РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 26 юли 2010 година
за определяне на организацията и функционирането на Европейската служба за външна дейност
(2010/427/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 27, параграф 3 от него,
като взе предвид предложението на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност („върховния представител“),
като взе предвид становището на Европейския парламент,
като взе предвид одобрението на Европейската комисия,
като има предвид, че:
(1)
Целта на настоящото решение е да се определят организацията и функционирането на Европейската служба за външна дейност („ЕСВД“) - функционално независим орган на Съюза под ръководството на върховния представител, създаден съгласно член 27, параграф 3 от Договора за Европейския съюз („ДЕС“), изменен с Договора от Лисабон. Настоящото решение, и по-специално позоваването на „върховния представител“, ще се тълкува в съответствие с различните му функции съгласно член 18 ДЕС.
(2)
В съответствие с член 21, параграф 3, втора алинея ДЕС Съюзът ще следи за съгласуваността между различните области на външната си дейност, както и между тези области и другите си политики. Съветът и Комисията, подпомагани от върховния представител, ще осигуряват тази съгласуваност и ще си сътрудничат за тази цел.
(3)
ЕСВД ще подпомага върховния представител, който също така е заместник-председател на Комисията и председател на Съвета по външни работи, при изпълнението на неговите функции по провеждане на общата външна политика и политика на сигурност на Съюза („ОВППС“) и осигуряване на съгласуваност на външната дейност на Съюза, както е посочено по-конкретно в членове 18 и 27 ДЕС. ЕСВД ще подкрепя върховния представител в неговото качество на председател на Съвета по външни работи, без да се засягат обичайните задачи на генералния секретариат на Съвета. ЕСВД ще подкрепя върховния представител и в неговото качество на заместник-председател на Комисията за изпълнение на задълженията му в рамките на Комисията, свързани с отговорностите, които са ѝ предоставени в областта на външните отношения, и с координирането на другите аспекти на външната дейност на Съюза, без да се засягат обичайните задачи на службите на Комисията.
(4)
В своя принос към програмите на Съюза за външно сътрудничество ЕСВД следва да се стреми да осигури, че програмите изпълняват целите на външната дейност, както е посочено в член 21 ДЕС, по-специално в параграф 2, буква г) от него, и че зачитат целите на политиката за развитие на Съюза в съответствие с член 208 от Договора за функционирането на Европейския съюз („ДФЕС“). Във връзка с това ЕСВД следва също така да насърчава изпълнението на целите на Европейския консенсус за развитие (1) и на Европейския консенсус относно хуманитарната помощ (2).
(5)
В съответствие с Договора от Лисабон за изпълнението на неговите разпоредби ЕСВД трябва да започне да функционира възможно най-бързо след влизането в сила на посочения договор.
(6)
Европейският парламент ще участва пълноценно във външната дейност на Съюза, включително като осъществява функции по политически контрол, както е предвидено в член 14, параграф 1 ДЕС, и по законодателни и бюджетни въпроси, както е установено в Договорите. Освен това, в съответствие с член 36 ДЕС, върховният представител ще се консултира редовно с Европейския парламент по главните аспекти и основните решения в областта на ОВППС и ще гарантира, че възгледите на Европейския парламент надлежно са взети предвид. ЕСВД ще подпомага върховния представител по тези въпроси. Следва да се предвидят специални разпоредби за достъпа на членове на Европейския парламент до класифицирани документи и информация в областта на ОВППС. До приемането на такива разпоредби се прилагат съществуващите разпоредби съгласно Междуинституционалното споразумение от20 ноември 2002 г. между Европейския парламент и Съвета относно достъпа на Европейския парламент до чувствителна информация на Съвета в областта на политика за сигурност и отбрана (3).
(7)
Върховният представител или негов представител следва да упражнява правомощията, предвидени в съответните актове за създаването на Европейската агенция по отбрана (4), Сателитния център на Европейския съюз (5), Европейския институт за изследване на сигурността (6) и Европейския колеж по сигурност и отбрана (7). ЕСВД следва да предоставя на тези образувания подкрепата, която понастоящем им предоставя генералният секретариат на Съвета.
(8)
Следва да се приемат разпоредби относно персонала на ЕСВД и неговото набиране, когато такива разпоредби са необходими за определянето на организацията и функционирането на ЕСВД. Успоредно с това, в съответствие с член 336 ДФЕС, следва да се направят необходимите изменения на Правилника за длъжностните лица на Европейските общности („Правилник за длъжностните лица“) и на Условията за работа на другите служители на Общностите (8) („Условията за работа“), без да се засяга член 298 ДФЕС. По въпроси, свързани с нейния персонал, ЕСВД следва да се третира като институция по смисъла на Правилника за длъжностните лица и Условията за работа. Върховният представител ще бъде органът по назначаване както на длъжностните лица, за които се прилага Правилникът за длъжностните лица, така и на служителите, за които се прилагат Условията за работа. Броят на длъжностните лица и на другите служители на ЕСВД ще се определя всяка година като част от бюджетната процедура и ще се отразява в щатното разписание.
(9)
При изпълнение на задълженията си и в поведението си персоналът на ЕСВД следва да се ръководи единствено от интереса на Съюза.
(10)
Набирането на персонал следва да се основава на заслуги, като осигурява адекватно географско равновесие и равновесие между половете. Персоналът на ЕСВД следва да включва значимо присъствие на граждани от всички държави-членки. Предвиденият за 2013 г. преглед следва да обхваща и този въпрос, включително, ако е подходящо, предложения за допълнителни конкретни мерки за коригиране на евентуалните неравновесия.
(11)
В съответствие с член 27, параграф 3 ДЕС ЕСВД ще включва длъжностни лица от генералния секретариат на Съвета и от Комисията, както и персонал от дипломатическите служби на държавите-членки. За тази цел съответните отдели и функции в генералния секретариат на Съвета и в Комисията ще се прехвърлят към ЕСВД заедно с длъжностните лица и срочно наетите служители, заемащи длъжност в тези отдели или изпълняващи такива функции. Преди 1 юли 2013 г. ЕСВД ще назначава предимно длъжностни лица от генералния секретариат на Съвета и от Комисията, както и персонал от дипломатическите служби на държавите-членки. След тази дата всички длъжностни лица и други служители на Европейския съюз следва да могат да се кандидатират за свободните позиции в ЕСВД.
(12)
В отделни случаи ЕСВД може да прибягва до използването на специализирани командировани национални експерти („КНЕ“), които ще бъдат под ръководството на върховния представител. КНЕ, които заемат длъжност в ЕСВД, няма да бъдат причислявани към квотата от една трета от целия персонал на ЕСДВ на ниво администратори („AD“), която персоналът от държавите-членки следва да представлява, когато ЕСДВ ще е достигнала пълния си капацитет. Прехвърлянето им в хода на създаване на ЕСВД няма да става автоматично и ще зависи от съгласието на органите на държавите-членки на произход. До датата на изтичане на договора на КНЕ, прехвърлен в ЕСВД съгласно член 7, съответната длъжност ще се изменя в длъжност на срочно нает служител, когато изпълняваната от КНЕ функция отговаря на функция, обикновено изпълнявана от персонал на ниво AD, при положение че необходимата длъжност е налична съгласно щатното разпределение.
(13)
Комисията и ЕСВД ще договорят подробните условия, свързани с даването на указания от Комисията на делегациите. Те следва да предвиждат по-специално, че когато Комисията дава указания на делегациите, тя едновременно с това представя копие от тях на ръководителя на делегацията и на централната администрация на ЕСВД.
(14)
Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 г. относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (9) („Финансовия регламент“), следва да бъде изменен с оглед включването на ЕСВД в член 1 от него, с отделен раздел в бюджета на Съюза. Както и при другите институции, в съответствие с приложимите правила, част от годишния доклад на Сметната палата ще бъде също така посветен и на ЕСВД, а ЕСВД ще предоставя отговор на тези доклади. ЕСВД ще подлежи на процедурите относно освобождаването от отговорност, както е предвидено в член 319 ДФЕС и в членове 145-147 от Финансовия регламент. Върховният представител ще осигурява на Европейския парламент цялата необходима подкрепа за упражняване на правомощието на Европейския парламент като орган по освобождаването от отговорност. Изпълнението на оперативния бюджет ще бъде отговорност на Комисията в съответствие с член 317 ДФЕС. Решенията, които имат финансови последици, ще отчитат по-специално отговорностите, установени в дял IV от Финансовия регламент, особено членове 64-68 от него по отношение на отговорността на финансовите участници и член 75 от него по отношение на разходните операции.
(15)
Създаването на ЕСВД следва да се ръководи от принципа на ефективност от гледна точка на разходите и да се стреми към бюджетен неутралитет. За тази цел ще трябва да се използват преходни разпоредби и постепенно изграждане на капацитет. Следва да се избягва излишното дублиране на задачи, функции и ресурси с други структури. Следва да се използват всички възможности за оптимизиране.
Освен това ще бъдат необходими редица допълнителни длъжности за временно наети служители от държавите-членки, които ще следва да се финансират в рамките на действащата многогодишна финансова рамка.
(16)
Следва да се установят правила, обхващащи дейностите на ЕСВД и нейния персонал по отношение на сигурността, защитата на класифицираната информация и прозрачността.
(17)
Напомня се, че Протоколът за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз ще се прилага за ЕСВД, нейните длъжностни лица и служители, за които ще се прилага или Правилникът за длъжностните лица, или Условията за работа.
(18)
Европейският съюз и Европейската общност за атомна енергия продължават да използват единна институционална рамка. Ето защо е от съществено значение да се осигури съгласуваност във външните отношения на двете и да се позволи на делегациите на Съюза да поемат представителството на Европейската общност за атомна енергия в трети държави и международни организации.
(19)
До средата на 2013 г. върховният представител следва на направи преглед на организацията и функционирането на ЕСВД, при необходимост придружен от предложения за преразглеждане на настоящото решение. Подобно преразглеждане следва да бъде прието не по-късно от началото на 2014 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Естество и приложно поле
1. С настоящото решение се определят организацията и функционирането на Европейската служба за външна дейност („ЕСВД“).
2. ЕСВД, чиято централа е в Брюксел, е функционално независим орган на Европейския съюз, отделен от генералния секретариат на Съвета и от Комисията, с необходимата правоспособност, за да изпълнява задачите си и да постига целите си.
3. ЕСВД се намира под ръководството на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност („върховен представител“).
4. ЕСВД се състои от централна администрация и от делегациите на Съюза в трети държави и международни организации.
Член 2
Задачи
1. ЕСВД подпомага върховния представител при изпълнението на неговите функции, както е посочено по-конкретно в членове 18 и 27 ДЕС:
-
при изпълнението на неговите функции по провеждане на общата външна политика и политика на сигурност на Европейския съюз („ОВППС“), включително общата политика за сигурност и отбрана (ОПСО), да допринесе с предложенията си за разработването на тази политика, която той изпълнява съгласно възложения му от Съвета мандат, и да осигурява съгласуваност на външната дейност на Съюза,
-
в неговото качество на председател на Съвета по външни работи, без да се засягат обичайните задачи на генералния секретариат на Съвета,
-
в неговото качество на заместник-председател на Комисията за изпълнение в рамките на Комисията на отговорностите, които са ѝ предоставени в областта на външните отношения и за координиране на другите аспекти на външната дейност на Съюза, без да се засягат обичайните задачи на службите на Комисията.
2. ЕСВД подпомага председателя на Европейския съвет, председателя на Комисията и Комисията при упражняването на съответните им функции в областта на външните отношения.
Член 3
Сътрудничество
1. ЕСВД подпомага и сътрудничи с дипломатическите служби на държавите-членки, както и с генералния секретариат на Съвета и службите на Комисията, за да осигури съгласуваност както между различните области на външната дейност на Съюза, така и между тези области и другите политики на Съюза.
2. При упражняване на съответните им функции ЕСВД и службите на Комисията провеждат взаимни консултации по всички въпроси, свързани с външната дейност на Съюза, с изключение на въпросите, обхванати от ОПСО. ЕСВД участва в подготвителната работа и в процедурите, свързани с подготвянето от Комисията на актове в тази област.
Настоящият параграф се изпълнява в съответствие с дял V, глава I ДЕС и член 205 ДФЕС.
3. ЕСВД може да установява договорености на равнище служби със съответните служби на генералния секретариат на Съвета, на Комисията или други звена или междуинституционални органи на Съюза.
4. ЕСВД оказва необходимата подкрепа и сътрудничество на другите институции и органи на Съюза, по-специално на Европейския парламент. ЕСВД може също да получава подкрепа и сътрудничество от тези институции и органи, включително агенции, когато е подходящо. Вътрешният одитор на ЕСВД ще сътрудничи с вътрешния одитор на Комисията с цел да се осигури съгласувана политика на одит, по-специално по отношение на отговорността на Комисията за оперативните разходи. Освен това ЕСВД си сътрудничи с Европейската служба за борба с измамите („OLAF“) в съответствие с Регламент (ЕО) № 1073/1999 (10). По-специално ЕСВД приема без забавяне изискваното съгласно посочения регламент решение относно реда и условията за вътрешни разследвания. Както е предвидено в посочения регламент, както държавите-членки, в съответствие с националните си разпоредби, така и институциите оказват необходимата помощ на служителите на OLAF за улесняване изпълнението на техните задачи.
Член 4
Централна администрация на ЕСДВ
1. ЕСВД се управлява от изпълнителен генерален секретар, който ще работи под ръководството на върховния представител. Изпълнителният генерален секретар предприема всички необходими мерки за осигуряване на безпрепятственото функциониране на ЕСВД, включително нейното административно и бюджетно управление. Изпълнителният генерален секретар осигурява ефективна координация между всички отдели в централната администрация, както и с делегациите на Съюза.
2. Изпълнителният генерален секретар се подпомага от двама заместник генерални секретари.
3. Централната администрация на ЕСВД е организирана в генерални дирекции.
а)
По-специално тя включва:
-
няколко генерални дирекции, които се състоят от отдели по географски признак, обхващащи всички държави и региони в света, както и многостранни и тематични отдели. Тези отдели осъществяват координация, когато е необходимо, с генералния секретариат на Съвета и със съответните служби на Комисията,
-
генерална дирекция по въпроси, свързани с администрацията, набирането на персонал, бюджета, сигурността и комуникационната и информационна система, която генерална дирекция работи в рамките на ЕСВД и се управлява от изпълнителния генерален секретар. В съответствие с обичайните правила за набиране на персонал върховният представител назначава генерален директор по въпросите, свързани с бюджета и администрацията, който работи под ръководството на върховния представител. Генералният директор отговаря пред върховния представител за административното и вътрешното бюджетно управление на ЕСВД. Той спазва бюджетните редове и административните правила, които са приложими в частта на раздел III от бюджета на Съюза, който попада в раздел 5 от многогодишната финансова рамка,
-
дирекцията за управление и планиране при кризи, способностите за планиране и провеждане на граждански операции, военния персонал на Европейския съюз и Ситуационния център на Европейския съюз, които се намират под прякото ръководство и отговорност на върховния представител и които го подпомагат в задачите му по провеждане на ОВППС на Съюза в съответствие с разпоредбите на Договора, при зачитане на другите области на компетентност на Съюза, в съответствие с член 40 ДЕС.
Зачитат се спецификите на тези структури, както и особеностите на техните функции, наемането и статута на персонала.
Осигурява се пълна координация между всички структури на ЕСВД.
б)
Централната администрация на ЕСВД включва също така:
-
отдел за планиране на стратегическата политика,
-
правен отдел под административното ръководство на изпълнителния генерален секретар, който работи в тясно сътрудничество с правните служби на Съвета и на Комисията,
-
отдели за междуинституционални отношения, информация и публична дипломация, вътрешен одит и проверки, както и за защита на личните данни.
4. Върховният представител определя председателите на подготвителните органи на Съвета, които се председателстват от представител на върховния представител, включително председателя на Комитета по политика и сигурност, в съответствие с подробните правила, уредени в приложение II към Решение 2009/908/ЕС на Съвета от 1 декември 2009 г. за установяване на мерките за прилагане на Решението на Европейския съвет относно председателството на Съвета и относно председателството на подготвителните органи на Съвета (11).
5. Върховният представител и ЕСВД се подпомагат, когато е необходимо, от генералния секретариат на Съвета и съответните отдели на Комисията. За тази цел ЕСВД, генералният секретариат на Съвета и съответните отдели на Комисията могат да установяват договорености на равнище служби.
Член 5
Делегации на Съюза
1. Решението за откриване или закриване на делегация се приема от върховния представител в съгласие със Съвета и Комисията.
2. Всяка делегация на Съюза се намира под ръководството на ръководителя на делегацията.
Всички членове на персонала на делегацията, независимо от техния статут, и всички дейности на делегацията се намират под ръководството на ръководителя на делегацията. Той отговаря пред върховния представител за цялостното управление на дейността на делегацията и за осигуряването на координация на всички дейности на Съюза.
Персоналът на делегациите включва персонала на ЕСВД и, когато е подходящо във връзка с изпълнението на бюджета на Съюза и на тези от политиките на Съюза, които не попадат в областта на компетентност на ЕСВД, персонала на Комисията.
3. Ръководителят на делегацията получава указания от върховния представител и ЕСВД и носи отговорност за тяхното изпълнение.
В областите, в които Комисията упражнява правомощията, предоставени ѝ по силата на Договорите, тя може, в съответствие с член 221, параграф 2 ДФЕС, също да дава указания на делегациите, които се изпълняват под цялостната отговорност на ръководителя на делегацията.
4. Ръководителят на делегацията усвоява оперативните бюджетни кредити във връзка с проекти на Съюза в съответната трета държава, в която са вторично делегирани от Комисията, в съответствие с Финансовия регламент.
5. Функционирането на всяка делегация се оценява периодично от изпълнителния генерален секретар на ЕСВД; оценката включва финансов и административен одит. За тази цел изпълнителният генерален секретар на ЕСВД може да поиска подпомагане от съответните отдели на Комисията. В допълнение към вътрешните мерки на ЕСВД OLAF упражнява правомощията си, по-конкретно като прилага мерки за борба с измамите в съответствие с Регламент (ЕО) № 1073/1999.
6. Върховният представител влиза в необходимите договорености със съответната приемаща страна, международна организация или трета държава. По-специално върховният представител предприема необходимите мерки, за да се гарантира, че приемащите държави предоставят на делегациите на Съюза, на техния персонал и тяхната собственост привилегии и имунитети, съответстващи на посочените във Виенската конвенция за дипломатическите отношения от 18 април 1961 г.
7. В контактите си с международните организации или третите държави, към които са акредитирани, делегациите на Съюза разполагат с капацитет да отговорят на нуждите на други институции на Съюза, по-специално Европейския парламент.
8. Ръководителят на делегацията има правото да представлява Съюза в държавата, в която е акредитирана делегацията, по-специално при сключване на договори или като страна в съдебно производство.
9. Делегациите на Съюза работят в тясно сътрудничество и обменят информация с дипломатическите служби на държавите-членки.
10. По искане на държавите-членки и в съответствие с член 35, трета алинея ДЕС делегациите на Съюза подпомагат държавите-членки в дипломатическите им отношения и в ролята им за предоставяне на консулска защита на гражданите на Съюза в трети държави, без това да има отражение върху ресурсите.
Член 6
Персонал
1. Настоящият член, с изключение на параграф 3, се прилага, без да се засягат Правилникът за длъжностните лица на Европейските общности („Правилникът за длъжностните лица“) и Условията за работа на другите служители на Общностите („Условията за работа“), включително измененията на тези правила, в съответствие с член 336 ДФЕС, с оглед на тяхното адаптиране към потребностите на ЕСВД.
2. ЕСВД се състои от длъжностни лица и други служители на Европейския съюз, включително служители от дипломатическите служби на държавите-членки, назначени като срочно наети служители.
Правилникът за длъжностните лица и Условията за работа се прилагат към този персонал.
3. Ако е необходимо, в конкретни случаи ЕСВД може да използва ограничен брой специализирани командировани национални експерти („КНЕ“).
Върховният представител приема правила, съответстващи на установените в Решение 2003/479/ЕО на Съвета от 16 юни 2003 г. относно правилата, приложими за националните експерти и военния персонал, командирован в генералния секретариат на Съвета (12), съгласно които КНЕ са на разположение на ЕСВД с цел предоставяне на специализиран експертен опит.
4. При изпълнение на задълженията си и в поведението си членовете на персонала на ЕСВД се ръководят единствено от интересите на Съюза. Без да се засягат член 2, параграф 1, трето тире, член 2, параграф 2 и член 5, параграф 3, те не търсят, нито приемат указания от никое правителство, орган, организация или лице извън ЕСВД и от никоя служба или лице, с изключение на върховния представител. В съответствие с член 11, втора алинея от Правилника за длъжностните лица персоналът на ЕСВД не приема заплащане от какъвто и да било вид от други източници, различни от ЕСВД.
5. Правомощията, предоставени на назначаващия орган съгласно Правилника за длъжностните лица и на органа, оправомощен да сключва договори съгласно Условията за работа, се поверяват на върховния представител, който може да ги делегира в рамките на ЕСВД.
6. Набирането на персонал в ЕСВД се основава на заслуги, като същевременно осигурява адекватно географско равновесие и равновесие между половете. Персоналът на ЕСВД включва значимо присъствие на граждани от всички държави-членки. Прегледът, предвиден в член 13, параграф 3, обхваща също така, по целесъобразност, предложения за допълнителни конкретни мерки за коригиране на възможни неравновесия.
7. Длъжностните лица на Съюза и срочно наетите служители от дипломатическите служби на държавите-членки имат еднакви права и задължения и се третират еднакво, по-специално по отношение на допустимостта им да заемат всички длъжности при равностойни условия. Не се прави разграничение между срочно наетите служители от националните дипломатически служби и длъжностните лица на Съюза по отношение на разпределянето на задълженията във всички области на дейностите и политиките, изпълнявани от ЕСВД. В съответствие с разпоредбите на Финансовия регламент държавите-членки подпомагат Съюза в изпълнението на финансовите задължения на срочно наети служители на ЕСВД, идващи от дипломатическите служби на държавите-членки, произтичащи от отговорностите по член 66 от Финансовия регламент.
8. Върховният представител установява процедури за подбор на персонала на ЕСВД, които се организират при прозрачност въз основа на заслуги, с цел да се осигурят услугите на персонал с най-високо ниво на компетентност, ефикасност и почтеност, като същевременно се осигури адекватно географско равновесие и равновесие между половете, както и значимо присъствие на граждани на всички държави-членки в ЕСВД. Представители на държавите-членки, генералният секретариат на Съвета и Комисията участват в процедурата за набиране на персонал за свободни длъжности в ЕСВД.
9. Когато ЕСВД достигне пълния си капацитет, персоналът от държавите-членки, посочен в параграф 2, първа алинея, следва да представлява най-малко една трета от целия персонал на ЕСВД на ниво AD. По същия начин безсрочно наетите длъжностни лица на Съюза следва да представляват поне 60 % от целия персонал на ЕСВД на ниво AD, включително служители от дипломатическите служби на държавите-членки, които са станали безсрочно наети длъжностни лица на Съюза, в съответствие с разпоредбите на Правилника за длъжностните лица. Всяка година върховният представител представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно заемането на длъжности в ЕСВД.
10. Върховният представител определя правилата относно мобилността, за да се гарантира, че персоналът на ЕСВД може да се възползва от висока степен на мобилност. По отношение на персонала, посочен в член 4, параграф 3, буква а), трето тире, се прилагат конкретни и подробни правила. По принцип целият персонал на ЕСВД периодично е на служба в делегациите на Съюза. Върховният представител създава правила за тази цел.
11. В съответствие с приложимите разпоредби на националното си право всяка държава-членка предоставя на своите длъжностни лица, които са станали срочно наети служители в ЕСВД, гаранция за незабавно възстановяване на предишната им длъжност в края на службата им в ЕСВД. В съответствие с разпоредбите на член 50б от Условията за работа прослуженото време не надхвърля осем години, освен ако не е удължено за максималния срок от две години при извънредни обстоятелства и в интерес на службата.
Длъжностните лица на Съюза на служба в ЕСВД имат право да кандидатстват за длъжности в институцията, която първоначално ги е наела, при същите условия, както и вътрешните кандидати.
12. Предприемат се мерки за предоставяне на персонала на ЕСВД на необходимото общо обучение, което се основава по-специално на съществуващите практики и структури на национално равнище и на равнище Съюз. Върховният представител предприема подходящи мерки за тази цел в срок една година след влизането в сила на настоящото решение.
Член 7
Преходни разпоредби относно персонала
1. Съответните отдели и функции в генералния секретариат на Съвета и в Комисията, изброени в приложението, се прехвърлят към ЕСВД. Длъжностните лица и срочно наетите служители, заемащи длъжност в отделите или изпълняващи функциите, които са посочени в приложението, се прехвърлят към ЕСВД. Това се прилага mutatis mutandis за договорно наетите и местни служители, назначени в тези отдели и за тези функции. КНЕ в тези отдели или на тези функции също се прехвърлят към ЕСВД със съгласието на органите на държавата-членка на произход.
Тези прехвърляния пораждат действие на 1 януари 2011 г.
В съответствие с Правилника за длъжностните лица при прехвърлянето към ЕСВД върховният представител назначава всяко длъжностно лице на длъжност в неговата функционална група, която отговаря на степента на длъжностното лице.
2. Процедурите за набиране на персонал за длъжности, прехвърлени към ЕСВД, които са в ход към датата на влизане в сила на настоящото решение, остават в сила: те продължават и приключват под ръководството на върховния представител в съответствие със съответните обявления за свободни длъжности и приложимите правила на Правилника за длъжностните лица и Условията за работа.
Член 8
Бюджет
1. Функцията на разпоредител с бюджетни кредити за раздела относно ЕСВД от общия бюджет на Европейския съюз се делегира в съответствие с член 59 от Финансовия регламент. Върховният представител приема вътрешните правила за управлението на административните бюджетни редове. Оперативните разходи остават в раздела на бюджета относно Комисията.
2. ЕСВД упражнява своите правомощия в съответствие с Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейския съюз, в рамките на отпуснатите ѝ бюджетни кредити.
3. При съставянето на предварителен разчет на административните разходи на ЕСВД върховният представител ще провежда консултации съответно с комисаря, който отговаря за политиката на развитие, и комисаря, който отговаря за политиката за съседство, по отношение на техните отговорности.
4. В съответствие с член 314, параграф 1 ДФЕС ЕСВД съставя предварителен разчет на разходите си за следващата финансова година. Комисията консолидира тези разчети в проектобюджет, който може да съдържа различаващи се прогнози. Комисията може да внася изменения в проектобюджета съгласно предвиденото в член 314, параграф 2 ДФЕС.
5. С оглед да осигури бюджетна прозрачност в областта на външната дейност на Съюза Комисията предава на бюджетния орган, заедно с проекта на общия бюджет на Европейския съюз, работен документ, който изчерпателно представя всички разходи, свързани с външната дейност на Съюза.
6. ЕСВД се подчинява на процедурите относно освобождаването от отговорност, предвидени в член 319 ДФЕС и в членове 145-147 от Финансовия регламент. В този контекст ЕСВД сътрудничи пълноценно с институциите, които участват в процедурата по освобождаване от отговорност, и осигурява, ако е подходящо, необходимата допълнителна информация, включително като присъства на заседанията на съответните органи.
Член 9
Инструменти и изготвяне на програми в областта на външната дейност
1. Комисията отговаря за управлението на програмите на Съюза за външно сътрудничество, без да се засягат съответните роли на Комисията и на ЕСВД в изготвянето на програми, както е посочено в следващите параграфи.
2. Върховният представител осигурява цялостната политическа координация на външната дейност на Съюза, като гарантира единството, последователността и ефективността на външната дейност на Съюза, по-специално чрез инструментите за външна помощ:
-
Инструмента за сътрудничество за развитие (13),
-
Европейския фонд за развитие (14),
-
Европейския инструмент за демокрация и права на човека (15),
-
Европейския инструмент за съседство и партньорство (16),
-
Инструмента за сътрудничество с индустриализираните държави (17),
-
Инструмента за сътрудничество в областта на ядрената безопасност (18),
-
Инструмента за стабилност по отношение на помощта, предвидена в член 4 от Регламент (ЕО) № 1717/2006 (19).
3. По-специално ЕСВД допринася за програмния и управленческия цикъл за инструментите, посочени в параграф 2, въз основа на целите на политиката, уредени в тези инструменти. ЕСВД носи отговорност за изготвянето на следните решения на Комисията във връзка със стратегическите многогодишни мерки в рамките на програмния цикъл:
i)
отпуснати средства по държави, за да се определи общият финансов пакет за всеки регион, в зависимост от примерната разбивка в рамките на многогодишната финансова рамка. Във всеки регион част от финансирането ще бъде запазено за регионални програми;
ii)
стратегически документи по държави и региони;
iii)
национални и регионални индикативни програми.
В съответствие с член 3 през целия цикъл на изготвяне на програми, планиране и изпълнение на инструментите, посочени в параграф 2, върховният представител и ЕСВД работят съвместно със съответните членове и служби на Комисията, без да се засяга член 1, параграф 3. Всички предложения за решения ще бъдат изготвяни при следване на процедурите на Комисията и ще бъдат представяни на Комисията за приемане.
4. По отношение на Европейския фонд за развитие и Инструмента за сътрудничество за развитие всички предложения, включително предложенията за промени в основните регламенти и програмни документи, посочени в параграф 3, се изготвят съвместно от съответните служби в ЕСВД и в Комисията под отговорността на комисаря, отговарящ за политиката на развитие, след което се представят съвместно с върховния представител за приемане от Комисията.
Тематичните програми, различни от Европейския инструмент за демокрация и права на човека, Инструмента за сътрудничество в областта на ядрената безопасност и частта от Инструмента за стабилност, посочена в параграф 2, седмо тире, се изготвят от съответната служба на Комисията под ръководството на комисаря, който отговаря за политиката за развитие, и се представят на Колежа на Комисарите със съгласието на върховния представител и другите съответни комисари.
5. По отношение на Европейския инструмент за съседство и партньорство всички предложения, включително предложенията за промени в основните регламенти и програмните документи, посочени в параграф 3, се изготвят съвместно от съответните служби в ЕСВД и в Комисията под отговорността на комисаря, отговарящ за политиката за съседство, след което се представят съвместно с върховния представител за приемане от Комисията.
6. Дейностите, предприемани в рамките на: бюджета на ОВППС; Инструмента за стабилност, различни от частта, посочена в параграф 2, седмо тире; Инструмента за сътрудничество с индустриализираните държави; дейността по информация и публична дипломация, както и мисиите за наблюдение на избори, са под отговорността на върховния представител/ЕСВД. Комисията носи отговорност за тяхното финансово изпълнение под ръководството на върховния представител в качеството му на заместник-председател на Комисията. Отделът на Комисията, отговарящ за това изпълнение, се помещава в сграда заедно с ЕСВД.
Член 10
Сигурност
1. Върховният представител, след като се консултира с комитета, посочен в част II, раздел I, точка 3 от приложението към Решение 2001/264/ЕО на Съвета от 19 март 2001 г. за приемане на разпоредбите относно сигурността на Съвета (20), взема решения относно правилата за сигурност за ЕСВД и предприема всички подходящи мерки, за да се гарантира, че ЕСВД управлява ефективно рисковете по отношение на своя персонал, материални активи и информация и изпълнява своите задължения, свързани със задължението за полагане на грижи и отговорностите в тази връзка. Тези правила се прилагат за целия персонал на ЕСВД и за целия персонал на делегациите на Съюза, независимо от техния административен статут или произход.
2. До приемане на решението, посочено в параграф 1:
-
по отношение на защитата на класифицирана информация ЕСВД прилага мерките за сигурност, уредени в приложението към Решение 2001/264/ЕО,
-
по отношение на други аспекти на сигурността ЕСВД прилага разпоредбите относно сигурността на Комисията, уредени в съответното приложение към Процедурния правилник на Комисията (21).
3. ЕСВД разполага с отдел, отговарящ за въпросите, свързани със сигурността, който се подпомага от съответните служби на държавите-членки.
4. Върховният представител предприема всички необходими мерки за изпълнение на правилата за сигурност в ЕСВД, по-специално по отношение на защитата на класифицираната информация и мерките, които да се предприемат при неспазване на правилата за сигурност от персонала на ЕСВД. За тази цел ЕСВД се консултира със службата за сигурност на генералния секретариат на Съвета, със съответните служби на Комисията и със съответните служби на държавите-членки.
Член 11
Достъп до документи, архиви и защита на данни
1. ЕСВД прилага правилата, установени в Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 г. относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (22). Върховният представител определя правилата за изпълнение за ЕСВД.
2. Изпълнителният генерален секретар на ЕСВД организира архивите на службата. Съответните архиви на отделите, прехвърлени от генералния секретариат на Съвета и от Комисията, се прехвърлят към ЕСВД.
3. ЕСВД защитава физическите лица по отношение на обработката на техните лични данни в съответствие с правилата, установени в Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (23). Върховният представител определя правилата за прилагане по отношение на ЕСВД.
Член 12
Недвижима собственост
1. Генералният секретариат на Съвета и съответните служби на Комисията предприемат всички необходими мерки с цел прехвърлянията, посочени в член 7, да могат да бъдат придружени от прехвърляне на сгради на Съвета и Комисията, необходими за функционирането на ЕСВД.
2. Условията, при които недвижимата собственост се предоставя на централната администрация на ЕСВД и на делегациите на Съюза, се определят съвместно от върховния представител и генералния секретариат на Съвета и Комисията, по целесъобразност.
Член 13
Заключителни и общи разпоредби
1. Върховният представител, Съветът, Комисията и държавите-членки отговарят за изпълнението на настоящото решение и предприемат всички необходими мерки за това.
2. Върховният представител представя на Европейския парламент, Съвета и Комисията доклад относно функционирането на ЕСВД до края на 2011 г. Този доклад по-специално обхваща изпълнението на член 5, параграфи 3 и 10 и член 9.
3. До средата на 2013 г. върховният представител прави преглед на организацията и функционирането на ЕСВД, който обхваща inter alia изпълнението на член 6, параграфи 6, 8 и 11. При необходимост този преглед се придружава от подходящи предложения за преразглеждане на настоящото решение. В този случай Съветът, в съответствие с член 27, параграф 3 ДЕС и предвид прегледа, преразглежда настоящото решение до началото на 2014 г.
4. Настоящото решение влиза в сила на датата на приемането му. Разпоредбите относно финансовото управление и набирането на персонал пораждат действие след приемане на необходимите изменения на Правилника за длъжностните лица, Условията за работа и Финансовия регламент, както и коригиращия бюджет. За осигуряване на плавен преход върховният представител, генералният секретариат на Съвета и Комисията влизат в необходимите договорености и започват консултации с държавите-членки.
5. В срок един месец след влизането в сила на настоящото решение върховният представител представя на Комисията предварителен разчет на приходите и разходите на ЕСВД, включително щатно разписание, с цел Комисията да представи проект за коригиращ бюджет.
6. Настоящото решение се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 26 юли 2010 година.
RÅDETS AFGØRELSE
af 26. juli 2010
om, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil skal tilrettelægges og fungere
(2010/427/EU)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 27, stk. 3,
under henvisning til forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik (»den højtstående repræsentant«),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,
under henvisning til godkendelse fra Europa-Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Formålet med denne afgørelse er at fastlægge, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (»EU-Udenrigstjenesten«) skal tilrettelægges og fungere som et funktionelt autonomt EU-organ under den højtstående repræsentants myndighed, jf. artikel 27, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union (»TEU«) som ændret ved Lissabontraktaten. Denne afgørelse og navnlig anvendelsen af udtrykket »den højtstående repræsentant« vil blive fortolket i overensstemmelse med dennes forskellige funktioner i medfør af artikel 18 i TEU.
(2)
I overensstemmelse med artikel 21, stk. 3, andet afsnit, i TEU, påser Unionen, at der er sammenhæng mellem de forskellige områder inden for dens optræden udadtil og mellem disse områder og dens øvrige politikker. Rådet og Kommissionen, der bistås af Unionens højtstående repræsentant, vil sikre denne sammenhæng og vil samarbejde i den henseende.
(3)
EU-Udenrigstjenesten vil støtte den højtstående repræsentant, der også er næstformand i Kommissionen og formand for Rådet for Udenrigsanliggender, under opfyldelsen af dennes mandat, der er at føre Unionens fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (»FUSP«) og påse, at der er sammenhæng i Unionens optræden udadtil, som omhandlet i navnlig artikel 18 og 27 i TEU. EU-Udenrigstjenesten vil støtte den højtstående repræsentant i dennes egenskab af formand for Rådet for Udenrigsanliggender, uden at dette berører Generalsekretariatet for Rådets sædvanlige opgaver. EU-Udenrigstjenesten vil også støtte også den højtstående repræsentant i dennes egenskab af næstformand i Kommissionen for så vidt angår varetagelsen i Kommissionen af de ansvarsområder, Kommissionen har med hensyn til eksterne forbindelser, samt koordineringen af de andre aspekter af Unionens optræden udadtil, uden at dette berører Kommissionens tjenestegrenes sædvanlige opgaver.
(4)
EU-Udenrigstjenesten bør, når den bidrager til Unionens eksterne samarbejdsprogrammer, søge at sikre, at programmerne opfylder målene for optræden udadtil, jf. artikel 21 i TEU, især stk. 2, litra d), og at de respekterer målene for EU's udviklingspolitik i overensstemmelse med artikel 208 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (»TEUF«). I den forbindelse bør EU-Udenrigstjenesten også fremme opfyldelsen af målene for den europæiske konsensus om udvikling (1) og den europæiske konsensus om humanitær bistand (2).
(5)
Det følger af Lissabontraktaten, at EU-Udenrigstjenesten for at gennemføre traktatens bestemmelser skal være operationel så hurtigt som muligt efter traktatens ikrafttræden.
(6)
Europa-Parlamentet vil fuldt ud spille sin rolle i Unionens optræden udadtil, herunder sine politiske kontrolfunktioner som omhandlet i artikel 14, stk. 1, i TEU, samt i lovgivnings- og budgetspørgsmål som fastsat i traktaterne. Desuden vil den højtstående repræsentant regelmæssigt høre Europa-Parlamentet om de vigtigste aspekter og grundlæggende valg i forbindelse med FUSP i overensstemmelse med artikel 36 i TEU, og den højtstående repræsentant påser, at der tages behørigt hensyn til Europa-Parlamentets synspunkter. EU-Udenrigstjenesten bistår den højtstående repræsentant hermed. Der bør udformes særlige ordninger med henblik på at give medlemmer af Europa-Parlamentet adgang til klassificerede dokumenter og informationer på FUSP-området. Indtil der er vedtaget sådanne ordninger, vil de eksisterende bestemmelser i den interinstitutionelle aftale af 20. november 2002 mellem Europa-Parlamentet og Rådet om Europa-Parlamentets adgang til Rådets følsomme oplysninger på det sikkerheds- og forsvarspolitiske område (3) finde anvendelse.
(7)
Den højtstående repræsentant eller dennes repræsentant bør varetage de ansvarsopgaver, der er omhandlet i de respektive retsakter om oprettelse af Det Europæiske Forsvarsagentur (4), EU's Satellitcenter (5), Den Europæiske Unions Institut for Sikkerhedsstudier (6) og Det Europæiske Sikkerheds- og Forsvarsakademi (7). EU-Udenrigstjenesten bør yde disse enheder den støtte, der i øjeblikket ydes af Generalsekretariatet for Rådet.
(8)
Der bør vedtages bestemmelser om EU-Udenrigstjenestens personale og ansættelse heraf, hvis sådanne bestemmelser er nødvendige for at fastlægge, hvordan EU-Udenrigstjenesten skal tilrettelægges og fungere. Sideløbende hermed bør der i overensstemmelse med artikel 336 i TEUF foretages de nødvendige ændringer af vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber (»personalevedtægten«) og ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne (8) (»AØAF«), jf. dog artikel 298 i TEUF. I personalesager behandles EU-Udenrigstjenesten som en institution i henhold til personalevedtægten og AØAF. Den højtstående repræsentant vil blive ansættelsesmyndighed for både tjenestemænd, der er omfattet af personalevedtægten, og ansatte, der er omfattet af AØAF. Antallet af tjenestemænd og øvrige ansatte i EU-Udenrigstjenesten vil blive fastsat hvert år som led i budgetproceduren og vil blive afspejlet i stillingsfortegnelsen.
(9)
EU-Udenrigstjenestens personale bør i udøvelsen af dets tjeneste og i dets adfærd udelukkende lade sig lede af Unionens interesser.
(10)
Ansættelse bør være baseret på fortjeneste og sikre passende geografisk balance og balance mellem kønnene. EU-Udenrigstjenestens personale bør have en fornuftig tilstedeværelse af statsborgere fra alle medlemsstaterne. Den revision, der efter planen skal foretages i 2013, bør også omfatte dette spørgsmål, herunder om nødvendigt forslag til yderligere specifikke foranstaltninger med henblik på at korrigere eventuelle ubalancer.
(11)
I overensstemmelse med artikel 27, stk. 3, i TEU omfatter EU-Udenrigstjenesten tjenestemænd fra Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen samt udstationeret personale fra medlemsstaternes diplomatiske tjenester. Med henblik herpå vil de relevante tjenestegrene og funktioner i Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen blive overført til EU-Udenrigstjenesten sammen med tjenestemænd og midlertidigt ansatte, der beklæder stillinger i sådanne tjenestegrene eller funktioner. Inden den 1. juli 2013 vil EU-Udenrigstjenesten udelukkende ansætte tjenestemænd fra Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen samt personale, der er udstationeret fra medlemsstaternes diplomatiske tjenester. Efter denne dato bør alle tjenestemænd og øvrige ansatte i Den Europæiske Union kunne søge de ledige stillinger i EU-Udenrigstjenesten.
(12)
EU-Udenrigstjenesten kan i specifikke tilfælde anvende specialiserede udstationerede nationale eksperter, som vil blive underlagt den højtstående repræsentants myndighed. Nationale eksperter, der er udstationeret i EU-Udenrigstjenesten, vil ikke blive medregnet i den tredjedel af EU-Udenrigstjenestens samlede personale på administrator (»AD«) niveau, som personale fra medlemsstaterne bør udgøre, når EU-Udenrigstjenesten vil være nået op på fuld kapacitet. Deres overførsel i oprettelsesfasen for EU-Udenrigstjenesten vil ikke blive automatisk og vil ske med godkendelse fra myndighederne i de medlemsstater, de kommer fra. Ved datoen for udløbet af kontrakten for en udstationeret national ekspert, der er overført til EU-Udenrigstjenesten i henhold til artikel 7, vil den relevante funktion blive konverteret til en stilling som midlertidigt ansat i tilfælde, hvor den funktion, som den udstationerede nationale ekspert udførte, svarer til en funktion, der normalt udføres af personale på AD-niveau, forudsat at den nødvendige stilling er til rådighed i stillingsfortegnelsen.
(13)
Kommissionen og EU-Udenrigstjenesten aftaler de detaljerede ordninger med hensyn til udstedelse af instrukser fra Kommissionen til delegationerne. Disse bør navnlig foreskrive, at når Kommissionen vil udstede instrukser til delegationerne, vil den samtidig give delegationscheferne og EU-Udenrigstjenestens centraladministration en kopi heraf.
(14)
Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (9) (»finansforordningen«) bør ændres, således at EU-Udenrigstjenesten indsættes i dens artikel 1 med en specifik sektion i EU-budgettet. I overensstemmelse med de gældende regler og som det er tilfældet med andre institutioner vil en del af Revisionsrettens årsberetning endvidere blive afsat til EU-Udenrigstjenesten, og EU-Udenrigstjenesten vil afgive svar på sådanne beretninger. EU-Udenrigstjenesten vil blive underlagt dechargeprocedurer, jf. artikel 319 i TEUF og artikel 145-147 i finansforordningen. Den højtstående repræsentant yder Europa-Parlamentet al den støtte, der er nødvendig for udøvelsen af Europa-Parlamentets rettigheder som dechargemyndighed. Gennemførelsen af driftsbudgettet vil blive varetaget af Kommissionen i overensstemmelse med artikel 317 i TEUF. Afgørelser med finansielle virkninger vil navnlig være i overensstemmelse med det ansvar, der er fastlagt i finansforordningens afsnit IV, særlig artikel 64-68 om de finansielle aktørers ansvar og artikel 75 om forvaltning af udgifter.
(15)
Etableringen af EU-Udenrigstjenesten bør være baseret på princippet om omkostningseffektivitet med sigte på budgetneutralitet. Med henblik herpå vil der skulle anvendes overgangsordninger og en gradvis kapacitetsopbygning. Unødig overlapning af opgaver, funktioner og ressourcer i forhold til andre strukturer bør undgås. Alle rationaliseringsmuligheder bør udnyttes.
Derudover vil der blive behov for et antal yderligere stillinger til midlertidigt ansatte fra medlemsstaterne, som vil skulle finansieres inden for rammerne af den nuværende flerårige finansielle ramme.
(16)
Der bør fastsættes bestemmelser om EU-Udenrigstjenestens aktiviteter og dens personale for så vidt angår sikkerhed, beskyttelsen af klassificerede informationer og åbenhed.
(17)
Der erindres om, at protokollen vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter vil finde anvendelse på EU-Udenrigstjenesten, dens tjenestemænd og øvrige ansatte, som vil være omfattet af enten personalevedtægten eller AØAF.
(18)
Den Europæiske Union og Det Europæiske Atomenergifællesskab er fortsat omfattet af en fælles institutionel ramme. Det er derfor afgørende at sikre sammenhæng mellem begges eksterne forbindelser og tillade Unionens delegationer at repræsentere Det Europæiske Atomenergifællesskab i tredjelande og ved internationale organisationer.
(19)
Den højtstående repræsentant bør senest medio 2013 foretage en gennemgang af, hvordan EU-Udenrigstjenesten tilrettelægges og fungerer, eventuelt ledsaget af forslag til revision af denne afgørelse. En sådan revision bør vedtages senest primo 2014 -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Art og anvendelsesområde
1. I denne afgørelse fastlægges det, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (»EU-Udenrigstjenesten«) skal tilrettelægges og fungere.
2. EU-Udenrigstjenesten, som har hovedkvarter i Bruxelles, er et funktionelt autonomt EU-organ, der er adskilt fra Generalsekretariatet for Rådet og fra Kommissionen, med den rets- og handleevne, der er nødvendig for, at den kan løse sine opgaver og nå sine mål.
3. EU-Udenrigstjenesten er underlagt den højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitiks (»den højtstående repræsentants«) myndighed.
4. EU-Udenrigstjenesten består af en centraladministration og af Unionens delegationer i tredjelande og ved internationale organisationer.
Artikel 2
Opgaver
1. EU-Udenrigstjenesten støtter den højtstående repræsentant under opfyldelsen af dennes mandater som omhandlet i navnlig artikel 18 og 27 i TEU:
-
under opfyldelsen af dennes mandat om at varetage Den Europæiske Unions fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (»FUSP«), herunder den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik (»FSFP«), at bidrage med forslag til udformningen af denne politik, som denne gennemfører som Rådets bemyndigede, samt at påse, at der er sammenhæng i Unionens optræden udadtil
-
i dennes egenskab af formand for Rådet for Udenrigsanliggender, uden at dette berører Generalsekretariatet for Rådets sædvanlige opgaver
-
i dennes egenskab af næstformand i Kommissionen, for så vidt angår varetagelsen i Kommissionen af de ansvarsområder, Kommissionen har med hensyn til eksterne forbindelser, samt koordineringen af de andre aspekter af Unionens optræden udadtil, uden at dette berører Kommissionens tjenestegrenes sædvanlige opgaver.
2. EU-Udenrigstjenesten bistår Det Europæiske Råds formand, Kommissionens formand og Kommissionen i udøvelsen af deres respektive funktioner med hensyn til eksterne forbindelser.
Artikel 3
Samarbejde
1. EU-Udenrigstjenesten støtter og samarbejder med medlemsstaternes diplomatiske tjenester samt med Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionens tjenestegrene for at sikre sammenhæng mellem de forskellige områder af Unionens optræden udadtil og mellem disse områder og dens øvrige politikker.
2. EU-Udenrigstjenesten og Kommissionens tjenestegrene hører hinanden om alle spørgsmål vedrørende Unionens optræden udadtil i forbindelse med udøvelsen af deres respektive funktioner bortset fra spørgsmål, der er omfattet af FSFP. EU-Udenrigstjenesten deltager i det forberedende arbejde og de forberedende procedurer i forbindelse med akter, der udarbejdes af Kommissionen på dette område.
Dette stykke gennemføres i overensstemmelse med afsnit V, kapitel 1, i TEU og artikel 205 i TEUF.
3. EU-Udenrigstjenesten kan indgå serviceleveranceordninger med relevante tjenestegrene i Generalsekretariatet for Rådet, Kommissionen eller andre af Unionens kontorer eller interinstitutionelle organer.
4. EU-Udenrigstjenesten sørger for passende støtte til og samarbejde med Unionens øvrige institutioner og organer, navnlig Europa-Parlamentet. EU-Udenrigstjenesten kan også drage fordel af støtte fra og samarbejde med disse institutioner og organer, herunder agenturer, når det er hensigtsmæssigt. EU-Udenrigstjenestens interne revisor samarbejder med Kommissionens interne revisor for at sikre en sammenhængende revisionspolitik, navnlig under henvisning til Kommissionens ansvar for driftsudgifterne. Derudover samarbejder EU-Udenrigstjenesten med Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (»OLAF«) i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1073/1999 (10). Den skal navnlig hurtigt vedtage den afgørelse, der kræves i den nævnte forordning, om retningslinjerne og betingelserne for interne undersøgelser. Som fastsat i den nævnte forordning yder både medlemsstaterne, i overensstemmelse med nationale bestemmelser, og institutionerne den støtte, der er nødvendig for, at OLAF’s ansatte kan løse deres opgaver.
Artikel 4
EU-Udenrigstjenestens centraladministration
1. EU-Udenrigstjenesten ledes af en administrerende generalsekretær, der handler under den højtstående repræsentants myndighed. Den administrerende generalsekretær træffer alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at EU-Udenrigstjenesten fungerer smidigt, herunder den administrative og budgetmæssige forvaltning. Den administrerende generalsekretær sikrer en effektiv koordinering mellem alle centraladministrationens tjenestegrene samt med Unionens delegationer.
2. Den administrerende generalsekretær bistås af to vicegeneralsekretærer.
3. EU-Udenrigstjenestens centraladministration opdeles i generaldirektorater.
a)
Den omfatter især:
-
en række generaldirektorater omfattende geografiske kontorer, der dækker alle verdens lande og regioner, samt multilaterale og tematiske kontorer. Disse tjenestegrene koordinerer efter behov med Generalsekretariatet for Rådet og med de relevante tjenestegrene i Kommissionen
-
et generaldirektorat for forhold vedrørende administration, personale, budget, sikkerhed samt kommunikations- og informationssystemer, der arbejder inden for de rammer af EU-Udenrigstjenesten, der forvaltes af den administrerende generalsekretær. Den højtstående repræsentant udpeger i overensstemmelse med de sædvanlige ansættelsesbestemmelser en generaldirektør for budget og administration, som arbejder under den højtstående repræsentants myndighed. Han er over for den højtstående repræsentant ansvarlig for den administrative og interne budgetmæssige forvaltning af EU-Udenrigstjenesten. Han overholder de samme budgetposter og administrative bestemmelser som dem, der finder anvendelse på den del af sektion III i Unionens budget, der henhører under udgiftsområde 5 i den flerårige finansielle ramme
-
Direktoratet for Krisestyring og Planlægning, Den Civile Planlægnings- og Gennemførelseskapacitet, Den Europæiske Unions Militærstab og EU's Situationscenter, der er placeret under den højtstående repræsentants direkte myndighed og ansvar, og som bistår denne i opgaven med at føre Unionens FUSP i overensstemmelse med traktatens bestemmelser under overholdelse af Unionens øvrige kompetencer i overensstemmelse med artikel 40 i TEU.
De særlige forhold i forbindelse med disse strukturer og de nærmere enkeltheder vedrørende deres funktioner samt personalets ansættelse og status respekteres.
Der sikres fuld koordinering mellem alle EU-Udenrigstjenestens strukturer.
b)
EU-Udenrigstjenestens centraladministration omfatter desuden:
-
en tjenestegren for strategisk politisk planlægning
-
en juridisk tjeneste under den administrerende generalsekretærs administrative myndighed, som arbejder tæt sammen med Rådets og Kommissionens juridiske tjenester
-
tjenestegrene for interinstitutionelle forbindelser, information og offentligt diplomati, intern revision og inspektioner samt beskyttelse af personoplysninger.
4. Den højtstående repræsentant udpeger formændene for de forberedende rådsorganer, hvor formanden er en repræsentant for den højtstående repræsentant, herunder formanden for Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité, i overensstemmelse med de detaljerede ordninger i bilag II til Rådets afgørelse 2009/908/EU af 1. december 2009 om fastsættelse af gennemførelsesforanstaltninger til Det Europæiske Råds afgørelse om udøvelsen af formandskabet for Rådet og om formandskabet for Rådets forberedende organer (11).
5. Den højtstående repræsentant og EU-Udenrigstjenesten bistås om nødvendigt af Generalsekretariatet for Rådet og de relevante tjenestegrene i Kommissionen. EU-Udenrigstjenesten, Generalsekretariatet for Rådet og de relevante tjenestegrene i Kommissionen kan til dette formål udarbejde serviceleveranceordninger.
Artikel 5
Unionens delegationer
1. Afgørelsen om at åbne eller lukke en delegation vedtages af den højtstående repræsentant efter aftale med Rådet og Kommissionen.
2. Hver af Unionens delegationer står under en delegationschefs myndighed.
Delegationschefen har myndighed over hele delegationens personale uanset dets status og med hensyn til alle dets aktiviteter. Han refererer til den højtstående repræsentant vedrørende den overordnede forvaltning af delegationens arbejde og for at sikre koordineringen af alle Unionens tiltag.
Personalet ved delegationerne omfatter personale fra EU-Udenrigstjenesten og, når det er hensigtsmæssigt med henblik på gennemførelsen af Unionens budget og andre af Unionens politikker end dem, der hører under EU-Udenrigstjenestens ansvarsområde, personale fra Kommissionen.
3. Delegationschefen modtager instrukser fra den højtstående repræsentant og EU-Udenrigstjenesten og er ansvarlig for deres udførelse.
På områder, hvor Kommissionen udøver de beføjelser, der er tillagt den i traktaterne, kan Kommissionen også i overensstemmelse med artikel 221, stk. 2, i TEUF udstede instrukser til delegationerne, som skal udføres under delegationschefens overordnede ansvar.
4. Delegationschefen gennemfører driftsbevillinger i forbindelse med EU-projekter i det pågældende tredjeland, når Kommissionen har subdelegeret denne opgave, i overensstemmelse med finansforordningen.
5. Driften af de enkelte delegationer evalueres med jævne mellemrum af generalsekretæren for EU-Udenrigstjenesten; evalueringen omfatter en finansiel og en administrativ revision. Til dette formål kan generalsekretæren for EU-Udenrigstjenesten bede om bistand fra Kommissionens relevante tjenestegrene. Ud over de interne foranstaltninger, der gennemføres af EU-Udenrigstjenesten, udøver OLAF sine beføjelser, navnlig ved at gennemføre foranstaltninger til bekæmpelse af svig, i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1073/1999.
6. Den højtstående repræsentant indgår de nødvendige ordninger med de pågældende værtslande, internationale organisationer eller tredjelande. Den højtstående repræsentant træffer navnlig de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at værtslande indrømmer Unionens delegationer, deres personale og deres ejendom privilegier og immuniteter, der svarer til dem, der er omhandlet i Wienerkonventionen af 18. april 1961 om diplomatiske forbindelser.
7. Unionens delegationer har beføjelse til at imødekomme andre EU-institutioners behov, navnlig Europa-Parlamentet, i deres kontakter med de internationale organisationer eller tredjelande, som delegationerne er akkrediteret til.
8. Delegationschefen har beføjelse til at repræsentere Unionen i det land, hvor delegationen er akkrediteret, navnlig til indgåelse af kontrakter og som part i retssager.
9. Unionens delegationer arbejder tæt sammen og udveksler oplysninger med medlemsstaternes diplomatiske tjenester.
10. Unionens delegationer støtter i overensstemmelse med artikel 35, stk. 3, i TEU og efter anmodning fra medlemsstaterne disse i deres diplomatiske forbindelser og i deres konsulære beskyttelse af unionsborgere i tredjelande på et ressourceneutralt grundlag.
Artikel 6
Personale
1. Bortset fra stk. 3 finder denne artikel anvendelse med forbehold af vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber (»personalevedtægten«) og ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne (»AØAF«), herunder de ændringer, der foretages i disse regler for at tilpasse dem til EU-Udenrigstjenestens behov i overensstemmelse med artikel 336 i TEUF.
2. EU-Udenrigstjenesten omfatter tjenestemænd og øvrige ansatte i Den Europæiske Union, herunder personale fra medlemsstaternes diplomatiske tjenester, der er udpeget som midlertidigt ansatte.
Personalevedtægten og AØAF finder anvendelse på dette personale.
3. EU-Udenrigstjenesten kan om nødvendigt anvende et begrænset antal specialiserede udstationerede nationale eksperter i specifikke tilfælde.
Den højtstående repræsentant vedtager regler svarende til dem, der er fastsat i Rådets afgørelse 2003/479/EF af 16. juni 2003 om ansættelsesvilkårene for udstationerede nationale eksperter og militærpersoner i Generalsekretariatet for Rådet (12), hvorefter udstationerede nationale eksperters specialiserede ekspertise stilles til rådighed for EU-Udenrigstjenesten.
4. EU-Udenrigstjenestens personale skal i udøvelsen af dets pligter og i dets adfærd udelukkende lade sig lede af Unionens interesser. Det må hverken søge eller modtage instrukser fra regeringer, myndigheder, organisationer eller personer uden for EU-Udenrigstjenesten eller fra andre organer eller personer end den højtstående repræsentant, jf. dog artikel 2, stk. 1, tredje led, artikel 2, stk. 2, og artikel 5, stk. 3. I overensstemmelse med personalevedtægtens artikel 11, stk. 2, må EU-Udenrigstjenestens personale ikke modtage vederlag af nogen art fra anden side uden for EU-Udenrigstjenesten.
5. De beføjelser, som vedtægten tillægger ansættelsesmyndigheden, og de beføjelser, som AØAF tillægger den myndighed, der er beføjet til at indgå kontrakter, tildeles den højtstående repræsentant, som kan uddelegere disse beføjelser inden for EU-Udenrigstjenesten.
6. Ansættelse i EU-Udenrigstjenesten skal være baseret på fortjeneste og på at sikre passende geografisk balance og balance mellem kønnene. EU-Udenrigstjenestens personale skal have en fornuftig tilstedeværelse af statsborgere fra alle medlemsstaterne. Den i artikel 13, stk. 3, omhandlede gennemgang omfatter tillige dette forhold, herunder, hvor det er hensigtsmæssigt, forslag til yderligere specifikke foranstaltninger til at korrigere eventuelle ubalancer.
7. Tjenestemænd i Unionen og midlertidigt ansatte fra medlemsstaternes diplomatiske tjenester har samme rettigheder og forpligtelser og skal behandles lige, især med hensyn til deres adgang til alle stillinger på lige vilkår. Der skelnes ikke mellem midlertidigt ansatte fra nationale diplomatiske tjenester og tjenestemænd i Unionen med hensyn til tildeling af de opgaver, som skal udføres på alle EU-Udenrigstjenestens aktivitets- og politikområder. I overensstemmelse med bestemmelserne i finansforordningen støtter medlemsstaterne Unionen i håndhævelsen af det finansielle ansvar for midlertidigt ansatte i EU-Udenrigstjenesten, der kommer fra medlemsstaternes diplomatiske tjenester, der følger af et ansvar i medfør af finansforordningens artikel 66.
8. Den højtstående repræsentant fastlægger udvælgelsesprocedurerne for EU-Udenrigstjenestens personale, der bør foregå efter en gennemsigtig procedure baseret på fortjeneste med et mål om at sikre tjenesten personale af højeste standard med hensyn til kvalifikationer, effektivitet og integritet og samtidig sikre en passende geografisk balance og balance mellem kønnene og en fornuftig tilstedeværelse af statsborgere fra alle medlemsstater i EU-Udenrigstjenesten. Repræsentanter for medlemsstaterne, Generalsekretariatet for Rådet og for Kommissionen inddrages i ansættelsesproceduren vedrørende de ledige stillinger i EU-Udenrigstjenesten.
9. Når EU-Udenrigstjenesten er nået op på fuld kapacitet, bør personale fra medlemsstaterne som omhandlet i stk. 2, første afsnit, udgøre mindst en tredjedel af EU-Udenrigstjenestens samlede personale på AD-niveau. På samme måde bør fastansatte EU-tjenestemænd udgøre mindst 60 % af alt personale i EU-Udenrigstjenesten på AD-niveau, herunder personale fra medlemsstaternes diplomatiske tjenester, der er blevet fastansatte EU-tjenestemænd i overensstemmelse med bestemmelserne i personalevedtægten. Den højtstående repræsentant aflægger hvert år rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om besættelsen af stillinger i EU-Udenrigstjenesten.
10. Den højtstående repræsentant fastsætter reglerne for mobilitet for at sikre, at der er en høj grad af mobilitet for EU-Udenrigstjenestens personale. Der gælder særlige og detaljerede ordninger for det personale, der er nævnt i artikel 4, stk. 3, litra a), tredje led. I princippet skal alt personale i EU-Udenrigstjenesten med jævne mellemrum gøre tjeneste ved Unionens delegationer. Den højtstående repræsentant fastsætter regler herfor.
11. I overensstemmelse med de gældende bestemmelser i national ret giver hver medlemsstat sine embedsmænd, som er blevet midlertidigt ansatte i EU-Udenrigstjenesten, en garanti for øjeblikkelig genansættelse efter deres tjenesteperiode i EU-Udenrigstjenesten. I overensstemmelse med artikel 50b i AØAF må denne tjenesteperiode ikke overstige otte år, medmindre den forlænges med højst to år under ekstraordinære omstændigheder og i tjenestens interesse.
EU-tjenestemænd, der gør tjeneste i EU-Udenrigstjenesten, har ret til at søge stillinger i deres oprindelige institution på samme vilkår som interne kandidater.
12. Der tages skridt til at give EU-Udenrigstjenestens personale passende fælles uddannelse, især med udgangspunkt i den praksis og de strukturer, der allerede findes på nationalt plan og i EU. Den højtstående repræsentant træffer passende foranstaltninger med henblik herpå inden et år efter denne afgørelses ikrafttræden.
Artikel 7
Overgangsbestemmelser vedrørende personalet
1. De relevante tjenestegrene og funktioner i Generalsekretariatet for Rådet og i Kommissionen, der er anført i bilaget, overføres til EU-Udenrigstjenesten. Tjenestemænd og midlertidigt ansatte, der beklæder stillinger i de tjenestegrene eller udfører de funktioner, der er opført i bilaget, overføres til EU-Udenrigstjenesten. Dette gælder tilsvarende for kontraktansatte og lokalt ansatte i disse tjenestegrene og funktioner. Udstationerede nationale eksperter, der arbejder i disse tjenestegrene eller funktioner, overføres også til EU-Udenrigstjenesten med godkendelse fra myndighederne i den medlemsstat, de kommer fra.
Disse overførsler får virkning den 1. januar 2011.
Ved overførslen til EU-Udenrigstjenesten anviser den højtstående repræsentant i overensstemmelse med personalevedtægten hver tjenestemand en stilling i den ansættelsesgruppe, der svarer til den pågældende tjenestemands lønklasse.
2. De procedurer for ansættelse af personale til stillinger, som overføres til EU-Udenrigstjenesten, der er i gang på tidspunktet for denne afgørelses ikrafttræden, forbliver gyldige. De vil blive fortsat og afsluttet under den højtstående repræsentants myndighed i overensstemmelse med de relevante stillingsopslag og de gældende regler i personalevedtægten og AØAF.
Artikel 8
Budget
1. Funktionerne som anvisningsberettiget for EU-Udenrigstjenestens sektion i Den Europæiske Unions almindelige budget uddelegeres i overensstemmelse med finansforordningens artikel 59. Den højtstående repræsentant vedtager de interne regler for forvaltningen af de administrative budgetposter. Driftsudgifter forbliver i Kommissionens sektion af budgettet.
2. EU-Udenrigstjenesten udøver sine beføjelser i overensstemmelse med finansforordningen vedrørende Den Europæiske Unions almindelige budget inden for rammerne af de bevillinger, der afsættes til den.
3. Ved udarbejdelsen af overslag over EU-Udenrigstjenestens administrationsudgifter vil den højtstående repræsentant høre henholdsvis kommissæren med ansvar for udviklingspolitik og kommissæren med ansvar for naboskabspolitik vedrørende deres respektive ansvarsområder.
4. I overensstemmelse med artikel 314, stk. 1, i TEUF opstiller EU-Udenrigstjenesten et overslag over sine udgifter for det følgende regnskabsår. Kommissionen sammenfatter disse overslag i et budgetforslag, der kan indeholde afvigende overslag. Kommissionen kan ændre budgetforslaget som omhandlet i artikel 314, stk. 2, i TEUF.
5. For at sikre den budgetmæssige gennemsigtighed på området for Unionens optræden udadtil tilsender Kommissionen sammen med forslaget til Den Europæiske Unions almindelige budget budgetmyndigheden et arbejdsdokument med en samlet oversigt over alle udgifter i forbindelse med Unionens optræden udadtil.
6. EU-Udenrigstjenesten underlægges de dechargeprocedurer, der er omhandlet i artikel 319 i TEUF og artikel 145-147 i finansforordningen. EU-Udenrigstjenesten vil i den forbindelse fuldt ud samarbejde med de institutioner, der er inddraget i dechargeproceduren og i fornødent omfang forelægge de nødvendige supplerende oplysninger, herunder ved at deltage i møder i de relevante organer.
Artikel 9
Instrumenter for optræden udadtil samt programmering
1. Forvaltningen af Unionens eksterne samarbejdsprogrammer henhører under Kommissionens ansvar med forbehold af Kommissionens og EU-Udenrigstjenestens respektive roller i programmeringen som omhandlet i de følgende stykker.
2. Den højtstående repræsentant sikrer den overordnede politiske koordinering af Unionens optræden udadtil og påser navnlig via følgende eksterne bistandsinstrumenter, at Unionens optræden udadtil fremtræder som en helhed og er sammenhængende og effektiv:
-
instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejde (13)
-
Den Europæiske Udviklingsfond (14)
-
Det Europæiske Instrument for Demokrati og Menneskerettigheder (15)
-
det europæiske naboskabs- og partnerskabsinstrument (16)
-
instrumentet for samarbejdet med industrialiserede lande (17)
-
instrumentet for samarbejde om sikkerhed på det nukleare område (18)
-
stabilitetsinstrumentet vedrørende den bistand, der er omhandlet i artikel 4 i forordning (EF) nr. 1717/2006 (19).
3. EU-Udenrigstjenesten bidrager navnlig til programmerings- og forvaltningscyklussen i forbindelse med de i stk. 2 omhandlede instrumenter på grundlag af policymålene i disse instrumenter. Den har især ansvaret for at forberede følgende afgørelser fra Kommissionen om de strategiske, flerårige skridt i programmeringscyklussen:
i)
landeallokeringer for at fastlægge den samlede finansielle ramme for de enkelte regioner med forbehold af den vejledende fordeling i den flerårige finansielle ramme. Inden for hver region afsættes en del af midlerne til regionale programmer
ii)
landestrategidokumenter og regionale strategidokumenter
iii)
nationale og regionale vejledende programmer.
Under hele programmerings-, planlægnings- og gennemførelsescyklussen for de i stk. 2 omhandlede instrumenter arbejder den højtstående repræsentant og EU-Udenrigstjenesten i overensstemmelse med artikel 3 sammen med Kommissionens relevante medlemmer og tjenestegrene, jf. dog artikel 1, stk. 3. Alle forslag til afgørelse vil blive udarbejdet ved at følge kommissionens procedurer og vil blive forelagt Kommissionen til vedtagelse.
4. Med hensyn til Den Europæiske Udviklingsfond og instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejdet udarbejdes alle forslag, herunder forslag om ændring af grundforordningerne og programmeringsdokumenterne, jf. stk. 3, i fællesskab af de relevante tjenestegrene i EU-Udenrigstjenesten og i Kommissionen under kommissæren med ansvar for udviklingspolitiks ansvar, og de forelægges i fællesskab med den højtstående repræsentant Kommissionen til vedtagelse.
Den relevante tjenestegren i Kommissionen udarbejder tematiske programmer med undtagelse af Det Europæiske Instrument for Demokrati og Menneskerettigheder, instrumentet for samarbejde om sikkerhed på det nukleare område og den del af stabilitetsinstrumentet, der er omhandlet i stk. 2, syvende led, under vejledning af kommissæren med ansvar for udviklingspolitik, og de forelægges kommissærkollegiet efter aftale med den højtstående repræsentant og de andre relevante kommissærer.
5. Med hensyn til det europæiske naboskabs- og partnerskabsinstrument udarbejdes alle forslag, herunder forslag om ændring af grundforordningerne og programmeringsdokumenterne i stk. 3, i fællesskab af de relevante tjenestegrene i EU-Udenrigstjenesten og Kommissionen under kommissæren med ansvar for naboskabspolitiks ansvar, og de forelægges i fællesskab med den højtstående repræsentant Kommissionen til vedtagelse.
6. Foranstaltninger, der iværksættes i medfør af: FUSP-budgettet, stabilitetsinstrumentet med undtagelse af den del, der er omhandlet i stk. 2, syvende led, instrumentet for samarbejdet med industrialiserede lande, kommunikation og foranstaltninger vedrørende offentligt diplomati samt valgobservationsmissioner henhører under den højtstående repræsentants/EU-Udenrigstjenestens ansvar. Kommissionen er ansvarlig for deres finansielle gennemførelse under den højtstående repræsentants myndighed i dennes egenskab af næstformand i Kommissionen. Den tjenestegren i Kommissionen, der har ansvaret for denne gennemførelse, samlokaliseres med EU-Udenrigstjenesten.
Artikel 10
Sikkerhed
1. Den højtstående repræsentant træffer efter høring af det udvalg, der er omhandlet i del II, afsnit I, punkt 3 i bilaget til Rådets afgørelse 2001/264/EF af 19. marts 2001 om vedtagelse af Rådets sikkerhedsforskrifter (20), afgørelse om sikkerhedsbestemmelserne for EU-Udenrigstjenesten og træffer alle passende foranstaltninger for at sikre, at EU-Udenrigstjenesten effektivt styrer risici for dens personale, fysiske aktiver og informationer, og at den opfylder sin pligt til at udvise rettidig omhu i denne henseende. Sådanne bestemmelser finder anvendelse på hele EU-Udenrigstjenestens personale og alle Unionens delegationer uanset deres administrative status eller oprindelse.
2. Indtil vedtagelsen af den afgørelse, der er omhandlet i stk. 1:
-
anvender EU-Udenrigstjenesten sikkerhedsforanstaltningerne i bilaget til afgørelse 2001/264/EF med hensyn til beskyttelsen af klassificerede oplysninger
-
anvender EU-Udenrigstjenesten Kommissionens forskrifter om sikkerhed, jf. det relevante bilag til Kommissionens forretningsorden (21), med hensyn til andre sikkerhedsaspekter.
3. EU-Udenrigstjenesten skal have en tjenestegren med ansvar for sikkerhedsspørgsmål, der bistås af medlemsstaternes relevante tjenester.
4. Den højtstående repræsentant træffer alle nødvendige foranstaltninger for at gennemføre sikkerhedsbestemmelser i EU-Udenrigstjenesten, især for så vidt angår beskyttelsen af klassificerede informationer og de foranstaltninger, der skal træffes for det tilfælde, at ansatte i EU-Udenrigstjenesten ikke overholder sikkerhedsbestemmelserne. Med henblik herpå søger EU-Udenrigstjenesten rådgivning fra Generalsekretariatet for Rådets Sikkerhedskontor, fra de relevante tjenestegrene i Kommissionen og fra medlemsstaternes relevante tjenester.
Artikel 11
Aktindsigt, arkiver og databeskyttelse
1. EU-Udenrigstjenesten anvender de bestemmelser, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (22). Den højtstående repræsentant træffer afgørelse om gennemførelsesbestemmelserne for EU-Udenrigstjenesten.
2. EU-Udenrigstjenestens administrerende generalsekretær organiserer tjenestens arkiver. De relevante arkiver i de tjenestegrene, der overføres fra Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen, overføres til EU-Udenrigstjenesten.
3. EU-Udenrigstjenesten beskytter fysiske personer i forbindelse med behandling af deres personoplysninger i overensstemmelse med bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (23). Den højtstående repræsentant træffer afgørelse om gennemførelsesbestemmelserne for EU-Udenrigstjenesten.
Artikel 12
Fast ejendom
1. Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionens relevante tjenestegrene træffer alle nødvendige foranstaltninger, således at de overførsler, der er omhandlet i artikel 7, kan ledsages af de overførsler af råds- og kommissionsbygninger, der er nødvendige for, at EU-Udenrigstjenesten kan fungere.
2. De betingelser, hvorunder fast ejendom stilles til rådighed for EU-Udenrigstjenestens centraladministration og Unionens delegationer, afgøres i fællesskab af den højtstående repræsentant og, alt efter hvad der er relevant, Generalsekretariatet for Rådet eller Kommissionen.
Artikel 13
Afsluttende og generelle bestemmelser
1. Den højtstående repræsentant, Rådet, Kommissionen og medlemsstaterne er ansvarlige for gennemførelsen af denne afgørelse og træffer alle de nødvendige foranstaltninger til støtte herfor.
2. Den højtstående repræsentant aflægger rapport til Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om, hvordan EU-Udenrigstjenesten fungerer, senest inden udgangen af 2011. Denne rapport skal navnlig omfatte gennemførelsen af artikel 5, stk. 3 og 10, og artikel 9.
3. Senest medio 2013 foretager den højtstående repræsentant en gennemgang af, hvordan EU-Udenrigstjenesten tilrettelægges og fungerer, som bl.a. vil omfatte gennemførelsen af artikel 6, stk. 6, 8 og 11. Gennemgangen ledsages om nødvendigt af passende forslag til revision af denne afgørelse. I så tilfælde reviderer Rådet senest primo 2014 denne afgørelse i lyset af denne gennemgang i overensstemmelse med artikel 27, stk. 3, i TEU.
4. Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen. Bestemmelserne om finansiel forvaltning og ansættelse får først virkning, når de nødvendige ændringer i personalevedtægten, AØAF og finansforordningen samt ændringsbudgettet er vedtaget. For at sikre en smidig overgang indgår den højtstående repræsentant, Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen de nødvendige ordninger, og de hører medlemsstaterne.
5. Inden for en måned efter denne afgørelses ikrafttræden forelægger den højtstående repræsentant Kommissionen et overslag over EU-Udenrigstjenestens indtægter og udgifter, herunder en stillingsfortegnelse, således at Kommissionen kan forelægge et forslag til ændringsbudget.
6. Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
Udfærdiget i Bruxelles, den 26. juli 2010.