РЕШЕНИЕ 2011/168/ОВППС НА СЪВЕТА
от 21 март 2011 година
относно Международния наказателен съд и за отмяна на Обща позиция 2003/444/ОВППС
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 29 от него,
като има предвид, че:
(1)
В дейността си в международната сцена Съюзът се стреми да насърчава налагането на принципите на демокрацията, правовата държава, универсалността и неделимостта на правата на човека и на основните свободи, зачитането на човешкото достойнство, принципите на равенство и солидарност и зачитането на принципите на Устава на Организацията на обединените нации и на международното право съгласно предвиденото в член 21 от Договора. Съюзът се стреми да развива отношения и да създава партньорства с, inter alia, международни организации, които споделят тези принципи.
(2)
Една от целите на Съюза е опазването на мира, предотвратяването на конфликти и укрепването на международната сигурност в съответствие с целите и принципите на Устава на Организацията на обединените нации.
(3)
Римският статут на Международния наказателен съд (наричан по-долу „Римският статут“) влезе в сила на 1 юли 2002 г.
(4)
Всички държави-членки ратифицираха Римския статут.
(5)
Принципите на Римския статут и принципите, които ръководят дейността на Международния наказателен съд (наричан по-долу „МНС“), съответстват напълно на принципите и целите на ЕС. Тежките престъпления от компетентността на МНС засягат международната общност като цяло, както и Съюза и неговите държави-членки.
(6)
Съюзът и неговите държави-членки са решени да сложат край на безнаказаността на извършителите на тези престъпления, като вземат мерки на национално равнище и като засилват международното сътрудничество, за да се гарантира ефективното им наказателно преследване.
(7)
На 10 април 2006 г. Съюзът и МНС подписаха Споразумение за сътрудничество и взаимопомощ, което влезе в сила на 1 май 2006 г. (1)
(8)
Принципите и правилата на международното наказателно право, отразени в Римския статут, следва да бъдат взети под внимание в други международни правни инструменти.
(9)
Съюзът е убеден, че всеобщото признаване на Римския статут е изключително важно за това МНС да бъде напълно ефективен, и за целта счита, че трябва да бъдат окуражени инициативите за насърчаване признаването на Римския статут, при условие че съответстват на буквата и духа на Римския статут.
(10)
Изключително важно е да се запазят целостта на Римския статут и независимостта на МНС.
(11)
В заключенията си от 30 септември 2002 г. относно Международния наказателен съд Съветът разработи ръководните принципи, приложени към тези заключения, които да насочват държавите-членки при обсъждане на необходимостта или приложното поле на евентуални споразумения или договорености в отговор на предложенията, свързани с условията за предаване на лица на МНС.
(12)
На 25 май 2010 г. Съветът прие заключения относно Конференцията за преглед на Римския статут на Международния наказателен съд (наричана по-долу „Конференцията за преглед“), проведена в Кампала, Уганда, от 31 май до 11 юни 2010 г.
(13)
Конференцията за преглед прие изменения на Римския статут, в съответствие с член 5, параграф 2 от него, за въвеждане на определение за престъплението агресия и установяване на условията, при които МНС може да има компетентност по отношение на това престъпление; тя прие изменения на Римския статут за разширяване на компетентността на МНС с цел включване на три допълнителни военни престъпления при извършването им при въоръжени конфликти, които нямат международен характер, и реши засега да запази член 124 от Римския статут. Тези изменения подлежат на ратификация или приемане и влизат в сила в съответствие с член 121, параграф 5 от Римския статут. МНС получава компетентност по отношение на престъплението агресия, при условие че след 1 януари 2017 г. бъде взето решение за това от същото мнозинство държави - страни по Римския статут, каквото се изисква за приемането на изменение на Римския статут.
(14)
На конференцията за преглед Съюзът се ангажира да преразгледа и актуализира своите инструменти в подкрепа на МНС и да продължи да утвърждава универсалността и запазването на целостта на Римския статут.
(15)
Прилагането на Римския статут изисква практически мерки, които Съюзът и неговите държави-членки следва да подкрепят безрезервно.
(16)
Приетият на 4 февруари 2004 г. план за действие, поискан наред с другото с резолюция относно влизането в сила на статута на Международния наказателен съд, одобрена от Европейския парламент на 28 февруари 2002 г., в който се предвиждат последващите действия по Обща позиция 2001/443/ОВППС на Съвета от 11 юни 2001 г. относно Международния наказателен съд (2), следва да се адаптира при необходимост.
(17)
Предвид изложеното по-горе Обща позиция 2003/444/ОВППС на Съвета от 16 юни 2003 г. относно Международния наказателен съд (3) следва да бъде отменена и заменена с настоящото решение,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. За целите на предотвратяването и наказването на тежките престъпления, попадащи в неговата компетентност, Международният наказателен съд (наричан по-долу „МНС“) е основно средство за насърчаване зачитането на международното хуманитарно право и правата на човека и следователно допринася за свободата, сигурността, правосъдието и правовата държава и помага за опазването на мира, предотвратяването на конфликти и укрепването на международната сигурност в съответствие с принципите на Устава на Организацията на обединените нации.
2. Целта на настоящото решение е да осигури всеобща подкрепа за Римския статут на Международния наказателен съд (наричан по-долу „Римският статут“), като насърчава възможно най-широко участие в него, да запази целостта на Римския статут, да подкрепи независимостта на МНС и неговото ефективно и ефикасно функциониране, да подкрепи сътрудничеството с МНС и прилагането на принципа за взаимно допълване.
Член 2
1. За постигане на възможно най-широко участие в Римския статут Съюзът и неговите държави-членки полагат всички усилия за напредъка на този процес, като на преговори, включително преговори за споразумения, или в политическия диалог с трети държави, групи от държави или компетентни регионални организации поставят, когато е уместно, въпроса за ратификацията, приемането и утвърждаването на Римския статут или за присъединяването към него от възможно най-голям брой държави, както и въпроса за прилагането на Римския статут.
2. Съюзът и неговите държави-членки съдействат за всеобщото участие в Римския статут и неговото прилагане и по други начини, като например предприемат инициативи за разпространение на ценностите, принципите и разпоредбите на Римския статут и свързаните с него инструменти. За постигане на целите на настоящото решение Съюзът сътрудничи при необходимост с други заинтересовани държави, международни институции, неправителствени организации и други представители на гражданското общество.
3. Държавите-членки споделят с всяка заинтересована държава собствения си опит по въпросите, свързани с прилагането на Римския статут, и при нужда предоставят други форми на подкрепа за тази цел. Държавите-членки съдействат, като предоставят при поискване техническа и, ако е необходимо, финансова помощ за законодателната дейност, свързана с участието и прилагането на Римския статут от трети държави. Съюзът също може да съдейства, като предоставя такава помощ, когато има искане за това. Държавите, които разглеждат възможността да станат страна по Римския статут или да сътрудничат с МНС, биват насърчавани да информират Съюза за трудностите, които срещат в тази връзка.
4. При прилагането на настоящия член Съюзът и неговите държави-членки съгласуват политическата и техническата подкрепа за МНС по отношение на отделните държави или групи от държави.
Член 3
За да гарантират независимостта на МНС, Съюзът и неговите държави-членки по-конкретно:
а)
насърчават държавите - страни по Римския статут, да превеждат без забавяне цялата си вноска съгласно решенията на Събранието на държавите - страни по Римския статут;
б)
работят усилено за възможно най-скорошно присъединяване или ратификация на Споразумението за привилегиите и имунитетите на Международния наказателен съд от държавите-членки и насърчават присъединяването или ратификацията от други държави; и
в)
подкрепят, когато е целесъобразно, подготвянето на курсове за обучение и предоставянето на помощ за съдии, прокурори, служители и съветници в извършването на дейности, свързани с МНС.
Член 4
1. Съюзът и неговите държави-членки следят отблизо развитието на сътрудничеството с МНС в съответствие с Римския статут.
2. Съюзът прави периодичен преглед на прилагането на споразумението за сътрудничество и взаимопомощ между Международния наказателен съд и Европейския съюз.
3. Съюзът и неговите държави-членки обмислят сключването по целесъобразност на ad hoc договорености и споразумения, които да дадат възможност за ефективно функциониране на МНС, и насърчават трети страни да направят същото.
4. Съюзът и държавите-членки продължават, когато е целесъобразно, да насочват вниманието на трети държави към заключенията на Съвета от 30 септември 2002 г. относно Международния наказателен съд и приложените към тях ръководни принципи на ЕС във връзка с предложенията за споразумения или договорености, свързани с условията за предаване на лица на МНС.
Член 5
Когато е уместно, Съюзът и неговите държави-членки подемат инициативи или предприемат мерки, които да гарантират прилагането на принципа за взаимно допълване на национално равнище.
Член 6
Съветът и върховният представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност координират, когато това е целесъобразно, предприетите от Съюза и неговите държави-членки мерки за прилагането на членове 2-5.
Член 7
Държавите-членки сътрудничат, за да се гарантира нормалната дейност на Събранието на държавите - страни по Римския статут, във всяко отношение.
Член 8
Съюзът гарантира последователност и съгласуваност между своите инструменти и политики във всички области на външната и вътрешната си дейност по отношение на най-тежките международни престъпления съгласно посоченото в Римския статут.
Член 9
Съветът преразглежда настоящото решение при необходимост.
Член 10
Обща позиция 2003/444/ОВППС се отменя и се заменя с настоящото решение. Позоваванията на отменената Обща позиция 2003/444/ОВППС се тълкуват като позовавания на настоящото решение.
Член 11
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Съставено в Брюксел на 21 март 2011 година.
RÅDETS AFGØRELSE 2011/168/FUSP
af 21. marts 2011
om Den Internationale Straffedomstol og om ophævelse af fælles holdning 2003/444/FUSP
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 29, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I sin optræden på den internationale scene søger Unionen at fremme principperne om demokrati, retsstatsprincippet, menneskerettighedernes og de grundlæggende frihedsrettigheders universalitet og udelelighed, respekt for den menneskelige værdighed, lighed og solidaritet samt respekt for grundsætningerne i De Forenede Nationers pagt og folkeretten i henhold til artikel 21 i traktaten. Unionen bestræber sig på at udvikle forbindelser og skabe partnerskaber med bl.a. internationale organisationer, som er enige i disse principper.
(2)
Et af Unionens mål er at bevare freden, forebygge konflikter og styrke den internationale sikkerhed i overensstemmelse med formålene og grundsætningerne i De Forenede Nationers pagt.
(3)
Romstatutten for Den Internationale Straffedomstol (i det følgende benævnt »Romstatutten«) trådte i kraft den 1. juli 2002.
(4)
Alle medlemsstater har ratificeret Romstatutten.
(5)
Principperne i Romstatutten samt de principper, der styrer Den International Straffedomstols (i det følgende benævnt »ICC«) funktionsmåde, er i fuld overensstemmelse med Unionens principper og mål. De grove forbrydelser, der hører under ICCs kompetence, berører det internationale samfund som helhed og Unionen og dens medlemsstater.
(6)
Unionen og dens medlemsstater er besluttet på at hindre, at gerningsmændene til disse forbrydelser forbliver ustraffet ved at træffe foranstaltninger på nationalt plan og ved at udvide det internationale samarbejde for at sikre, at de reelt retsforfølges.
(7)
Unionen og ICC undertegnede den 10. april 2006 en aftale om samarbejde og bistand, som trådte i kraft den 1. maj 2006 (1).
(8)
De principper og regler for international strafferet, der er fastlagt i Romstatutten, bør tages i betragtning i andre internationale retsinstrumenter.
(9)
Unionen er overbevist om, at generel tiltrædelse til Romstatutten er afgørende, for at ICC skal være fuldt effektiv, og mener i den forbindelse, at initiativer med henblik på større accept af Romstatutten bør fremmes, for så vidt de er i overensstemmelse med Romstatuttens ånd og bogstav.
(10)
Det er særdeles vigtigt, at Romstatuttens integritet og ICCs uafhængighed bevares.
(11)
Rådet har i sine konklusioner af 30. september 2002 om Den Internationale Straffedomstol udarbejdet et sæt principper, der er knyttet til konklusionerne, og som kan tjene som retningslinjer for medlemsstaterne, når de overvejer nødvendigheden af og omfanget af mulige aftaler eller ordninger som reaktion på forslag vedrørende betingelserne for at overgive personer til ICC.
(12)
Den 25. maj 2010 vedtog Rådet konklusioner om revisionskonferencen vedrørende Romstatutten for Den Internationale Straffedomstol (i det følgende benævnt »revisionskonferencen«), som blev afholdt i Kampala, Uganda, fra den 31. maj til den 11. juni 2010.
(13)
Revisionskonferencen vedtog ændringer til Romstatutten i overensstemmelse med dennes artikel 5, stk. 2, for at definere aggression og opstille betingelser for, at ICC kan udøve jurisdiktion med hensyn til aggression, vedtog ændringer til Romstatutten med henblik på at udvide ICCs jurisdiktion til at omfatte tre yderligere krigsforbrydelser begået i væbnede konflikter af en ikke-international karakter og besluttede foreløbigt at bevare Romstatuttens artikel 124. Disse ændringer skal ratificeres eller accepteres og træde i kraft i henhold til Romstatuttens artikel 121, stk. 5. ICC skal udøve jurisdiktion over aggression under anvendelse af en afgørelse, der skal træffes efter den 1. januar 2017 af samme flertal af deltagerstater, som kræves for vedtagelse af en ændring af Romstatutten.
(14)
Unionen gav på revisionskonferencen tilsagn om at gennemgå og ajourføre sine instrumenter til støtte for ICC samt fortsat at fremme Romstatuttens universalitet og bevare dens integritet.
(15)
Gennemførelsen af Romstatutten kræver praktiske foranstaltninger, som Unionen og dens medlemsstater bør støtte fuldt ud.
(16)
Den handlingsplan, der blandt andet blev udtrykt ønske om i en beslutning om ikrafttrædelse af Romstatutten for Den Internationale Straffedomstol, som Europa-Parlamentet vedtog den 28. februar 2002 som opfølgning af Rådets fælles holdning 2001/443/FUSP af 11. juni 2001 vedrørende Den Internationale Straffedomstol (2), blev vedtaget den 4. februar 2004 og bør tilpasses efter behov.
(17)
På baggrund af ovenstående bør fælles holdning 2003/444/FUSP af 16. juni 2003 om Den Internationale Straffedomstol (3) ophæves og erstattes af denne afgørelse -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
1. Den Internationale Straffedomstol (i det følgende benævnt »ICC«) er, med henblik på at forebygge og begrænse begåelsen af grove forbrydelser, der hører under dens kompetence, et vigtigt redskab til at fremme overholdelsen af den humanitære folkeret og menneskerettighederne og dermed bidrage til frihed, sikkerhed, retfærdighed og retsstatsprincippet samt til at bevare freden, forebygge konflikter og styrke den internationale sikkerhed i overensstemmelse med formålene og grundsætningerne i De Forenede Nationers pagt.
2. Formålet med denne afgørelse er at fremskynde verdenssamfundets støtte til Romstatutten for Den Internationale Straffedomstol (i det følgende benævnt »Romstatutten«) ved at fremme den bredest mulige deltagelse i den, bevare Romstatuttens integritet, støtte ICCs uafhængighed og dens effektive funktion, støtte samarbejdet med ICC og støtte gennemførelsen af komplementaritetsprincippet.
Artikel 2
1. Unionen og dens medlemsstater skal for at fremme den bredest mulige deltagelse i Romstatutten gøre alt for at bidrag til denne proces ved at rejse spørgsmålet om den videst mulige ratificering, accept, godkendelse eller tiltrædelse af Romstatutten og om Romstatuttens gennemførelse i forhandlinger, herunder forhandlinger om aftaler, eller politisk dialog med tredjelande, grupper af stater eller relevante regionale organisationer, når som helst dette er hensigtsmæssigt.
2. Unionen og dens medlemsstater bidrager også med andre midler til en verdensomspændende deltagelse i og gennemførelse af Romstatutten, bl.a. ved at vedtage initiativer til at fremme udbredelsen af værdier, principper og bestemmelser i Romstatutten og dertil knyttede instrumenter. Til opfølgning af målene i denne afgørelse samarbejder Unionen i det nødvendige omfang med andre interesserede stater, internationale institutioner, ikke-statslige organisationer og andre repræsentanter for civilsamfundet.
3. Medlemsstaterne deler deres erfaringer med gennemførelsen af Romstatutten med alle interesserede stater og yder i givet fald andre former for støtte med henblik på gennemførelsen. Medlemsstater skal bidrage efter anmodning med teknisk og eventuelt med finansiel støtte til det lovgivningsarbejde, der er nødvendigt for tredjelandes deltagelse i og gennemførelse af Romstatutten. Unionen kan på anmodning også bidrage med en sådan assistance. De stater, der overvejer at deltage i Romstatutten eller samarbejde med ICC, opfordres til at underrette Unionen om de vanskeligheder, de måtte komme ud for i den forbindelse.
4. Unionen og dens medlemsstater koordinerer ved gennemførelsen af denne artikel deres politiske og tekniske støtte til ICC i forholdet til forskellige stater eller grupper af stater.
Artikel 3
Unionen og dens medlemsstater skal for at støtte ICCs uaf hængighed, særligt:
a)
tilskynde deltagerstaterne til omgående at overføre deres obligatoriske bidrag fuldt ud i henhold til de beslutninger, som er truffet af Forsamlingen af Deltagerstater
b)
bestræbe sig på, at aftalen om Den Internationale Straffedomstols privilegier og immuniteter bliver tiltrådt eller ratificeret snarest muligt af medlemsstaterne, og tilskynde andre stater til at tiltræde eller ratificere den, samt
c)
bestræbe sig på i det nødvendige omfang at støtte udviklingen af uddannelse af og bistand til dommere, anklagere, andre embedsmænd og advokater i deres arbejde i relation til ICC.
Artikel 4
1. Unionen og dens medlemsstater følger nøje udviklingen med hensyn til samarbejdet med ICC i overensstemmelse med Romstatutten.
2. Unionen overvåger løbende gennemførelsen af aftalen mellem Den Internationale Straffedomstol og Unionen om samarbejde og bistand.
3. Unionen og dens medlemsstater overvejer indgåelse, hvor dette er relevant, af ad hoc-ordninger og -aftaler med henblik på at muliggøre ICCs effektive funktion og tilskynder tredjeparter hertil.
4. Unionen og dens medlemsstater skal fortsat i det nødvendige omfang gøre tredjelande opmærksomme på Rådets konklusioner af 30. september 2002 om Den Internationale Straffedomstol og de vejledende EU-principper i tilknytning hertil for så vidt angår forslag til aftaler og ordninger vedrørende betingelser for overgivelser af personer til ICC.
Artikel 5
Unionen og dens medlemsstater tager om nødvendigt initiativer eller træffer foranstaltninger med henblik på at sikre komplementaritetsprincippets gennemførelse på nationalt plan.
Artikel 6
Rådet og Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik koordinerer om nødvendigt Unionens og medlemsstaternes foranstaltninger med henblik på gennemførelse af artikel 2-5.
Artikel 7
Medlemsstaterne samarbejder om at sikre, at Forsamlingen af Deltagerstater fungerer efter hensigten i alle henseender.
Artikel 8
Unionen sikrer overensstemmelse og sammenhæng mellem sine instrumenter og politikker på alle områder af dens eksterne og interne optræden, når det gælder de groveste internationale forbrydelser som nævnt i Romstatutten.
Artikel 9
Rådet tager om nødvendigt denne afgørelse op til revision.
Artikel 10
Fælles holdning 2003/444/FUSP ophæves hermed og erstattes af denne afgørelse. Henvisninger til den ophævede fælles holdning 2003/444/FUSP betragtes som henvisninger til denne afgørelse.
Artikel 11
Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.
Udfærdiget i Bruxelles, den 21. marts 2011.