РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1158/2010 НА КОМИСИЯТА
от 9 декември 2010 година
относно общ метод за безопасност за оценка на съответствието с изискванията за получаване на сертификат за безопасност на железопътния транспорт
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2004/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно безопасността на железопътния транспорт в Общността и за изменение на Директива 95/18/ЕО на Съвета относно лицензирането на железопътните предприятия и Директива 2001/14/ЕО относно разпределяне на капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътната инфраструктура и за сертифициране за безопасност (Директива относно безопасността на железопътния транспорт) (1), и по-специално член 6, параграф 1 от нея,
като взе предвид Препоръка ERA/REC/SAF/09-2009 на Европейската железопътна агенция, представена на Комисията на 18 септември 2009 г. относно общ метод за безопасност за оценка на съответствието,
като има предвид, че:
(1)
Директива 2004/49/ЕО предвижда рамка за равни условия за всички железопътни предприятия посредством прилагането на едни и същи изисквания за сертифициране в областта на безопасността в Съюза. С общия метод за безопасност (ОБМ) се цели да се осигури на националните органи по безопасността рамка за хармонизиране на техните критерии за вземане на решения в целия Съюза в съответствие с член 17, параграф 4 от Директива 2004/49/ЕО.
(2)
Необходимо е да се осигури на националните органи по безопасността метод за оценка на разработваните от железопътните предприятия процедури за удовлетворяване на хармонизираните изисквания за получаване на част А на сертификатите за безопасност, издавани в съответствие с член 10, параграф 2, буква а) и на част Б на сертификатите за безопасност, издавани в съответствие с член 10, параграф 2, буква б) от Директива 2004/49/ЕО. Следва да се определят критериите, съгласно които националните органи по безопасността провеждат оценката, и да се установят процедурите, които ще бъдат следвани.
(3)
По отношение на съответствието с изискването за безопасност, съгласно което отговорността за поддръжката на железопътните превозни средства трябва да бъде ясно определена, дадено железопътно предприятие, което не е структурата, отговорна за поддръжката на всички използвани в работата му превозни средства, следва да гарантира чрез подходящи договорни споразумения - като Общия договор за ползване (GCU) - че всяко превозно средство разполага със структура, натоварена с поддръжката му, която да поеме отговорността за поддръжката на превозното средство в съответствие с член 14а от Директива 2004/49/ЕО. В договора между страните следва да е уговорен обменът на информацията между двете предприятия, която е необходима за гарантиране на безопасната експлоатация на превозните средства.
(4)
При оценяване на съответствието с изискванията за безопасност на продуктите или услугите, предоставяни от изпълнителите или доставчиците на железопътните предприятия, като предоставянето на услуги от центрове за обучение, признати в съответствие с Директива 2007/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 г. за сертифициране на машинисти, управляващи локомотиви и влакове в рамките на железопътната система на Общността (2), разрешенията или сертификатите, издадени в съответствие със съответното законодателство на Съюза на изпълнители или доставчици може да се считат за валидно доказателство. Сертифицирането на структурите, натоварени с поддръжката в съответствие с член 14а от Директива 2004/49/ЕО също може да се смята за валидно доказателство. До влизането в сила на европейската система за сертифициране, сертификатите, издадени въз основа на Меморандума за разбирателство, който установява основните принципи на обща система за сертифициране на образувания, ангажирани с поддръжката на товарните вагони (3), подписан на 14 май 2009 г., могат да бъдат смятани за валидно доказателство, когато се оценява съответствието със съответните изисквания за безопасност.
(5)
Националните органи по безопасността оценяват способността на железопътното предприятие да спазва всички изисквания, необходими, за да извършва дейност като цяло и в конкретната мрежа, за която търси да получи сертификат, като оценяват системата му за управление на безопасността на глобално равнище.
(6)
Всеки национален орган по безопасността следва да предприеме мерки, за да проучи дали резултатите, предвидени в заявлението за издаване на сертификат за безопасност, са били постигнати в процеса на работа след получаването на сертификата и дали е налице трайно съобразяване с всички необходими изисквания, както се изисква в член 16, параграф 2, буква е) и в член 17, параграф 2 от Директива 2004/49/ЕО. Следователно това изисква разработването на режим за надзор за времето след издаването на сертификата въз основа на най-важните основни принципи с цел националните органи по безопасността да осигурят хармонизиран подход във всяка държава-членка.
(7)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на комитета, създаден в съответствие с член 27, параграф 1 от Директива 2004/49/ЕО,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
С настоящия регламент се установява общ метод за безопасност (ОБМ) за оценка на съответствието с изискванията за получаване на сертификатите за безопасност, посочени в член 6, параграф 3, буква б) от Директива 2004/49/ЕО.
ОМБ обхваща:
а)
процедура и критерии за оценка на подадените от железопътните предприятия заявления за сертификати за безопасност, посочени в член 10, параграф 2 от Директива 2004/49/ЕО, както е посочено в приложения I, II и III към настоящия регламент;
б)
принципи за надзор на съответствието с изискванията на Директива 2004/49/ЕО след издаването на сертификата от националния орган по безопасността, както е посочено в приложение IV към настоящия регламент.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилага следното определение: „надзор“ означава действията, предприети от националния орган по безопасността за наблюдение на осигуряването на безопасността, след като е издал сертификата за безопасност.
Член 3
Процедури за оценка на заявленията
1. Когато разглеждат заявленията както за част А, така и за част Б на сертификатите за безопасност, подадени след влизането в сила на настоящия регламент, националните органи по безопасността прилагат процедурата, посочена в приложение I към настоящия регламент, за да оценяват съответствието с изискванията на Директива 2004/49/ЕО. За сертификатите за безопасност, издадени в съответствие с член 10, параграф 3 от Директива 2004/49/ЕО, националните органи по безопасността използват критериите за оценка, посочени в приложение II към настоящия регламент, а за сертификатите за безопасност, издадени в съответствие с член 10, параграф 4 от Директива 2004/49/ЕО, те използват критериите, съдържащи се в приложение III към настоящия регламент. Посочените критерии се използват също и при подновяване на сертификатите за безопасност в съответствие с член 10, параграф 5 от Директива 2004/49/ЕО.
2. При оценяването националните органи по безопасността могат да допускат кандидатите да поемат ангажименти, че ще управляват рисковете посредством използването на договори с трети страни. В договорите се посочва и обмяната на информация, необходима за осигуряване на безопасната експлоатация на превозните средства, особено в областите, свързани с управлението на поддръжката.
3. Счита се, че продуктите или услугите, които изпълнителите или доставчиците предоставят на железопътните предприятия, съответстват на изискванията за безопасност, ако изпълнителите, доставчиците или продуктите са сертифицирани в съответствие със съответните сертификационни схеми, установени съгласно законодателството на Съюза, за предоставянето на такива продукти и услуги.
Член 4
Надзор
След като са издали сертификат за безопасност, националните органи по безопасността наблюдават както за част А, така и за част Б на сертификатите, как с течение на времето железопътните предприятия прилагат системата си за управление на безопасността, и прилагат принципите за надзор, установени в приложение IV.
Член 5
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 9 декември 2010 година.
KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 1158/2010
af 9. december 2010
om en fælles sikkerhedsmetode til vurdering af overholdelsen af kravene til opnåelse af jernbanesikkerhedscertifikater
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/49/EF af 29. april 2004 om jernbanesikkerhed i EU og om ændring af Rådets direktiv 95/18/EF om udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder og direktiv 2001/14/EF om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering (jernbanesikkerhedsdirektivet) (1), særlig artikel 6, stk. 1,
under henvisning til Det Europæiske Jernbaneagenturs henstilling ERA/REC/SAF/09-2009 om fælles sikkerhedsmetoder, der blev afgivet til Kommissionen den 18. september 2009, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Direktiv 2004/49/EF opstiller rammerne for lige vilkår for alle jernbanevirksomheder i form af anvendelsen af de samme krav til sikkerhedscertificering i hele Unionen. Målet med den fælles sikkerhedsmetode er, at opstille rammer for de nationale sikkerhedsmyndigheder med henblik på at harmonisere kriterierne for deres beslutningstagning i hele Unionen i overensstemmelse med artikel 17, stk. 4, i direktiv 2004/49/EF.
(2)
Det er nødvendigt at give de nationale sikkerhedsmyndigheder en metode til at vurdere hensigtsmæssigheden af de fremgangsmåder, som jernbanevirksomhederne følger, for at leve op til de harmoniserede kriterier for opnåelse af A-sikkerhedscertifikater, der udstedes i henhold til artikel 10, stk. 2, litra a), og B-sikkerhedscertifikater, der udstedes i henhold til artikel 10, stk. 2, litra b), i direktiv 2004/49/EF. De kriterier, som de nationale sikkerhedsmyndigheder skal anvende til deres vurderinger, bør fastlægges, og de procedurer, der skal følges, bør fastsættes.
(3)
Med hensyn til overholdelsen af sikkerhedskravet om, at ansvaret for vedligeholdelsen af jernbanekøretøjer bør fastlægges tydeligt, bør en jernbanevirksomhed, som ikke er den enhed, der foretager vedligeholdelsen af alle de køretøjer, den anvender, med passende ordninger som GCU-kontrakter (General Contract of Use) sikre, at der for hvert køretøj er udpeget en enhed, der har ansvaret for dets vedligeholdelse i overensstemmelse med artikel 14a i direktiv 2004/49/EF. Kontrakten bør specificere, hvilke oplysninger det er nødvendigt at udveksle mellem virksomhederne, for at sikre sikker drift af køretøjerne.
(4)
Ved vurderingen af, om kontrahenternes eller leverandørernes produkter eller tjenester til jernbanevirksomhederne, som f. eks. tjenester fra uddannelsescentre, der er godkendt i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/59/EF af 23. oktober 2007 om certificering af lokomotivførere, der fører lokomotiver og tog på jernbanenettet i Fællesskabet (2), lever op til sikkerhedskravene, kan godkendelser eller certifikater, der er udstedt til kontrahenterne eller leverandørerne i overensstemmelse med den relevante EU-lovgivning, betragtes som gyldig dokumentation. Certificering af enheder, der har ansvaret for vedligeholdelse i henhold til artikel 14a i direktiv 2004/49/EF, kan også betragtes som gyldig dokumentation. Indtil det europæiske system til certificering træder i kraft kan certifikater, der er udstedt på grundlag af det aftalememorandum om fastsættelse af de grundlæggende principper for en fælles certificering af enheder med ansvar for vedligeholdelsen af godsvogne (3), der blev undertegnet den 14. maj 2009, betragtes som gyldig dokumentation, når overholdelsen af de relevante sikkerhedskrav vurderes.
(5)
De nationale sikkerhedsmyndigheder vurderer en jernbanevirksomheds evne til at overholde kravene til almindelig drift og kravene vedrørende det særlige net, for hvilket jernbanevirksomheden søger om certificering, ved at vurdere dets samlede sikkerhedsledelsessystem.
(6)
Hver national sikkerhedsmyndighed bør oprette ordninger med henblik på at undersøge om de resultater, der er angivet i ansøgningen om et sikkerhedscertifikat, afspejler sig i driften efter udstedelsen af certifikatet, og om alle de nødvendige krav fortsat opfyldes som omhandlet i artikel 16, stk. 2, litra f), og artikel 17, stk. 2, i direktiv 2004/49/EF. Dette forudsætter derfor, at der udarbejdes en ordning for tilsyn med forholdene efter udstedelsen af certifikatet, der er baseret på grundlæggende nøgleprincipper, så det sikres, at de nationale sikkerhedsmyndigheders tilgang i medlemsstaterne er ensartet.
(7)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelsen fra udvalget som omhandlet i artikel 27, stk. 1, i direktiv 2004/49/EF -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand
Denne forordning fastsætter en fælles sikkerhedsmetode til vurdering af overholdelsen af kravene i sikkerhedscertifikater i henhold til artikel 6, stk. 3, litra b), i direktiv 2004/49/EF.
Den fælles sikkerhedsmetode omfatter:
a)
en procedure og kriterier til brug ved vurderinger af jernbanevirksomhedernes ansøgninger om sikkerhedscertifikater i henhold til artikel 10, stk. 2, i direktiv 2004/49/EF, jf. bilag I, II og III til nærværende forordning
b)
principper for tilsynet med overholdelsen af kravene i direktiv 2004/49/EF efter at den nationale sikkerhedsmyndighed har udstedt certifikatet, jf. bilag IV til nærværende forordning.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved: »tilsyn«: den ordning, der oprettes af den nationale sikkerhedsmyndighed med henblik på at kontrollere sikkerhedspræstationerne, efter at den har udstedt et sikkerhedscertifikat.
Artikel 3
Procedurer for vurdering af ansøgninger
1. Når de nationale sikkerhedsmyndigheder behandler ansøgninger om både A- og B-sikkerhedscertifikater, der indsendes efter nærværende forordnings ikrafttræden, skal de anvende de procedurer, der er fastsat i bilag I til nærværende forordning, når de vurderer overensstemmelsen med kravene i direktiv 2004/49/EF. De nationale sikkerhedsmyndigheder skal anvende de kriterier til vurdering, der er fastsat i bilag II til nærværende forordning, når det drejer sig om sikkerhedscertifikater, der er udstedt i henhold til artikel 10, stk. 3, i direktiv 2004/49/EF, og de kriterier, der er fastsat i bilag III til nærværende forordning, når det drejer sig om sikkerhedscertifikater, der er udstedt i henhold til artikel 10, stk. 4, i direktiv 2004/49/EF. Disse kriterier skal også anvendes i forbindelse med fornyelsen af sikkerhedscertifikater i henhold til artikel 10, stk. 5, i direktiv 2004/49/EF.
2. Under vurderingen kan de nationale sikkerhedsmyndigheder godtage, at ansøgerne forpligter sig til at foretage risikoforvaltningen ved at indgå kontrakter med tredjeparter. Kontrakterne skal også specificere den udveksling af oplysninger, der er nødvendig for at sikre en sikker drift af køretøjerne, navnlig på områder relateret til vedligeholdelse.
3. Det antages, at produkter eller tjenester, som kontrahenterne eller leverandørerne leverer eller yder til jernbanevirksomhederne, lever op til sikkerhedskravene, hvis kontrahenterne, leverandørerne eller produkterne i forbindelse med en sådan levering eller ydelse er certificeret i overensstemmelse med de relevante certificeringsordninger, der er oprettet i medfør af EU-lovgivningen.
Artikel 4
Tilsyn
Efter udstedelsen af sikkerhedscertifikater skal de nationale sikkerhedsmyndigheder, både for A- og B-sikkerhedscertifikater, føre tilsyn med, at jernbanevirksomhedernes sikkerhedsledelsessystemer fortsat anvendes, og de skal anvende de principper for tilsyn, der er fastsat i bilag IV.
Artikel 5
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 9. december 2010.