РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1259/2011 НА КОМИСИЯТА
от 2 декември 2011 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1881/2006 по отношение на максимално допустимите количества диоксини, диоксиноподобни PCB и недиоксиноподбни PCB в храни
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 315/93 на Съвета от 8 февруари 1993 г. за установяване на общностни процедури относно замърсителите в храните (1), и по-специално член 2, параграф 3 от него,
като има предвид, че:
(1)
В Регламент (ЕО) № 1881/2006 на Комисията от 19 декември 2006 г. за определяне на максимално допустимите количества на някои замърсители в храните (2) са установени максимално допустимите количества на диоксини и диоксиноподобни PCB в редица храни.
(2)
Диоксините са група от 75 сродни на дибензо-p-диоксин (PCDD) полихлорирани съединения и 135 сродни на дибензофуран (PCDF) полихлорирани съединения, 17 от които са с токсикологично значение. Полихлорираните бифенили (PCB) са група от 209 различни сродни съединения, които в зависимост от токсикологичните си свойства могат да бъдат разделени на две групи: 12 сродни съединения проявяват токсикологични свойства, подобни на тези на диоксините, и поради тази причина често са наричани „диоксиноподобни PCB“. Другите PCB не проявяват токсичност, сходна с тази на диоксините, а имат различен токсикологичен профил и поради това са наричани „недиоксиноподобни PCB“.
(3)
Всяко сродно на диоксините или диоксиноподобните PCB съединение проявява различна степен на токсичност. За да е възможно да се сумира токсичността на различните сродни съединения, като се улеснят оценката на риска и регулаторният контрол, беше въведено понятието „фактор на токсична еквивалентност“ (ФТЕ). Това дава възможност аналитичните резултати за всяко отделно съединение, сродно на диоксините и диоксиноподобните PCB, което представлява токсикологична опасност, да се изразяват в количествени единици, а именно в токсични еквиваленти (ТЕ) на TCDD.
(4)
От 28 до 30 юни 2005 г. Световната здравна организация проведе работна среща на експертно равнище относно стойностите на ФТЕ, приети от СЗО през 1998 г. Бяха изменени редица стойности на ФТЕ, по-специално за PCB, за октахлорираните сродни съединения и пентахлорираните фурани. Данните за въздействието на новите стойности на ФТЕ и за настоящото наличие на въпросните вещества са обобщени в научния доклад на Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) „Резултати от наблюдението на количеството на диоксин във фуражите и храните“ (3). Във връзка с това е подходящо да се преразгледат максимално допустимите количества на PCB, като се вземат предвид новите данни.
(5)
По искане на Комисията Експертната група на ЕОБХ по замърсителите в хранителната верига прие становище по отношение на наличието на недиоксиноподобни PCB във фуражите и храните (4).
(6)
Сумата от шестте маркерни или индикаторни PCB (PCB 28, 52, 101, 138, 153 и 180) обхваща половината от всички недиоксиноподобни PCB във фуражите и храните. Посочената сума се разглежда като подходящ маркер за наличието и за експозицията на хората на недиоксиноподобни PCB и поради това следва да бъде определена за максимално допустимо количество.
(7)
Максимално допустимите количества са установени, като са взети предвид данните за настоящото наличие на веществата, обобщени в научния доклад на ЕОБХ „Резултати от наблюдението на недиоксиноподобните PCB във фуражите и храните“ (5). Въпреки че е възможно да се постигнат по-ниски граници на количествено определяне (ГКО), за отбелязване е, че значителен брой лаборатории си служат с ГКО, равна на 1 μg/kg мазнина или дори 2 μg/kg мазнина. Изразяването на аналитичните резултати като горна граница може в някои случаи да доведе до получаването на стойност, близка до максимално допустимото количество, ако са определени твърде строги максимални количества, дори и наличие на PCB да не е количествено установено. Прието е също, че данните за някои категории храни не са изчерпателни. Поради това би било подходящо да се преразгледат максимално допустимите количества след 3 години въз основа на по-пълна база данни, получени с помощта на аналитичен метод с точност, достатъчна за количествено определяне на малки количества.
(8)
На Финландия и Швеция бяха предоставени дерогации за пускане на пазара на предназначена за консумация на тяхната територия риба от Балтийския регион, в която съдържанието на диоксин надвишава максимално допустимите количества, определени за диоксин, и сумата на диоксини и диоксиноподобни PCB в риба. Тези държави-членки са изпълнили условията относно предоставяне информация на потребителите за препоръчителния хранителен режим. Всяка година те съобщават на Комисията резултатите от провежданото от тях наблюдение върху съдържанието на диоксини в риба от Балтийския регион и докладват за мерките за намаляване на експозицията на хора на диоксини от Балтийския регион.
(9)
Въз основа на резултатите от наблюдението на съдържанието на диоксин и диоксиноподобни PCB, провеждано от Финландия и Швеция, предоставените дерогации могат да се ограничат до определени видове риба. Като се има предвид наличието на диоксини и PCB в околната среда и следователно в рибата, подходящо е дерогациите да се предоставят за неограничен период.
(10)
Латвия заяви желанието си да получи дерогация, сходна с предоставената на Финландия и Швеция, по отношение на уловена дива сьомга. За тази цел Латвия предостави доказателства, че експозицията на хора на диоксини и диоксиноподобни PCB на територията ѝ не е по-висока, отколкото най-високата средна експозиция във всяка друга държава-членка, и че тя има система, чрез която се гарантира пълната информираност на потребителите относно препоръчителния хранителен режим, касаещ ограниченията при консумация на риба от Балтийския регион от определени уязвими групи от населението с оглед да се избегнат потенциални рискове за здравето. Освен това съдържанието на диоксини и диоксиноподобни PCB в риба от Балтийския регион следва да бъде наблюдавано и резултатите и мерките, които са предприети за намаляване на експозицията на хора на диоксини и диоксиноподобни PCB, налични в риба от Балтийския регион, следва да бъдат докладвани на Комисията. Предприети са били необходимите мерки, за да се гарантира, че риба и рибни продукти, неотговарящи на максимално допустимите в ЕС количества PCB, не се пускат на пазара на други държави-членки.
(11)
Като се има предвид, че начинът на замърсяване на рибата от Балтийския регион с недиоксиноподобни PCB е сходен с начина на замърсяване с диоксини и диоксиноподобни PCB и че недиоксиноподобните PCB също са извънредно устойчиви в околната среда, е подходящо по отношение на недиоксиноподобните PCB да се предостави дерогация, подобна на дерогацията, предоставена за диоксини и диоксиноподобни PCB в риба от Балтийския регион.
(12)
От ЕОБХ бе поискано да предостави научно становище относно наличието на диоксини и диоксиноподобни PCB в черен дроб от овце и елени и целесъобразността от установяване на максимално допустими количества диоксини и PCB в черен дроб и продукти, производни от него, по отношение на продукта, а не по отношение на мазнините, каквато е практиката понастоящем. Във връзка с това, щом научното становище на ЕОБХ бъде изготвено, следва да бъдат преразгледани разпоредбите по отношение на черен дроб и продукти, производни от него, и по-специално разпоредбите по отношение на черен дроб от овце и елени. Дотогава е подходящо максимално допустимите количества диоксини и PCB да бъдат установени по отношение на мазнините.
(13)
Към храните, съдържащи по-малко от 1 % мазнини, досега не се прилагаха изискванията за максимално допустимите количества диоксини и PCB, тъй като посочените храни като цяло допринасят незначително за експозицията на човека. Независимо от това са установени случаи на храни с по-малко от 1 % мазнини, съдържащи обаче много големи количества диоксини и диоксиноподобни PCB в мазнините. Поради това е целесъобразно за тези храни да се прилагат изискванията за максимално допустими количества, но по отношение на продукта. Като се има предвид, че за някои храни с ниско съдържание на мазнини максимално допустимото количество е установено по отношение на продукта, е целесъобразно максимално допустимо количество по отношение на продукта да се прилага към храни, съдържащи по-малко от 2 % мазнини.
(14)
Предвид данните от мониторинга за диоксини и диоксиноподобни PCB в храни за кърмачета и малки деца, е целесъобразно да се установят по-ниски максимално допустими количества диоксини и диоксиноподобни PCB в храни за кърмачета и малки деца. Федералният институт за оценка на риска на Германия отправи към ЕОБХ конкретно искане за оценка на риска за кърмачетата и малките деца, дължащ се на наличието на диоксини и диоксиноподобни PCB в храните за кърмачета и малки деца. Във връзка с това разпоредбите относно храните за кърмачета и малки деца следва да бъдат преразгледани, щом бъде изготвено становището на ЕОБХ.
(15)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните и не бяха обект на възражение нито от страна на Европейския парламент, нито от страна на Съвета,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 1881/2006 се изменя, както следва:
1)
Член 7 се изменя, както следва:
а)
заглавието „Временни дерогации“ се заменя с „Дерогации“;
б)
параграф 4 се заменя със следното:
„4. Чрез дерогация от член 1 Финландия, Швеция и Латвия могат да разрешат пускането на своя пазар на уловена дива сьомга (Salmo salar) и продукти от нея с произход от Балтийския регион, предназначени за консумация на тяхна територия, с допустими количества диоксини и/или допустими количества на сумата от диоксини и диоксиноподобни PCB и/или недиоксиноподобни PCB, по-високи от посочените в точка 5.3 от приложението, при условие че съществува действаща система, която гарантира, че потребителите са напълно информирани за препоръчителния хранителен режим относно ограниченията в консумацията на дива сьомга от Балтийския регион и на продукти от нея от определени уязвими групи от населението, за да се избегнат потенциални рискове за здравето.
Финландия, Швеция и Латвия продължават да прилагат необходимите мерки, за да гарантират, че уловената дива сьомга и продуктите от нея, които не отговарят на изискванията на точка 5.3 от приложението, не се пускат на пазара на други държави-членки.
Финландия, Швеция и Латвия ежегодно докладват на Комисията мерките, които са предприели за ефикасно информиране на определените уязвими групи от населението за препоръчителния хранителен режим и за гарантиране, че уловената дива сьомга и продуктите от нея, които не съответстват на максимално допустимите количества, не се предлагат на пазара на други държави-членки. Те предоставят също и доказателства за резултатността на мерките.“;
в)
добавя се следният параграф 5:
„5. Чрез дерогация от член 1 Финландия, Швеция и Латвия могат да разрешат пускането на своя пазар на уловена дива херинга (Clupea harengus), по-дълга от 17 cm, на уловен див сивен (Salvenius spp.), уловена дива речна минога (Lampetra fluviatilis), уловена дива пъстърва (Salmo trutta) и продукти от тях с произход от Балтийския регион, предназначени за консумация на тяхна територия, с допустими количества на диоксини и/или допустими количества на диоксиноподобни PCB и/или недиоксиноподобни PCB, по-високи от посочените в точка 5.3 от приложението, при условие че съществува действаща система, която гарантира, че потребителите са напълно информирани за препоръчителния хранителен режим относно ограниченията в консумацията на уловена дива херинга, по-дълга от 17 cm, уловен див сивен, уловена дива речна минога, уловена дива пъстърва от Балтийския регион и продукти от тях от определени уязвими групи от населението, за да се избегнат потенциални рискове за здравето.
Финландия и Швеция продължават да прилагат необходимите мерки, за да гарантират, че уловена дива херинга, по-дълга от 17 cm, и продукти от нея, уловен див сивен, уловена дива речна минога, уловена дива пъстърва и продукти от тях, които не отговарят на изискванията на точка 5.3 от приложението, не се пускат на пазара на други държави-членки.
Финландия и Швеция ежегодно докладват на Комисията мерките, които са предприели за ефикасно информиране на определените уязвими групи от населението за препоръчителния хранителен режим и за гарантиране, че риба и рибни продукти, които не съответстват на максимално допустимите количества, не се предлагат на пазара на други държави-членки. Те предоставят също и доказателства за резултатността на мерките.“
2)
Приложението се изменя в съответствие с приложението към настоящия регламент.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2012 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 2 декември 2011 година.
KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 1259/2011
af 2. december 2011
om ændring af forordning (EF) nr. 1881/2006 for så vidt angår grænseværdier for dioxiner, dioxinlignende PCB'er og ikke-dioxinlignende PCB'er i fødevarer
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 315/93 af 8. februar 1993 om fællesskabsprocedurer for forurenende stoffer i levnedsmidler (1), særlig artikel 2, stk. 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1881/2006 af 19. december 2006 om fastsættelse af grænseværdier for bestemte forurenende stoffer i fødevarer (2) er der fastsat grænseværdier for dioxiner og dioxinlignende PCB'er i en række fødevarer.
(2)
Dioxiner tilhører en gruppe bestående af 75 polychlorerede dibenzo-p-dioxiner (PCDD) (kongenere) og 135 polychlorerede dibenzofuraner (PCDF) (kongenere); heraf er de 17 toksiske. Polychlorerede biphenyler (PCB'er) er en gruppe af 209 forskellige kongenere, der kan inddeles i to grupper ud fra deres toksikologiske egenskaber: 12 kongenere har toksikologiske egenskaber, der svarer til dioxiners, og de kaldes derfor ofte »dioxinlignende PCB'er« (DL-PCB). De øvrige PCB'er har ikke dioxinlignende toksicitet, men har en anden toksikologisk profil, og de kaldes »ikke-dioxinlignende PCB'er« (NDL-PCB).
(3)
Kongenere af dioxiner eller DL-PCB'er har hver deres toksicitetsniveau. For at kunne opsummere disse forskellige kongeneres toksicitet blev begrebet toksicitetsækvivalensfaktor (TEF) indført for at lette risikovurderingen og den forskriftsmæssige kontrol. Det betyder, at analyseresultaterne for hver enkelt af dioxin-kongenere og de toksikologisk problematiske dioxinlignende PCB-kongenere udtrykkes ved én mængdeenhed, nemlig TCDD toksicitetsækvivalent (TEQ).
(4)
Den 28.-30. juni 2005 arrangerede Verdenssundhedsorganisationen (WHO) en ekspertworkshop om de TEF-værdier, som WHO fastsatte i 1998. En række TEF-værdier blev ændret, bl.a. for PCB'er, octachlorerede kongenere og pentachlorerede furaner. Dataene om virkningerne af de nye TEF-værdier og den seneste forekomst er samlet i Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritets (EFSA) videnskabelige rapport »Results of the monitoring of dioxin levels in food and feed« (Resultater af overvågning af dioxinindholdet i fødevarer og foder) (3). Grænseværdierne for PCB'er bør derfor revideres under hensyntagen til de nye data.
(5)
EFSA's Ekspertpanel for Forurenende Stoffer i Fødevarekæden har efter anmodning fra Kommissionen vedtaget en udtalelse om forekomsten af NDL-PCB'er i foder og fødevarer (4).
(6)
Summen af de seks markør- eller indikator-PCB'er (PCB 28, 52, 101, 138, 153 og 180) dækker ca. halvdelen af den samlede NDL-PCB, der forekommer i foder og fødevarer. Den sum anses for at være en passende markør for forekomst og menneskers eksponering for NDL-PCB, og den bør derfor fastsættes som en grænseværdi.
(7)
Der er fastsat grænseværdier under hensyntagen til de nyeste data om forekomst, som er samlet i EFSA's videnskabelige rapport »Results of the monitoring of non dioxin-like PCBs in food and feed« (Resultater af overvågning af ikke-dioxinlignende PCB'er i fødevarer og foder) (5). Skønt det er muligt at opnå lavere bestemmelsesgrænser (LOQ), kan det konstateres, at mange laboratorier anvender en LOQ på 1 μg/kg fedt eller endda 2 μg/kg fedt. Hvis der blev fastsat meget strenge grænseværdier, ville man ved at udtrykke analyseresultaterne som øvre koncentrationer i visse tilfælde få en koncentration tæt på grænseværdien, også selv om ingen PCB'er er blevet bestemt. Det erkendtes endvidere, at der for visse fødevarekategorier ikke forelå særlig omfattende data. Det ville derfor være hensigtsmæssigt at tage grænseværdierne op til revision efter ca. tre år med udgangspunkt i et mere omfattende datagrundlag, som er tilvejebragt med en analysemetode med tilstrækkelig følsomhed til at kunne bestemme et lavt indhold.
(8)
Finland og Sverige har fået dispensation til at markedsføre fisk fra Østersøområdet, som er bestemt til konsum på deres område, med et dioxinindhold, der er større end de grænseværdier, som er fastsat for dioxiner og summen af dioxiner og DL-PCB'er i fisk. De pågældende medlemsstater har overholdt betingelserne med hensyn til at orientere forbrugerne om kostanbefalinger. De meddeler hvert år Kommissionen resultaterne af deres overvågning af indholdet af dioxiner i fisk fra Østersøområdet og om, hvilke foranstaltninger der er truffet med henblik på at reducere menneskers eksponering for dioxiner hidrørende fra fisk fra Østersøområdet.
(9)
På grundlag af resultaterne af Finlands og Sveriges overvågning af indholdet af dioxiner og DL-PCB'er kan dispensationen begrænses til kun at gælde bestemte fiskearter. Som følge af den vedvarende forekomst af dioxiner og PCB'er i miljøet og dermed i fisk bør dispensationen indrømmes uden tidsbegrænsning.
(10)
Letland har, for så vidt angår vildlaks, anmodet om en dispensation svarende til den, Finland og Sverige har fået. Letland har i det øjemed dokumenteret, at menneskers eksponering for dioxiner og DL-PCB'er på Letlands område ikke er højere end den højeste gennemsnitsværdi i medlemsstaterne i øvrigt, og at landet har en ordning, der kan sikre, at forbrugerne er fuldt orienteret om kostanbefalingerne vedrørende begrænsning af identificerede udsatte befolkningsgruppers indtagelse af fisk fra Østersøområdet med henblik på at undgå eventuelle sundhedsrisici. Endvidere bør indholdet af dioxiner og DL-PCB'er i fisk fra Østersøområdet overvåges, og resultaterne og oplysninger om de foranstaltninger, der er truffet med henblik på at reducere menneskers eksponering for dioxiner og DL-PCB'er hidrørende fra fisk fra Østersøområdet, bør meddeles Kommissionen. De fornødne foranstaltninger er truffet for at sikre, at fisk og fiskevarer, der ikke overholder EU-grænseværdierne for PCB'er, ikke markedsføres i andre medlemsstater.
(11)
Da mønstret for NDL-PCB-forurening i fisk fra Østersøområdet har lighedstræk med dioxin- og DL-PCB-forureningen, og da NDL-PCB'er ligeledes er meget persistente i miljøet, bør der indrømmes samme dispensation vedrørende forekomsten af NDL-PCB'er som for dioxiner og DL-PCB'er i fisk fra Østersøområdet.
(12)
EFSA er blevet anmodet om en videnskabelig udtalelse om forekomsten af dioxiner og dioxinlignende PCB'er i fåre- og hjortelever og om, hvorvidt der bør fastsættes produktbaserede grænseværdier for dioxiner og PCB'er i lever og produkter heraf i stedet for fedtbaserede grænseværdier, som det for øjeblikket er tilfældet. Bestemmelserne om lever og produkter heraf bør derfor revideres, især bestemmelserne om fåre- og hjortelever, når EFSA's udtalelse foreligger. Indtil da bør grænseværdien for dioxiner og PCB'er fastsættes i forhold til fedtindholdet.
(13)
Der har hidtil ikke være fastsat grænseværdier for dioxiner og DL-PCB'er for fødevarer med mindre end 1 % fedt, da sådanne fødevarer generelt kun i mindre omfang bidrager til menneskers eksponering. Der har imidlertid været tilfælde med fødevarer, der indeholder mindre end 1 % fedt, men som har et meget højt indhold af dioxiner og DL-PCB'er i fedtet. Grænseværdien bør derfor også gælde for sådanne fødevarer, men som en produktbaseret grænseværdi. I betragtning af at der fastsættes en produktbaseret grænseværdi for visse fødevarer med lavt fedtindhold, bør der anvendes en produktbaseret grænseværdi for fødevarer med mindre end 2 % fedt.
(14)
På grundlag af overvågningsdataene om dioxiner og DL-PCB'er i fødevarer til spædbørn og småbørn bør der fastsættes særlige lavere grænseværdier for dioxiner og DL-PCB'er i fødevarer til spædbørn og småbørn. Tysklands Bundesinstitut für Risikobewertung (forbundsinstituttet for risikovurdering) har specifikt anmodet EFSA om at vurdere risikoen for spædbørn og småbørn som følge af forekomst af dioxiner og dioxinlignende PCB'er i fødevarer til spædbørn og småbørn. Derfor bør bestemmelserne om fødevarer til spædbørn og småbørn revideres, når EFSA's udtalelse foreligger.
(15)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed, og hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har modsat sig foranstaltningerne -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EF) nr. 1881/2006 foretages følgende ændringer:
1)
Artikel 7 ændres således:
a)
Overskriften »Midlertidige undtagelser« ændres til »Undtagelser«.
b)
Stk. 4 affattes således:
»4. Uanset artikel 1 kan Letland, Finland og Sverige tillade markedsføring på deres hjemmemarked af vildlaks (Salmo salar) og produkter heraf fra Østersøområdet, som er bestemt til konsum på deres område og har et indhold af dioxiner og/eller dioxinlignende PCB'er og/eller ikke-dioxinlignende PCB'er, der er større end det, der er angivet i bilagets punkt 5.3, forudsat at der er etableret en ordning, der sikrer, at forbrugerne er fuldt orienteret om kostanbefalingerne vedrørende begrænsning af identificerede udsatte befolkningsgruppers indtagelse af vildlaks fra Østersøområdet og produkter heraf med henblik på at undgå eventuelle sundhedsrisici.
Letland, Finland og Sverige træffer fortsat de fornødne foranstaltninger for at sikre, at vildlaks og produkter heraf, der ikke er i overensstemmelse med bilagets punkt 5.3, ikke markedsføres i andre medlemsstater.
Letland, Finland og Sverige underretter hvert år Kommissionen om, hvilke foranstaltninger de har truffet for effektivt at orientere de identificerede udsatte befolkningsgrupper om kostanbefalingerne og for at sikre, at vildlaks og produkter heraf, der ikke overholder grænseværdierne, ikke markedsføres i andre medlemsstater. De fremlægger desuden dokumentation for foranstaltningernes effektivitet.«
c)
Følgende indsættes som stk. 5:
»5. Uanset artikel 1 kan Finland og Sverige tillade markedsføring på deres hjemmemarked af vildsild større end 17 cm (Clupea harengus), vildrødding (Salvelinus spp.), vildflodlampret (Lampetra fluviatilis) og vildhavørred (Salmo trutta) og produkter heraf fra Østersøområdet, som er bestemt til konsum på deres område og har et indhold af dioxiner og/eller dioxinlignende PCB'er og/eller ikke-dioxinlignende PCB'er, der er større end det, der er angivet i bilagets punkt 5.3, forudsat at der er etableret en ordning, der sikrer, at forbrugerne er fuldt orienteret om kostanbefalingerne vedrørende begrænsning af identificerede udsatte befolkningsgruppers indtagelse af vildsild større end 17 cm, vildrødding, vildflodlampret og vildhavørred fra Østersøområdet og produkter heraf med henblik på at undgå eventuelle sundhedsrisici.
Finland og Sverige træffer fortsat de fornødne foranstaltninger for at sikre, at vildsild større end 17 cm, vildrødding, vildflodlampret og vildhavørred og produkter heraf, der ikke er i overensstemmelse med bilagets punkt 5.3, ikke markedsføres i andre medlemsstater.
Finland og Sverige underretter hvert år Kommissionen om, hvilke foranstaltninger de har truffet for effektivt at orientere de identificerede udsatte befolkningsgrupper om kostanbefalingerne og for sikre, at fisk og produkter heraf, der ikke overholder grænseværdierne, ikke markedsføres i andre medlemsstater. De fremlægger desuden dokumentation for foranstaltningernes effektivitet.«
2)
Bilaget ændres som angivet i bilaget til nærværende forordning.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2012.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 2. december 2011.