверката на предишния период на мониторинг, съгласно изискванията към оператора, посочени в член 69, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 601/2012, когато е уместно.
Когато операторът или операторът на въздухоплавателни средства не е отстранил тези несъответствия съгласно член 69, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 601/2012, проверяващият орган преценява дали този пропуск повишава или би могъл да повиши риска от неточности.
Проверяващият орган отразява в доклада от проверката дали тези несъответствия са отстранени от оператора или оператора на въздухоплавателни средства.
2. Проверяващият орган записва във вътрешната документация по проверката данни за времето и начина на отстраняване на несъответствията от оператора или оператора на въздухоплавателни средства по време на проверката.
Член 30
Подобряване на процеса на мониторинг и докладване
1. Когато проверяващият орган е определил области за подобряване на ефективността на оператора или оператора на въздухоплавателни средства, свързани с букви а)-г) от настоящия параграф, проверяващият орган включва в доклада от проверката препоръки за подобряване, свързани с ефективността на оператора или оператора на въздухоплавателни средства, по следните точки:
а)
оценката на риска на оператора или на оператора на въздухоплавателни средства;
б)
разработването, документирането, прилагането и поддържането на дейностите, свързани с потока от данни и контролните дейности, както и оценката на системата за контрол;
в)
разработването, документирането, прилагането и поддържането на процедури за дейностите, свързани с потока от данни и контролните дейности, както и другите процедури, които оператор или оператор на въздухоплавателни средства трябва да въведе съгласно Регламент (ЕС) № 601/2012;
г)
мониторинга и докладването на емисии и тонкилометри, включително във връзка с постигането на по-високо подреждане, намаляване на рисковете и подобряване на ефективността при мониторинга и докладването.
2. По време на проверката след годината, когато са направени препоръките за подобряване в доклада от проверката, проверяващият орган проверява дали и как операторът или операторът на въздухоплавателни средства е приложил препоръките за подобряване.
Ако операторът не е изпълнил тези препоръки или не ги е изпълнил правилно, проверяващият орган оценява въздействието, което това оказва върху риска от неточности и несъответствия.
Член 31
Опростена проверка на инсталации
1. Чрез дерогация от член 21, параграф 1 и след одобрение от компетентен орган съгласно втората алинея от настоящия член проверяващият орган може да реши да не извършва посещения на място на инсталации въз основа на анализа на риска и след като установи, че всички необходими данни могат да се оценят от разстояние и че условията за отказ от проверки на място, установени от Комисията, са изпълнени. Проверяващият орган незабавно информира оператора за това.
В такива случаи операторът подава заявление до компетентния орган с искането той да одобри решението на проверяващия орган да не провежда посещение на място.
По заявление на съответния оператор компетентният орган се произнася по решението на проверяващия орган да не проведе проверка на място, като взема предвид следните елементи:
а)
информацията, предоставена от проверяващия орган относно резултата от анализа на риска;
б)
информацията, че може да се осъществи достъп от разстояние до съответните данни;
в)
доказателства, че определените в параграф 3 изисквания не са приложими за инсталацията;
г)
доказателства, че определените от Комисията условия за отказ от посещения на място са изпълнени.
2. Посоченото в параграф 1 одобрение на компетентния орган не се изисква за неизвършването на посещение на място за инсталациите с ниски емисии, посочени в член 47, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 601/2012.
3. Проверяващия орган задължително извършва посещения на място в който и да е от следните случаи:
а)
когато докладът за емисиите на оператора се проверява за първи път от проверяващия орган;
б)
когато проверяващият орган не е провеждал посещения на място в двата периода на докладване непосредствено преди актуалния период на докладване;
в)
когато по време на периода на докладване са направени значителни промени в плана за мониторинг, включително посочените в член 15, параграф 3 или 4 от Регламент (ЕС) № 601/2012.
Член 32
Опростена проверка на оператори на въздухоплавателни средства
1. Чрез дерогация от член 21, параграф 1 от настоящия регламент проверяващият орган може да реши да не извършва посещение на място на малък емитент съгласно определението в член 54, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 601/2012, ако въз основа на анализа на риска проверяващият орган сметне, че може да оцени всички необходими данни от разстояние.
2. Когато оператор на въздухоплавателни средства използва опростените инструменти, посочени в член 54, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 601/2012 за определяне на разхода на гориво и докладваните данни са генерирани чрез тези инструменти, независимо от другите входни данни от оператора на въздухоплавателни средства, проверяващият орган може въз основа на своя анализ на риска да реши да не извърши проверките, посочени в членове 14 и 16, член 17, параграфи 1 и 2 и член 18 от настоящия регламент.
Член 33
Планове за опростена проверка
Ако проверяващият орган използва опростен план за проверка, той документира обосновките за използване на такива планове във вътрешната документация по проверката, включително и доказателствата, че условията за използване на опростени планове за проверка са изпълнени.
ГЛАВА III
ИЗИСКВАНИЯ КЪМ ПРОВЕРЯВАЩИТЕ ОРГАНИ
Член 34
Секторни обхвати на акредитацията
Проверяващият орган издава доклад от проверката единствено на оператор или оператор на въздухоплавателни средства, който извършва дейност в обхвата на дейността по приложение I, за която проверяващият орган е получил акредитация в съответствие с Регламент (ЕО) № 765/2008 и настоящия регламент.
Член 35
Процес на постоянна компетентност
1. Проверяващият орган установява, документира, прилага и поддържа процес на поддържане на компетентност, за да гарантира, че всички служители, натоварени с дейностите по проверката, са компетентни да изпълнят възложените им задачи.
2. Като част от посочения в параграф 1 процес на поддържане на компетентност проверяващият орган определя, документира, прилага и поддържа следното:
а)
общи критерии за компетентност за целия персонал, който извършва дейности по проверката;
б)
конкретни критерии за компетентност за всяка длъжност в организацията на проверяващия орган, която включва извършване на дейности по проверката, и по-конкретно за одитор по СТЕ на ЕС, водещ одитор по СТЕ на ЕС, независим проверител и технически експерт;
в)
метод за осигуряване на постоянната компетентност и редовната оценка на ефективността на целия персонал, който извършва дейности по проверката;
г)
процес на осигуряване на текущо обучение на персонала, който извършва дейностите по проверката;
д)
процес на оценяване дали ангажиментът за проверка попада в обхвата на акредитацията на проверяващия орган и дали проверяващият орган разполага с компетентността, персонала и ресурсите, които са необходими да избере екип за проверка и успешно да извърши дейностите по проверката в необходимия срок.
Критериите за компетентност, посочени в буква б) от първата алинея, са специфични за всяка област на акредитация, в която тези лица извършват дейности по проверката.
При оценяване на компетентността на персонала съгласно буква в) от първата алинея проверяващият орган прави преценка въз основа на критериите за компетентност, посочени в букви а) и б).
Процесът, посочен в буква д) от първата алинея, също включва оценка дали екипът за проверка притежава цялата компетентност и лицата, необходими за извършване на дейности по проверка за даден оператор или оператор на въздухоплавателни средства.
Проверяващият орган разработва общи и специфични критерии за компетентност, които съответстват на критериите, установени в член 36, параграф 4 и членове 37, 38 и 39.
3. Проверяващият орган наблюдава през редовни интервали ефективността на целия персонал, който извършва дейности по проверката, с цел потвърждаване на постоянната компетентност на този персонал.
4. Проверяващият орган през редовни интервали преглежда посочения в параграф 1 процес на компетентност, за да гарантира, че:
а)
критериите за компетентност, посочени в параграф 2, първа алинея, букви а) и б), са разработени в съответствие с изискванията за компетентност съгласно настоящия регламент;
б)
всички проблеми, които могат да бъдат установени във връзка с определянето на общите и специфичните критерии за компетентност съгласно параграф 2, първа алинея, букви а) и б), са разрешени;
в)
всички изисквания в процеса на компетентност се актуализират и поддържат, както е целесъобразно.
5. Проверяващият орган установява система за записване на резултатите от дейностите, извършени в процеса на компетентност, посочен в параграф 1.
6. За оценка на компетентността и ефективността на одитора по СТЕ на ЕС и на водещия одитор по СТЕ на ЕС се използва достатъчно компетентен оценител.
За тази цел компетентният оценител наблюдава одиторите по време на проверката на доклада на оператора или оператора на въздухоплавателни средства на мястото на инсталацията, или оператора на въздухоплавателни средства, според случая, за да определи дали те отговарят на критериите за компетентност.
7. Когато член на персонала не успее да докаже, че напълно е спазил критериите за компетентност за конкретна задача, която му е възложена, проверяващият орган определя и организира допълнително обучение или работа под надзор и наблюдава това лице, докато то докаже по удовлетворителен за проверяващия орган начин, че отговаря на критериите за компетентност.
Член 36
Екипи за проверка
1. За всеки конкретен ангажимент за проверка проверяващият орган събира екип за проверка, който е в състояние да извърши дейностите по проверката, посочени в глава II.
2. Екипът за проверка включва най-малко водещ одитор по СТЕ на ЕС и когато заключенията на проверяващия орган по време на оценката, посочена в член 8, параграф 1, буква д), и стратегическият анализ изискват това, подходящ брой одитори по СТЕ на ЕС и технически експерти.
3. За независимия преглед на дейностите по проверката, свързани с конкретен ангажимент за проверка, проверяващият орган назначава независим проверител, който не трябва да бъде част от екипа за проверка.
4. Всеки член на екипа:
а)
разбира ясно своята индивидуална роля в процеса на проверката;
б)
може да общува ефективно на езика, който е необходим за изпълнение на конкретните му задачи.
5. Екипът за проверка включва поне едно лице с техническата компетентност и разбиране, необходими за оценка на специфичните технически аспекти на мониторинга и докладването, свързани с дейностите, посочени в приложение I и извършвани от инсталацията или оператора на въздухоплавателни средства, както и едно лице, което е в състояние да общува на езика, необходим за проверката на доклада на оператор или оператор на въздухоплавателни средства в държавата-членка, където проверяващият орган извършва проверката.
6. Когато екипът за проверка се състои от едно лице, това лице отговаря на всички изисквания за компетентност за одитор по СТЕ на ЕС и водещ одитор по СТЕ на ЕС и на изискванията по параграфи 4 и 5.
Член 37
Изисквания за компетентност на одиторите по СТЕ на ЕС и водещите одитори по СТЕ на ЕС
1. Одиторът по СТЕ на ЕС притежава необходимата компетентност за извършване на проверката. За тази цел одиторът по СТЕ на ЕС притежава най-малкото следните познания и опит:
а)
познания за Директива 2003/87/ЕО, Регламент (ЕС) № 601/2012, за настоящия регламент, за съответните стандарти и друго съответно законодателство, за приложими указания, както и за съответните указания и законодателство на държавата-членка, в която проверяващият орган извършва проверка;
б)
знания и опит относно одита на данни и информация, включително:
i)
методиките за одитиране на данни и информация, включително прилагането на нивото на същественост и оценяване на съществеността на неточностите;
ii)
анализиране на присъщите рискове и контролните рискове;
iii)
техниките за изготвяне на извадки във връзка с изготвянето на извадки от данни и проверяване на контролните дейности;
iv)
оценяване на системите за данни и информация, информационните системи, дейностите, свързани с потока от данни, контролните дейности, системите за контрол и процедурите за контролни дейности;
в)
способността да извърши дейностите, свързани с проверката на доклада на оператор или оператор на въздухоплавателни средства, както се изисква от глава II;
г)
знания за и опит в специфичните за сектора технически аспекти на мониторинга и докладването, които са от значение за обхвата на дейностите, посочени в приложение I, в който одиторът по СТЕ на ЕС извършва проверка.
2. Всеки водещ одитор по СТЕ на ЕС отговаря на изискванията за компетентност за одитор по СТЕ на ЕС и има доказана компетентност да ръководи екип за проверка и да отговаря за извършването на дейностите по проверката в съответствие с настоящия регламент.
Член 38
Изисквания за компетентност на независимите проверители
1. Независимият проверител притежава съответните правомощия да преглежда проектодоклада от проверката и вътрешната документация по проверката съгласно член 25.
2. Независимият проверител отговаря на изискванията за компетентност на водещ одитор по СТЕ на ЕС, посочени в член 37, параграф 2.
3. Независимият проверител притежава необходимата компетентност да анализира предоставената информация, за да потвърди пълнотата и целостта ѝ, да оспори липсваща или противоречива информация, както и да провери проследяванията на данните, за да оцени дали вътрешната документация по проверката е пълна и дали предоставя достатъчно информация в подкрепа на проектодоклада от проверката.
Член 39
Използване на технически експерти
1. При извършването на дейности по проверката проверяващият орган може да използва технически експерти, които да предоставят задълбочени знания и експертен опит по конкретни въпроси, необходими за подпомагане на одитора по СТЕ на ЕС и водещия одитор по СТЕ на ЕС при извършването на техните дейности по проверката.
2. Когато независимият проверител не притежава компетентността да оцени конкретен проблем в процеса на прегледа, проверяващият орган търси съдействието на технически експерт.
3. Техническият експерт притежава компетентността и експертния опит, необходими за ефективно съдействие на одитора по СТЕ на ЕС и водещия одитор по СТЕ на ЕС или независимия проверител, когато е необходимо, по въпроса, за който се изискват неговите знания и експертен опит. Също така техническият експерт има достатъчно разбиране по въпросите, които се изискват съгласно член 37, параграф 1, букви а), б) и в).
4. Техническият експерт изпълнява специфични задачи под ръководството и пълната отговорност на водещия одитор по СТЕ на ЕС от екипа за проверка, в който той работи, или на независимия проверител.
Член 40
Процедури за дейности по проверката
1. Проверяващият орган въвежда, документира, прилага и поддържа една или повече процедури за дейности по проверката, описани в глава II, и процедурите и процесите, които се изискват съгласно приложение II. При въвеждането и прилагането на тези процедури и процеси проверяващият орган извършва дейностите съгласно хармонизирания стандарт, посочен в приложение II.
2. Проверяващият орган проектира, документира, прилага и поддържа система за управление на качеството, за да гарантира непрекъснато развитие, прилагане, подобряване и преглед на процедурите и процесите, посочени в параграф 1, съгласно хармонизирания стандарт, посочен в приложение II.
Член 41
Документация и комуникация
1. Проверяващият орган поддържа документация, включително за компетентността и безпристрастността на персонала, за да докаже спазването на настоящия регламент.
2. Проверяващият орган редовно предоставя информация на оператора или оператора на въздухоплавателни средства и други заинтересовани страни в съответствие с хармонизирания стандарт, посочен в приложение II.
3. Проверяващият орган гарантира поверителността на информацията, получена по време на проверката съгласно хармонизирания стандарт, посочен в приложение II.
Член 42
Безпристрастност и независимост
1. Проверяващият орган е независим от оператора или оператора на въздухоплавателни средства и безпристрастен при извършването на своите дейности по проверката.
За тази цел проверяващият орган и която и да било част от същото юридическо лице не може да бъде оператор или оператор на въздухоплавателни средства, собственик на оператор или оператор на въздухоплавателни средства или да бъде притежаван от тях и също така не трябва да има връзки с оператор или оператор на въздухоплавателни средства, които биха могли да засегнат неговата независимост и безпристрастност. Проверяващият орган е независим от органите, които търгуват с квоти за емисии по схемата за търговия с квоти за емисии на парникови газове, установена съгласно член 19 от Директива 2003/87/ЕО.
2. Проверяващият орган е организиран по начин, който защитава неговата обективност, независимост и безпристрастност. За целите на настоящия регламент се прилагат съответните изисквания, установени в хармонизирания стандарт, посочен в приложение II.
3. Проверяващият орган не извършва дейности по проверка за оператор или оператор на въздухоплавателни средства, който представлява неприемлив риск за безпристрастността му или който поражда конфликт на интереси при него. Проверяващият орган не използва персонал или лица, с които е сключен договор, при проверката на доклад на оператор или оператор на въздухоплавателни средства, който представлява реален или потенциален конфликт на интереси. Проверяващият орган също така гарантира, че дейностите на персонала или организациите не засягат поверителността, обективността, независимостта и безпристрастността на проверката.
Счита се, че е възникнал неприемлив риск за безпристрастността или конфликт на интереси по смисъла на първото изречение от първата алинея, когато възникне някой от следните случаи (без това изброяване да изчерпва всички възможни случаи):
а)
проверяващият орган или която и да било част от същото юридическо лице предоставя консултантски услуги за разработване на част от процеса на мониторинг и докладване, описан в одобрения от компетентния орган план за мониторинг, включително разработването на методика за мониторинг, изготвянето на доклада на оператор или оператор на въздухоплавателни средства и изготвянето на плана за мониторинг;
б)
проверяващият орган или част от същото юридическо лице предоставя техническа помощ за разработването или поддържането на системата, въведена за мониторинг и отчитане на данните за емисиите или тонкилометрите.
4. Счита се, че между проверяващия орган и оператора или оператора на въздухоплавателни средства е възникнал конфликт на интереси, когато възникне някой от следните случаи (без това изброяване да изчерпва всички възможни случаи):
а)
когато взаимоотношението между проверяващия орган и оператора или оператора на въздухоплавателни средства се основава на обща собственост, общо управление, общо ръководство или персонал, споделени ресурси, общи финанси и общи договори или маркетинг;
б)
когато операторът или операторът на въздухоплавателни средства е получил консултантски услуги, посочени в параграф 3, буква а) или техническа помощ, посочена в буква б) от същия параграф, от консултантска организация, организация за техническа помощ или друга организация, които имат връзки с проверяващия орган и застрашават безпристрастността му.
За целите на буква б) от първата алинея безпристрастността на проверяващия орган се счита за компрометирана, ако връзките между него и консултантската организация, организацията за техническа помощ или другата организация се основават на обща собственост, общо управление, общо ръководство или персонал, споделени ресурси, общи финанси, общи договори или маркетинг и общо плащане на комисиони от продажби или други стимули за препоръчването на нови клиенти.
5. Проверяващият орган не възлага на външни подизпълнители независимия преглед и издаването на доклада от проверката. За целите на настоящия регламент при възлагането на други дейности по проверка на външни подизпълнители проверяващият орган спазва изискванията, установени в хармонизирания стандарт, посочен в приложение II.
Сключени договори с физически лица за извършване на дейности по проверка не се разглеждат като случаи на възлагане на външни подизпълнители по смисъла на първата алинея, ако при сключването на договора с тях проверяващият орган отговаря на изискванията на хармонизирания стандарт, посочен в приложение II.
6. Проверяващият орган въвежда, документира, прилага и поддържа процес за гарантиране на постоянна безпристрастност и независимост на проверяващия орган, частите на същото юридическо лице като проверяващия орган, другите организации, посочени в параграф 4, както и на целия персонал и лицата, с които е сключен договор и които участват в проверката. Този процес включва механизъм за гарантиране безпристрастността и независимостта на проверяващия орган и отговаря на съответните изисквания, определени в хармонизирания стандарт, посочен в приложение II.
ГЛАВА IV
АКРЕДИТАЦИЯ
Член 43
Акредитация
Проверяващият орган, издаващ доклад от проверката на оператор или оператор на въздухоплавателни средства, се акредитира от националния орган по акредитация за обхвата на дейностите, посочени в приложение I, за които проверяващият орган извършва проверка на доклад на оператор или оператор на въздухоплавателни средства.
Член 44
Цели на акредитацията
По време на процеса на акредитация и мониторинг на акредитирани проверяващи органи всеки национален орган по акредитация оценява дали проверяващият орган и неговият персонал, който извършва дейности по проверката:
а)
притежават компетентността да извършват проверката на доклади на оператор или оператор на въздухоплавателни средства в съответствие с настоящия регламент;
б)
извършват проверката на доклади на оператор или оператор на въздухоплавателни средства в съответствие с настоящия регламент;
в)
отговарят на изискванията, посочени в глава III.
Член 45
Искане за акредитация
1. Всяко юридическо лице или друг правен субект може да поиска акредитация съгласно член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2008 и разпоредбите на настоящата глава.
Искането съдържа информацията, необходима въз основа на хармонизирания стандарт, посочен в приложение III.
2. В допълнение към информацията, посочена в параграф 1 от настоящия член, преди началото на оценката по член 44 заявителят също така предоставя на националния орган по акредитация следното:
а)
цялата информация, която е поискана от националния орган по акредитация;
б)
процедурите и информацията относно процесите, посочени в член 40, параграф 1, и информацията относно системата за управление на качеството, посочена в член 40, параграф 2;
в)
критериите за компетентност, посочени в член 35, параграф 2, букви а) и б), резултатите от процеса на компетентност, посочен в член 35, както и друга документация относно компетентността на целия персонал, който участва в дейности по проверката;
г)
информация относно процеса за гарантиране на постоянна безпристрастност и независимост, посочен в член 42, параграф 6, включително съответните досиета за безпристрастността и независимостта на заявителя и неговия персонал;
д)
информация относно техническите експерти и ключовия персонал, които участват в проверката на докладите на оператор или оператор на въздухоплавателни средства;
е)
системата и процеса за осигуряване на подходяща вътрешна документация по проверката;
ж)
друга документация от значение, посочена в член 41, параграф 1.
Член 46
Подготовка за оценяване
1. При подготовката и извършването на оценката, посочена в член 44, всеки национален орган по акредитация взема под внимание сложността на обхвата, за който заявителят иска акредитация, както и сложността на системата за управление на качеството, посочена в член 40, параграф 2, процедурите и информацията за процесите, посочени в член 40, параграф 1, и географските области, в които заявителят извършва или планира да извършва проверка.
2. За целите на настоящия регламент националният орган по акредитация изпълнява минималните изисквания, установени от хармонизирания стандарт, посочен в приложение III.
Член 47
Оценка
1. Екипът за оценка, посочен в член 57, извършва поне следните дейности с цел изготвянето на оценката, посочена в член 44:
а)
преглед на всички съответни документи и архиви, посочени в член 45;
б)
посещение на помещенията на заявителя за преглед на представителна извадка от вътрешната документация по проверката и за оценка на прилагането на системата за управление на качеството на заявителя и процедурите или процесите, посочени в член 40;
в)
проверка на място на представителна част от искания обхват за акредитация и ефективността и компетентността на представителен брой от персонала на заявителя, който участва в проверката на доклада на оператор или оператор на въздухоплавателни средства, за да се гарантира, че персоналът работи в съответствие с настоящия регламент.
При извършването на тези дейности екипът за оценка отговаря на изискванията на хармонизирания стандарт, посочен в приложение III.
2. Екипът за оценка докладва констатациите си и установените несъответствия на заявителя съгласно изискванията на хармонизирания стандарт, посочен в приложение III, и изисква от заявителя да отговори на докладваните констатации и несъответствия съгласно тези разпоредби.
3. Заявителят предприема коригиращи действия, за да отстрани всички докладвани съгласно параграф 2 несъответствия и посочва в своя отговор до екипа за оценка относно заключенията и несъответствията какви действия са предприети или се планира да се предприемат в срок, определен от националния орган по акредитация, за да се отстранят всички установени несъответствия.
4. Националният орган по акредитация преглежда отговорите на заявителя относно констатациите и несъответствията, докладвани съгласно параграф 3.
Когато националният орган по акредитация счете отговора на заявителя за недостатъчен или неефективен, той изисква допълнителна информация или действия от него. Националният орган по акредитация може също така да поиска доказателство за ефективното изпълнение на предприетите действия или да извърши последваща оценка за оценяване на ефективното изпълнение на коригиращите действия.
Член 48
Решение относно акредитацията и сертификат за акредитация
1. Националният орган по акредитация взема предвид изискванията, определени в хармонизирания стандарт, посочен в приложение III, когато подготвя и взема решението дали да предостави, разшири или поднови акредитацията на заявител.
2. Когато националният орган по акредитация реши да предостави, разшири или поднови акредитацията на заявител, той издава сертификат за акредитация в този смисъл.
Сертификатът за акредитация съдържа информацията, необходима въз основа на хармонизирания стандарт, посочен в приложение III.
Сертификатът за акредитация е валиден за период, не по-дълъг от пет години след датата, на която националният орган по акредитация го е издал.
Член 49
Наблюдение
1. Националният орган по акредитация провежда годишно наблюдение на всеки проверяващ орган, на който е издал сертификат за акредитация.
Наблюдението се състои поне от:
а)
посещение на помещенията на проверяващия орган с цел извършване на дейностите, посочени в член 47, параграф 1, буква б);
б)
проверка на място на ефективността и компетентността на представителен брой от персонала на проверяващия орган в съответствие с член 47, параграф 1, буква в).
2. Националният орган по акредитация извършва първото наблюдение на проверяващ орган съгласно параграф 1 не по-късно от 12 месеца след датата, на която е издаден неговият сертификат за акредитация.
3. Националният орган по акредитация подготвя своя план за наблюдение на всеки проверяващ орган по начин, който позволява да се оценят представителни извадки на обхвата на акредитацията съгласно изискванията на хармонизирания стандарт, посочен в приложение III.
4. Въз основа на резултатите от наблюдението, посочено в параграф 1, националният орган по акредитация решава дали да потвърди продължаването на акредитацията.
5. Когато проверяващ орган извършва проверка в друга държава-членка, националният орган по акредитация, който е акредитирал проверяващия орган, може да поиска от националния орган по акредитация на държавата-членка, където се извършва проверката, да извърши дейности по наблюдението от негово име и на негова отговорност.
Член 50
Повторна оценка
1. Преди изтичането на валидността на сертификата за акредитация националният орган по акредитация провежда повторна оценка на проверяващия орган, на който е издал сертификат за акредитация, за да определи дали валидността на сертификата за акредитация може да бъде удължена.
2. Националният орган по акредитация подготвя своя план за повторната оценка на всеки проверяващ орган по начин, който позволява да се оценят представителни извадки на обхвата на акредитацията. При планирането и извършването на наблюдението националният орган по акредитация спазва изискванията, определени в хармонизирания стандарт, посочен в приложение III.
Член 51
Извънредна оценка
1. Националният орган по акредитация може да провежда извънредна оценка на проверяващия орган във всеки момент, за да гарантира, че проверяващият орган отговаря на изискванията, определени в настоящия регламент.
2. С цел да позволи на националния орган по акредитация да оцени необходимостта от извънредна оценка, проверяващият орган незабавно го информира за всички значителни промени, свързани с неговата акредитация, относно всеки аспект от неговия статут или работа. Значителните промени включват промените, упоменати в хармонизирания стандарт, посочен в приложение III.
Член 52
Разширяване на обхвата
Националният орган по акредитация извършва необходимите действия в отговор на заявление от проверяващ орган за разширяване на обхвата на вече предоставена акредитация, за да установи дали проверяващият орган отговаря на изискванията в член 44 за исканото разширяване на обхвата на неговата акредитация.
Член 53
Административни мерки
1. Националният орган по акредитация може да прекрати временно, да отнеме или да намали обхвата на акредитацията на проверяващ орган, който не изпълнява изискванията на настоящия регламент.
Националният орган по акредитация може да прекрати временно, да отнеме или да намали обхвата на акредитацията на проверяващ орган по искане на същия.
Националният орган по акредитация установява, документира, прилага и поддържа процедура за временно прекратяване на акредитацията, отнемане на акредитацията и намаляване на обхвата на акредитацията.
2. Националният орган по акредитация временно прекратява или ограничава обхвата на акредитация в следните случаи:
а)
проверяващият орган е извършил сериозно нарушение на настоящия регламент;
б)
проверяващият орган трайно и многократно не спазва изискванията на настоящия регламент;
в)
проверяващият орган е нарушил други конкретни правила и условия на националния орган по акредитация.
3. Националният орган по акредитация отнема акредитацията, когато:
а)
проверяващият орган не е отстранил причините, въз основа на които е взето решение за временно прекратяване на сертификата за акредитация;
б)
член на висшето ръководство на проверяващия орган е признат за виновен в извършването на измама;
в)
проверяващият орган умишлено е предоставил невярна информация.
4. Решението на национален орган по акредитация да прекрати временно, отмени или намали обхвата на акредитацията в съответствие с параграфи 2 и 3 подлежи на обжалване.
Държавите-членки установяват процедури за разглеждане на такива жалби.
5. Решението на национален орган по акредитация да прекрати временно, отмени или намали обхвата на акредитацията поражда действие веднага след като проверяващият орган бъде уведомен за него.
Националният орган по акредитация преустановява незабавно временното прекратяване на сертификата за акредитация, когато получи удовлетворителна информация и е убеден, че проверяващият орган спазва изискванията на настоящия регламент.
ГЛАВА V
ИЗИСКВАНИЯ КЪМ ОРГАНИТЕ ПО АКРЕДИТАЦИЯ ОТНОСНО АКРЕДИТИРАНЕТО НА ПРОВЕРЯВАЩИ ОРГАНИ ПО СТЕ
Член 54
Национален орган по акредитация
1. Дейностите, свързани с акредитацията съгласно настоящия регламент, се извършват от националните органи по акредитация, учредени съгласно член 4, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2008.
2. Ако държава-членка реши да предвиди възможност за акредитация по смисъла на настоящия регламент на проверяващи органи, които са физически лица, дейностите по сертифицирането на тези проверяващи органи се поверяват на национален орган, различен от националния орган по акредитация, учреден съгласно член 4, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2008.
3. Ако държава-членка реши да се възползва от възможността, посочена в параграф 2, тя гарантира, че упоменатият държавен орган отговаря на изискванията по настоящия регламент, включително тези, посочени в член 70, и предоставя необходимите документални доказателства съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 765/2008.
4. Националният орган по акредитация е член на органа, признат съгласно член 14 от цитирания регламент.
5. Националният орган по акредитация е натоварен с извършването на акредитация като дейност на публичен орган и е признат официално от държавата-членка, където акредитацията не се управлява директно от публични органи.
6. За целите на настоящия регламент националният орган по акредитация изпълнява задълженията си съгласно изискванията, установени в хармонизирания стандарт, посочен в приложение III.
Член 55
Трансгранична акредитация
Ако държава-членка прецени, че е икономически неизгодно или неустойчиво да учредява национален орган по акредитация или да предоставя услуги по акредитация по смисъла на член 15 от Директива 2003/87/ЕО, тази държава-членка има достъп до националния орган по акредитация на друга държава-членка.
Съответната държавата-членка информира Комисията и другите държави-членки.
Член 56
Независимост и обективност
1. Националният орган по акредитация е организиран по начин, който гарантира пълната му независимост от проверяващи органи, които оценява, и безпристрастността му при изпълнение на акредитационните дейности.
2. За тази цел той не предлага и не предоставя дейности или услуги, които проверяващите органи предоставят, нито предоставя консултантски услуги, не притежава дялове във и няма друг финансов или управленски интерес към проверяващ орган.
3. Без да се засягат разпоредбите на член 54, параграф 2, структурата, отговорностите и задачите на националния орган по акредитация са ясно разграничени от тези на компетентния орган и на други национални органи.
4. Националният орган по акредитация взема всички окончателни решения относно акредитацията на проверяващи органи.
Националният орган по акредитация може обаче да възложи определени дейности на подизпълнител, като това възлагане е предмет на разпоредбите на хармонизирания стандарт, посочен в приложение III.
Член 57
Екип за оценяване
1. Националният орган по акредитация назначава екип за оценяване за всяко отделно оценяване.
2. Екипът за оценяване включва водещ оценител и, където е необходимо, подходящ брой оценители или технически експерти за конкретния обхват на акредитация.
Екипът за оценяване включва поне един член с познания за мониторинга и докладването на емисии на парникови газове съгласно Регламент (ЕС) № 601/2012, които са от значение за обхвата на акредитацията, и компетентността и разбирането, нужни за оценяване на дейностите по проверка на съответната инсталация или оператор на въздухоплавателни средства в този обхват, и поне един член с познания за съответните национални закони и насоки.
Член 58
Изисквания за компетентността на оценителите
1. Оценителят е компетентен да извършва дейностите, изисквани в глава IV при оценяването на проверяващия орган. За целта оценителят:
а)
отговаря на изискванията на хармонизирания стандарт съгласно Регламент (ЕО) № 765/2008, посочен в приложение III;
б)
има знания за Директива 2003/87/ЕО, Регламент (ЕС) № 601/2012, настоящия регламент, съответните стандарти и друго съответно законодателство, както и приложимите насоки;
в)
има познания за одита на данни и информация, посочен в член 37, параграф 1, буква б) от настоящия регламент, придобити чрез обучение или достъп до лице, имащо познания и опит с такива данни и информация.
2. Водещият оценител отговаря на изискванията за компетентност, посочени в параграф 1, има доказани умения да ръководи екип за оценяване и отговаря за извършването на оценка в съответствие с настоящия регламент.
3. В допълнение към изискванията за компетентност в параграф 1 вътрешните проверители и лицата, които вземат решенията за предоставяне, разширяване или подновяване на акредитацията, разполагат с достатъчно знания и опит, за да оценят акредитацията.
Член 59
Технически експерти
1. Националният орган по акредитация може да включи в екипа за оценяване технически експерти, които да предоставят задълбочени знания и експертен опит по конкретни въпроси, необходими, за да се съдейства на водещия оценител или на друг оценител при извършването на дейностите по оценяване.
2. Техническият експерт притежава компетентността, необходима за ефективно съдействие на водещия оценител и на друг оценител по въпроса, за който се изискват неговите знания и експертен опит. В допълнение техническият експерт:
а)
има знания за Директива 2003/87/ЕО, Регламент (ЕС) № 601/2012, настоящия регламент, съответните стандарти и друго съответно законодателство, както и приложимите насоки;
б)
познава достатъчно добре дейностите по проверката.
3. Техническият експерт извършва специфични задачи под ръководството и пълната отговорност на водещия оценител от съответния екип за оценяване.
Член 60
Процедури
Националният орган по акредитация спазва изискванията, установени съгласно член 8 от Регламент (ЕО) № 765/2008.
Член 61
Оплаквания
Когато националният орган по акредитация получи оплакване относно проверяващия орган от компетентния орган, от оператора или от оператора на въздухоплавателни средства, или от други заинтересовани страни, в приемливи срокове той:
а)
взема решение относно обосноваността на оплакването;
б)
гарантира, че на съответния проверяващ орган е предоставена възможност да внесе коментари;
в)
предприема подходящи действия за разглеждане на оплакването;
г)
регистрира оплакването и предприетите действия; както и
д)
отговаря на оплакването.
Член 62
Архиви и документация
Националният орган по акредитация съхранява документация за всяко лице, свързано с процеса на акредитация. Тази документация включва удостоверения за съответната квалификация, обучение, опит, безпристрастност и компетентност, необходими като доказателство за спазването на настоящия регламент.
Член 63
Достъп до информация и поверителност
1. Националният орган по акредитация редовно предоставя на обществеността и актуализира информацията, събрана в процеса на акредитационната си дейност.
2. Съгласно член 8, точка 4 от Регламент (ЕО) № 765/2008 националният орган по акредитация предприема адекватни мерки за опазване поверителността на придобитата информация.
Член 64
Партньорска оценка
1. Националните органи по акредитация са предмет на редовна партньорска оценка.
Партньорската оценка се организира от органа, признат в член 14 от Регламент (ЕО) № 765/2008.
2. Органът, посочен в член 14 от Регламент (ЕО) № 765/2008, изготвя подходящи критерии за партньорска оценка и за ефективен и независим процес на партньорска оценка, за да оцени дали:
а)
националният орган по акредитация, който е обект на партньорската оценка, е извършил дейностите по акредитация в съответствие с глава IV;
б)
националният орган по акредитация, който е обект на партньорската оценка, е спазил изискванията, определени в настоящата глава.
Критериите за партньорска оценка включват изисквания за компетентност за партньорите - оценители, и за екипите за партньорска оценка, които са специфични за схемата за търговия с квоти за емисии на парникови газове, въведена с Директива 2003/87/ЕО.
3. Органът, признат съгласно член 14 от Регламент (ЕО) № 765/2008, публикува резултата от партньорската оценка на националния орган по акредитация и го съобщава на Комисията, на националните власти, отговарящи за националните органи по акредитация в държавите-членки, и на компетентния орган на държавата-членка или на координационния орган, посочен в член 69, параграф 2.
4. Без да се засяга параграф 1, когато национален орган по акредитация е преминал успешно партньорска оценка, организирана от орган, признат съгласно член 14 от Регламент (ЕО) № 765/2008 преди влизането в сила на настоящия регламент, този национален орган се освобождава от преминаването през нова партньорска оценка след влизането в сила на настоящия регламент, ако може да докаже спазването му.
За целта съответният национален орган по акредитация внася искане и необходимата документация пред органа, признат по член 14 от Регламент (ЕО) № 765/2008.
Органът, признат по член 14 от Регламент (ЕО) № 765/2008, решава дали са изпълнени условията за освобождаване от партньорска оценка.
Освобождаването се прилага за период, непревишаващ три години от датата на нотифициране на решението до националния орган по акредитация.
5. Националният орган, натоварен съгласно член 54, параграф 2 със задачите по сертифицирането на проверяващи органи, които са физически лица, съгласно настоящия регламент поддържа ниво на надеждност, равно на това на националните органи по акредитация, успешно преминали през партньорска оценка.
За целта съответната държава-членка представя на Комисията и на другите държави-членки всички документални доказателства за случая веднага след вземането на решение да разреши на националния орган да извърши сертифициране. Никой национален орган не сертифицира проверяващи органи за целите на настоящия регламент, преди съответната държава-членка да е представила тези документални доказателства.
Съответната държава-членка прави периодични прегледи на работата на националния орган, за да гарантира, че той продължава да поддържа гореспоменатото ниво на надеждност, и информира Комисията за това.
Член 65
Коригиращи действия
1. Държавите-членки упражняват редовен надзор над националните си органи по акредитация, за да гарантират, че те постоянно отговарят на изискванията на настоящия регламент, като вземат предвид резултатите от партньорската оценка, проведена съгласно член 64.
2. Когато даден национален орган по акредитация не отговаря на изискванията на настоящия регламент или не изпълни задълженията, посочени в него, съответната държава-членка предприема нужните коригиращи действия или гарантира, че такива коригиращи действия ще бъдат предприети, и уведомява Комисията за това.
Член 66
Взаимно признаване на проверяващи органи
1. Държавите-членки признават равностойността на услугите, предоставяни от национални органи по акредитация, които са преминали успешно партньорска оценка. Държавите-членки признават сертификатите за акредитация на проверяващи органи, акредитирани от тези национални органи по акредитация, и зачитат правото им да извършват проверки в обхвата на тяхната акредитация.
2. Когато даден национален орган по акредитация не е преминал целия процес на партньорска оценка преди 31 декември 2014 г., държавите-членки признават сертификатите за акредитация на акредитираните от него проверяващи органи, при условие че органът, признат съгласно член 14 от Регламент (ЕО) № 765/2008, е започнал партньорска оценка за този национален орган по акредитация и не е открил никакво несъответствие съгласно настоящия регламент.
3. Когато сертифицирането на проверяващите органи се извършва от национален орган, посочен в член 54, параграф 2, държавите-членки приемат сертификата, издаден от такъв орган, и зачитат правото на сертифицирани проверяващи органи да извършват проверки в обхвата на сертифицирането си.
Член 67
Мониторинг на предоставяните услуги
Когато в хода на инспекция по член 31, параграф 4 от Директива 2006/123/ЕО държава-членка установи, че проверяващ орган не спазва настоящия регламент, компетентният орган или националният орган по акредитация на тази държава-членка информира националния орган по акредитация, който е акредитирал този проверяващ орган.
Националният орган по акредитация, акредитирал този проверяващ орган, разглежда съобщената информация като оплакване по смисъла на член 61 от настоящия регламент и предприема подходящи действия в отговор на компетентния орган или националния орган по акредитация съгласно член 72, параграф 2, втора алинея от настоящия регламент.
Член 68
Електронен обмен на данни и използване на автоматизирани системи
1. Държавите-членки могат да изискат от проверяващите органи да използват електронни образци или специфични файлови формати за докладите от проверката в съответствие с член 74, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 601/2012.
2. Стандартизираните електронни образци или спецификациите на файловите формати могат да бъдат предоставени с цел внасяне на доклад от проверката и за други видове комуникация между оператора, оператора на въздухоплавателни средства, проверяващия орган, компетентния орган и националния орган по акредитация в съответствие с член 74, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 601/2012.
ГЛАВА VI
ОБМЕН НА ИНФОРМАЦИЯ
Член 69
Обмен на информация и координационни органи
1. Държавата-членка установява ефективен обмен на подходяща информация и ефективно сътрудничество между своя национален орган по акредитация или, според случая, националния орган, натоварен със сертифицирането на проверяващи органи, и компетентния орган.
2. Ако в дадена държава-членка е учреден повече от един компетентен орган съгласно член 18 от Директива 2003/87/ЕО, тази държава-членка оправомощава един от тези компетентни органи да служи като координационен орган за обмен на информация, координиране на сътрудничеството, посочено в параграф 1, и за дейностите, посочени в настоящата глава.
Член 70
Работна програма за акредитация и доклад за управлението
1. До 31 декември всяка година националният орган по акредитация предоставя работна програма за акредитация на компетентния орган на всяка държава-членка, съдържаща списък на акредитирани от него проверяващи органи, които съгласно член 76 са заявили намерение да извършват проверки в тези държави-членки. Работната програма за акредитация съдържа най-малко следната информация за всеки проверяващ орган:
а)
предвидено време и място на проверката;
б)
информация за дейностите, които националният орган по акредитация е планирал за този проверяващ орган, по-специално дейностите по наблюдение и повторна оценка;
в)
дати на очакваните одити за удостоверяване, които се извършват от националния орган по акредитация за оценяване на проверяващия орган, включително адреса и данните за връзка с операторите или операторите на въздухоплавателни средства, които ще бъдат посетени по време на одита за удостоверяване;
г)
информация за това дали националният орган по акредитация е изискал от националния орган по акредитация на държавата-членка, където проверяващият орган извършва проверката, да извърши дейности по наблюдение.
2. След предаването на работната програма за акредитация съгласно параграф 1 компетентният орган предоставя на националния орган по акредитация съответната информация, включително национални закони и насоки, които могат да бъдат от значение.
3. До 1 юни всяка година националният орган по акредитация предоставя на компетентния орган доклад за управлението. Докладът за управлението съдържа поне следната информация за всеки проверяващ орган, който е бил акредитиран от този национален орган по акредитация:
а)
подробна информация за акредитацията на новоакредитирани проверяващи органи, включително обхвата на акредитацията им;
б)
всички промени в обхвата на акредитацията за тези проверяващи органи;
в)
обобщени резултати от дейностите по наблюдение и повторна оценка, извършени от националния орган по акредитация;
г)
обобщени резултати от извършени извънредни оценки, включително причини за предприемането на такива извънредни оценки;
д)
всички оплаквания, подадени срещу проверяващия орган след последния доклад за управлението, както и действията, предприети от националния орган по акредитация.
Член 71
Обмен на информация относно административните мерки
Когато националният орган по акредитация е наложил административни мерки на проверяващия орган съгласно член 53 или когато е отменено временно прекратяване на акредитацията, или когато решение по обжалване е отменило решението на национален орган по акредитация да наложи административни мерки съгласно член 53, националният орган по акредитация информира следните страни:
а)
компетентния орган на държавата-членка, където проверяващият орган е акредитиран;
б)
компетентния орган и националния орган по акредитация на държавата-членка, където проверяващият орган извършва проверките.
Член 72
Обмен на информация от компетентния орган
1. Компетентният орган на държавата-членка, където проверяващият орган извършва проверката, ежегодно съобщава на националния орган по акредитация, който е акредитирал този проверяващ орган, поне следното:
а)
съответните резултати от проверката на доклада на оператора и на оператора на въздухоплавателни средства и от докладите от проверката, по-специално за всички открити несъответствия на този проверяващ орган с настоящия регламент;
б)
резултатите от инспекцията на оператора или на оператора на въздухоплавателни средства, когато тези резултати са от значение за националния орган по акредитация по отношение на акредитацията и наблюдението на проверяващия орган или когато тези резултати включват някакво открито несъответствие на този проверяващ орган с настоящия регламент;
в)
резултати от оценяването на вътрешната документация по проверката на този проверяващ орган, когато компетентният орган е оценил вътрешната документация по проверката съгласно член 26, параграф 3;
г)
оплаквания, получени от компетентния орган във връзка с този проверяващ орган.
2. Когато информацията, посочена в параграф 1, съдържа доказателство, че компетентният орган е открил несъответствие на проверяващия орган с настоящия регламент, националният орган по акредитация счита съобщаването на тази информация за оплакване от страна на компетентния орган по отношение на проверяващия орган по смисъла на член 61.
Националният орган по акредитация предприема подходящи действия за разглеждане на такава информация и отговаря на компетентния орган до три месеца след получаване на информацията. В отговора си националният орган по акредитация информира компетентния орган за предприетите действия и, според случая, за наложените на проверяващия орган административни мерки.
Член 73
Обмен на информация относно наблюдението
1. Когато от националния орган по акредитация на държавата-членка, в която даден проверяващ орган извършва проверка, се изиска съгласно член 49, параграф 5 да извърши дейности по наблюдение, той докладва своите констатации на националния орган по акредитация, който е акредитирал проверяващия орган, освен ако двата национални органа по акредитация не са се споразумели за друго.
2. Националният орган по акредитация, който е акредитирал проверяващия орган, взема предвид констатациите, посочени в параграф 1, при извършването на оценка на това дали проверяващият орган отговаря на изискванията, определени в настоящия регламент.
3. Когато заключенията, посочени в параграф 1, доказват, че проверяващият орган не спазва настоящия регламент, националният орган по акредитация, който го е акредитирал, предприема съответни действия съгласно настоящия регламент и информира националния орган по акредитация, който е извършил дейностите по наблюдение:
а)
какви действия са предприети от националния орган по акредитация, който е акредитирал проверяващия орган;
б)
където е уместно, как несъответствията от заключенията са отстранени от проверяващия орган;
в)
където е уместно, какви административни мерки са наложени на проверяващия орган.
Член 74
Обмен на информация с държавата-членка, където е установен проверяващият орган
Когато даден проверяващ орган получи акредитация от национален орган по акредитация на държава-членка, различна от тази, в която той е установен, работната програма за акредитация, докладът за управление, посочени в член 70, както и информацията, посочена в член 71, се предоставят също на компетентния орган на държавата-членка, в която проверяващият орган е установен.
Член 75
База данни за акредитирани проверяващи органи
1. Националните органи по акредитация или, според случая, националните органи, посочени в член 54, параграф 2, създават и управляват база данни, като предоставят достъп до нея на други национални органи по акредитация, национални власти, проверяващи органи, оператори, оператори на въздухоплавателни средства и компетентни органи.
Органът, признат съгласно член 14 от Регламент (ЕО) № 765/2008, улеснява и хармонизира достъпа до базите данни с оглед ефективната и икономична комуникация между националните органи по акредитация, националните власти, проверяващите органи, операторите, операторите на въздухоплавателни средства и компетентните органи и може да слее тези бази данни в единна централизирана база данни.
2. Предложението по параграф 1 съдържа най-малко следната информация:
а)
име и адрес на всеки проверяващ орган, акредитиран от националния орган по акредитация;
б)
държавата-членка, в която проверяващият орган извършва проверки;
в)
обхвата на акредитация на всеки проверяващ орган;
г)
датата на предоставяне на акредитацията и датата на изтичане на валидността на акредитацията;
д)
информация относно административни мерки, наложени на проверяващия орган.
Информацията е общественодостъпна.
Член 76
Съобщаване на информация от проверяващи органи
1. За да може националният орган по акредитация да изготви работната програма за акредитация и доклада за управление, посочен в член 70, до 15 ноември всяка година проверяващият орган изпраща следната информация на националния орган по акредитация, който го е акредитирал:
а)
планираното време и място на проверките, които проверяващият орган е насрочил;
б)
адрес и данни за връзка с операторите или с операторите на въздухоплавателни средства, чиито доклади за емисии или доклади за тонкилометри са обект на неговата проверка.
2. Когато в посочената в параграф 1 информация бъдат внесени промени, проверяващият орган съобщава тези промени на органа по акредитация в сроковете, договорени с него.
ГЛАВА VII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 77
Преходни разпоредби
Емисиите и, където е приложимо, данните за дейността преди 1 януари 2013 г. се проверяват съгласно изискванията, определени в Решение 2007/589/ЕО (11).
Член 78
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2013 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 21 юни 2012 година.
KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 600/2012
af 21. juni 2012
om verifikation af rapporter om drivhusgasemissioner og rapporter om tonkilometer og akkreditering af verifikatorer i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (1), særlig artikel 15, stk. 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Der er brug for en overordnet ramme med bestemmelser vedrørende akkreditering af verifikatorer for at sikre, at verifikationen af operatørers eller luftfartsoperatørers rapporter inden for rammerne af Unionens ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner, som skal indsendes i henhold til Kommissionens forordning (EU) nr. 601/2012 af 21. juni 2012 om overvågning og rapportering af drivhusgasudledninger i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF (2), udføres af verifikatorer, der besidder den tekniske kompetence til at udføre den betroede opgave på en uafhængig og uvildig måde og i henhold til de krav og principper, der er fastlagt i nærværende forordning.
(2)
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/123/EF af 12. december 2006 om tjenesteydelser i det indre marked (3) fastsatte en generel ramme, som skulle lette den fri bevægelighed for tjenesteydelser og tjenesteudbydere i Unionen og samtidig opretholde en høj kvalitet i tjenesteydelserne. En harmonisering i Unionen af reglerne for akkreditering og verifikation med relation til Unionens emissionshandelssystem bør kunne bidrage til et konkurrenceorienteret marked for verifikatorer og samtidig sikre gennemsigtighed og oplysninger for operatører og luftfartsoperatører.
(3)
Når artikel 15 i direktiv 2003/87/EF gennemføres, er det nødvendigt at sikre en synergi mellem den omfattende ramme for akkreditering, der blev fastlagt ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 765/2008 af 9. juli 2008 om kravene til akkreditering og markedsovervågning i forbindelse med markedsføring af produkter og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 339/93 (4) og hertil knyttede bestemmelser i Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 768/2008/EF af 9. juli 2008 om fælles rammer for markedsføring af produkter og om ophævelse af Rådets afgørelse 93/465/EØF (5) på den ene side, og de specifikke træk ved Unionens ordning for handel med drivhusgasemissioner krav, som er væsentlige for en effektiv gennemførelse af direktiv 2003/87/EF, på den anden side. Forordning (EF) nr. 765/2008 bør fortsat anvendes på de aspekter af akkrediteringen af verifikatorer, som ikke er omhandlet i nærværende forordning. Det bør navnlig sikres, at når det som følge af intern praksis i en medlemsstat er en national myndighed, der er udpeget af den pågældende medlemsstat i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 765/2008, der udfører en alternativ procedure for akkreditering, dvs. godkendelse af verifikatorer, som er fysiske personer, skal den pågældende medlemsstat forelægge dokumentation for, at denne myndighed har en troværdighed svarende til nationale akkrediteringsorganer, som har bestået en peerevaluering tilrettelagt af det ifølge artikel 14 i samme forordning anerkendte organ.
(4)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1221/2009 af 25. november 2009 om organisationers frivillige deltagelse i en fællesskabsordning for miljøledelse og miljørevision (EMAS) og om ophævelse af forordning (EF) nr. 761/2001 og Kommissionens beslutning 2001/681/EF og 2006/193/EF (6) kræver et uafhængigt og neutralt akkrediterings- eller licensudstedelsessystem for miljøverifikatorer. Af hensyn til sammenhæng og for at mindske de administrative byrder for medlemsstaterne og de økonomiske aktører er det hensigtsmæssigt at tage hensyn til synergier mellem ovennævnte og nærværende forordning.
(5)
For verifikations- og akkrediteringssystemet bør det undgås, at der bliver unødvendig overlapning af procedurer og organisationer, som er oprettet i medfør af andre af Unionens retsinstrumenter, hvilket vil kunne give en større belastning for medlemsstaterne eller økonomiske aktører. Det er derfor hensigtsmæssigt at trække på bedste praksis fra anvendelsen af harmoniserede standarder, som er vedtaget af Den Europæiske Standardiseringsorganisation på grundlag af et mandat udstedt af Kommissionen i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester (7), såsom den harmoniserede standard vedrørende generelle krav til akkrediteringsorganer, der akkrediterer overensstemmelsesvurderingsorganer, og den harmoniserede standard vedrørende krav til drivhusgasvaliderings- og verifikationsorganer til brug ved akkreditering eller andre former for anerkendelse, hvor referencerne er blevet offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende, samt Dokument EA-6/03 og andre tekniske dokumenter, der er udviklet af det europæiske samarbejde til akkreditering eller af andre organer.
(6)
Når der indføres harmoniserede regler for verifikation af operatørers eller luftfartsoperatørers rapporter og akkreditering af verifikatorer, er det nødvendigt at sørge for, at den byrde, som pålægges operatører, der udleder en mindre mængde af kuldioxid (CO2) pr. år, på luftfartsoperatører, der betragtes som små udledere ifølge forordning (EU) nr. 601/2012 og på medlemsstaternes tilgængelige ressourcer, ikke står i misforhold til de tilstræbte mål.
(7)
Ifølge artikel 27 i direktiv 2003/87/EF kan medlemsstaterne udelukke små anlæg, med forbehold af ækvivalente foranstaltninger, fra Unionens ordning for handel af kvoter for drivhusgasemissioner, forudsat at betingelserne i den pågældende artikel er overholdt. Nærværende forordning bør ikke gælde direkte for de i henhold til artikel 27 i direktiv 2003/87/EF udelukkede anlæg, medmindre medlemsstaten beslutter, at nærværende forordning bør gælde.
(8)
I henhold til principperne i bilag V i direktiv 2003/87/EF skal verifikatoren anvende en risikobaseret tilgang med henblik på at nå en verifikationserklæring, der giver rimelig sikkerhed for, at de samlede emissioner eller tonkilometer ikke i væsentlig grad angives forkert, og at rapporten kan kontrolleres på tilfredsstillende vis. Niveauet af sikkerhed bør stå i forhold til dybden og detaljegraden af de verifikationsaktiviteter, der udføres under verifikationen, og verifikationserklæringens ordlyd. Verifikatoren bør være forpligtet til efter de resultater og oplysninger, der opnås under verifikationsprocessen, at justere en eller flere aktiviteter i verifikationsprocessen for at overholde kravene til at opnå rimelig sikkerhed.
(9)
Med henblik på at undgå sammenblanding af den kompetente myndigheds og verifikatorens rolle bør en verifikators ansvar ved udførelse af verifikation være klart defineret. Verifikatoren bør bruge overvågningsplanen, der er godkendt af den kompetente myndighed, som referencepunkt og vurdere, om denne plan og de procedurer, der er beskrevet i denne plan, er blevet gennemført korrekt. Hvis verifikatoren identificerer manglende overholdelse af forordning (EU) nr. 601/2012 bør det være verifikatorens ansvar at rapportere dette tilfælde af manglende overholdelse i verifikationsrapporten.
(10)
Det er nødvendigt at have fuldstændigt kendskab til en operatørs eller en luftfartsoperatørs aktiviteter for at kunne udføre en effektiv verifikation af en operatørs eller luftfartsoperatørs rapport. En verifikator bør kun udføre de anmodede verifikationsaktiviteter, efter at det med en indledende vurdering er konstateret, at vedkommende er kompetent til at gøre det. I bestræbelserne på at opnå et højt kvalitetsniveau for verifikationsaktiviteter bør der udvikles harmoniserede regler for en indledende vurdering for at fastslå, om en verifikator er kompetent, uafhængig og uvildig til at udføre de anmodede verifikationsaktiviteter i overensstemmelse med de regler og principper, der er fastsat i nærværende forordning
(11)
Levering af relevante oplysninger mellem operatøren eller luftfartsoperatøren og verifikatoren er afgørende i alle dele af verifikationsprocessen, navnlig i fasen inden aftalens indgåelse, i verifikatorens præstation under den strategiske analyse og under verifikationen. Det er nødvendigt at etablere et sæt harmoniserede krav, der på ethvert givet tidspunkt kan regulere denne udveksling af oplysninger mellem operatøren eller luftfartsoperatøren og verifikatoren.
(12)
Alle verifikationsaktiviteter i verifikationsprocessen er indbyrdes forbundne og bør afsluttes med verifikatorens udgivelse af en verifikationsrapport, der indeholder en verifikationsudtalelse, som svarer til resultatatet af verifikationsvurderingen. Der bør etableres harmoniserede krav til verifikationsrapporterne og udførelsen af verifikationsaktiviteter for at sikre, at verifikationsrapporter og verifikationsaktiviteter i medlemsstaterne opfylder de samme standarder.
(13)
En analyse af de rapporterede datas tilbøjelighed til ukorrekte angivelser af væsentlig betydning er en vigtig del i verifikationsprocessen og er afgørende for, hvordan verifikationsaktiviteterne bør udføres af verifikatoren. Hvert element i verifikationsprocessen er derfor tæt forbundet med resultatet af analysen af disse risici for ukorrekte angivelser.
(14)
Der bør være specifikke bestemmelser for verifikationen af rapporten fra luftfartsoperatører og fra operatører på steder, som er omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/31/EF af 23. april 2009 om geologisk lagring af kuldioxid og om ændring af Rådets direktiv 85/337/EØF, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF, 2001/80/EF, 2004/35/EF, 2006/12/EF, 2008/1/EF og forordning (EF) nr. 1013/2006 (8).
(15)
Operatørens eller luftfartsoperatørens korrekte og effektive rapportering af drivhusgasemissioner er afgørende for gennemførelsen af direktiv 2003/87/EF. Med henblik på at sikre korrekt funktion af overvågnings- og rapporteringsprocessen bør en løbende forbedring af operatørens eller luftfartsoperatørens præstation være en del de verifikationsaktiviteter, som verifikatoren udfører.
(16)
Verifikationsaktiviteter og udgivelsen af verifikationsrapporter bør kun udføres af verifikatorer og det af deres personale, som er kompetent. Verifikatorer bør etablere og løbende forbedre interne processer, der sikrer, at alt personale, som er involveret i verifikationsaktiviteter, er kompetent til at udføre de opgaver, som de bliver betroet. Kriterierne for at fastslå, om en verifikator er kompetent, bør være de samme i alle medlemsstater og bør være verificerbare, objektive og gennemskuelige.
(17)
Det nationale akkrediteringsorgan, som er oprettet ved forordning (EF) nr. 765/2008, bør have beføjelser til at akkreditere og udstede en autoritativ erklæring angående en verifikators kompetence til at udføre verifikationsaktiviteterne i henhold til nærværende forordning, vedtage administrative foranstaltninger og føre tilsyn med verifikatorer.
(18)
En medlemsstat, der ikke anser det for økonomisk meningsfyldt eller bæredygtigt at oprette et nationalt akkrediteringsorgan eller at udføre akkrediteringsaktiviteter, bør have tilladelse til at gøre brug af en anden medlemsstats nationale akkrediteringsorgan. Kun nationale akkrediteringsorganer, der er blevet godkendt ved en peerevaluering organiseret af det organ, som er anerkendt ifølge artikel 14 i forordning (EF) nr. 765/2008, bør have tilladelse til at udføre akkrediteringsaktiviteterne i henhold til nærværende forordning.
(19)
Nationale akkrediteringsorganer, der kan fremlægge dokumentation for overholdelse af nærværende forordning, og som allerede er godkendt ved en peerevaluering organiseret af det organ, som er anerkendt ifølge artikel 14 i forordning (EU) nr. 765/2008, bør antages at opfylde procedurekravene, der er pålagt nationale akkrediteringsorganer, såsom krav til struktur af et nationalt akkrediteringsorgan, etablering af en kompetenceproces, etablering af de nødvendige procedurer og det nødvendige styringssystem og arrangementer til at sikre fortroligheden af indhentede oplysninger, og bør undtages fra at skulle underkastes en ny peerevaluering efter ikrafttræden af nærværende forordning. I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/4/EF af 28. januar 2003 om offentlig adgang til miljøoplysninger og om ophævelse af Rådets direktiv 90/313/EØF (9) bør miljøoplysninger indeholdt i den verificerede operatørs eller luftfartsoperatørs rapporter, som er placeret hos offentlige myndigheder, gøres offentlige for at sikre gennemskuelighed, dog underlagt visse fortrolighedskrav.
(20)
Et effektivt samarbejde mellem nationale akkrediteringsorganer eller, når det er relevant, andre nationale myndigheder, og kompetente myndigheder er afgørende for en korrekt funktion af kvoteordningen for drivhusgasemissioner og tilsynet med verifikationskvalitet. Af hensyn til gennemskuelighed er det nødvendigt at sikre, at de nationale akkrediteringsorganer eller, når det er relevant, andre nationale myndigheder, og de kompetente myndigheder etablerer effektive midler til udveksling af oplysninger. Udveksling af oplysninger mellem kompetente myndigheder og mellem kompetente myndigheder og nationale akkrediteringsorganer eller andre nationale myndigheder bør gennemføres med en streng sikkerhed for fortrolighed og tavshedspligt og håndteres i henhold til gældende national lovgivning og EU-lovgivning.
(21)
De foranstaltninger, der fastsættes i nærværende forordning, er i overensstemmelse med Udvalget for Klimaændringers holdning -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand
I nærværende forordning fastsættes bestemmelser for verifikationen af rapporter, der er indsendt i overensstemmelse med direktiv 2003/87/EF, og for akkrediteringen af og tilsynet med verifikatorer.
I nærværende forordning specificeres også bestemmelser for den gensidige anerkendelse af verifikatorer og peerevalueringen af nationale akkrediteringsorganer i henhold til artikel 15 i direktiv 2003/87/EF, jf. dog forordning (EF) nr. 765/2008.
Artikel 2
Anvendelsesområde
Denne forordning finder anvendelse på verifikationen af de i henhold til artikel 14 i direktiv 2003/87/EF rapporterede drivhusgasemissioner og tonkilometerdata fra og med 1. januar 2013.
Artikel 3
Definitioner
Ved anvendelsen af denne forordning gælder ud over definitionerne i artikel 3 i direktiv 2003/87/EF og artikel 3 i forordning (EF) nr. 601/2012 følgende definitioner:
1) »opdagelsesrisiko«: risikoen for, at verifikatoren ikke opdager en væsentlig ukorrekt angivelse
2) »akkreditering«: en attestering foretaget af et nationalt akkrediteringsorgan af, at en verifikator opfylder de krav, der er fastsat i harmoniserede standarder, som anført i artikel 2, nr. 9), i forordning (EF) nr. 765/2008, og krav, der er fastsat i nærværende forordning, til at udføre verifikationen af en operatørs eller luftfartsoperatørs rapport i henhold til nærværende forordning
3) »verifikator«: en juridisk person eller en anden retlig enhed, der udfører verifikationsaktiviteter i henhold til nærværende forordning og er akkrediteret af et nationalt akkrediteringsorgan i henhold til forordning (EF) nr. 765/2008 og nærværende forordning, eller en fysisk person, som er bemyndiget på anden måde, jf. dog artikel 5, stk. 2, i førstnævnte forordning, på det tidspunkt, hvor der udstedes en verifikationsrapport
4) »verifikation«: de aktiviteter, der udføres af en verifikator for at udgive en verifikationsrapport i henhold til nærværende forordning
5) »væsentlig ukorrekt angivelse«: en ukorrekt angivelse, der ifølge verifikatorens mening, individuelt eller i forbindelse med andre ukorrekte angivelser, overskrider væsentlighedsgraden eller kan påvirke den kompetente myndigheds behandling af operatørens eller luftfartsoperatørens rapport
6) »operatørs eller luftfartsoperatørs rapport«: den årlige emissionsrapport, der skal indsendes af operatøren eller luftfartsoperatøren i henhold til artikel 14, stk. 3, i direktiv 2003/87/EF, eller tonkilometerrapporten, der skal indsendes af luftfartsoperatøren med henblik på at ansøge om tildeling af kvoter i henhold til artikel 3e og 3f i dette direktiv
7) »omfang af akkreditering«: de i bilag I omtalte aktiviteter, der søges akkreditering for, eller som har fået tildelt akkreditering
8) »kompetence«: evnen til at anvende viden og færdigheder til at udføre en aktivitet
9) »væsentlighedsgrad«: den kvantitative tærskel eller afskæringspunktet, hvorover ukorrekte angivelser, individuelle eller i forbindelse med andre ukorrekte angivelser, anses for væsentlige af verifikatoren
10) »kontrolsystem«: operatørens eller luftfartsoperatørens risikovurdering og komplette sæt af kontrolaktiviteter, herunder den løbende administration deraf, som en operatør eller luftfartsoperatør har etableret, dokumenteret, gennemført og opretholdt i henhold til artikel 58 i forordning (EU) nr. 601/2012.
11) »kontrolaktiviteter«: alle handlinger, der udføres, eller foranstaltninger, der gennemføres af operatøren eller luftfartsoperatør, for at afhjælpe iboende risici
12) »afvigelse«: en af følgende:
13) »anlæg«: med henblik på at verificere en luftfartsoperatørs emissions- eller tonkilometerrapport, de lokationer, hvor overvågningsprocessen er defineret og styret, herunder de lokationer, hvor relevante data og oplysninger kontrolleres og lagres
14) »kontrolmiljø«: det miljø, hvor det interne kontrolsystem fungerer, og en operatørs eller luftfartsoperatørs ledelses overordnede handlinger for at sikre opmærksomhed på dette interne kontrolsystem
15) »iboende risiko«: tilbøjeligheden for en parameter i operatørens eller luftfartsoperatørens rapport til ukorrekte angivelser, der kan have væsentlig betydning, individuelt eller i forbindelse med andre ukorrekte angivelser, før der tages hensyn til effekten af eventuelle relaterede kontrolaktiviteter
16) »kontrolrisiko«: tilbøjeligheden for en parameter i operatørens eller luftfartsoperatørens rapport til ukorrekte angivelser, der kan have væsentlig betydning, individuelt eller i forbindelse med andre ukorrekte angivelser, og som ikke i rette tid forhindres eller registreres og rettes af kontrolsystemet
17) »verifikationsrisiko«: risikoen, der er en funktion af iboende risiko, kontrolrisiko og opdagelsesrisiko, for at verifikatoren fremsætter en upassende verifikationsudtalelse, når operatørens eller luftfartsoperatørens rapport ikke er fri for væsentlige ukorrekte angivelser
18) »rimelig sikkerhed«: et højt, men ikke absolut niveau af sikkerhed, udtrykt positivt i verifikationserklæringen, med hensyn til om operatørens eller luftfartsoperatørens rapport, som er genstand for verifikation, er fri for væsentlig ukorrekt angivelse
19) »analytiske procedurer«: analyse af svingninger og tendenser i dataene, herunder en analyse af de forhold, der ikke er konsistente med andre relevante oplysninger, eller som afviger fra forventede mængder
20) »intern verifikationsdokumentation«: al intern dokumentation, som en verifikator har indsamlet for at registrere al skriftlig dokumentation og begrundelse for aktiviteter, der udføres til verifikationen af en operatørs eller luftfartsoperatørs rapport
21) »EU ETS-ledende auditor«: en EU ETS-auditor, der leder og overvåger verifikationsholdet og har ansvaret for at udføre og rapportere om verifikationen af en operatørs eller luftfartsoperatørs rapport
22) »EU ETS-auditor«: en individuel person, der er medlem at en verifikationshold, som er ansvarlig for at udføre verifikation af en operatørs eller luftfartsoperatørs rapport under ledelse og kontrol af den EU ETS-ledende auditor
23) »teknisk ekspert«: en person, der leverer detaljeret viden og ekspertise om et specifikt emne, som er nødvendig til udførelsen af verifikationsaktiviteter i forbindelse med kapitel III og til udførelsen af akrediteringsaktiviteter i forbindelse med kapitel V
24) »sikkerhedsniveau«: graden af den sikkerhed, som verifikatoren leverer for verifikationsrapporten baseret på målsætningen om at reducere verifikationsrisikoen i forhold til verifikationsopgavens omstændigheder
25) »assessor«: en person, der er udpeget af et nationalt akkrediteringsorgan til individuelt eller som en del af et bedømmelseshold at udføre en vurdering af en verifikator i henhold til nærværende forordning
26) »ledende assessor«: en assessor, som får tildelt det overordnede ansvar for vurderingen af en verifikator i henhold til nærværende forordning
27) »ukorrekte angivelser«: en udeladelse, urigtig oplysning eller fejl i operatørens eller luftfartsoperatørens rapporterede data, uden hensyntagen til tilladelig usikkerhed i henhold til artikel 12, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 601/2012.
Artikel 4
Overensstemmelsesformodning
Hvis en verifikator dokumenterer, at det opfylder kriterierne i de relevante harmoniserede standarder i henhold til artikel 2, nr. 9), i forordning (EF) nr. 765/2008 eller dele heraf, hvortil der er offentliggjort en henvisning i Den Europæiske Unions Tidende, formodes det at opfylde kravene i kapitel II og III i nærværende forordnding, for så vidt som de gældende harmoniserede standarder dækker disse krav.
Artikel 5
Generelle rammer for akkreditering
Er der ikke fastlagt specifikke bestemmelser i nærværende forordning vedrørende organisationen af de nationale akkrediteringsorganer eller aktiviteterne og kravene i forbindelse med akkreditering, finder de relevante bestemmelser i forordning (EF) nr. 765/2008 anvendelse.
KAPITEL II
VERIFIKATION
Artikel 6
Verifikationens pålidelighed
Brugerne skal kunne have tiltro til en verificeret emissionsrapport. Den skal på pålidelig vis gengive, hvad den enten foregiver at gengive eller med rimelighed forventes at gengive.
Verifikationen af emissionsrapporterne skal være et effektivt og pålideligt redskab til støtte for kvalitetssikrings- og kvalitetskontrolprocedurer og give oplysninger, som en operatør eller luftfartsoperatør kan anvende til at forbedre resultaterne af sin emissionsovervågning og -rapportering.
Artikel 7
Verifikatorens generelle forpligtelser
1. Verifikatoren skal udføre verifikationen og de aktiviteter, som er påkrævet ifølge dette kapitel, med henblik på at tilvejebringe en verifikationsrapport, der med rimelig sikkerhed konkluderer, at operatørens eller luftfartsoperatørens rapport er fri for væsentlige ukorrekte angivelser.
2. Verifikatoren skal planlægge og udføre verifikationen med en indstilling af professionel skepsis, der erkender, at der kan forekomme omstændigheder, som bevirker, at oplysningerne i operatørens eller luftfartsoperatørens rapport indeholder væsentlige ukorrekte angivelser.
3. Verifikatoren skal udføre verifikation i offentlighedens interesse, uafhængigt af operatøren eller luftfartsoperatøren og de kompetente myndigheder, der er ansvarlige for direktiv 2003/87/EF.
4. Verifikatoren skal under verifikationen vurdere, om:
a)
operatørens eller luftfartsoperatørens rapport er fuldstændig og overholder de krav, der er fastsat i bilag X til forordning (EU) nr. 601/2012.
b)
operatøren eller luftfartsoperatøren har handlet i overensstemmelse med kravene i tilladelsen til drivhusgasemissioner og overvågningsplanen, der er godkendt af den kompetente myndighed, når det drejer sig om verifikationen af en operatørs emissionsrapport, og med kravene i overvågningsplanen, der er godkendt af den kompetente myndighed, når det drejer sig om verifikationen af en luftfartsoperatørs emissions- eller tonkilometerrapport
c)
dataene i operatørens eller luftfartsoperatørens rapport er fri for væsentlige ukorrekte angivelser
d)
der kan leveres oplysninger, som støtter operatørens eller luftfartsoperatørens dataflowaktiviteter, kontrolsystem og tilknyttede procedurer, for at forbedre resultaterne af deres overvågning og rapportering.
Med henblik på litra c) i dette stykke skal verifikatoren tilvejebringe tydelige og objektive beviser fra operatøren eller luftfartsoperatøren, der understøtter de rapporterede samlede emissioner eller tonkilometer under hensyntagen til alle andre oplysninger i operatørens eller luftfartsoperatørens rapport.
5. Hvis verifikatoren observerer, at en operatør eller en luftfartsoperatør ikke overholder forordning (EU) nr. 601/2012, skal denne manglende overholdelse rapporteres i verifikationsrapporten, selvom den pågældende overvågningsplan er godkendt af den kompetente myndighed.
6. Hvis overvågningsplanen ikke er godkendt af den kompetente myndighed i henhold til artikel 11 i forordning (EU) nr. 601/2012, er ufuldstændig, eller hvis der er opstået væsentlige ændringer, som der henvises til i artikel 15, stk. 3 eller 4, i samme forordning, under rapporteringsperioden, og som ikke er blevet godkendt i overensstemmelse dermed af den kompetente myndighed, skal verifikatoren råde operatøren eller luftfartsoperatøren til at anskaffe den nødvendige godkendelse fra den kompetente myndighed.
Efter den kompetente myndigheds godkendelse fortsætter, gentager eller tilpasser verifikatoren verifikationsaktiviteterne i overensstemmelse dermed.
Hvis godkendelsen ikke er opnået før udstedelse af verifikationsrapporten, skal verifikatoren rapportere dette i verifikationsrapporten.
Artikel 8
Forpligtelser forud for aftalens indgåelse
1. Før accept af verifikationsopgaven skal verifikatoren opnå operatørens eller luftfartsoperatørens klare forståelse og vurdere, om vedkommende kan varetage verifikationen. Med henblik på dette skal verifikatoren som minimum:
a)
evaluere de risici, som varetagelsen af verifikationen af operatørens eller luftfartsoperatørens rapport indebærer i henhold til nærværende forordning
b)
foretage en undersøgelse af de oplysninger, som operatøren eller luftfartsoperatøren har leveret, for at bestemme verifikationens omfang
c)
vurdere, hvorvidt engagementet ligger inden for verifikatorens akkrediteringsområde
d)
vurdere, hvorvidt verifikatoren har kompetencen, personalet og ressourcerne, som er nødvendige til at vælge et verifikationshold, der kan håndtere anlæggets kompleksitet eller luftfartsoperatørens aktiviteter og flåde, samt hvorvidt verifikatoren er i stand til at afslutte verifikationsaktiviteterne inden for den påkrævede tidsramme
e)
vurdere, hvorvidt verifikatoren er i stand til at sikre, at det potentielle, til rådighed stående verifikationshold besidder al den nødvendige kompetence og de nødvendige personer til at kunne udføre verifikationsaktiviteterne for denne specifikke operatør eller luftfartsoperatør
f)
for hver anmodet verifikationsopgave bestemme den nødvendige tidstildeling til korrekt at kunne udføre verifikationen.
2. Operatøren eller luftfartsoperatøren skal forsyne verifikatoren med alle relevante oplysninger, som gør det muligt for verifikatoren at udføre de aktiviteter, der henvises til i stk. 1.
Artikel 9
Fastsættelse af tidsforbrug
1. Ved fastsættelse af tidsforbruget til en verifikationsopgave, som der henvises til i artikel 8, stk. 1, litra f), skal verifikatoren som minimum tage hensyn til:
a)
anlæggets kompleksitet eller luftfartoperatørens aktiviteter og flåde
b)
oplysningsniveauet og kompleksiteten af den overvågningsplan, der er godkendt af den kompetente myndighed
c)
den påkrævede væsentlighedsgrad
d)
dataflowaktiviteternes kompleksitet og fuldstændighed samt operatørens eller luftfartsoperatørens kontrolsystem
e)
lokalitet, hvor oplysninger og data relateret til drivhusgasemissioner eller tonkilometerdata forefindes.
2. Verifikatoren skal sikre, at verifikationsaftalen giver mulighed for, at der kan anvendes ekstra tid ud over den tid, der er fastsat i aftalen, hvis det viser sig, at der er brug for ekstra tid til den strategiske analyse, risikoanalysen eller andre verifikationsaktiviteter. De situationer, hvor der kan blive tale om ekstra tid, skal mindst omfatte følgende:
a)
under verifikationen, hvis dataflowaktiviteterne, kontrolaktiviteterne eller operatørens eller luftfartsoperatørens logistik ser ud til at være mere kompleks, end det indledningsvis blev forventet
b)
hvis verifikatoren under verifikationen identificerer ukorrekte angivelser, uoverensstemmelser, utilstrækkelige data eller fejl i datasættene.
3. Verifikatoren skal dokumentere den fastsatte tid i den interne verifikationsdokumentation.
Artikel 10
Oplysninger fra en operatør eller luftfartsoperatør
1. Før den strategiske analyse og på andre tidspunkter under verifikationen skal operatøren eller luftfartsoperatøren forsyne verifikatoren med alt følgende:
a)
operatørens tilladelse til drivhusgasemissioner, når dette angår verifikationen af en operatørs emissionsrapport
b)
den seneste version af operatørens eller luftfartsoperatørens overvågningsplan samt andre relevante versioner af overvågningsplanen, der er godkendt af den kompetente myndighed, herunder dokumentation for godkendelsen
c)
en beskrivelse af operatørens eller luftfartsoperatørens dataflowaktiviteter
d)
operatørens eller luftfartsoperatørens risikovurdering, som der henvises til i artikel 58, stk. 2, litra a), i forordning (EU) nr. 601/2012, og en oversigt over kontrolsystemet som helhed
e)
de procedurer, der er nævnt i overvågningsplanen, og som er godkendt af den kompetente myndighed, herunder procedurer for dataflowaktiviteter og kontrolaktiviteter
f)
operatørens eller luftfartsoperatørens årlige emissions- eller tonkilometerrapport
g)
når det er relevant, operatørens prøveudtagningsplan, som der henvises til i artikel 33, stk. 7, i forordning (EU) nr. 601/2012, som godkendt af den kompetente myndighed
h)
en journal over alle disse ændringer i henhold til artikel 16, stk. 3, i forordning (EU) nr. 601/2012, hvis overvågningsplanen er blevet ændret under rapporteringsperioden
i)
når det er relevant, den rapport, som der henvises til i artikel 69, stk. 4, i forordning (EU) nr. 601/2012.
j)
verifikationsrapporten fra det forrige år, hvis verifikatoren ikke udførte verifikationen for denne bestemte operatør eller luftfartsoperatør det forrige år
k)
al relevant korrespondance med den kompetente myndighed, navnlig oplysninger med relation til underretningen om ændringer af overvågningsplanen
l)
oplysninger om databaser og datakilder, som er anvendt til overvågning og rapportering, herunder oplysningerne fra Eurocontrol
m)
hvis verifikationen vedrører emissionsrapporten for et anlæg, der udfører den geologiske lagring af drivhusgasser i et lagringsanlæg, som er tilladt under direktiv 2009/31/EF, overvågningsplanen, som er påkrævet af dette direktiv, og rapporterne, som er påkrævet af artikel 14 i samme direktiv, som mindst dækker rapporteringsperioden for den emissionsrapport, der skal verificeres
n)
når det er relevant, den kompetente myndigheds godkendelse af, at der ikke udføres anlægsbesøg for anlæg i medfør af artikel 31, stk. 1
o)
alle andre relevante oplysninger, der er nødvendige for planlægning og udførelse af verifikationen.
2. Før verifikatoren udsteder verifikationsrapporten, skal operatøren eller luftfartsoperatøren forsyne verifikatoren med den endelige, godkendte og internt validerede operatør- eller luftfartsoperatørrapport.
Artikel 11
Strategisk analyse
1. Ved starten af verifikationen skal verifikatoren vurdere den sandsynlige karakter, omfang og kompleksitet af verifikationsopgaverne ved at udføre en strategisk analyse af alle aktiviteter, der er relevante for anlægget eller luftfartsoperatøren.
2. Med henblik på at forstå de aktiviteter, der udføres for anlægget eller luftfartsoperatøren, skal verifikatoren indsamle og gennemgå de oplysninger, som er nødvendige for at afgøre, om et verifikationshold er tilstrækkelig kompetent til at udføre verifikationen, til at afgøre, om den tidsfastsættelse, som er anført i aftalen, er korrekt, og til at sikre, at verifikatoren er i stand til at foretage den nødvendige risikoanalyse. Disse oplysninger skal som minimum omfatte følgende:
a)
de oplysninger, som der henvises til i artikel 10, stk. 1
b)
den krævede væsentlighedsgrad
c)
oplysningerne, som er opnået fra verifikationen i tidligere år, hvis verifikatoren udfører verifikationen for den samme operatør eller luftfartsoperatør.
3. Ved gennemgangen af de oplysninger, der henvises til i stk. 2, skal verifikatoren mindst vurdere følgende:
a)
kategorien af anlægget, som der henvises til i artikel 19 i forordning (EU) nr. 601/2012, og de aktiviteter, der udføres i anlægget, med henblik på verifikationen af operatørens emissionsrapport
b)
størrelsen og karakteren af luftfartsoperatøren, fordelingen af oplysninger på forskellige lokationer samt antallet og typen af flyvninger med henblik på verifikationen af luftfartsoperatørens emissions- eller tonkilometerrapport
c)
overvågningsplanen, der er godkendt af den kompetente myndighed, samt de nærmere detaljer i overvågningsmetodologien, der er fastlagt i denne overvågningsplan
d)
arten, omfanget og kompleksiteten af emissionskilder og kildestrømme samt udstyret og processerne, der har resulteret i emissioner eller tonkilometerdata, herunder målingsudstyret, der er beskrevet i overvågningsplanen, oprindelsen og anvendelsen af beregningsfaktorer og andre primære datakilder
e)
dataflowaktiviteterne, kontrolsystemet og kontrolmiljøet.
4. Når verifikatoren udfører den strategiske analyse, skal følgende kontrolleres:
a)
om den overvågningsplan, der er blevet forelagt, er den seneste udgave, som er godkendt af den kompetente myndighed
b)
om der er foretaget ændringer af overvågningsplanen under rapporteringsperioden
c)
om disse ændringer er blevet meddelt den kompetente myndighed i henhold til artikel 15, stk. 1, eller artikel 23 i forordning (EU) nr. 601/2012 eller godkendt af den kompetente myndighed i overensstemmelse med artikel 15, stk. 2, i samme forordning.
Artikel 12
Risikoanalyse
1. Verifikator skal identificere og analysere følgende elementer for at udforme, planlægge og gennemføre en effektiv verifikation:
a)
de iboende risici
b)
kontrolaktiviteterne
c)
hvis der er gennemført kontrolaktiviteter som nævnt i litra b), kontrolrisiciene angående disse kontrolaktiviteters effektivitet.
2. Ved identifikation og analyse af de elementer, som der henvises til i stk. 1, skal verifikator som minimum tage hensyn til:
a)
resultaterne fra den strategiske analyse, som der henvises til i artikel 11, stk. 1
b)
de oplysninger, som der henvises til i artikel 10, stk. 1, og artikel 11, stk. 2, litra c)
c)
den væsentlighedsgrad, som der henvises til i artikel 11, stk. 2, litra b).
3. Hvis verifikatoren har fastslået, at operatøren eller luftfartsoperatøren ikke har identificeret de relevante, iboende risici og kontrolrisici i sin risikovurdering, skal verifikator underrette operatøren eller luftfartsoperatøren herom.
4. Hvis det er relevant i forhold til de oplysninger, der er opnået under verifikationen, skal verifikator revidere risikoanalysen og ændre eller gentage de verifikationsaktiviteter, der skal udføres.
Artikel 13
Verifikationsplan
1. Verifikatoren skal udarbejde et udkast til en verifikationsplan, der står i forhold til de tilvejebragte oplysninger og de risici, der er identificeret under den strategiske analyse og risikoanalysen, og den skal som minimum bestå af:
a)
et verifikationsprogram, der beskriver karakteren og omfanget af verifikationsaktiviteterne, samt den tid og måde, som disse aktiviteter skal udføres på
b)
en testplan, der fastlægger omfanget af og metoderne til test af kontrolaktiviteterne samt procedurerne for kontrolaktiviteterne
c)
en dataindsamlingsplan, der fastsætter omfanget af og metoderne til dataindsamling med relation til datapunkter, som ligger til grund for de samlede emissioner i operatørens eller luftfartsoperatørens rapport eller de samlede tonkilometerdata i luftfartsoperatørens tonkilometerrapport.
2. Verifikatoren skal fastlægge den testplan, som der henvises til i stk. 1, litra b), på en sådan måde, at verifikatoren kan fastslå, i hvor høj grad der kan sættes lid til de relevante kontrolaktiviteter til at vurdere, om de i artikel 7, stk. 4, litra b), nævnte krav er opfyldt.
Ved fastsættelsen af prøveudtagningens omfang og prøveudtagningsaktiviteterne til testning af kontrolaktiviteterne skal verifikator tage hensyn til følgende elementer:
a)
de iboende risici
b)
kontrolmiljøet
c)
de relevante kontrolaktiviteter
d)
kravet om at levere en verifikationserklæring med rimelig sikkerhed.
3. Ved fastsættelsen af prøveudtagningens omfang og prøveudtagningsaktiviteterne til indsamling af de data, som der henvises til i stk. 1, litra c), skal verifikatoren tage hensyn til følgende elemener:
a)
de iboende risici og kontrolrisici
b)
resultaterne af de analytiske procedurer
c)
kravet om at levere en verifikationserklæring med rimelig sikkerhed
d)
væsentlighedsgraden
e)
væsentligheden af et individuelt dataelements bidrag til det overordnede datasæt.
4. Verifikatoren skal fastlægge og gennemføre verifikationsplanen på en sådan måde, at verifikationsrisikoen reduceres til et acceptabelt niveau, og der opnås rimelig sikkerhed for, at operatørens eller luftfartsoperatørens rapport er fri for væsentlige ukorrekte angivelser.
5. Verifikatoren skal opdatere risikoanalysen og verifikationsplanen og tilpasser verifikationsaktiviteterne under verifikationen, når der findes yderligere risici, der skal reduceres, eller når der er mindre faktisk risiko end oprindeligt forventet.
Artikel 14
Verifikationsaktiviteter
Verifikatoren skal gennemføre verifikationsplanen og på baggrund af risikoanalysen kontrollere implementeringen af overvågningsplanen som godkendt af den kompetente myndighed.
Til det formål skal verifikator som minimum udføre omfattende test bestående af analytiske procedurer, dataverifikation og kontrol af overvågningsmetodologien og af følgende:
a)
dataflowaktiviteterne og de systemer, der anvendes i dataflowet, herunder informationsteknologisystemer
b)
om operatørens eller luftfartsoperatørens kontrolaktiviteter er passende dokumenteret, gennemført, opretholdt og i stand til effektivt at afbøde de iboende risici
c)
om de procedurer, som er anført i overvågningsplanen, er effektive til at afbøde de iboende risici og kontrolrisici, og om procedurerne er gennemført, tilstrækkeligt dokumenteret og korrekt opretholdt.
Med henblik på andet afsnit, litra a), skal verifikatoren spore dataflowet ifølge sekvensen og interaktionen af dataflowaktiviteterne fra de primære kildedata til udarbejdelsen af operatørens eller luftfartsoperatørens rapport.
Artikel 15
Analytiske procedurer
1. Verifikatoren anvender analytiske procedurer til at vurdere sandsynligheden og fuldstændigheden af data, hvor den iboende risiko, kontrolrisikoen og egnetheden af operatørens eller luftfartsoperatørens kontrolaktiviteter viser behovet for sådanne analytiske procedurer.
2. Under udførelsen af de analytiske procedurer, som der henvises til i stk. 1, vurderer verifikatoren rapporterede data for at identificere mulige risikoområder og for efterfølgende at validere og tilpasse de planlagte verifikationsaktiviteter. Verifikatoren skal som minimum:
a)
vurdere sandsynligheden af svingninger og tendenser over tid eller mellem sammenlignelige elementer
b)
identificere umiddelbart ekstreme observationer, uventede data og datamangler.
3. Under anvendelsen af de analytiske procedurer, som der henvises til i stk. 1, skal verifikatoren udføre:
a)
indledende analytiske procedurer på aggregerede data før udførelse af de aktiviteter, som der henvises til i artikel 10, med henblik på at forstå karakteren, kompleksiteten og relevansen af de rapporterede data
b)
omfattende analytiske procedurer på de aggregerede data og datapunkter, der ligger til grund for disse data, med henblik på at identificere mulige strukturelle fejl og umiddelbart ekstreme observationer
c)
afsluttende analytiske procedurer på de aggregerede data for at sikre, at alle fejl, der identificeres under verifikationsprocessen, er blevet rettet korrekt.
4. Når verifikatoren identificerer ekstreme observationer, svingninger, tendenser, datamangler eller data, der ikke er konsistente med andre relevante oplysninger, eller som adskiller sig væsentligt fra forventede mængder eller forhold, indhenter verifikatoren forklaringer hos operatøren eller luftfartsoperatøren, der understøttes af yderligere relevant dokumentation.
På baggrund af forklaringerne og ekstra leveret dokumentation vurderer verifikatoren virkningerne af verifikationsplanen og de verifikationsaktiviteter, der skal udføres.
Artikel 16
Dataverifikation
1. Verifikatoren verificerer dataene i operatørens eller luftfartsoperatørens rapport ved at anvende detaljerede test af data, herunder sporing af dataene tilbage til den primære datakilde, krydstjek af data med eksterne datakilder, udførelse af afstemninger, kontrol af grænseværdier for tilsvarende data og udførelse af genberegninger.
2. Som en del af dataverifikationen, som der henvises til i stk. 1, og under hensyntagen til den godkendte overvågningsplan, herunder de procedurer, der er beskrevet i denne plan, kontrollerer verifikatoren:
a)
afgrænsningen af et anlæg med henblik på at verificere en operatørs emissionsrapport
b)
fuldstændigheden af kildestrømme og emissionskilder som beskrevet i overvågningsplanen, der er godkendt af den kompetente myndighed, med henblik på at verificere en operatørs emissionsrapport
c)
fuldstændigheden af flyvninger, som falder inden for en luftfartsaktivitet, der er anført i bilag I til direktiv 2003/87/EF, og som luftfartsoperatøren er ansvarlig for, samt fuldstændigheden af henholdsvis emissionsdata og tonkilometerdata, med henblik på at verificere en luftfartsoperatørs emissionsrapport og tonkilometerrapport
d)
konsistensen af rapporterede data og dokumentation af masse og balance med henblik på at verificere en luftfartsoperatørs emissionsrapport og tonkilometerrapport
e)
konsistensen mellem aggregeret brændstofforbrug og data for brændstof, der er indkøbt eller på anden måde leveret til det luftfartøj, som udfører luftfartsaktiviteten med henblik på at verificere en luftfartsoperatørs emissionsrapport
f)
konsistensen af de aggregerede rapporterede data i en operatørs eller luftfartsoperatørens rapport med primære kildedata
g)
de værdier, som måles med resultaterne af beregningerne, der udføres af operatøren i henhold til artikel 46 i samme forordning, hvis der af en operatør anvendes en målingsbaseret metodologi, som der henvises til i artikel 21, stk. 1, i forordning (EU) nr. 601/2012
h)
dataenes pålidelighed og nøjagtighed.
3. Med henblik på at kontrollere fuldstændigheden af flyvninger, som der henvises til i stk. 2, litra c), bruger verifikatoren en luftfartsoperatørs lufttrafikdata, herunder data, der er indsamlet fra Eurocontrol eller andre relevante organisationer, der kan behandle lufttrafikoplysninger som dem, der er tilgængelige for Eurocontrol.
Artikel 17
Verifikation af den korrekte anvendelse af overvågningsmetodologien
1. Verifikatoren kontrollerer den korrekte anvendelse og implementering af overvågningsmetodologien ifølge den kompetente myndigheds godkendelse i overvågningsplanen, herunder de nærmere detaljer i denne overvågningsmetodologi.
2. Med henblik på at verificere operatørens emissionsrapport kontrollerer verifikatoren den korrekte anvendelse og implementering af stikprøveplanen, som der henvises til i artikel 33 i forordning (EU) nr. 601/2012, som godkendt af den kompetente myndighed.
3. Hvis CO2 overføres i henhold til artikel 48 og 49 i forordning (EU) nr. 601/2012, og den overførte CO2 måles af både det overførende og modtagende anlæg, kontrollerer verifikatoren, om forskelle mellem de målte værdier ved begge anlæg kan forklares af målesystemernes usikkerhed, og om der er anvendt det korrekte aritmetiske gennemsnit for de målte værdier i emissionsrapporterne for begge anlæg.
Hvis forskellen mellem de målte værdier ved begge anlæg ikke kan forklares af usikkerheden i målesystemerne, kontrollerer verifikatoren, om der er foretaget justeringer for at korrigere for forskellene mellem de målte værdier, om disse justeringer var bevarende, og om den kompetente myndighed har godkendt disse justeringer.
4. Hvis operatører i medfør af artikel 12, stk. 3, i forordning (EU) nr. 601/2012 skal medtage yderligere elementer i den overvågningsplan, som er relevant for at overholde kravene i artikel 24, stk. 1, i Kommissionens afgørelse 2011/278/EU (10), kontrollerer verifikatoren den korrekte anvendelse og implementering af de procedurer, som der henvises til i artikel 12, stk. 3, i samme forordning. I den forbindelse kontrollerer verifikatoren også, om oplysninger om eventuelle planlagte ændringer eller effektive ændringer af kapaciteten, aktivitetsniveauet og driften af et anlæg er blevet indsendt af operatøren til den kompetente myndighed inden 31. december for rapporteringsperioden.
Artikel 18
Verifikation af metoder, der anvendes ved manglende data
1. Hvis metoder, der er fastsat i overvågningsplanen i henhold til den kompetente myndigheds godkendelse, er blevet anvendt til at komplettere manglende data i henhold til artikel 65 i forordning (EU) nr. 601/2012, kontrollerer verifikatoren, om de anvendte metoder var egnede til den specifikke situation, og om de er blevet anvendt korrekt.
Hvis operatøren eller luftfartsoperatøren har indhentet en godkendelse hos den komptente myndighed til at anvende andre metoder end dem, som der henvises til i første afsnit, i overensstemmelse med artikel 65, stk. 1, i forordning (EU) nr. 601/2012, kontrollerer verifikatoren, om den godkendte tilgang er anvendt korrekt og passende dokumenteret.
Hvis operatøren eller luftfartsoperatøren ikke er i stand til at indhente en sådan godkendelse i tide, kontrollerer verifikatoren, om den tilgang, der anvendes af operatøren eller luftfartsoperatøren til at komplettere de manglende data, sikrer, at emissionerne ikke undervurderes, og at denne tilgang ikke fører til væsentlige ukorrekte angivelser.
2. Verifikatoren kontrollerer, om de kontrolaktiviteter, der gennemføres af operatøren eller luftfartsoperatøren til at forhindre, at der opstår manglende data som omhandlet i artikel 65, stk. 1, i forordning (EU) nr. 601/2012, er effektive.
Artikel 19
Usikkerhedsvurdering
1. Hvis forordning (EU) nr. 601/2012 kræver, at operatøren påviser overensstemmelse med usikkerhedsgrænser for aktivitetsdata og beregningsfaktorer, bekræfter verifikatoren gyldigheden af de oplysninger, som bruges til at beregne usikkerhedsniveauerne med, som fastsat i den godkendte overvågningsplan.
2. Hvis en operatør anvender en ikke-trinvis overvågningsmetodologi, som der henvises til i artikel 22 i forordning (EU) nr. 601/2012, kontrollerer verifikatoren:
a)
om operatøren har udført en vurdering og kvantificering af usikkerheden, som påviser, at den påkrævede overordnede usikkerhedsgrænse for det årlige niveau af drivhusgasemissioner i henhold til artikel 22, litra c), i forordning (EU) nr. 601/2012 er overholdt
b)
gyldigheden af de oplysninger, der er anvendt til vurderingen og kvantificeringen af usikkerheden
c)
om den overordnede tilgang, der er anvendt til vurderingen og kvantificeringen af usikkerheden, er i overensstemmelse med artikel 22, litra b), i samme forordning
d)
om der er leveret dokumentation for, at betingelserne for overvågningsmetodologien, som der henvises til i artikel 22, litra a), i samme forordning, er blevet overholdt.
3. Hvis luftfartsoperatøren i henhold til forordning (EU) nr. 601/2012 skal påvise, at de påkrævede usikkerhedsniveauer ikke er overskredet, kontrollerer verifikatoren gyldigheden af de oplysninger, som bruges til at påvise, at de gældende usikkerhedsniveauer som fastlagt i overvågningsplanen, der er godkendt af den kompetente myndighed, ikke er overskredet.
Artikel 20
Stikprøver
1. Ved kontrol af kontrolaktiviteternes og kontrolprocedurernes overensstemmelse som omhandlet i artikel 14, litra b) og c), eller ved udførelse af kontrollerne som omhandlet i artikel 15 og 16 kan verifikatoren bruge metoder for udtagning af stikprøver, der er specifikke for et anlæg eller en luftfartsoperatør, forudsat at prøveudtagningen anses for at være berettiget ud fra risikoanalysen.
2. Hvis verifikatoren identificerer en uoverensstemmelse eller en ukorrekt angivelse i løbet af prøveudtagning, anmoder verifikatoren operatøren eller luftfartsoperatøren om at forklare hovedårsagerne til uoverensstemmelsen eller den ukorrekte angivelse med henblik på at vurdere uoverensstemmelsens eller den ukorrekte angivelses konsekvenser for de rapporterede data. På baggrund af resultatet af denne vurdering afgør verifikatoren, om der er behov for yderligere verifikationsaktiviteter, om prøveudtagningsstørrelsen skal øges, og hvilken del af datapopulationen der skal korrigeres af operatøren eller luftfartsoperatøren.
3. Verifikatoren dokumenterer udfaldet af de kontroller, som der henvises til i artikel 14, 15, 16 og 17, herunder detaljerne fra ekstra prøveudtagninger, i den interne verifikationsdokumentation.
Artikel 21
Anlægsbesøg
1. På et eller flere passende tidspunkter under verifikationsprocessen foretager verifikatoren et anlægsbesøg med henblik på at vurdere funktionen af målere og overvågningssystemer, at udføre interviews, at udføre de aktiviteter, der er påkrævet i henhold til dette kapitel, samt at indsamle tilstrækkelige oplysninger og dokumentation til at kunne afgøre, om operatørens eller luftfartsoperatørens rapport er fri for væsentlige ukorrekte angivelser.
2. Operatøren eller luftfartsoperatøren giver verifikatoren adgang til sine anlæg.
3. Med henblik på at verificere operatørens emissionsrapport benytter verifikatoren også et anlægsbesøg for at vurdere anlæggets afgrænsning samt kildestrømmes og emissionskilders fuldstændighed.
4. Med henblik på at verificere operatørens emissionsrapport beslutter verifikatoren på baggrund af risikoanalysen, om der er behov for besøg på andre lokationer, blandt andet hvis relevante dele af dataflowaktiviteter og kontrolaktiviteter udføres på andre lokationer, såsom virksomhedshovedsæder og andre anlægseksterne kontorer.
Artikel 22
Håndtering af ukorrekte angivelser og afvigelser
1. Hvis verifikatoren har identificeret ukorrekte angivelser og afvigelser under verifikationen, underretter verifikatoren operatøren eller luftfartsoperatøren herom i tide og anmoder om relevante korrektioner.
Operatøren eller luftfartsoperatøren korrigerer eventuelle meddelte ukorrekte angivelser og afvigelser.
2. Verifikatoren dokumenterer i den interne verifikationsdokumentation alle ukorrekte angivelser eller afvigelser, der er blevet korrigeret af operatøren eller luftfartsoperatøren under verifikationen, og markerer dem som løst.
3. Hvis operatøren eller luftfartsoperatørenden ikke korrigerer de ukorrekte angivelser eller afvigelser, som de har fået meddelelse om af verifikatoren i overensstemmelse med stk. 1, før verifikatoren udgiver verifikationsrapporten, anmoder verifikatoren operatøren eller luftfartsoperatøren om at forklare hovedårsagerne til uoverensstemmelsen eller den ukorrekte angivelse for at vurdere uoverensstemmelsens eller den ukorrekte angivelses indvirkning på de rapporterede data.
Verifikatoren afgør, hvorvidt de ikke-korrigerede ukorrekte angivelser, individuelt eller i forbindelse med andre ukorrekte angivelser, har væsentlig indflydelse på de samlede rapporterede emissioner eller tonkilometerdata. Ved vurderingen af ukorrekte angivelsers væsentlighed tager verifikatoren hensyn til den ukorrekte angivelses størrelse og karakter samt de særlige omstændigheder ved deres forekomst.
Verifikatoren vurderer, om den ikke-korrigerede afvigelse, individuelt eller kombineret med andre afvigelser, har en indvirkning på de rapporterede data, og om dette fører til væsentlige ukorrekte angivelser.
Verifikatoren kan betragte ukorrekte angivelser som væsentlige, selv om disse ukorrekte angivelser, individuelt eller kombineret med andre ukorrekte angivelser, ligger under den væsentlighedsgrad, som er fastsat i artikel 23, hvis en sådan betragtning er berettiget ud fra de ukorrekte angivelser størrelse og karakter samt de særlige omstændigheder ved deres optræden.
Artikel 23
Væsentlighedsgrad
1. Væsentlighedsgraden skal være 5 % af de samlede rapporterede emissioner i den rapporteringsperiode, som er genstand for verifikation, for hvert af følgende elementer:
a)
kategori A-anlæg, som der henvises til i artikel 19, stk. 2, litra a), i forordning (EU) nr. 601/2012, og kategori B-anlæg, som der henvises til i artikel 19, stk. 2, litra b), i samme
b)
luftfartsoperatører med årlige emissioner lig med eller mindre end 500 kiloton fossilt CO2.
2. Væsentlighedsgraden skal være 2 % af de samlede rapporterede emissioner i den rapporteringsperiode, som er genstand for verifikation, for hvert af følgende elementer:
a)
kategori C-anlæg, som der henvises til i artikel 19, stk. 2, litra c), i forordning (EU) nr. 601/2012
b)
luftfartsoperatører med årlige emissioner på mere end 500 kiloton fossilt CO2.
3. Med henblik på at verificere luftfartsoperatørers tonkilometerrapporter skal væsentlighedsgraden være 5 % af de samlede rapporterede tonkilometerdata i den rapporteringsperiode, som er genstand for verifikation.
Artikel 24
Konklusion ud fra verifikationsresultater
Ved færdiggørelse af verifikationen og håndtering af de oplysninger, der er indhentet under verifikationen, skal verifikatoren:
a)
kontrollere de endelige data fra operatøren eller luftfartsoperatøren, herunder data, der er blevet justeret på baggrund af oplysninger, som er tilvejebragt under verifikationen
b)
gennemgå operatørens eller luftfartsoperatørens årsager til forskelle mellem de endelige data og data, der tidligere er leveret
c)
gennemgå resultatet af vurderingen for at afgøre, om den overvågningsplan, som er godkendt af den kompetente myndighed, herunder de procedurer, som er beskrevet i denne plan, er blevet gennemført korrekt
d)
vurdere, om verifikationsrisikoen ligger på et acceptabelt lavt niveau, som giver en rimelig sikkerhed
e)
sikre, at der er indsamlet tilstrækkelig dokumentation til at kunne give en verifikationserklæring med rimelig sikkerhed for, at rapporten er fri for væsentlige ukorrekte angivelser
f)
sikre, at verifikationsprocessen er fuldt dokumenteret i den interne verifikationsdokumentation, og at der kan gives en endelig bedømmelse i verifikationsrapporten.
Artikel 25
Uafhængig gennemgang
1. Verifikatoren forelægger den interne verifikationsdokumentation og verifikationsrapporten for en uafhængig beslutningstager før udstedelse af verifikationsrapporten.
2. Den uafhængigebeslutningstager må ikke have udført verifikationsaktiviteter, der er genstand for vedkommendes gennemgang.
3. Omfanget af den uafhængige gennemgang skal omfatte den fuldstændige verifikationsproces som beskrevet i nærværende kapitel og registreret i den interne verifikationsdokumentation.
Den uafhængige beslutningstager skal gennemføre gennemgangen for at sikre, at verifikationsprocessen udføres i overensstemmelse med nærværende forordning, at de procedurer for verifikationsaktiviteter, som der henvises til i artikel 40, er blevet udført korrekt, og at der er blevet anvendt behørig professionel omhu og dømmekraft.
Den uafhængige beslutningstager skal også vurdere, om den dokumentation, der er indsamlet, er tilstrækkelig til, at verifikatoren kan udgive en verifikationsrapport med rimelig sikkerhed.
4. Hvis der opstår omstændigheder, som kan føre til ændringer i verifikationsrapporten efter gennemgangen, gennemgår den uafhængige beslutningstagerogså disse ændringer og dokumentationen herfor.
5. Verifikatoren skal på behørig vis bemyndige en person til at bekræfte verifikationsrapporten på baggrund af den uafhængige beslutningstagers konklusioner og bilagene i den interne verifikationsdokumentation.
Artikel 26
Intern verifikationsdokumentation
1. Verifikatoren skal forberede og sammensætte en intern verifikationsdokumentation, der som minimum indeholder:
a)
resultaterne af de udførte verifikationsaktiviteter
b)
den strategiske analyse, risikoanalysen og verifikationsplanen
c)
tilstrækkelige oplysninger til at understøtte verifikationserklæringen, herunder begrundelser for bedømmelser, som er fremsat om, hvorvidt de identificerede ukorrekte angivelser har væsentlig indflydelse på de rapporterede emissions- eller tonkilometerdata.
2. Den interne verifikationsdokumentation, som der henvises til i stk. 1, skal forefindes på en sådan måde, at den uafhængige beslutningstager, som der henvises til i artikel 25, og det nationale akkrediteringsorgan kan vurdere, om verifikationen er blevet udført i overensstemmelse med nærværende forordning.
Efter bekræftelsen af verifikationsrapporten i henhold til artikel 25, stk. 5, indfører verifikatoren resultaterne af den uafhængige gennemgang i den interne verifikationsdokumentation.
3. Verifikatoren giver efter anmodning den kompetente myndighed adgang til den interne verifikationsdokumentation for at lette den kompetente myndigheds evaluering af verifikationen.
Artikel 27
Verifikationsrapport
1. På baggrund af de oplysninger, der er indsamlet under verifikationen, udsteder verifikatoren en verifikationsrapport til operatøren eller luftfartsoperatøren om hver emissionsrapport eller tonkilometerrapport, der var genstand for verifikation. Verifikationsrapporten skal som minimum give et af følgende resultater:
a)
rapporten er verificeret som tilfredstillene
b)
operatørens eller luftfartsoperatørens rapport indeholder væsentlige ukorrekte angivelser, der ikke er rettet før udgivelsen af verifikationsrapporten
c)
verifikationens omfang er for begrænset ifølge artikel 28, og verifikatoren har ikke kunnet tilvejebringe tilstrækkelig dokumentation til at give en verifikationserklæring med rimelig sikkerhed for, at rapporten er fri for væsentlige ukorrekte angivelser
d)
afvigelser, individuelt eller kombineret med andre afvigelser, medfører utilstrækkelig klarhed og forhindrer, at verifikatoren med rimelig sikkerhed kan fastslå, at operatørens eller luftfartsoperatørens rapport er fri for væsentlige ukorrekte angivelser.
I forbindelse med første afsnit, litra a), kan operatørens eller luftfartsoperatørens rapport kun blive anset som tilfredsstillende, hvis den er fri for væsentlige ukorrekte angivelser.
2. Operatøren eller luftfartsoperatøren fremlægger verifikationsrapporten for den kompetente myndighed sammen med den pågældende rapport fra operatøren eller luftfartsoperatøren.
3. Verifikationsrapporten skal som minimum indeholde følgende elementer:
a)
navnet på operatøren eller luftfartsoperatøren, som var genstand for verifikation
b)
verifikationens målsætninger
c)
verifikationens omfang
d)
en henvisning til operatørens eller luftfartsoperatørens rapport, der er blevet verificeret
e)
de kriterier, der blev brugt til at verificere operatørens eller luftfartsoperatørens rapport, herunder tilladelsen, når det er relevant, og versionerne af overvågningsplanen, der er godkendt af den kompetente myndighed, samt gyldighedsperioden for hver overvågningsplan
f)
samlede emissioner eller tonkilometer pr. aktivitet som nævnt i bilag I til direktiv 2003/87/EF og pr. anlæg eller luftfartsoperatør
g)
rapporteringsperioden, der var genstand for verifikation
h)
ansvarsområderne for operatøren eller luftfartsoperatøren, den kompetente myndighed og verifikatoren
i)
verifikationserklæringen
j)
en beskrivelse af eventuelle identificerede ukorrekte angivelser og afvigelser, der ikke er korrigeret før udgivelsen af verifikationsrapporten
k)
de datoer, hvor der udført anlægsbesøg, og af hvem
l)
oplysninger om, hvorvidt der er givet afkald på anlægsbesøg, og årsagen til afkald på disse anlægsbesøg
m)
eventuelle tilfælde af manglende overholdelse af forordning (EU) nr. 601/2012, når sådanne har vist sig under verifikationen
n)
hvis der ikke i tide af den kompetente myndighed kan opnås godkendelse af den anvendte metode til at komplettere datamangler i henhold til artikel 18, stk. 1, sidste afsnit, en bekræftelse af, om den anvendte metode er bevarende, og om den fører til væsentlige ukorrekte angivelser
o)
hvis verifikatoren har observeret ændringer af kapaciteten, aktivitetsniveauet og driften af anlæg, der kan have en indvirkning på anlæggets tildeling af emissionstilladelser, og som ikke er blevet rapporteret til den kompetente myndighed inden 31. december i rapporteringsperioden i overensstemmelse med artikel 24, stk. 1, i afgørelse 2011/278/EU, en beskrivelse af disse ændringer og hertil knyttede bemærkninger
p)
når det er relevant, anbefalinger til forbedringer
q)
navnene på den EU ETS-ledende auditor, den uafhængige beslutningstager og når det er relevant, EU ETS-auditoren og den tekniske ekspert, der var involveret i verifikationen af operatørens eller luftfartsoperatørens rapport
r)
datoen og en bemyndiget persons underskrift på vegne af verifikatoren, inklusive vedkommendes navn.
4. Verifikatoren beskriver i verifikationsrapporten de ukorrekte angivelser og afvigelserne i så tilstrækkelige detaljer, at det er muligt for operatøren eller luftfartsoperatøren samt den kompetente myndighed at forstå følgende:
a)
størrelsen og karakteren af den ukorrekte angivelse eller uoverensstemmelsen
b)
hvorfor den ukorrekte angivelse har væsentlig indflydelse, eller hvorfor ikke
c)
hvilket element i operatørens eller luftfartsoperatørens rapport den ukorrekte angivelse henviser til, eller hvilket element i overvågningsplanen uoverensstemmelsen henviser til.
5. Hvis en medlemsstat kræver, at verifikatoren indsender oplysninger om verifikationsprocessen ud over de elementer, der er beskrevet i stk. 3, og som ikke er nødvendige for at forstå verifikationserklæringen, kan operatøren eller luftfartsoperatøren af effektivitetsgrunde indsende de ekstra oplysninger til den kompetente myndighed separat fra verifikationsrapporten på en anden dato, men ikke senere end 15. maj samme år.
Artikel 28
Begrænsning af omfang
Verifikatoren kan konkludere, at verifikationens omfang, som der henvises til i artikel 27, stk. 1, litra c), er for begrænset i følgende situationer:
a)
der mangler data, og dette forhindrer en verifikator i at indhente den dokumentation, som skal bruges for at reducere verifikationsrisikoen til det niveau, der er nødvendigt for at opnå et rimeligt sikkerhedsniveau
b)
overvågningsplanen er ikke godkendt af den kompetente myndighed
c)
overvågningsplanen tilvejebringer ikke tilstrækkeligt omfang eller klarhed til at kunne foretage en konklusion for verifikationen
d)
operatøren eller luftfartsoperatøren har ikke kunnet tilvejebringe tilstrækkelige oplysninger til at sætte verifikatoren i stand til at udføre verifikationen.
Artikel 29
Behandling af udestående ikke-materielle afvigelser
1. Verifikatoren vurderer, om operatøren eller luftfartsoperatøren har korrigeret de afvigelser, som er angivet i verifikationsrapporten for den forudgående overvågningsperiode ifølge de krav til operatøren, som der henvises til i artikel 69, stk. 4, i forordning (EU) nr. 601/2012, hvor dette er relevant.
Hvis operatøren eller luftfartsoperatøren ikke har korrigeret disse afvigelser i henhold til artikel 69, stk. 4, i forordning (EU) nr. 601/2012, overvejer verifikatoren, om dette øger eller kan øge risikoen for ukorrekte angivelser.
Verifikatoren rapporterer i verifikationsrapporten, om disse afvigelser er blevet løst af operatøren eller luftfartsoperatøren.
2. Verifikatoren registrerer i den interne verifikationsdokumentation detaljer angående, hvornår og hvordan identificerede afvigelser er løst af operatøren eller luftfartsoperatøren under verifikationen.
Artikel 30
Forbedring af overvågnings- og rapporteringsprocessen
1. Hvis verifikatoren har identificeret områder, der kan forbedres, i operatørens eller luftfartsoperatørens præstation i forhold til litra a) til d), i dette stykke, medtager verifikatoren i verifikationsrapporten anbefalinger til forbedringer med relation til operatørens eller luftfartsoperatørens præstation på disse punkter:
a)
operatørens eller luftfartsoperatørens risikovurdering
b)
udviklingen, dokumentationen, gennemførelsen og opretholdelsen af dataflowaktiviteter og kontrolaktiviteter samt evalueringen af kontrolsystemet
c)
udviklingen, dokumentationen, gennemførelsen og opretholdelsen af procedurer til dataflowaktiviteter og kontrolaktiviteter samt andre procedurer, som en operatør eller luftfartsoperatør skal etablere i henhold til forordning (EU) nr. 601/2012
d)
overvågningen og rapporteringen af emissioner eller tonkilometer, herunder i forhold til at opnå højere trin, reducere risici og forbedre effektiviteten i overvågningen og rapporteringen.
2. Under verifikationen efter det år, hvor anbefalingerne til forbedring blev foretaget i en verifikationsrapport, kontrollerer verifikatoren, hvorvidt operatøren eller luftfartsoperatøren har gennemført anbefalingerne til forbedring, og på hvilken måde dette er gjort.
Hvis operatøren eller luftfartsoperatøren ikke har gennemført disse anbefalinger eller ikke har gennemført dem korrekt, vurderer verifikatoren, hvilke konsekvenser dette har for risikoen for ukorrekte angivelser og afvigelser.
Artikel 31
Forenklet verifikation for anlæg
1. Uanset artikel 21, stk. 1, kan verifikatoren med forbehold af godkendelse fra en kompetent myndighed i overensstemmelse med andet afsnit i denne artikel beslutte ikke at foretage anlægsbesøg for anlæg på baggrund af resultatet af risikoanalysen og efter at have fastslået, at verifikatoren har ekstern adgang til alle relevante data, og at betingelserne for ikke at foretage anlægsbesøg, som Kommissionen har fastsat, er overholdt. Verifikatoren underretter straks operatøren herom.
Operatøren indsender en ansøgning til den kompetente myndighed for at anmode den kompetente myndighed om at godkende verifikatorens beslutning om ikke at foretage anlægsbesøget.
Efter en ansøgning indsendt af den pågældende operatør beslutter den kompetente myndighed under hensyntagen til alle følgende elementer, om den kan godkende verifikatorens beslutning om ikke at foretage anlægsbesøget:
a)
de oplysninger, som verifikatoren har indsendt om resultatet af risikoanalysen
b)
oplysninger om, at der er ekstern adgang til de relevante data
c)
dokumentation for, at de krav, der er fastsat i stk. 3, ikke gælder for anlægget
d)
dokumentation for, at betingelserne for ikke at foretage anlægsbesøg, som er fastsat af Kommissionen, er overholdt.
2. Den kompetente myndigheds godkendelse, som der henvises til i stk. 1, er ikke påkrævet for ikke at foretage anlægsbesøg for anlæg med lave emissionsmængder, som der henvises til i artikel 47, stk. 2, i forordning (EU) nr. 601/2012.
3. Verifikatoren skal foretage anlægsbesøg i hvilken som helst af følgende situationer:
a)
når en operatørs emissionsrapport verificeres for første gang af verifikatoren
b)
hvis en verifikator ikke har foretaget et anlægsbesøg i to rapporteringsperioder, som går umiddelbart forud for den indeværende rapporteringsperiode
c)
hvis der under rapporteringsperioden har været væsentlige ændringer i overvågningsplanen, herunder dem, som der henvises til i artikel 15, stk. 3 eller 4, i forordning (EU) nr. 601/2012.
Artikel 32
Forenklet verifikation for luftfartsoperatører
1. Uanset artikel 21, stk. 1, i nærværende forordning kan verifikatoren beslutte ikke at foretage et anlægsbesøg hos en lille udleder i henhold til artikel 54, stk. 1, i forordning (EU) nr. 601/2012, hvis verifikatoren på baggrund af sin risikoanalyse har konkluderet, at verifikatoren har ekstern adgang til alle relevante data.
2. Hvis en luftfartsoperatør bruger de forenklede værktøjer, som der henvises til i artikel 54, stk. 2, i forordning (EU) nr. 601/2012, til at bestemme brændstofforbruget, og de rapporterede data er genereret af disse værktøjer uafhængigt af input fra luftfartsoperatøren, kan verifikatoren på baggrund af sin risikoanalyse beslutte ikke at udføre de kontroller, som der henvises til i artikel 14, artikel 16, artikel 17, stk. 1 og 2, og artikel 18 i nærværende forordning.
Artikel 33
Forenklede verifikationsplaner
Hvis en verifikator benytter en forenklet verifikationsplan, registrerer verifikatoren begrundelser for at anvende sådanne planer i den interne verifikationsdokumentation, herunder dokumentation for, at betingelserne for at anvende forenklede verifikationsplaner er overholdt.
KAPITEL III
KRAV TIL VERIFIKATORER
Artikel 34
Sektorspecifikke omfang for akkreditering
Verifikatoren udsteder kun en verifikationsrapport til en operatør eller luftfartsoperatør, som udfører en aktivitet, der er dækket af aktivitetens omfang som omhandlet i bilag I, og for hvilken verifikatoren har fået tildelt en akkreditering i overensstemmelse med bestemmelserne i forordning (EF) nr. 765/2008 og nærværende forordning.
Artikel 35
Kontinuerlig kompetenceproces
1. Verifikatoren skal etablere, dokumentere, gennemføre og opretholde en kompetenceproces for at sikre, at alt personale, der er betroet verifikationsaktiviteter, er kompetent til de opgaver, som de får tildelt.
2. Som en del af den kompetenceproces, der henvises til i stk. 1, skal verifikatoren som minimum fastlægge, dokumentere, gennemføre og opretholde følgende:
a)
generelle kompetencekriterier for alt personale, der varetager verifikationsaktiviteter
b)
specifikke kompetencekriterier for hver funktion hos verifikatoren, der varetager verifikationsaktiviteter, navnlig for EU ETS-auditoren, den EU ETS-ledende auditor, den uafhængige beslutningstager og den tekniske ekspert
c)
en metode til at sikre den løbende kompetence og den regelmæssige evaluering af præstationen for alt personale, der varetager verifikationsaktiviteter
d)
en proces til at sikre den løbende uddannelse af personalet, der varetager verifikationsaktiviteter
e)
en proces til at vurdere, hvorvidt verifikationsopgaven falder inden for omfanget af verifikatorens akkreditering, og hvorvidt verifikatoren har kompetencen, personalet og ressourcerne, der kræves til at vælge verifikationsholdet og fuldføre verifikationsaktiviteterne inden for den påkrævede tidsramme.
De kompetencekriterier, som der henvises til i første afsnit, litra b), skal være specifikke for hver aktivitet i akkrediteringsomfanget, hvor disse personer udfører verifikationsaktiviteter.
Ved evalueringen af personalets kompetence i henhold til første afsnit, litra c), vurderer verifikatoren denne kompetence i forhold til de kompetencekriterier, der henvises til i litra a) og b).
Den proces, som der henvises til i første afsnit, litra e), skal også omfatte en proces til vurdering af, om verifikationsholdet har alle kompetencer og personer, der kræves til at udføre verifikationsaktiviteter for en specifik operatør eller luftfartsoperatør.
Verifikatoren udvikler generelle og specifikke kompetencekriterier, som er i overensstemmelse med kriterierne i artikel 36, stk. 4, og artikel 37, 38 og 39.
3. Verifikatoren overvåger med regelmæssige intervaller præstationen for alt personale, der varetager verifikationsaktiviteter, med henblik på at bekræfte den løbende kompetence hos dette personale.
4. Verifikatoren gennemgår med regelmæssige intervaller kompetenceprocessen, som der henvises til i stk. 1, for at sikre, at:
a)
de kompetencekriterier, som der henvises til i første afsnit, litra a) og b), udvikles i overensstemmelse med kompetencekravene i nærværende forordning
b)
alle forhold, der kan identificeres i forhold til fastsættelsen af de generelle og specifikke kompetencekriterier i henhold til første afsnit, litra a) og b), behandles
c)
alle kriterierne i kompetenceprocessen opdateres og opretholdes, når det er relevant.
5. Verifikatoren skal have et system til at registrere resultaterne af de aktiviteter, som udføres i kompetenceprocessen, som der henvises til i stk. 1.
6. En tilstrækkelig kompetent bedømmer skal vurdere en EU ETS-auditors og EU ETS-ledende auditors kompetence og præstation.
I den forbindelse overvåger den kompetente bedømmer disse revisorer under verifikationen af operatørens eller luftfartsoperatørens rapport om installationens eller luftfartsoperatørens anlæg alt efter omstændighederne for at fastslå, om de opfylder kompetencekriterierne
7. Hvis et medlem af personalet ikke kan demonstrere, at kompetencekriterierne for en specifik opgave, som er tildelt til vedkommende, er fuldstændigt opfyldt, identificerer og organiserer verifikatoren yderligere uddannelse eller overvåget jobtræning og overvåger den pågældende person, indtil vedkommende på tilfredsstillende måde over for verifikatoren påviser, at kompetencekriterierne er opfyldt.
Artikel 36
Verifikationshold
1. For hver enkelt verifikationsopgave skal verifikatoren sammensætte et verifikationshold, der er i stand til at udføre verifikationsaktiviteterne som omhandlet i kapitel II.
2. Verifikationsholdet skal som minimum bestå af en EU ETS-ledende auditor, og, hvis verifikatorens konklusioner under vurderingen som omhandlet i artikel 8, stk. 1, litra e), og den strategiske analyse kræver dette, et passende antal EU ETS-auditorer og tekniske eksperter.
3. Til den uafhængige gennemgang af verifikationsaktiviteterne med relation til en bestemt verifikationsopgave udpeger verifikatoren en uafhængig beslutningstager, som ikke må være en del af verifikationsholdet.
4. Hvert gruppemedlem skal:
a)
have en klar forståelse af sin individuelle rolle i verifikationsprocessen
b)
være i stand til at kommunikere effektivt på det sprog, som er nødvendigt for at udføre sine specifikke opgaver.
5. Verifikationsholdet skal omfatte mindst én person, der har den tekniske kompetence og forståelse, som er nødvendig for at kunne vurdere de specifikke tekniske overvågnings- og rapporteringsaspekter, der er forbundet med de aktiviteter, som der henvises til i bilag I, og som udføres af anlægget eller luftfartsoperatøren, og én person, der er i stand til at kommunikere på det sprog, som er nødvendigt for verifikationen af en operatørs eller luftfartsoperatørs rapport i den medlemsstat, hvor verifikatoren udfører denne verifikation.
6. Hvis verifikationsholdet består af én person, skal denne person opfylde alle kompetencekravene for EU ETS-auditoren og den EU ETS-ledende auditor og opfylde de krav, der er fastsat i stk. 4 og 5.
Artikel 37
Kompetencekrav til EU ETS-auditorer og EU ETS-ledende auditorer
1. En EU ETS-auditor skal have kompetencen til at udføre verifikationen. Med henblik på dette skal EU ETS-auditoren som minimum have:
a)
kendskab til direktiv 2003/87/EF, forordning (EU) nr. 601/2012, nærværende forordning, relevante standarder og anden relevant lovgivning, gældende retningslinjer samt relevante retningslinjer og lovgivning, der er udstedt af den medlemsstat, hvor verifikatoren udfører en verifikation
b)
kendskab til og erfaring med data- og oplysningsrevision, herunder:
i)
metodologier for data- og oplysningsrevision, herunder anvendelsen af væsentlighedsgrad og vurdering af ukorrekte angivelsers væsentlighed
ii)
analyse af iboende risici og kontrolrisici
iii)
prøveudtagningsteknikker i forhold til dataindsamling og kontrol af kontrolaktiviteter
iv)
vurdering af data- og informationssystemer, it-systemer, dataflowaktiviteter, kontrolaktiviteter, kontrolsystemer og procedurer til kontrolaktiviteter.
c)
evnen til at udføre aktiviteterne i forbindelse med verifikationen af en operatørs eller luftfartsoperatørs rapport ifølge kapitel II
d)
kendskab til og erfaring inden for de sektorspecifikke aspekter ved teknisk overvågning og rapportering, som er relevante for omfanget af de aktiviteter, som der henvises til i bilag I, og hvor EU ETS-auditoren udfører verifikation.
2. En EU ETS-ledende auditor skal opfylde kompetencekravene for en EU ETS-auditor og have demonstreret kompetence til at lede et verifikationshold og til at være ansvarlig for at udføre verifikationsaktiviteterne i henhold til nærværende forordning.
Artikel 38
Kompetencekrav til uafhængige beslutningstagere
1. Den uafhængige beslutningstager har den relevante myndighed til at revidere udkastet til verifikationsrapport og den interne verifikationsdokumentation i henhold til artikel 25.
2. Den uafhængige beslutningstager opfylder kompetencekravene for en EU ETS-ledende auditor som omhandlet i artikel 37, stk. 2.
3. Den uafhængige beslutningstager har den nødvendige kompetence til at analysere de leverede oplysninger og bekræfte oplysningernes fuldstændighed og integritet, til at bestride manglende eller modstridende oplysninger samt kontrollere dataspor med henblik på at vurdere, om den interne verifikationsdokumentation er fuldstændig og tilvejebringer tilstrækkelige oplysninger til at understøtte udkastet til verifikationsrapport.
Artikel 39
Anvendelse af tekniske eksperter
1. Ved udførelse af verifikationsaktiviteter kan en verifikator gøre brug af tekniske eksperter for at få detaljeret kendskab og ekspertise angående et bestemt emne, der skal understøtte EU ETS-auditoren og den EU ETS-ledende auditor i udførelsen af deres verifikationsaktiviteter.
2. Hvis den uafhængige beslutningstager ikke har kompetencen til at vurdere et bestemt aspekt i revisionsprocessen, skal verifikatoren kræve støtte fra en teknisk ekspert.
3. Den tekniske ekspert skal have den nødvendige kompetence og ekspertise til effektivt at støtte EU ETS-auditoren og den EU ETS-ledende auditor eller den uafhængige beslutningstager, hvor det er nødvendigt, i forbindelse med det emne, hvor vedkommendes viden og ekspertise er ønsket. Desuden skal den tekniske ekspert have en tilstrækkelig forståelse af de spørgsmål, som er påkrævet i henhold til artikel 37, stk. 1, litra a), b) og c).
4. Den tekniske ekspert skal varetage angivne opgaver under ledelse af og fulde ansvar hos den EU ETS-ledende auditor i det verifikationshold, hvor den tekniske ekspert arbejder eller den uafhængige beslutningstager.
Artikel 40
Procedurer for verifikationsaktiviteter
1. En verifikator skal etablere, dokumentere, gennemføre og opretholde en eller flere procedurer for verifikationsaktiviteter som beskrevet i kapitel II og procedurerne og processerne, der påkræves i bilag II. Ved etablering og implementering af disse procedurer og processer skal verifikatoren udføre aktiviteterne i overensstemmelse med den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag II.
2. En verifikator skal udforme, dokumentere, gennemføre og opretholde et kvalitetsstyringssystem for at sikre konsistent udvikling, implementering, forbedring og revision af de procedurer og processer, som der henvises til i stk. 1, i overensstemmelse med den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag II.
Artikel 41
Registreringer og kommunikation
1. En verifikator skal have registreringer, herunder registreringer over personalets kompetence og uvildighed, for at demonstrere overholdelse af nærværende forordning.
2. En verifikator skal regelmæssigt gøre oplysninger tilgængelige for operatøren eller luftfartsoperatøren og andre relevante parter i overensstemmelse med den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag II.
3. En verifikator skal sikre fortroligheden af oplysninger, der indhentes under verifikationen i overensstemmelse med den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag II.
Artikel 42
Uvildighed og uafhængighed
1. En verifikator skal være uafhængig af en operatør eller luftfartsoperatør og uvildig ved udførelsen af sine verifikationsaktiviteter.
Med henblik herpå må verifikatoren og enhver del af den samme juridiske enhed ikke være en operatør eller luftfartsoperatør, ejer af en operatør eller luftfartsoperatør eller ejet af dem, ej heller må verifikatoren have relationer til operatøren eller luftfartsoperatøren, som kan påvirke vedkommendes uafhængighed eller uvildighed. Verifikatoren er også uafhængig af organer, der handler med emissionstilladelser ifølge ordningen for handel med kvoter for drivhusgasemissioner, der er fastsat i medfør af artikel 19 i direktiv 2003/87/EF.
2. En verifikator skal være organiseret på en måde, der sikrer vedkommendes objektivitet, uafhængighed og uvildighed. I forbindelse med nærværende forordning gælder de relevante krav, der er fastlagt i den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag II.
3. En verifikator må ikke udføre verifikationsaktiviteter for en operatør eller luftfartsoperatør, der udgør en uacceptabel risiko for verifikatorens uvildighed, eller som skaber en interessekonflikt for verifikatoren. Verifikatoren må ikke bruge personale eller kontraktansatte ved verifikationen af en operatørs eller luftfartsoperatørs rapport, der indebærer en egentlig eller potentiel interessekonflikt. Verifikatoren skal også sikre, at personalets eller organisationers aktiviteter ikke påvirker verifikationens fortrolighed, objektivitet, uafhængighed og uvildighed.
En uacceptabel risiko for uvildighed eller interessekonflikt, som der henvises til i første afsnit, første punktum, anses for blandt andet at være tilstede i hvilken som helst af følgende tilfælde:
a)
hvis en verifikator eller enhver del af den samme juridiske enhed leverer konsulenttjenester til at udvikle en del af overvågnings- og rapporteringsprocessen, der er beskrevet i overvågningsplanen, som er godkendt af den kompetente myndighed, herunder udviklingen af overvågningsmetodologien, udarbejdelsen af udkast til operatørens eller luftfartsoperatørens rapport og til overvågningsplanen
b)
hvis en verifikator eller enhver del af den samme juridiske enhed leverer teknisk bistand til at udvikle eller opretholde systemet, der er gennemført til at overvåge og rapportere emissioner eller tonkilometerdata.
4. En interessekonflikt for verifikatoren i relationerne mellem verifikatoren og en operatør eller en luftfartsoperatør anses blandt andet for at være tilstede i hvilken som helst af følgende tilfælde:
a)
hvis relationen mellem verifikatoren og operatøren eller luftfartsoperatøren er baseret på fælles ejerskab, fælles styring, fælles ledelse eller personale, fælles ressourcer, fælles økonomi og fælles kontrakter eller markedsføring
b)
hvis operatøren eller luftfartsoperatøren har modtaget konsulentbistand som omhandlet i stk. 3, litra a), eller teknisk bistand som omhandlet i litra b) i samme stykke af et konsulentorgan, teknisk bistandsorgan eller en anden organisation, der har relationer til verifikatorerne og truer verifikatorens uvildighed.
I forbindelse med første afsnit, litra b), anses verifikatorens uvildighed for at være kompromitteret, hvis relationerne mellem verifikatoren og konsulentorganet, det tekniske bistandsorgan eller den anden organisation er baseret på fælles ejerskab, fælles styring, fælles ledelse eller personale, fælles ressourcer, fælles økonomi, fælles kontrakter eller markedsføring og fælles betaling af salgskommission eller andre incitamenter til henvisning af nye kunder.
5. En verifikator må ikke outsource den uafhængige gennemgang og udstedelsen af verifikationsrapporten. I forbindelse med nærværende forordning skal verifikatoren ved outsourcing af andre verifikationsaktiviteter opfylde de relevante krav, der er fastlagt i den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag II.
Kontraktansættelse af personer til at udføre verifikationsaktiviteter udgør dog ikke outsourcing i henhold til første afsnit, hvis verifikatoren ved kontraktansættelse af disse personer opfylder de relevante krav i den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag II.
6. En verifikator skal etablere, dokumentere, gennemføre og opretholde en proces til at sikre den kontinuerlige uvildighed og uafhængighed for verifikatoren, dele af den samme juridiske enhed som verifikatoren, andre organisationer, som der henvises til i stk. 4, og for alt personale og alle kontraktansatte, der er involveret i verifikationen. Denne proces skal omfatte en mekanisme til at sikre verifikatorens uvildighed og uafhængighed og skal opfylde de relevante krav, der er fastlagt i den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag II.
KAPITEL IV
AKKREDITERING
Artikel 43
Akkreditering
En verifikator, der udsteder en verifikationsrapport til en operatør eller en luftfartsoperatør, skal være akkrediteret til de aktiviteter, som der henvises til i bilag I, og som verifikatoren udfører verifikationen af en operatørs eller luftfartsoperatørs rapport for.
Artikel 44
Formål med akkreditering
Under akkrediteringsprocessen og overvågningen af akkrediterede verifikatorer bedømmer hvert nationalt akkrediteringsorgan, om verifikatoren og dens personale, der varetager verifikationsaktiviteter:
a)
har kompetence til at udføre verifikationen af operatørens eller luftfartsoperatørens rapporter i overensstemmelse med nærværende forordning
b)
udfører verifikationen af operatørens eller luftfartsoperatørens rapporter i overensstemmelse med nærværende forordning
c)
opfylder de krav, som der henvises til i kapitel III.
Artikel 45
Anmodning om akkreditering
1. Enhver juridisk person eller anden juridisk enhed kan anmode om akkreditering i medfør af artikel 5, stk. 1, i forordning (EF) nr. 765/2008 og bestemmelserne i nærværende kapitel.
Anmodningen skal indeholde de oplysninger, der er påkrævet ifølge den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag III.
2. Ud over de oplysninger, som der henvises til i denne artikels stk. 1, skal en ansøger også inden påbegyndelsen af bedømmelsen i henhold til artikel 44 gøre følgende tilgængeligt for det nationale akkrediteringsorgan:
a)
alle oplysninger, som det nationale akkrediteringsorgan anmoder om
b)
procedurer og oplysninger angående processer, som der henvises til i artikel 40, stk. 1, og oplysningerne om kvalitetsstyringssystemet, som der henvises til i artikel 40, stk. 2
c)
kompetencekriterierne, som der henvises til i artikel 35, stk. 2, litra a) og b), resultaterne af kompetenceprocessen, som der henvises til i artikel 35, samt anden relevant dokumentation for kompetencen hos alt personale, der er involveret i verifikationsaktiviteter
d)
oplysninger om processen til at sikre kontinuerlig uvildighed og uafhængighed, som der henvises til i artikel 42, stk. 6, herunder relevante registre over ansøgerens og dens personales uvildighed og uafhængighed
e)
oplysninger om de tekniske eksperter og nøglepersonale, der er involveret i verifikationen af operatørens eller luftfartsoperatørens rapporter
f)
systemet og processen, der skal sikre passende intern verifikationsdokumentation
g)
andre relevante registre, som der henvises til i artikel 41, stk. 1.
Artikel 46
Forberedelse af bedømmelse
1. Ved forberedelsen af den i artikel 44omhandlede bedømmelse skal hvert nationalt akkrediteringsorgan tage hensyn til kompleksiteten af det omfang, som ansøgeren anmoder om akkreditering for, samt kompleksiteten af det kvalitetsstyringssystem, som der henvises til i artikel 40, stk. 2, procedurerne og oplysningerne om processer, som der henvises til i artikel 40, stk. 1, og de geografiske områder, hvor ansøgeren udfører eller planlægger at udføre verifikation.
2. I forbindelse med nærværende forordning skal det nationale akkrediteringsorgan opfylde de minimumskrav, der er fastlagt i den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag III.
Artikel 47
Bedømmelse
1. Det i artikel 57 omhandlede bedømmelseshold udfører som minimum følgende aktiviteter med henblik på at foretage den i artikel 44 omhandlede bedømmelse:
a)
en gennemgang af alle relevante dokumenter og registre, som der henvises til i artikel 45
b)
et besøg på ansøgerens adresse for at undersøge en repræsentativ stikprøve af den interne verifikationsdokumentation og for at vurdere implementeringen af ansøgerens kvalitetsstyringssystem og de procedurer eller processer, som der henvises til i artikel 40
c)
overvågning af en repræsentativ del af de anmodede aktiviteter til akkreditering og præstationen og kompetencen for et repræsentativt antal af ansøgerens personale, der er involveret i verifikationen af operatørens eller luftfartsoperatørens rapport for at sikre, at personalet arbejder i henhold til nærværende forordning.
Ved udførelsen af disse aktiviteter skal bedømmelsesholdet opfylde de krav, der er fastlagt i den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag III.
2. Bedømmelsesholdet skal rapportere resultaterne og afvigelserne til ansøgeren i overensstemmelse med de krav, der er fastlagt i den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag III, og skal kræve, at ansøgeren reagerer på de rapporterede resultater og afvigelser i overensstemmelse med disse bestemmelser.
3. En ansøger skal foretage korrigerende handlinger for at behandle alle rapporterede afvigelser i henhold til stk. 2 og angive i sit svar på bedømmelsesholdets resultater og afvigelser, hvilke foranstaltninger der træffes eller planlægges inden for en tidsramme, som fastsættes af det nationale akkrediteringsorgan, for at løse eventuelle identificerede afvigelser.
4. Det nationale akkrediteringsorgan skal gennemgå ansøgerens reaktion på de indgivne resultater og afvigelser i henhold til stk. 3.
Hvis det nationale akkrediteringsorgan finder, at ansøgerens reaktion er utilstrækkelig eller ineffektiv, skal det nationale akkrediteringsorgan anmode ansøgeren om yderligere oplysninger eller foranstaltninger. Det nationale akkrediteringsorgan kan også anmode om dokumentation for effektiv implementering af foranstaltninger eller udføre en opfølgende bedømmelse for at vurdere effektiv implementering af de korrigerende handlinger.
Artikel 48
Afgørelse om akkreditering og akkediteringscertifikat
1. Det nationale akkrediteringsorgan skal tage hensyn til de krav, der er fastlagt i den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag III, når afgørelsen om at tildele, udvide eller forny akkrediteringen af en ansøger forberedes og træffes.
2. Hvis det nationale akkrediteringsorgan har besluttet at tildele, udvide eller forny akkrediteringen af en ansøger, udsteder det et akkediteringscertifikat herfor.
Akkediteringscertifikatet skal som minimum indeholde de oplysninger, der er påkrævet ifølge den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag III.
Akkediteringscertifikatet er gyldigt i en periode, der ikke må overstige fem år efter den dato, hvor det nationale akkrediteringsorgan udstedte certifikatet.
Artikel 49
Tilsyn
1. Det nationale akkrediteringsorgan skal foretage et årligt tilsyn med hver verifikator, som det har udstedt et akkediteringscertifikat til.
Tilsynet skal mindst omfatte:
a)
et besøg på verifikatorens adresse med henblik på at udføre de aktiviteter, som der henvises til i artikel 47, stk. 1, litra b)
b)
overvågning af præstationen og kompetencen for et repræsentativt antal af verifikatorens personale i overensstemmelse med artikel 47, stk. 1, litra c).
2. Det nationale akkrediteringsorgan skal foretage det første tilsyn af en verifikator i overensstemmelse med stk. 1 senest 12 måneder efter den dato, hvor akkediteringscertifikatet blev udstedt til denne verifikator.
3. Det nationale akkrediteringsorgan skal forberede sin plan for tilsynet af hver verifikator på en måde, der giver mulighed for repræsentative stikprøver af akkrediteringsomfanget, der skal vurderes, i overensstemmelse med de krav, der er fastlagt i den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag III.
4. På baggrund af resultaterne af det i stk. 1 omhandlede tilsyn beslutter det nationale akkrediteringsorgan, om fortsættelsen af akkrediteringen skal bekræftes.
5. Hvis en verifikator udfører en verifikation i en anden medlemsstat, kan det nationale akkrediteringsorgan, som har akkrediteret verifikatoren, anmode det nationale akkrediteringsorgan i den medlemsstat, hvor verifikationen udføres, om at udføre tilsynsaktiviteter på sine vegne og under sit ansvar.
Artikel 50
Fornyelse
1. Før udløbet af akkediteringscertifikatet skal det nationale akkrediteringsorgan foretage en fornyelse af verifikatoren, som det nationale akkrediteringsorgan har udstedt et akkediteringscertifikat til, for at fastslå, om gyldigheden af dette akkediteringscertifikat kan forlænges.
2. Det nationale akkrediteringsorgan skal forberede sin plan for fornyelse af hver verifikator på en måde, der giver mulighed for repræsentative stikprøver af det akkrediteringsomfang, der skal vurderes. Ved planlægning og udførelse af tilsynet skal det nationale akkrediteringsorgan overholde de krav, der er fastlagt i den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag III.
Artikel 51
Ekstraordinær bedømmelse
1. Det nationale akkrediteringsorgan kan på ethvert tidspunkt foretage en ekstraordinær bedømmelse af verifikatoren for at sikre, at verifikatoren opfylder kravene i nærværende forordning.
2. Med henblik på at gøre det muligt for det nationale akkrediteringsorgan at vurdere behovet for en ekstraordinær bedømmelse skal verifikatoren straks underrette det nationale akkrediteringsorgan om alle væsentlige ændringer, der er relevante for dets akkreditering angående ethvert aspekt omkring dets status eller funktion. Væsentlige ændringer omfatter de ændringer, der er nævnt i den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag III.
Artikel 52
Udvidelse af akkrediteringsomfang
Det nationale akkrediteringsorgan skal som svar på en ansøgning fra en verifikator om en udvidelse af omfanget af en tildelt akkreditering udføre de aktiviteter, der er nødvendige for at fastslå, om verifikatoren opfylder kravene i artikel 44 for den anmodede udvidelse af omfanget af sin akkreditering.
Artikel 53
Administrative foranstaltninger
1. Det nationale akkrediteringsorgan kan suspendere, tilbagetrække eller reducere en akkreditering af en verifikator, hvis verifikatoren ikke opfylder kravene i nærværende forordning.
Det nationale akkrediteringsorgan skal suspendere, tilbagetrække eller reducere en akkreditering af en verifikator, hvis verifikatoren anmoder herom.
Det nationale akkrediteringsorgan skal etablere, dokumentere, gennemføre og opretholde en procedure for suspension af akkrediteringen, tilbagetrækning af akkrediteringen og reduktion af omfanget af akkreditering.
2. Det nationale akkrediteringsorgan skal suspendere en akkreditering eller begrænse akkrediteringens omfang i hvilket som helst af følgende tilfælde:
a)
verifikatoren har begået et alvorligt brud på kravene i nærværende forordning
b)
verifikatoren har vedholdende og gentagne gange undladt at opfylde kravene i nærværende forordning
c)
verifikatoren har brudt andre af det nationale akkrediteringsorgans specifikke betingelser og vilkår.
3. Det nationale akkrediteringsorgan skal tilbagetrække akkrediteringen, hvis:
a)
verifikatoren har undladt at afhjælpe årsagerne til en beslutning om at suspendere akkediteringscertifikatet
b)
et medlem af verifikatorens øverste ledelse er blevet kendt skyldig i svig
c)
verifikatoren forsætligt har leveret falske oplysninger.
4. Et nationalt akkrediteringsorgans beslutning om at suspendere, tilbagetrække eller reducere omfanget af akkrediteringen i henhold til stk. 2 og 3 kan appelleres.
Medlemsstaterne fastlægger procedurer for behandlingen af disse appeller.
5. Et nationalt akkrediteringsorgans beslutning om at suspendere, tilbagetrække eller reducere omfanget af akkrediteringen får virkning, når den meddeles verifikatoren.
Det nationale akkrediteringsorgan bringer straks suspensionen af et akkediteringscertifikat til ophør, når det har modtaget tilfredsstillende oplysninger og er overbevist om, at verifikatoren opfylder kravene i nærværende forordning.
KAPITEL V
KRAV ANGÅENDE AKKREDITERINGSORGANER TIL AKKREDITERING AF VERIFIKATORER
Artikel 54
Nationalt akkrediteringsorgan
1. De opgaver, der har tilknytning til akkreditering i henhold til nærværende forordning, udføres af de nationale akkrediteringsorganer, der er udpeget i henhold til artikel 4, stk. 1, i forordning (EF) nr. 765/2008.
2. Hvis en medlemsstat beslutter at tillade certificering af verifikatorer, som er fysiske personer, i henhold til nærværende forordning, overdrages de opgaver, der har tilknytning til certificeringen af disse verifikatorer, til en anden national myndighed end det nationale akkrediteringsorgan, der er udpeget i henhold til artikel 4, stk. 1, i forordning (EF) nr. 765/2008.
3. Hvis en medlemsstat beslutter at benytte den i stk. 2 fastlagte mulighed, sørger den for, at den berørte myndighed opfylder kravene i nærværende forordning, herunder dem, der er fastlagt i artikel 70, og forelægger den påkrævede dokumentation i overensstemmelse med artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 765/2008.
4. Et nationalt akkrediteringsorgan skal være medlem af det i henhold til artikel 14 i samme forordning anerkendte organ.
5. Et nationalt akkrediteringsorgan får overdraget udførelsen af akkreditering som en offentlig myndighedsaktivitet og skal formelt godkendes af den medlemsstat, hvor akkreditering ikke udføres direkte af de offentlige myndigheder.
6. I forbindelse med nærværende forordning udfører det nationale akkrediteringsorgan sine opgaver i overensstemmelse med de krav, der er fastlagt i den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag III.
Artikel 55
Akkreditering på tværs af grænserne
Hvis en medlemsstat mener, at det økonomisk set ikke er meningsfyldt eller bæredygtigt at udpege et nationalt akkrediteringsorgan eller at udføre akkrediteringsaktiviteter som anført i artikel 15 i direktiv 2003/87/EF, kan den pågældende medlemsstat gøre brug af et nationalt akkrediteringsorgan fra en anden medlemsstat.
Den pågældende medlemsstat underretter Kommissionen og de andre medlemsstater herom.
Artikel 56
Uafhængighed og upartiskhed
1. Det nationale akkrediteringsorgan skal være organiseret på en måde, som sikrer dets fulde uafhængighed af verifikatorer, som det bedømmer, og dets uvildighed ved udførelse af dets akkrediteringsaktiviteter.
2. I den forbindelse må det nationale akkrediteringsorgan hverken tilbyde eller levere aktiviteter eller tjenester, som leveres af en verifikator, ej heller stille konsulentbistand til rådighed, eje aktier i eller på anden måde have en finansiel eller ledelsesmæssig interesse i en verifikator.
3. Med forbehold af artikel 54, stk. 2, skal det nationale akkrediteringsorgans struktur, ansvarsområder og opgaver klart være adskilt fra den kompetente myndigheds og andre nationale myndigheders.
4. Det nationale akkrediteringsorgan skal træffe alle endelige afgørelser angående akkrediteringen af verifikatorer.
Det nationale akkrediteringsorgan kan dog uddelegere visse aktiviteter, forudsat at de krav, der er fastlagt i den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag III, er opfyldt.
Artikel 57
Bedømmelseshold
1. Det nationale akkrediteringsorgan skal udpege et bedømmelseshold for hver enkelt bedømmelse.
2. Et bedømmelseshold skal bestå af en ledende assessor og om nødvendigt af et passende antal assessorer eller tekniske eksperter til et specifikt omfang af akkreditering.
Bedømmelsesholdet skal omfatte mindst én person med kendskab til overvågning og rapportering af drivhusgasemissioner i henhold til forordning (EU) nr. 601/2012, som er relevante for omfanget af akkreditering og kompetencen og forståelsen, som er påkrævet for at bedømme verifikationsaktiviteterne i anlægget eller luftfartsoperatøren for det pågældende omfang, og mindst én person med kendskab til relevant national lovgivning og vejledning.
Artikel 58
Kompetencekrav for assessorer
1. En assessor har kompetence til at udføre de i kapitel IV krævede aktiviteter, når verifikatoren bedømmes. I den forbindelse skal assessoren:
a)
opfylde de krav, der er fastlagt i den harmoniserede standard i henhold til forordning (EF) nr. 765/2008, som der henvises til i bilag III
b)
have kendskab til direktiv 2003/87/EF, forordning (EF) nr. 601/2012, nærværende forordning, relevante standarder og anden relevant lovgivning samt gældende retningslinjer
c)
have kendskab til data- og oplysningsrevision som omhandlet i artikel 37, stk. 1, litra b), i nærværende forordning, som er erhvervet gennem uddannelse, eller adgang til en person, som har kendskab til og erfaring med sådanne data og oplysninger.
2. En ledende assessor skal opfylde de kompetencekrav, som der henvises til i stk. 1, have påvist kompetence til at lede et bedømmelseshold og være ansvarlig for udførelse af en bedømmelse i overensstemmelse med nærværende forordning.
3. Ud over de i stk. 1 nævnte kompetencekrav har interne assessorer og personer, der træffer beslutninger om tildeling, udvidelse eller fornyelse af en akkreditering, tilstrækkelig viden og erfaring til at kunne evaluere akkrediteringen.
Artikel 59
Tekniske eksperter
1. Det nationale akkrediteringsorgan kan eventuelt medtage tekniske eksperter i bedømmelsesholdet for at kunne få detaljeret viden og ekspertise inden for et specifikt emne til støtte for den ledende assessor eller assessor ved udførelsen af bedømmelsesaktiviteter.
2. En teknisk ekspert har den nødvendige kompetence til effektivt at kunne støtte den ledende assessor og assessor inden for det emne, hvor der er brug for deres viden og ekspertise. Derudover skal den tekniske ekspert have:
a)
kendskab til direktiv 2003/87/EF, forordning (EF) nr. 601/2012, nærværende forordning, relevante standarder og anden relevant lovgivning samt gældende retningslinjer
b)
tilstrækkelig forståelse af verifikationsaktiviteter.
3. En teknisk ekspert udfører nærmere bestemte opgaver under ledelse af den ledende assessor i det pågældende bedømmelseshold og under dennes fulde ansvar.
Artikel 60
Procedurer
Det nationale akkrediteringsorgan skal opfylde de krav, der er fastsat i henhold til artikel 8 i forordning (EF) nr. 765/2008.
Artikel 61
Klager
Hvis det nationale akkrediteringsorgan har modtaget en klage angående verifikatoren fra den kompetente myndighed, operatøren eller luftfartsoperatøren eller andre interesserede parter, skal det nationale akkrediteringsorgan inden for en rimelig frist:
a)
bedømme klagens validitet
b)
sikre, at den pågældende verifikator har fået mulighed for at indgive sine bemærkninger
c)
træffe de nødvendige foranstaltninger til at behandle klagen
d)
registrere klagen og den trufne foranstaltning og
e)
besvare klagen.
Artikel 62
Registre og dokumentation
Det nationale akkrediteringsorgan skal føre registreringer for hver enkelt person, der er involveret i akkrediteringsprocessen. Disse registreringer skal omfatte relevante kvalifikationer, uddannelse, erfaring, uvildighed og kompetence, som er nødvendig for at kunne demonstrere overholdelse af nærværende forordning.
Artikel 63
Adgang til oplysninger og fortrolighed
1. Det nationale akkrediteringsorgan skal jævnligt gøre den information, som indhentes under udførelsen af dets akkrediteringsaktiviteter, offentlig tilgængelig.
2. Det nationale akkrediteringsorgan skal i overensstemmelse med artikel 8, stk. 4, i forordning (EF) nr. 765/2008 træffe passende foranstaltninger for, når det er relevant, at beskytte fortroligheden af erhvervet information.
Artikel 64
Peerevaluering
1. Nationale akkrediteringsorganer skal lade sig underkaste regelmæssig peerevaluering.
Peerevalueringen organiseres af det organ, der er anerkendt i henhold til artikel 14 i forordning (EF) nr. 765/2008.
2. Det ifølge artikel 14 i forordning (EF) nr. 765/2008 anerkendte organ implementerer passende kriterier for peerevaluering og en effektiv og uafhængig peerevalueringsproces for at kunne vurdere, hvorvidt:
a)
det nationale akkrediteringsorgan, der er genstand for peerevaluering, har udført akkrediteringsaktiviteterne i overensstemmelse med kapitel IV
b)
det nationale akkrediteringsorgan, der er genstand for peerevaluering, har opfyldt de i nærværende kapitel nævnte krav.
Kriterierne skal omfatte kompetencekrav til peerevaluatorer og peerevalueringsteams, som er specifikke for ordningen om handel af kvoter for drivhusgasemissioner, der er etableret ved direktiv 2003/87/EF.
3. Det ifølge artikel 14 i forordning (EF) nr. 765/2008 anerkendte organ udgiver og videregiver resultatet af peerevalueringen af det nationale akkrediteringsorgan til Kommissionen, de nationale myndigheder, der er ansvarlige for de nationale akkrediteringsorganer i medlemsstaterne, og den kompetente myndighed i medlemsstaterne eller det kontaktpunkt, som der henvises til i artikel 69, stk. 2.
4. Hvis et nationalt akkrediteringsorgan har gennemført en peerevaluering organiseret af det ifølge artikel 14 i forordning nr. 765/2008 anerkendte organ, før nærværende forordnings ikrafttræden, undtages det nationale akkrediteringsorgan for yderligere peerevaluering efter nærværende forordnings ikrafttræden, hvis det kan påvise overholdelse af nærværende forordning, jf. dog stk. 1.
Med henblik herpå forelægger det pågældende nationale akkrediteringsorgan en anmodning og den fornødne dokumentation for det ifølge artikel 14 i forordning nr. 765/2008 anerkendte organ.
Det ifølge artikel 14 i forordning nr. 765/2008 anerkendte organ beslutter, om betingelserne for godkendelse af en undtagelse er blevet opfyldt.
Undtagelsen gælder for en periode på højst tre år fra datoen for meddelelse af beslutningen til det nationale akkrediteringsorgan.
5. Den nationale myndighed, som ifølge artikel 54, stk. 2, har fået overdraget opgaverne vedrørende certificeringen af verifikatorer, som er fysiske personer, jf. nærværende forordning, har en troværdighedsgrad svarende til nationale akkrediteringsorganer, som har ladet sig underkaste en peerevaluering.
Med henblik herpå skal den berørte medlemsstat straks efter sine beslutninger om at bemyndige den nationale myndighed til at foretage certificering give Kommissionen og de øvrige medlemsstater al relevant dokumentation. Ingen national myndighed må certificere verifikatorer i henhold til nærværende forordning, før den berørte medlemsstat har givet den pågældende dokumentation.
Den berørte medlemsstat skal regelmæssigt kontrollere den nationale myndigheds funktion for at sikre, at denne fortsat opfylder tidligere nævnte troværdighedsgrad, og underretter Kommissionen herom.
Artikel 65
Korrigerende handlinger
1. Medlemsstaterne overvåger deres nationale akkrediteringsorganer regelmæssigt for at sikre, at de kontinuerligt opfylder kravene i nærværende forordning, under hensyntagen til resultaterne af peerevalueringen, som er udført i overensstemmelse med artikel 64.
2. Hvis et nationalt akkrediteringsorgan ikke opfylder kravene eller mangler at opfylde sine forpligtelser som fastlagt i nærværende forordning, træffer den berørte medlemsstat passende korrigerende handlinger eller sikrer sig, at der træffes sådanne passende korrigerende handlinger, og underretter Kommissionen herom.
Artikel 66
Gensidig anerkendelse af verifikatorer
1. Medlemsstaterne anerkender ligeværdigheden af de tjenester, som udføres af de nationale akkrediteringsorganer, der har ladet sig underkaste en peerevaluering. Medlemsstaterne skal acceptere akkrediteringscertifikater for verifikatorer, som er akkrediteret af disse nationale akkrediteringsorganer, og respektere verifikatorernes ret til at udføre verifikation inden for deres akkrediteringsomfang.
2. Hvis et nationalt akkrediteringsorgan ikke har ladet sig underkaste en komplet peerevalueringsproces inden den 31. december 2014, accepterer medlemsstaterne akkrediteringscertifikater for verifikatorer, som er akkrediteret af det pågældende nationale akkrediteringsorgan, forudsat at det ifølge artikel 14 i forordning (EF) nr. 765/2008 anerkendte organ har påbegyndt en peerevaluering for det pågældende nationale akkrediteringsorgan, og at det ikke har identificeret nogen manglende overholdelse hos det nationale akkrediteringsorgan af nærværende forordning.
3. Hvis certificeringen af verifikatorer udføres af en national myndighed omhandlet i artikel 54, stk. 2, accepterer medlemsstaterne den attest, som er udstedt af en sådan myndighed, og respekterer certificerede verifikatorers ret til at udføre verifikation inden for deres certificeringsomfang.
Artikel 67
Overvågning af leverede tjenester
Hvis en medlemsstat under en inspektion, som er udført i overensstemmelse med artikel 31, stk. 4, i direktiv 2006/123/EF, fastslår, at en verifikator ikke overholder nærværende forordning, underretter den kompetente myndighed eller det nationale akkrediteringsorgan i den pågældende medlemsstat det nationale akkrediteringsorgan, der har akkrediteret verifikatoren, herom.
Det nationale akkrediteringsorgan, der har akkrediteret verifikatoren, skal betragte meddelelsen af denne oplysning som en klage i henhold til artikel 61 i nærværende forordning og træffer passende foranstaltninger og svarer den kompetente myndighed eller det nationale akkrediteringsorgan i overensstemmelse med artikel 72, stk. 2, andet afsnit, i nærværende forordning.
Artikel 68
Elektroniske data og anvendelse af automatiserede systemer
1. Medlemsstaterne kan kræve, at verifikatorer anvender elektroniske skabeloner eller specifikke filformater til verifikationsrapporter i overensstemmelse med artikel 74, stk. 1, i forordning (EU) nr. 601/2012.
2. Standardiserede elektroniske skabeloner eller filformatsspecifikationer kan stilles til rådighed til fremsendelse af verifikationsrapporten og til andre typer kommunikation mellem operatøren, luftfartsoperatøren, verifikatoren, den kompetente myndighed og det nationale akkrediteringsorgan i overensstemmelse med artikel 74, stk. 2, i forordning (EU) nr. 601/2012.
KAPITEL VI
INFORMATIONSUDVEKSLING
Artikel 69
Informationsudveksling og kontaktpunkter
1. Medlemsstaterne etablerer en effektiv udveksling af passende information og et effektivt samarbejde mellem deres nationale akkrediteringsorgan eller, når det er relevant, den nationale myndighed, som har fået overdraget certificeringen af verifikatorer, og den kompetente myndighed.
2. Hvis der er udpeget mere end en kompetent myndighed i henhold til artikel 18 i direktiv 2003/87/EF i en medlemsstat, bemyndiger medlemsstaten én af disse kompetente myndigheder til at være kontaktpunkt til udveksling af information, til at koordinere det i stk. 1 omhandlede samarbejde og for de aktiviteter, som der henvises til i dette kapitel.
Artikel 70
Akkrediteringsarbejdsprogram og ledelsesrapport
1. Senest den 31. december hvert år forelægger det nationale akkrediteringsorgan et akkrediteringsarbejdsprogram til den kompetente myndighed i hver medlemsstat sammen med en liste over de af det pågældende nationale akkrediteringsorgan akkrediterede verifikatorer, som har meddelt det i henhold til artikel 76, at de agter at udføre verifikationer i disse medlemsstater. Akkrediteringsarbejdsprogrammet skal som minimum indeholde følgende oplysninger for hver verifikator:
a)
forventede tid og sted for verifikationen
b)
oplysninger om aktiviteter, som det nationale akkrediteringsorgan har planlagt for den pågældende verifikator, især overvågnings- og fornyelsessaktiviteter
c)
datoer for forventede overvågningsbesøg, der skal udføres af det nationale akkrediteringsorgan for at bedømme verifikatoren, herunder adresse og kontaktinformation for operatører eller luftfartsoperatører, der vil blive besøgt i forbindelse med overvågningsbesøgene
d)
oplysninger om, hvorvidt det nationale akkrediteringsorgan har anmodet det nationale akkrediteringsorgan i den medlemsstat, hvori verifikatoren udfører verifikationen, om at udføre overvågningsaktiviteter.
2. Efter fremlæggelsen af akkrediteringsarbejdsprogrammet i overensstemmelse med stk. 1 stiller den kompetente myndighed enhver form for relevant information til rådighed for det nationale akkrediteringsorgan, især om relevant national lovgivning eller retningslinjer.
3. Senest den 1. juni hvert år stiller det nationale akkrediteringsorgan en ledelsesrapport til rådighed for den kompetente myndighed. Ledelsesrapporten indeholder som minimum følgende oplysninger for hver verifikator, som er blevet akkrediteret af det pågældende nationale akkrediteringsorgan:
a)
akkrediteringsoplysninger om verifikatorer, der for nyligt er blevet akkrediteret af det pågældende nationale akkrediteringsorgan, herunder akkrediteringens omfang for disse verifikatorer
b)
enhver ændring i akkrediteringens omfang for verifikatorerne
c)
opsummerede resultater af overvågnings- og fornyelsesaktiviteter udført af det nationale akkrediteringsorgan
d)
opsummerede resultater af ekstraordinære bedømmelser, der er foretaget, herunder årsager til disse ekstraordinære bedømmelser
e)
enhver klage indgivet mod verifikatoren efter den seneste ledelsesrapport og de foranstaltninger, som det nationale akkrediteringsorgan har iværksat.
Artikel 71
Informationsudveksling angående administrative foranstaltninger
Hvis det nationale akkrediteringsorgan har pålagt verifikatoren administrative foranstaltninger i henhold til artikel 53, eller hvis en suspension af akkrediteringen er bragt til ophør, eller en appelafgørelse har omstødt en afgørelse truffet af et nationalt akkrediteringsorgan om at pålægge administrative foranstaltninger som omhandlet i artikel 53, underretter det nationale akkrediteringsorgan følgende parter:
a)
den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor verifikatoren er akkrediteret
b)
den kompetente myndighed og det nationale akkrediteringsorgan i hver af de medlemsstater, hvor verifikatoren udfører verifikationer.
Artikel 72
Den kompetente myndigheds informationsudveksling
1. Den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor verifikatoren udfører verifikationen, underretter årligt det nationale akkrediteringsorgan, der har akkrediteret verifikatoren, som minimum om følgende:
a)
relevante resultater opnået gennem kontrol af operatørens og luftfartsoperatørens rapport og verifikationsrapporterne, især enhver konstateret manglende overholdelse fra pågældende verifikators side af nærværende forordning
b)
resultaterne fra inspektionen af operatøren eller luftfartsoperatøren, hvis disse resultater er relevante for det nationale akkrediteringsorgan i forbindelse med verifikatorens akkreditering og overvågning, eller hvis disse resultater omfatter enhver konstateret manglende overholdelse fra verifikators side af nærværende forordning
c)
resultater fra evalueringen af den interne verifikationsdokumentation af den pågældende verifikator, hvis den kompetente myndighed har evalueret den interne verifikationsdokumentation i henhold til artikel 26, stk. 3
d)
klager modtaget af den kompetente myndighed angående den pågældende verifikator.
2. Hvis den i stk. 1 omhandlede information dokumenterer, at den kompetente myndighed har konstateret, at verifikatoren ikke har overholdt nærværende forordning, betragter det nationale akkrediteringsorgan meddelelsen af denne oplysning som en klage fra den kompetente myndighed angående den pågældende verifikator i henhold til artikel 61.
Det nationale akkrediteringsorgan skal træffe passende foranstaltninger for at behandle sådanne oplysninger og svare den kompetente myndighed senest tre måneder efter datoen for modtagelse heraf. Det nationale akkrediteringsorgan underretter i sit svar til den kompetente myndighed om de foranstaltninger, som det træffer, og, når det er relevant, om de administrative foranstaltninger, der pålægges verifikatoren.
Artikel 73
Informationsudveksling om overvågning
1. Hvis det nationale akkrediteringsorgan i den medlemsstat, hvor en verifikator udfører en verifikation, er blevet anmodet om i henhold til artikel 49, stk. 5, at udføre overvågningsaktiviteter, rapporterer det nationale akkrediteringsorgan sine resultater til det nationale akkrediteringsorgan, som har akkrediteret verifikatoren, medmindre andet er aftalt mellem de to nationale akkrediteringsorganer.
2. Det nationale akkrediteringsorgan, der har akkrediteret verifikatoren, skal tage hensyn til de i stk. 1 omhandlede resultater, når det vurderer, om verifikatoren opfylder kravene i nærværende forordning.
3. Hvis de i stk. 1 omhandlede resultater peger på, at verifikatoren ikke overholder nærværende forordning, skal det nationale akkrediteringsorgan, der har akkrediteret verifikatoren, træffe passende foranstaltninger i henhold til nærværende forordning og underretter det nationale akkrediteringsorgan, der har udført overvågningsaktiviteter, om:
a)
hvilke foranstaltninger der er blevet truffet af det nationale akkrediteringsorgan, som har akkrediteret verifikatoren
b)
når det er relevant, hvordan resultaterne er blevet behandlet af verifikatoren
c)
når det er relevant, hvilke administrative foranstaltninger der er blevet pålagt verifikatoren.
Artikel 74
Informationsudveksling med en medlemsstat, hvor verifikatoren er etableret
Hvis en verifikator har fået tildelt akkreditering af et nationalt akkrediteringsorgan i en anden medlemsstat end den medlemsstat, hvor verifikatoren er etableret, skal det akkrediteringsarbejdsprogram og den ledelsesrapport, som der henvises til i artikel 70, samt de oplysninger, som der henvises til i artikel 71, også gives til den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor verifikatoren er etableret.
Artikel 75
Databaser over akkrediterede verifikatorer
1. Nationale akkrediteringsorganer, eller når det er relevant, nationale myndigheder, som der henvises til i artikel 54, stk. 2, opretter og forvalter en database og giver andre nationale akkrediteringsorganer, nationale myndigheder, verifikatorer, operatører, luftfartsoperatører og kompetente myndigheder adgang til denne database.
Det ifølge artikel 14 i forordning (EU) nr. 765/2008 anerkendte organ skal lette og harmonisere adgangen til databaserne med henblik på at opnå en effektiv og omkostningseffektiv kommunikation mellem nationale akkrediteringsorganer, nationale myndigheder, verifikatorer, operatører, luftfartsoperatører og kompetente myndigheder og kan samkøre de pågældende databaser i en enkelt, central database.
2. Den i stk. 1 omhandlede database skal som minimum indeholde følgende oplysninger:
a)
navn og adresse på hver verifikator, som er akkrediteret af det nationale akkrediteringsorgan
b)
de medlemsstater, hvor verifikatoren udfører verifikation
c)
hver verifikators akkrediteringsomfang
d)
den dato, hvor akkrediteringen blev givet, og akkrediteringens udløbsdato
e)
alle oplysninger om administrative foranstaltninger, der er pålagt verifikatoren.
Oplysningerne skal være offentligt tilgængelige.
Artikel 76
Meddelelse fra verifikatorer
1. For at det nationale akkrediteringsorgan kan udarbejde et akkrediteringsarbejdsprogram og en ledelsesrapport, som der henvises til i artikel 70, skal en verifikator senest 15. november hvert år sende følgende oplysninger til det nationale akkrediteringsorgan, der har akkrediteret den pågældende verifikator:
a)
planlagt tid og sted for de verifikationer, som verifikatoren planmæssigt skal udføre
b)
adresse og kontaktoplysninger for de operatører og luftfartsoperatører, hvis emissions- og tonkilometerrapport er omfattet af verifikation.
2. Hvis der sker ændringer i de oplysninger, som der henvises til i stk. 1, skal verifikatoren underrette akkrediteringsorganet om disse ændringer inden for en tidsfrist, som er aftalt med det pågældende akkrediteringsorgan.
KAPITEL VII
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 77
Overgangsbestemmelser
Emissions- og, når det er relevant, aktivitetsdata fra før den 1. januar 2013 verificeres i henhold til de krav, der er fastsat i beslutning 2007/589/EF (11).
Artikel 78
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2013.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 21. juni 2012.