РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 8 февруари 2012 година
относно държавна помощ SA.28809 (C 29/10) (ex NN 42/10 и ex CP 194/09), приведена в действие от Швеция в полза на Hammar Nordic Plugg AB
(нотифицирано под номер C(2012) 546)
(само текстът на шведски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/293/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз („Договорът“), и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (1) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 26 май 2009 г., заведено на 16 юни 2009 г., Комисията получи жалба относно отпускане на предполагаема държавна помощ на Hammar Nordic Plugg AB чрез продажбата на имот, който е публична собственост, от община Vänersborg под пазарната цена.
(2)
На 27 октомври 2009 г. Комисията препрати неповерителна версия на жалбата до националните органи. Швеция отговори с писмо на 30 ноември 2009 г., заведено на същата дата.
(3)
На 9 март 2010 г. Комисията поиска допълнителна информация и Швеция отговори с писмо от 20 април 2010 г.
(4)
На 11 май 2010 г. Комисията получи информация, предоставена от Chips AB.
(5)
С писмо от 27 октомври 2010 г. Комисията уведоми Швеция, че е решила да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (2) („ДФЕС“), по отношение на помощта. Решението на Комисията да открие процедура („решението за откриване на процедура“) беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3). Комисията прикани заинтересованите страни да представят мненията си по отношение на помощта.
(6)
С писмо от 23 ноември 2010 г. Швеция поиска удължаване на крайния срок за представяне на мнения относно решението за откриване на процедура.
(7)
С писма от 15 и 17 декември 2010 г. шведските органи представиха своите мнения на Комисията. Hammar Nordic Plugg AB представи своето мнение на Комисията с писмо от 22 януари 2011 г.
(8)
На 1 февруари 2011 г. Комисията изпрати коментарите на Hammar Nordic Plugg AB на шведските органи за мнение.
(9)
На 1 юни 2011 г. Комисията изпрати допълнително искане за информация, на което Швеция отговори с писмо от 29 юни 2011 г. и изпрати допълнителни разяснения по електронна поща на 12 септември и на 30 септември 2011 г.
(10)
На 6 юни 2011 г. Комисията изпрати въпросник на Chips AB, на който дружеството не отговори пряко. Част от информацията обаче бе предоставена от Chips AB на шведските органи, които я включиха в посочените по-горе коментари от 12 септември 2011 г.
(11)
На 19 октомври 2011 г. се състоя среща между службите на Комисията и представители на Hammar Nordic Plugg AB.
(12)
С електронна поща от 3 ноември 2011 г. Hammar Nordic Plugg AB предостави допълнителна информация на Комисията. На 4 ноември 2011 г. Комисията препрати тази информация на шведските органи за коментар. На 28 ноември 2011 г. Швеция потвърди, че органите нямат коментари.
2. ОПИСАНИЕ
2.1. Получателите и заинтересованите страни
(13)
Получател на помощта е Hammar Nordic Plugg AB („Hammar“). Това е дружество с ограничена отговорност, чиято дейност се състои от отдаване под наем на помещения и управление на недвижими имоти. Седалището на дружеството е установено в Trollhättan, провинция Västra Götaland (Швеция). Hammar е изцяло притежавано от дружеството майка Hammar Nordic Fastigheter AB, което от своя страна е изцяло собственост на частно лице - Anders Hammar (4).
(14)
Община Vänersborg („общината“) се намира в провинция Västra Götalands (Швеция), в близост до Норвегия. Съгласно шведската карта на регионалната помощ за периода 2007-2013 г. общината не се намира в област, която получава подпомагане.
(15)
Fastighets AB Vänersborg („FABV“) е дружество за недвижими имоти, притежавано изцяло от общината.
(16)
Topp Livsmedel („Topp“) е принадлежало на Chips AB (5) - подразделение на международната бизнес група Orkla ASA („Orkla“).
(17)
Недвижимият имот, предмет на мярката („обектът“), включва два парцела земя, производствен обект, движимо имущество и права върху интелектуалната собственост (например търговски марки). Той се намира в Brålanda - малко населено място в рамките на община Vänersborg. До 2007 г. Topp е използвал обекта за производството на замразени зеленчуци, като за тази дейност са били ангажирани 30 служители.
2.2. Обобщение на мярката
(18)
С писмо от 26 май 2009 г. Комисията получи жалба във връзка с предполагаемо предоставяне на държавна помощ чрез продажбата на публична собственост (обекта) под пазарната ѝ цена.
(19)
Фактите по случая са следните. В края на 2007 г. Chips AB обявява, че ще закрие производствената дейност на Topp, и започва процеса с продажба на обекта.
(20)
На 13 февруари 2008 г. общината (чрез FABV) купува обекта от Chips AB за сумата от 17 милиона SEK (1,7 милиона евро) (6).
(21)
Също така на 13 февруари 2008 г. FABV сключва два договора с Hammar. Първият договор е договор за наем, с който FABV отдава под наем на Hammar целия обект (7). Вторият договор се отнася за опцията Hammar да закупи обекта от FABV по всяко време между 1 март 2008 г. и 28 февруари 2010 г. за определена сума в размер на 8 милиона SEK (0,8 милиона евро). На 11 август 2008 г. Hammar упражнява опцията по този договор и придобива обекта срещу определената цена.
(22)
С договор от 1 март 2008 г. Hammar, от своя страна, отдава под наем по-голяма част от обекта на местни предприемачи срещу наем (8), който е по-висок от договорения между него и FABV. Освен това, като условие за сключване на договора за наем, местните предприемачи поставят искането да се предвиди опция те да придобият обекта в бъдеще, ако Hammar стане негов собственик. Опционният договор е подписан на същата дата, като дава право на местните предприемачи да придобият обекта за сумата от 40 милиона SEK (4 милиона евро).
(23)
На 2 септември 2008 г. Hammar и местните предприемачи сключват договор, по силата на който обектът е продаден на последните за договорената цена от 40 милиона SEK.
3. РЕШЕНИЕ ЗА ЗАПОЧВАНЕ НА ПРОЦЕДУРА
(24)
Комисията има основания да смята, че продажбата на обекта от FABV на Hammar включва държавна помощ. Поради това на 27 октомври 2010 г. Комисията започна официална процедура по разследване на посочената транзакция (9).
(25)
Шведските органи и Hammar представиха своите мнения относно решението за откриване на официалната процедура по разследване.
(26)
Становището на шведките органи е, че продажбата на обекта от FABV на Hammar не представлява държавна помощ. Те твърдят, че при закупуването на обекта чрез FABV единствената цел на общината е била да се осигури продължаване на производствената дейност и запазване на работните места. Тъй като общината не е възнамерявала да развива дейността лично, тя е избрала предложеното от Hammar решение, а именно - обектът да бъде даден под наем с опция да бъде закупен. Швеция също така отбеляза, че във връзка с предоставената на Hammar опция се е наложило вливане на капитал от бюджета на общината в този на FABV в размер на 9 милиона SEK (0,9 милиона евро), за да се учреди гаранция за загубата, която FABV би понесло, ако Hammar се възползва от опцията.
(27)
Hammar твърди, че FABV е закупило обекта от Chips AB на изключително висока цена, което може да означава наличие на държавна помощ за Orkla. Освен това Hammar е на мнение, че покупко-продажбата на обекта между него и FABV е извършена при пазарни условия и че продажбата не е засегнала търговията между държавите членки, нито е нарушила конкуренцията.
(28)
В подкрепа на своите твърдения Hammar представи последваща оценка на стойността на обекта с дата 20 януари 2011 г., изготвена от PricewaterhouseCoopers („докладът на PwC“). В доклада се посочва, че поради изключително голямата степен на несигурност при изчисляване на пазарната цена на този вид недвижим имот може да се твърди, че при всяка продажба на обекта (т.е. първоначалната му продажба от Chips AB на FABV, последващата му продажба на Hammar и накрая продажбата от Hammar на местните предприемачи) неговата цена е била близка до пазарната. Във връзка с продажбата от FABV на Hammar и последващата продажба на местните предприемачи в доклада на PwC по-специално се посочва, че платените цени са съответствали на пазарните цени предвид финансовите условия на двата договора за наем (т.е. между FABV и Hammar, от една страна, и между Hammar и местните предприемачи, от друга страна).
(29)
По време на срещата със службите на Комисията, състояла се на 19 октомври 2011 г., и в допълнителната информация, изпратена на Комисията на 3 ноември 2011 г., Hammar заяви, че към момента, в който между него и общината е договорена опцията той да придобие обекта за 8 милиона SEK, не е имало други оферти за закупуване на обекта, поради което тази цена следва да се приеме за пазарната цена, независимо от всякакви други оценки, които при всички случаи са хипотетични.
(30)
На 3 ноември 2011 г. Hammar представи на Комисията доклад, изготвен от Copenhagen Economics A/S (10) („Copenhagen Economics“), относно евентуалното въздействие върху търговията между държавите членки както на покупко-продажбата на обекта между Chips AB и FABV, така и на последващата му продажба от FABV на Hammar. Заключението от доклада е, че при първата транзакция е възможно да е била засегната търговията в рамките на Съюза, тъй като продавачът Chips AB е международно дружество (финландското подразделение на норвежката група Orkla), което участва в конкуренцията на международния пазар. За сметка на това в доклада се посочва, че продажбата на обекта от FABV на Hammar не е имала никакво въздействие върху търговията в рамките на Съюза, или това въздействие е било незначително, тъй като Hammar работи само на местно равнище и на съответния пазар няма международни конкуренти.
4. ОЦЕНКА НА МЯРКАТА
4.1. Наличие на държавна помощ
(31)
За да се прецени дали продажбата на обекта от FABV на Hammar е свързана с държавна помощ, тя трябва да бъде разгледана в съответствие с член 107, параграф 1 от ДФЕС, който предвижда, че „всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар“.
(32)
Комисията отбелязва, че получателят на помощта, т.е. Hammar, представлява предприятие, тъй като извършва стопанска дейност, като предлага на пазара недвижими имоти и свързани с тях услуги.
(33)
Общината е извършила транзакцията с посредничеството на FABV. FABV е собственост изцяло на общината, която покрива неговите загуби от своя обичаен бюджет. Членовете на управителния съвет на FABV са членове на общинския съвет на община Vänersborg. Следователно решенията на FABV са публични решения и доколкото те имат финансови последици, предполагат използването на публични ресурси. Освен това е ясно, че общината е имала участие в тази транзакция, тъй като във връзка с предоставената на Hammar опция се е наложило вливане на капитал в размер на 9 милиона SEK от общината в бюджета на FABV, за да се учреди гаранция за загубата, която би била реализирана, ако Hammar се възползва от възможността. С оглед на гореизложеното заключението на Комисията е, че в продажбата на обекта на Hammar е имало елемент на публични ресурси.
(34)
Тъй като продажбата е поставила в по-благоприятно положение конкретно предприятие (Hammar), тя трябва да бъде разглеждана като мярка със селективен характер.
(35)
Мярката нарушава или има потенциал да наруши конкуренцията и да засегне търговията в рамките на Съюза и на Европейското икономическо пространство („търговията в рамките на ЕИП“) по смисъла на практиката на Съда на Европейския съюз в областта на държавните помощи. За да се аргументира тезата, че селективното предимство, свързано с продажбата на обекта на Hammar, не е имало никакво въздействие върху търговията или това въздействие е било незначително, в доклада на Copenhagen Economics (вж. съображение 30) се посочва, че пазарът на недвижими имоти, на който работи Hammar, е само с местен обхват. Потенциалното въздействие върху търговията обаче не зависи от това дали даден получател на държавна помощ работи на международния пазар или само на националния, а от това дали стоките или услугите, с които той търгува, могат да бъдат предмет на търговия в рамките на Съюза (11). В този случай критерият е изпълнен, тъй като недвижимите имоти и свързаните с тях услуги са предмет на търговия и инвестиции в рамките на Съюза. В настоящия случай това се потвърждава от факта, че предишният собственик на обекта (Chips AB) е финландското подразделение на Orkla - група с международна дейност. Това е доказателство за трансграничен интерес към въпросния актив, т.е. обектът, който, освен това, не е празен парцел земя, а действащ производствен обект за замразени храни.
(36)
Поради това Комисията смята, че макар Hammar да развива своята дейност изключително на местно равнище, дружеството работи на пазар, на който не може да се изключи наличието на въздействие върху търговията и конкуренцията в рамките на Съюза и на ЕИП. Съответно според Комисията представените от Hammar аргументи не представляват основание за отклоняване от предварителните констатации по този критерий в решението за откриване на процедура.
(37)
Следователно единственият критерий за определяне на наличието на въпросната държавна помощ е дали с продажбата на обекта от FABV е предоставено предимство на Hammar. Въз основа на наличната информация Комисията смята, че FABV е продало на Hammar обекта на цена под пазарната му стойност - нещо, което е малко вероятно да бъде направено от някой частен пазарен инвеститор - с което е предоставило предимство на Hammar.
(38)
Настоящото дело се отнася до продажбата на определени активи, които са публична собственост, на частно предприятие. Някои от активите са недвижими имоти (земя и сгради) и за да се прецени дали има помощ в тези случаи, Комисията прилага установеното в „Съобщение на Комисията относно елементите на държавна помощ при продажба на земя и сгради от публични органи“ (12) („съобщението“). Когато продажбата се отнася за други видове активи, Комисията прилага теста за частен стопански субект в условията на пазарна икономика, т.е. тя преценява дали публичният продавач е действал като частен инвеститор, който развива дейност в условията на пазарна икономика. Тъй като съобщението се основава на същия тест за частния инвеститор обаче, за по-голяма яснота Комисията ще се позовава на посоченото съобщение при извършването на оценката на цялата транзакция (13).
(39)
По-специално, в съответствие с точка II, подточка 1 от съобщението, възможността за наличие на държавна помощ в полза на купувача автоматично се изключва, когато продажбата е в рамките на „достатъчно добре публично оповестена, открита и безусловна тръжна процедура, сравнима с публична продажба, като се приема най-добрата или единствената оферта“. От събраната от Комисията информация проличава, че FABV не е организирало тръжна процедура за продажбата на обекта, поради което възможността за наличие на държавна помощ не може да бъде изключена автоматично на това основание.
(40)
Hammar твърди, че цената от 8 милиона SEK отразява пазарната цена на обекта, тъй като в момента на договаряне на опцията не е имало други оферти. Комисията отбелязва обаче, че продажбата на обекта от страна на общината не е била прозрачна и открита за други кандидати. Следователно цената, на която той е бил продаден, не позволява на Комисията да направи заключение относно неговата действителна пазарна стойност (14). Освен това Комисията отбелязва, че FABV е закупило обекта на 13 февруари 2008 г. за сумата от 17 милиона SEK, като на същата дата се е договорило с Hammar да му предостави опция за закупуване за много по-ниската цена от 8 милиона SEK.
(41)
В точка II, подточка 2, буква а) от съобщението също така се предвижда, че ако продажбата се извършва без безусловна тръжна процедура, „би трябвало да се извърши независима оценка от един или повече независими оценители на активите преди започване на преговорите по продажбата, с цел определяне на пазарна цена, въз основа на общоприетите пазарни показатели и стандарти за оценка“. Комисията отбелязва, че FABV не е поискало независима оценка на обекта преди преговорите по продажбата.
(42)
Въпреки липсата на открита и безусловна тръжна процедура и на независима оценка преди преговорите по продажбата обаче пазарната стойност на обекта, продаден от FABV на Hammar, може да се предположи въз основа на друга налична информация.
(43)
Когато обектът е предложен за продажба през 2007 г., Chips AB е възложило на Colliers International (15) да изготви предварителния договор за продажба. Colliers International определя цена от 27 милиона SEK (2,7 милиона евро) само за недвижимия имот, без да се включват движимото имущество и правата върху интелектуалната собственост. Както бе отбелязано в решението за откриване на процедура, Комисията смята, че това е разумна оценка на пазарната цена, тъй като: i) оценката е направена преди преговорите по продажбата; ii) изготвянето на оценката е била възложено от Chips AB във връзка с продажбата на обекта, т.е. в условия, в които е логично Chips AB да не е имал други интереси, освен да получи точна оценка на пазарната стойност; iii) проучването е направено от трета страна, независима от продавача и от купувача; и iv) Colliers International има богат опит в сектора на недвижимите имоти. Hammar обаче оспори предварителното становище на Комисията, че тази оценка е независима, тъй като тя е била поръчана от продавача. Hammar също така смята, че допусканията на Colliers International са били нереалистични (inter alia, допуснато е, че делът на незаетите площи ще бъде само 10 %) предвид положението на обекта в момента на транзакцията.
(44)
Друг възможен показател за пазарната цена на обекта може да бъде намерен в оценката, извършена от Swedbank Kommersiella Fastigheter (16) („Swedbank“) през юни 2008 г. Тази оценка е направена от името на местните предприемачи, които впоследствие са купили обекта, с цел отпускане на заем за неговото придобиване. Swedbank е оценило обекта на 30 милиона SEK (3 милиона евро), въпреки че площта на оценените помещения е била по-малка от тази на целия обект (17). Swedbank е допуснало дял на незаетите площи в размер на 35 %, докато всички други допускания са съпоставими с използваните от Colliers International.
(45)
В доклада на PwC са представени редица оценки на пазарната стойност на обекта в зависимост от момента, в който той е продаден. Така например в доклада се констатира, че стойността на обекта в момента на продажбата му от Chips AB на FABV е била приблизително 9 милиона SEK, докато при неговото отдаване под наем от FABV на Hammar в същия ден (13 февруари 2008 г.) тя е била около 5,5 милиона SEK(0.55 милиона евро). В доклада на PwC е представена и трета оценка на пазарната стойност на обекта към момента, в който Hammar го е дал под наем на местните предприемачи (1 март 2008 г.), в размер на близо 21 милиона SEK (2,1 милиона евро).
(46)
На първо място, Комисията отбелязва, че в доклада на PwC са представени различни данни за пазарната стойност на обекта в рамките на кратък период от време. Тъй като при пазарната стойност на недвижимите имоти има тенденция тя да се запазва сравнително стабилна в краткосрочен план, освен в случай на извънредни обстоятелства, Комисията има сериозни съмнения по отношение на някои от оценките, предоставени в доклада на PwC, особено предвид обстоятелството, че всички операции са осъществени в много кратък период от време.
(47)
По отношение на първите две оценки на обекта, посочени в доклада на PwC (съответно 9 милиона SEK и 5,5 милиона SEK), Комисията стигна до извода, че те изглеждат нереалистични в сравнение с успоредните оценки на Colliers International и Swedbank. От една страна, във връзка с оценката от 5,5 милиона SEK Комисията отбелязва, че PricewaterhouseCoopers („PwC“) изготвя своята оценка на база паричните потоци, получени от наема за обекта, платен от Hammar на FABV. PwC признава, че този наем е много нисък в сравнение с нормалната възвръщаемост на подобен промишлен обект. Тази разлика е още по-очевидна при сравнението с наема, който Hammar е договорил с местните предприемачи само няколко дни по-късно и който е бил близо седем пъти по-висок (вж. бележки под линия 7 и 8). Поради това Комисията стига до заключението, че наемът, плащан от Hammar, е бил под пазарната цена. Съответно Комисията смята, че оценката в размер на 5,5 милиона SEK, изготвена въз основа на предполагаемо равнище на приходите от наем, който е под пазарното равнище, не отразява действителната пазарна стойност на обекта. От друга страна, оценката от 9 милиона SEK се основава на допускането за дял на незаетите площи в размер на 100 % за първите 2 години, който впоследствие намалява до 75 % за година 3 и 50 % за година 4 и се задържа на 60 % за останалата част от периода, обхванат от оценката. При допуснатия дял на незаетите площи обаче не е отчетен фактът, че в момента на продажбата се е знаело, че местните предприемачи са готови да наемат обекта, и че следователно стойността, подлежаща на оценка, е тази на обекта с наемател.
(48)
При третата оценка от доклада на PwC пазарната стойност на обекта в момента, в който Hammar го е продал на местните предприемачи, се определя на близо 21 милиона SEK, въпреки че площта на помещенията, обхваната от оценката, е по-малка от общата площ на обекта (вж. бележка под линия 17). По същество оценката се основава на същата методология като използваната от Colliers International и Swedbank и основното допускане за нейното изготвяне са условията на договора за наем между Hammar и местните предприемачи, т.е. условията на наема, прилагани към момента на продажбата. Трябва също така да се отбележи приемливостта на предположението, че условията на наема са отговаряли на пазарните условия, по-специално тъй като са били договорени между двама частни пазарни оператори, които вероятно имат само икономически обосновани мотиви. Поради това Комисията смята, че третата оценка на пазарната стойност на обекта, посочена в доклада на PwC, е достоверна.
(49)
Следователно е ясно, че независимо от това коя оценка на пазарната стойност на обекта бъде избрана (тази на Colliers International, на Swedbank или третата оценка от доклада на PwC), цената от 8 милиона SEK, за която FABV е продало обекта на Hammar, е била доста под пазарната цена и съответно е предоставено предимство на Hammar.
(50)
Тъй като са изпълнени всички необходими критерии по член 107, параграф 1 от ДФЕС, Комисията стига до заключението, че разглежданата мярка представлява държавна помощ, която освен това е неправомерна, тъй като е предоставена на получателя без предварителното съгласие на Комисията.
(51)
Предимството за получателя на помощта се изразява в разликата между цената, платена от Hammar, т.е. 8 милиона SEK, и пазарната цена на обекта.
(52)
За да определи пазарната цена на обекта, Комисията разглежда възможните алтернативи и наличните оценки, а именно: i) 17 милиона SEK, действително платени от FABV на Chips AB на 18 февруари 2008 г.; ii) 40 милиона SEK, действително платени от местните предприемачи на Hammar; iii) 27 милиона SEK според оценката на Colliers International преди продажбата; iv) 30 милиона SEK според оценката на Swedbank от юни 2008 г.; и v) 21 милиона SEK според една от оценките в доклада на PwC.
(53)
Комисията смята, че цената от 17 милиона SEK, платена от FABV на Chips AB в момента на закупуването на обекта, не представлява безспорно доказателство за пазарната му стойност. В решението за откриване на процедура Комисията вече обясни, че Chips AB е приело по-ниска от оценената пазарна цена, тъй като е искало да избегне накърняването на своята корпоративна репутация в резултат на закриването на дейността на обекта и съответната загуба на работни места. Освен това то е искало да се възползва от възможността за бърза продажба, за да приключи своите дейности с Topp. Един частен пазарен оператор, който не е притиснат от подобни обстоятелства (които се отнасят само за Chips AB), би поискал по-висока цена. Поради тези причини Комисията не смята, че е необходимо да отговаря на обобщения в съображение 27 от настоящото решение аргумент на Hammar, който освен това се отнася до въпрос, невключен в официалното разследване.
(54)
Въз основа на получената информация по време на официалната процедура по разследване Комисията също така установи, че сумата от 40 милиона SEK, договорена с местните предприемачи, не е подходящ ориентир за пазарната цена на обекта, тъй като предприемачите са финансирали една част от договорената сума с банков заем, а другата - със заем от самото дружество Hammar. Големият дял на финансирането, предоставено от купувача (който в същото време е и кредитор на транзакцията), и съответният кредитен риск, който той поема, не подкрепят наистина твърдението, че номиналната цена от 40 милиона SEK представлява действителната финансова стойност на обекта. Следователно номиналната цена, платена при тази транзакция, не е безспорно доказателство за цената, която би била платена за обекта в случай на продажба при пазарни условия, но със сигурност е допълнителна индикация за това, че цената от 8 милиона SEK не отразява пазарната стойност на обекта. Двете цени са били определени в рамките на по-малко от 3 седмици, а такава значителна разлика за толкова кратък срок потвърждава, че тази сума не е пазарната цена.
(55)
По отношение на оценките на Colliers International и Swedbank по принцип Комисията няма причини да се съмнява, че те са независими и изготвени по общоприетите стандарти. Комисията обаче признава, че въпросните оценки не могат да бъдат пряко сравнени, тъй като някои от заложените в тях допускания се различават. При наличната информация Комисията не може да бъде напълно сигурна дали посочените оценки представят най-вярното отражение на действителната пазарна стойност на обекта, тъй като в основата им стоят допускания и сравнения с други сделки на пазара, а не операциите, предмет на които е самият обект.
(56)
Предвид всичко посочено Комисията смята, че е целесъобразно да използва пазарната стойност от третата оценка в доклада на PwC. Както бе отбелязано в съображение 48, Комисията приема, че тази оценка, макар и изготвена след операциите, се основава на данните за паричните потоци от договор за наем, който действително е съществувал (договорът между Hammar и местните предприемачи), и следователно - на действителни наблюдения на пазара. В този смисъл оценката в размер на 21 милиона SEK представлява достоверна, макар и консервативна преценка за пазарната стойност на обекта в сравнение с тези на Colliers International и Swedbank. Освен това Комисията отбелязва, че Hammar е сключил договора с опцията за закупуване на обекта за 8 милиона SEK на 13 февруари 2008 г., а е упражнил правото си по този договор на 11 август 2008 г. На 1 март 2008 г. Hammar е сключил договора с опцията за закупуване на обекта с местните предприемачи за 40 милиона SEK, а договорът за продажба във връзка с упражняването на правото по този договор е сключен на 2 септември 2008 г. Датата, която се използва в доклада на PwC за база за оценката на стойността на обекта в размер на 21 милиона SEK, е 1 март 2008 г. Предвид кратките срокове между всички посочени операции липсват основания да се смята, че пазарната стойност на обекта може се е различавала съществено от 21 милиона SEK в момента, в който Hammar го е закупил или е сключил договора с опцията за закупуване.
(57)
Следователно предимството на Hammar възлиза на 13 милиона SEK (1,3 милиона евро). То е изчислено като разлика между пазарната стойност от 21 милиона SEK и действителната цена от 8 милиона SEK, платена от Hammar за обекта.
4.2. Съвместимост на помощта
(58)
Нито Швеция, нито Hammar представиха аргументи относно съвместимостта на помощта. Единствените цели, посочени от шведските органи във връзка с разглежданата мярка, бяха политическите цели на общината стопанският обект да остане действащо предприятие и същевременно да се запази заетостта в района на Vänersborg.
(59)
Тъй като общината не се намира в област, която получава подпомагане (вж. съображение 14), тя не отговаря на критериите за допустимост за отпускане на регионална помощ. Различните видове цели за мярката, посочени от шведските органи, могат да бъдат разгледани в съответствие с предвиденото в съобщение на Комисията „Насоки на общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение“ (18). Липсват признаци обаче, че в този случай установените в насоките условия биха били изпълнени. По-специално нищо не сочи, че Hammar е било предприятие в затруднение в момента на закупуване на обекта.
(60)
При всички случаи до момента не бяха приведени достатъчно доказателства за това, че мярката е необходима и пропорционална, за да се постигнат някакви цели от общ интерес. Поради това Комисията не намира никакви основания да обяви помощта съвместима с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3 от ДФЕС.
(61)
Не се прилагат други основания за съвместимост. Поради това Комисията стига до заключението, че продажбата на обекта от общината на Hammar представлява държавна помощ, която е неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар на основание член 107, параграф 1 от ДФЕС.
4.3. Договорът за наем и цената на опцията
(62)
В решението за откриване на процедура Комисията също така изрази съмнения относно съответствието на договора за наем, сключен между FABV и Hammar на 13 февруари 2008 г., и цената на предоставената на Hammar опция за закупуване на обекта с пазарните условия (вж. параграф 38 от решението за откриване на процедура).
(63)
По отношение на договора за наем Комисията смята, че в него има елемент на държавна помощ, тъй като необходимите изисквания на член 107, параграф 1 от ДФЕС са изпълнени поради същите основания, изложени в раздел 4.1 по-горе: i) получателят на помощта, т.е. Hammar, представлява предприятие; ii) решенията на FABV могат да се приемат за държавни решения и, доколкото те имат финансово отражение, са свързани с използването на държавни ресурси; iii) мярката е селективна, тъй като чрез нея е облагодетелствано конкретно предприятие; iv) както бе обяснено в съображение 47 и е признато в доклада на PwC, представен лично от Hammar, Комисията смята, че наемът, определен от FABV за Hammar, е под пазарната цена и поради това представлява предимство за Hammar; и v) независимо че Hammar работи изключително на местно равнище, то извършва дейност на пазар, на който не може да бъде изключена възможността за въздействие върху търговията и конкуренцията в рамките на Съюза и на ЕИП.
(64)
За да се определи предимството, с което се е ползвало Hammar, следва да се направи сравнение между наема, договорен между FABV и Hammar на 13 февруари 2008 г. (0,5 милиона SEK за първата година), и договорения на 1 март 2008 г. наем между Hammar и местните предприемачи (3,5 милиона SEK за първата година). Комисията смята, че условията на втория договор представляват пазарната стойност за отдаване под наем на обекта, предвид факта, че двете страни по него са частни субекти, водени от икономически обосновани мотиви. В тази връзка трябва също така да се отбележи, че в доклада на PwC втората сума е използвана за изчисляване на стойността на обекта. Hammar е плащало наем на общината само между 1 март 2008 г. и 11 август 2008 г. (датата, на която е упражнило правото си съгласно опцията), т.е. приблизително 6 месеца. Ако предимството от 3 милиона SEK, което представлява разликата между наема, договорен между FABV и Hammar, и договорения между Hammar и местните предприемачи наем, бъде изчислено пропорционално за съответния период, се получава сумата от 1,5 милиона SEK (0,15 милиона евро).
(65)
Поради неприложимостта на основанията за съвместимост, както и поради липсата на позоваване на тях (вж. раздел 4.2) Комисията стига до заключението, че договорът за наем, сключен между FABV и Hammar на 13 февруари 2008 г., включва държавна помощ, която е неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар на основание член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(66)
Що се отнася до цената на опцията за закупуване на обекта, предоставена на Hammar, Комисията отбелязва, че възможността опцията да бъде упражнена не може да се приеме за гарантирана, тъй като съгласно шведското законодателство ангажиментите за купуване или продаване на недвижимия имот в бъдещето по принцип не са правно обвързващи (19). Следователно предимството, което Hammar е можел да получи от тази опция, е много неясно, дори е възможно такова да не съществува, и при всички случаи е било възможно да бъде компенсирано в достатъчна степен от платения наем или продажната цена. Поради това не може да се установи със сигурност, че Hammar е получил предимство от тази опция, което е отделно от предимството, получено чрез договора за наем и последващата продажба на обекта.
5. ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ НА ПОМОЩТА
(67)
Член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (20) гласи: „когато са взети отрицателни решения в случаи с неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от получателя“.
(68)
Тъй като разглежданата мярка представлява неправомерна и несъвместима помощ, сумата на помощта трябва да бъде възстановена, за да се върне положението, което е съществувало на пазара преди предоставянето на помощта. Затова възстановяването трябва да се приложи от момента, в който е възникнало предимство за получателя, т.е. когато помощта е предоставена на разположение на получателя, и следва да бъде наложена лихва по възстановяване до момента на ефективното възстановяване.
(69)
Елементът на несъвместима помощ на мерките следва да бъде изчислен на 14,5 милиона SEK, които представляват сбора на разликата между пазарната цена на обекта (21 милиона SEK) и цената, платена от Hammar (8 милиона SEK), възлизаща на 13 милиона SEK, и сумата, която следва да бъде възстановена във връзка с договора за наем (1,5 милиона SEK).
(70)
Върху сумата за възстановяване следва да бъде платена лихва по възстановяването. За елемента на несъвместима помощ в размер на 13 милиона SEK лихвата по възстановяването следва да бъде изчислена от датата, на която Hammar е упражнило правото си във връзка с опцията и е придобило обекта, а именно - 11 август 2008 г. За елемента на несъвместима помощ в размер на 1,5 милиона SEK лихвата по възстановяването следва да бъде изчислена от датата, на която наемът е бил дължим, а именно - 1 март 2008 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ в размер на 14,5 милиона SEK, предоставена неправомерно от Швеция в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз в полза на Hammar Nordic Plugg AB под формата на продажба и отдаване под наем на имот, който е публична собственост, в Brålanda, община Vänersborg, под неговата пазарна стойност, е несъвместима с вътрешния пазар.
Член 2
1. Швеция възстановява от Hammar Nordic Plugg AB посочената в член 1 помощ.
2. Върху сумите за възстановяване се начисляват лихви от датата, на която са били предоставени на разположение на Hammar Nordic Plugg AB, до тяхното действително възстановяване.
3. Лихвата се начислява с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията (21).
Член 3
1. Възстановяването на помощта, посочена в член 1, се извършва незабавно и ефективно.
2. Швеция гарантира, че настоящото решение ще бъде изпълнено до четири месеца след датата на уведомяване за него.
Член 4
1. В срок два месеца след датата на уведомяване за настоящото решение Швеция предоставя на Комисията следната информация:
а)
общата сума (главница и лихви по възстановяването), която получателят трябва да възстанови;
б)
подробно описание на предприетите и на планираните мерки за спазване на настоящото решение;
в)
документи, които доказват, че на получателя е било наредено да върне помощта.
2. Швеция информира Комисията за развитието на националните мерки, предприети за изпълнение на настоящото решение, до пълното възстановяване на помощта, посочена в член 1. При поискване от Комисията тя предоставя незабавно информация относно предприетите и планираните мерки за спазване на решението. Швеция също така предоставя подробна информация за размера на помощта и лихвата по възстановяването, които вече са възстановени от получателя.
Член 5
Адресат на настоящото решение е Кралство Швеция.
Съставено в Брюксел на 8 февруари 2012 година.
KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 8. februar 2012
om statsstøtte SA.28809 (C 29/10) (ex NN 42/10 & ex CP 194/09), som Sverige har ydet til Hammar Nordic Plugg AB
(meddelt under nummer C(2012) 546)
(Kun den svenske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2012/293/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler (1), under hensyntagen til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
1. SAGSFORLØB
(1)
Ved brev af 26. maj 2009, der blev registreret den 16. juni 2009, modtog Kommissionen en klage vedrørende statsstøtte, der angiveligt skulle være ydet til Hammar Nordic Plug AB i forbindelse med Vänersborg kommunes salg af offentlig ejendom under markedsprisen.
(2)
Den 27. oktober 2009 videresendte Kommissionen en ikke-fortrolig version af klagen til de nationale myndigheder. Sverige svarede ved brev af 30. november 2009, der blev registreret samme dag.
(3)
Den 9. marts 2010 anmodede Kommissionen om supplerende oplysninger, og Sverige svarede ved brev af 20. april 2010.
(4)
Den 11. maj 2010 modtog Kommissionen oplysninger fra Chips AB.
(5)
Ved brev af 27. oktober 2010 meddelte Kommissionen Sverige, at den havde besluttet at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (2) (i det følgende benævnt »TEUF«) med hensyn til ovennævnte støtte. Kommissionens beslutning om at indlede proceduren (i det følgende benævnt »beslutningen om at indlede proceduren«) blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (3). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til den omhandlede støtte.
(6)
Ved brev af 23. november 2010 anmodede Sverige om forlængelse af fristen for at fremsætte bemærkninger til beslutningen om at indlede proceduren.
(7)
Ved brev af 15. og 17. december 2010 fremsatte de svenske myndigheder deres bemærkninger til Kommissionen. Hammar Nordic Plugg AB fremsendte sine bemærkninger til Kommissionen ved brev af 22. januar 2011.
(8)
Den 1. februar 2011 videresendte Kommissionen Hammar Nordic Plugg AB's bemærkninger til de svenske myndigheder med anmodning om kommentarer.
(9)
Den 1. juni 2011 anmodede Kommissionen om yderligere oplysninger. Sverige svarede ved brev af 29. juni 2011, ligesom en række yderligere præciseringer blev fremsendt ved e-mail af 12. september og 30. september 2011.
(10)
Den 6. juni 2011 tilsendte Kommissionen Chips AB et spørgeskema, som virksomheden ikke besvarede direkte. Chips AB stillede dog nogle oplysninger til rådighed for de svenske myndigheder, som de lod indgå i de præciseringer, som de fremsendte den 12. september 2011.
(11)
Den 19. oktober 2011 blev der afholdt et møde mellem Kommissionens tjenestegrene og repræsentanter for Hammar Nordic Plugg AB.
(12)
Den 3. november 2011 fremsendte Hammar Nordic Plugg AB yderligere oplysninger til Kommissionen pr. e-mail. Kommissionen videresendte den 4. november 2011 oplysningerne til de svenske myndigheder, som den 28. november 2011 bekræftede, at de ikke havde bemærkninger hertil.
2. BESKRIVELSE
2.1. Støttemodtagere og interesserede parter
(13)
Støttemodtageren er aktieselskabet Hammar Nordic Plugg AB (i det følgende benævnt »Hammar«), som beskæftiger sig med ejendomsudlejning og forvaltning af fast ejendom. Hammar har hjemsted i Trollhättan i Västra Götaland og ejes 100 % af moderselskabet Hammar Nordic Fastigheter AB, der igen ejes af en privatperson, Anders Hammar (4).
(14)
Vänersborg kommune (i det følgende benævnt »kommunen«) ligger i Västra Götalands län tæt ved grænsen til Norge. Ifølge regionalstøttekortet for Sverige i perioden 2007-2013 ligger Vänersborg ikke i et støtteberettiget område.
(15)
Fastighets AB Vänersborg (i det følgende benævnt »FABV«) er et ejendomsselskab, som ejes af kommunen.
(16)
Topp Livsmedel (i det følgende benævnt »Topp«) tilhørte Chips AB (5), en division i den internationale koncern Orkla ASA (i det følgende benævnt »Orkla«).
(17)
Den ejendom, som er omfattet af støtteforanstaltningen (i det følgende benævnt »anlægget«) omfatter to grunde, et produktionsanlæg, løsøre og immaterielle rettigheder (f.eks. varemærker). Den ligger i Brålanda, et mindre byområde i Vänersborg kommune. Indtil 2007 fremstillede 30 Topp-ansatte dybfrosne grøntsager i anlægget.
2.2. Resumé af foranstaltningen:
(18)
Ved brev af 26. maj 2009 modtog Kommissionen en klage vedrørende statsstøtte, som angiveligt skulle være blevet ydet gennem salg af offentlig ejendom (anlægget) under markedsprisen.
(19)
De faktiske forhold er som følger: I slutningen af 2007 tilkendegav Chips AB at ville indstille produktionen i Topp og satte anlægget til salg.
(20)
Den 13. februar 2008 købte kommunen - gennem FABV - anlægget af Chips AB for 17 mio. SEK(1,7 mio. EUR) (6).
(21)
Samme dag indgik FABV to aftaler med Hammar. Den ene var en lejeaftale, hvorved FABV udlejede hele anlægget til Hammar (7). Den anden aftale gav Hammer forkøbsret til at erhverve anlægget af FABV til en fast pris på 8 mio. SEK(0,8 mio. EUR) på et hvilket som helst tidspunkt i en periode på to år fra 1. marts 2008 til 28. februar 2010. Hammer udnyttede forkøbsretten og erhvervede anlægget af FABV til den faste pris den 11. august 2008.
(22)
Ved en aftale af 1. marts 2008 udlejede Hammar størstedelen af anlægget til lokale virksomheder til en leje (8), som var højere end den, som FABV og Hammar var blevet enige om. Som betingelse for at underskrive lejeaftalen krævede de lokale virksomheder desuden, at de skulle have mulighed for at købe anlægget på et senere tidspunkt, hvis Hammer blev ejer af anlægget. Aftalen om forkøbsret, som blev underskrevet samme dag, gav de lokale virksomheder mulighed for at erhverve anlægget for 40 mio. SEK (4 mio. EUR).
(23)
Den 2. september 2008 indgik Hammar en aftale med de lokale virksomheder om salg af anlægget til den aftalte pris på 40 mio. SEK.
3. BESLUTNING OM AT INDLEDE PROCEDUREN
(24)
Kommissionen havde grund til at antage, at FABV's salg af anlægget til Hammar indeholdt et statsstøtteelement. Derfor indledte Kommissionen den 27. oktober 2010 den formelle undersøgelsesprocedure over for denne transaktion (9).
(25)
De svenske myndigheder og Hammar har fremsat bemærkninger til beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure.
(26)
De svenske myndigheder er af den opfattelse, at salget af anlægget til Hammar ikke udgør statsstøtte. De hævder, at kommunens eneste formål med at erhverve anlægget gennem FABV var at sikre produktion og beskæftigelse. Eftersom kommunen ikke havde til hensigt selv at drive virksomhed, valgte den den løsning, som Hammar havde foreslået, nemlig en lejeaftale med forkøbsret. De svenske myndigheder bemærker også, at den forkøbsret, som blev indrømmet Hammar, fordrede en kapitaltilførsel på 9 mio. SEK(0,9 mio. EUR) fra kommunens budget til FABV til dækning af det tab, som ville opstå, hvis Hammar udnyttede forkøbsretten.
(27)
Hammar påstår, at FABV købte anlægget af Chips AB til en alt for høj pris, hvilket kan indebære, at Orkla har modtaget statsstøtte. Desuden påstår Hammar, at anlægget blev købt af FABV på markedsvilkår, og at salget hverken påvirkede samhandelen mellem medlemsstaterne eller medførte konkurrencefordrejning.
(28)
Til støtte for sine påstande fremlagde Hammer en efterfølgende vurdering (dateret 20.1.2011) af anlæggets værdi udarbejdet af PricewaterhouseCopers (i det følgende benævnt »PwC-rapporten«). Ifølge PwC-rapporten er usikkerhedsfaktoren ved beregningen af markedsprisen for denne type ejendom så stor, at prisen ved hvert af salgene af anlægget (dvs. da FABV købte det af Chips AB, da det senere blev solgt til Hammar, og endelig da Hammar solgte det til de lokale virksomheder) kan siges at have ligget i nærheden af markedsprisen. Særlig for så vidt angår FABV's salg til Hammar og videresalget til de lokale virksomheder, gives der i rapporten udtryk for den opfattelse, at de priser, der blev betalt, var markedskonforme i betragtning af de finansielle vilkår i de to lejeaftaler (dvs. mellem henholdsvis FABV og Hammar og Hammar og de lokale virksomheder).
(29)
Hammar hævdede under mødet med Kommissionens tjenestegrene den 19. oktober 2011 og i forbindelse med fremsendelsen af supplerende oplysninger til Kommissionen den 3. november 2011, at der på det tidspunkt, hvor kommunen og Hammar aftalte Hammars forkøbsret til at erhverve anlægget for 8 mio. SEK, ikke var indkommet andre bud på anlægget, og at prisen derfor bør betragtes som markedsprisen. Eventuelle beregninger ændrer ikke herved og må betragtes som hypotetiske.
(30)
Den 3. november 2011 tilsendte Hammar Kommissionen en rapport udarbejdet af Copenhagen Economics A/S (10) (i det følgende benævnt »Copenhagen Economics«) om den eventuelle påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne som følge af FABV's køb af anlægget af Chips AB og senere salg til Hammar. Rapporten konkluderer, at førstnævnte transaktion kunne påvirke samhandelen inden for Unionen, eftersom sælgeren, Chips AB - som er det finske datterselskab til den norske Orklakoncern - er en international virksomhed, der konkurrerer internationalt. Til gengæld hævdes det i rapporten, at FABV's salg af anlægget til Hammar slet ikke, eller kun i ubetydeligt omfang, påvirkede samhandelen inden for Unionen, eftersom Hammar kun opererer på lokalt plan og ikke har internationale konkurrenter på de relevante markeder.
4. VURDERING AF FORANSTALTNINGEN
4.1. Forekomst af statsstøtte
(31)
Vurderingen af, om FABV's salg af anlægget til Hammar indeholdt et statsstøttelement, skal ske ud fra artikel 107, stk. 1, i TEUF, hvori det er fastsat, at »statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, [er] uforenelig med det indre marked, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.«
(32)
Kommissionen bemærker, at støttemodtageren, dvs. Hammar, skal betragtes som en virksomhed, eftersom den udøver økonomisk virksomhed ved at udbyde tjenesteydelser i forbindelse med fast ejendom.
(33)
Transaktionen blev gennemført af kommunen gennem FABV. FABV ejes 100 % af kommunen, som dækker FABV's eventuelle tab over sit normale budget. FABV's bestyrelse består af medlemmer af Vänersborgs kommunalbestyrelse. FABV's beslutninger kan dermed tilskrives staten, og i det omfang, beslutningerne har økonomiske konsekvenser, indebærer de brug af statsmidler. Desuden deltog kommunen klart i transaktionen, idet den forkøbsret, som blev indrømmet Hammar, fordrede en kapitaltilførsel på 9 mio. SEK fra kommunen til FABV til dækning af det tab, som ville opstå, hvis Hammar udnyttede forkøbsretten. På baggrund heraf konkluderer Kommissionen, at salget af anlægget til Hammar involverede statsmidler.
(34)
Eftersom en specifik virksomhed (dvs. Hammar) fik fordel af transaktionen, må foranstaltningen betragtes som selektiv.
(35)
Foranstaltningen fordrejer eller kan fordreje konkurrencevilkårene og påvirke samhandelen inden for Unionen og Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (i det følgende benævnt »EØS«) i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i Den Europæiske Unions Domstols relevante retspraksis på statsstøtteområdet. I rapporten fra Copenhagen Economics (se betragtning 30) gøres det gældende, at det ejendomsmarked, hvor Hammar opererer, udelukkende er lokalt, hvilket opfattes som et argument for, at den selektive fordel, som salget af anlægget til Hammer medførte, overhovedet ikke, eller kun i ubetydelig omfang, påvirkede samhandelen. Den eventuelle påvirkning af samhandelen afhænger dog ikke af, om denne eller hin støttemodtager opererer internationalt eller udelukkende nationalt, men snarere af, om de varer og tjenesteydelser, som støttemodtageren handler med, er eller kan være genstand for samhandel inden for Unionen (11). Dette kriterium er i dette tilfælde opfyldt, idet fast ejendom og hermed forbundne tjenester er genstand for handel og investeringer inden for Unionen. I den foreliggende sag bekræftes det af, at anlæggets tidligere ejere (Chips AB) er et finskbaseret datterselskab af Orklakoncernen, som opererer internationalt. Det beviser, at der er en grænseoverskridende interesse i det pågældende aktiv (dvs. anlægget), som i øvrigt ikke er en ubebygget grund, men et anlæg, som anvendes til fremstilling af dybfrostvarer.
(36)
Derfor er Kommissionen af den opfattelse, at selv om Hammar udelukkende opererer på lokalt plan, er virksomheden aktiv på et marked, hvor det ikke kan udelukkes, at foranstaltningen påvirker samhandelen og konkurrencevilkårene inden for Unionen og EØS. De argumenter, som Hammar har fremført, giver derfor ikke Kommissionen anledning til at ændre sin foreløbige vurdering af dette kriterium i beslutningen om at indlede proceduren.
(37)
Det eneste kriterium i definitionen af statsstøtte, som skal overvejes, er derfor, om FABV's salg af anlægget til Hammar gav Hammar en fordel. Det er på grundlag af de foreliggende oplysninger Kommissionens opfattelse, at FABV solgte anlægget til Hammar til en pris, der lå under markedsværdien, hvilket en privat markedsinvestor næppe ville gøre, og dermed gav Hammar en fordel.
(38)
Denne sag vedrører salget af visse offentligt ejede aktiver til en privat virksomhed. En del af aktiverne består af fast ejendom (jord og bygninger), så for at kunne vurdere, om der i sådanne tilfælde er tale om statsstøtte, anvender Kommissionen sin meddelelse om statsstøtteelementer i forbindelse med offentlige myndigheders salg af jord og bygninger (12) (i det følgende benævnt »meddelelsen«). Med hensyn til salget af andre typer aktiver anvender Kommissionen det markedsøkonomiske investorprincip, dvs. den vurderer, om den offentlige sælger optrådte som en privat investor, der opererer i en markedsøkonomi. Eftersom meddelelsen bygger på samme private investorprincip, vil Kommissionen af klarhedshensyn vurdere hele transaktionen på grundlag af denne meddelelse (13).
(39)
I overensstemmelse med meddelelsens punkt II.1 foreligger der ikke statsstøtte til fordel for køber, når salget sker efter »et tilstrækkelig publiceret, offentligt og betingelsesløst udbud, der kan sammenlignes med en auktion, hvor det højeste eller eneste tilbud accepteres«. Det viser sig på grundlag af de oplysninger, som Kommissionen har indsamlet, at FABV ikke afholdt et udbud i forbindelse med salget af anlægget. Det kan derfor ikke på dette grundlag udelukkes, at der er tale om statsstøtte.
(40)
Hammar hævder, at prisen på 8 mio. SEK afspejler anlæggets markedsværdi, eftersom der ikke blev indgivet andre tilbud på det tidspunkt, hvor Hammar udnyttede forkøbsretten. Kommissionen bemærker dog, at kommunens salg af anlægget ikke var gennemsigtigt og åbent for andre tilbudsgivere. Kommissionen kan derfor ikke konkludere, at salgsprisen svarede til anlæggets markedsværdi (14). Kommissionen bemærker desuden, at FABV købte anlægget for 17 mio. SEK den 13. februar 2008 og samme dag indgik aftalen om forkøbsret med Hammar til den langt lavere pris på 8 mio. SEK.
(41)
Det fremgår i øvrigt af meddelelsens punkt II.2a, at hvis salget finder sted, uden at der forinden er gennemført et betingelsesløst udbud, »skal der udføres en uafhængig vurdering af en eller flere vurderingssagkyndige, før der indledes forhandlinger om salg, for at fastlægge en markedsværdi på grundlag af almindeligt accepterede markedsindikatorer og vurderingsstandarder«. Kommissionen bemærker, at FABV ikke anmodede om en uafhængig vurdering af anlægget forud for salgsforhandlingerne.
(42)
Selv om der ikke har været gennemført et åbent og betingelsesløst udbud, og der ikke er foretaget en uafhængig vurdering forud for salgsforhandlingerne, kan anlæggets markedsværdi på det tidspunkt, hvor FABV solgte det til Hammar, fastslås ved hjælp af andre foreliggende oplysninger.
(43)
Da anlægget blev sat til salg i slutningen af 2007, antog Chips AB Colliers International (15) til at udarbejde et pristilbud. Colliers International fastsatte prisen til 27 mio. SEK(2,7 mio. EUR) for selve ejendommen, dvs. eksklusive løsøre og immaterielle aktiver. Som det fremgår af beslutningen om at indlede proceduren, mener Kommissionen, at denne vurdering af markedsprisen er sandsynlig, eftersom i) vurderingen blev foretaget, inden salgsforhandlingerne fandt sted, ii) den blev bestilt af Chips AB i forbindelse med salget af anlægget, dvs. i en situation, hvor Chips AB med rimelighed kunne forventes ikke at have andre interesser end at opnå en præcis vurdering af markedsværdien, iii) vurderingen blev foretaget af en tredjemand, som hverken havde tilknytning til køber eller sælger, og iv) Colliers International har stor erfaring inden for ejendomsmæglerbranchen. Hammer anfægter imidlertid Kommissionens synspunkt om, at denne vurdering var uafhængig, eftersom det var sælgeren, der bestilte den. Hammar mener heller ikke, at Colliers antagelser var realistiske i lyset af anlæggets tilstand på salgstidspunktet (bl.a. antog de, at kun 10 % af lokalerne ville stå tomme).
(44)
En anden mulig indikator for anlæggets markedspris findes i den vurdering, som Swedbank Kommersiella Fastigheter (16) (i det følgende benævnt »Swedbank«) foretog i juni 2008. Denne vurdering blev foretaget på foranledning af de lokale virksomheder, som efterfølgende købte anlægget, og skulle bruges i forbindelse med optagelsen af et lån til køb af anlægget. Swedbank vurderede anlæggets markedsværdi til 30 mio. SEK(3 mio. EUR), og denne vurdering dækker kun visse lokaler, ikke anlæggets samlede areal (17). Swedbank antog, at 35 % af lokalerne ville stå tomme, men resten af antagelserne mindede om dem, som Colliers International anvendte.
(45)
PwC-rapporten indeholder en række vurderinger af anlæggets markedsværdi på forskellige salgstidspunkter. I rapporten konstateres det eksempelvis, at anlæggets værdi, da Chips AB solgte det til FABV, var ca. 9 mio. SEK, og at værdien var ca. 5,5 mio. SEK(0,55 mio. EUR), da Hammar lejede det af FABV samme dag (13.2.2008). PwC-rapporten indeholder en tredje vurdering af anlæggets markedsværdi på det tidspunkt, hvor Hammar lejede det til de lokale virksomheder (1.3.2008), og her er værdien ansat til ca. 21 mio. SEK(2,1 mio. EUR).
(46)
Kommissionen bemærker for det første, at PwC-rapporten indeholder meget forskellige vurderinger af anlæggets markedsværdi inden for en kort tidsperiode. Eftersom ejendommes markedsværdi har tendens til at være relativt stabil på kort sigt (undtagen under ekstraordinære omstændigheder), tvivler Kommissionen meget på rigtigheden af nogle af vurderingerne i PwC-rapporten, især i lyset af at alle transaktioner fandt sted inden for en meget kort tidsperiode.
(47)
Med hensyn til de to første vurderinger af anlæggets værdi i PwC-rapporten (på henholdsvis 9 mio. SEK og 5,5 mio. SEK) betragter Kommissionen dem som urealistiske sammenlignet med de vurderinger, som Colliers International og Swedbank foretog på samme tidspunkt. For så vidt angår vurderingen på 5,5 mio. SEK bemærker Kommissionen, at PricewaterhouseCoopers (i det følgende benævnt »PwC«) baserer sin vurdering på pengestrømmen fra den leje, som Hammar betalte til FABV for leje af anlægget. PwC erkender dog selv, at denne leje er meget lav sammenlignet med det normale afkast af et tilsvarende industrianlæg. Dette står meget klart, når man sammenligner lejen med den leje, som Hammar forlangte af de lokale virksomheder kun få dage senere, som var syv gange højere (se fodnote 7 og 8). Kommissionen konkluderer på baggrund heraf, at den leje, som Hammar skulle betale, var lavere end markedsprisen. Kommissionen mener derfor ikke, at vurderingen på 5,5 mio. SEK, som bygger på forventede lejeindtægter, der ligger under markedsværdien, afspejler anlæggets reelle markedsværdi. For så vidt angår vurderingen på 9 mio. EUR bygger den på, at alle lokaler vil stå tomme i de to første år af ejerskabet, et tal, som derefter falder til 75 % det tredje år og til 50 % det fjerde år for derefter at lægge sig på 60 % i resten af den periode, som vurderingen dækker. I disse procentsatser er der imidlertid ikke taget højde for, at man på salgstidspunktet vidste, at de lokale virksomheder var parate til at leje anlægget, og at den værdi, som derfor skulle vurderes, var værdien af anlægget med lejere.
(48)
Den tredje vurdering i PwC-rapporten vedrører anlæggets markedsværdi på det tidspunkt, hvor Hammar solgte det til de lokale virksomheder, og her fastsættes den til ca. 21. mio. SEK, selv om arealet af de lokaler, som vurderingen omfatter, er noget mindre end anlæggets samlede areal (se fodnote 17). Denne vurdering er mere eller mindre baseret på den samme metode, som Colliers International og Swedbank anvendte som grundlag for deres vurderinger, og tager udgangspunkt i betingelserne i lejeaftalen mellem Hammar og de lokale virksomheder, dvs. de reelle lejebetingelser, som gjaldt på salgstidspunktet. Det skal også bemærkes, at betingelserne i lejeaftalen antagelig svarede til markedsbetingelserne, navnlig eftersom aftalen blev indgået mellem to private markedsaktører, der formentlig kun havde økonomisk rationelle interesser. Kommissionen betragter således den tredje vurdering af anlæggets markedsværdi i PwC-rapporten for værende sandsynlig.
(49)
Uanset hvilken vurdering af anlæggets markedsværdi man vælger (Colliers Internationals, Swedbanks eller den tredje vurdering i PwC-rapporten), står det klart, at den pris på 8 mio. SEK, som FABV solgte anlægget for til Hammar, lå langt under markedsprisen, og at FABV dermed gav Hammar en fordel.
(50)
Da alle de nødvendige kriterier i artikel 107, stk. 1, i TEUF er opfyldt, konkluderer Kommissionen, at den pågældende foranstaltning udgør statsstøtte, som desuden er ulovlig, eftersom den blev ydet til støttemodtageren uden Kommissionens forudgående godkendelse.
(51)
Støttemodtagerens fordel svarer til forskellen mellem den pris, som Hammar betalte, dvs. 8 mio. SEK, og anlæggets markedspris.
(52)
Med henblik på at fastlægge anlæggets markedspris vil Kommissionen undersøge de mulige alternativer og foreliggende vurderinger, nemlig: i) de 17 mio. SEK, som FABV konkret betalte til Chips AB den 18. februar 2008, ii) de 40 mio. SEK, som de lokale virksomheder konkret betalte til Hammar, iii) de 27 mio. SEK, som Colliers International vurderede anlægget til før salget, iv) de 30 mio. SEK, som Swedbank vurderede anlægget til i juni 2008, og v) de 21 mio. SEK, som anlægget blev vurderet til i PwC-rapporten.
(53)
Kommissionen mener ikke, at der er fremlagt tilstrækkeligt bevis for, at prisen på 17 mio. SEK, som FABV betalte til Chips AB, da den købte anlægget, afspejler markedsværdien. Kommissionen forklarede allerede i beslutningen om at indlede proceduren, at Chips AB accepterede en pris, der var lavere end den vurderede markedsværdi, for at undgå at skade virksomhedens omdømme som følge af lukningen af anlægget og det tab af arbejdspladser, som ville være en konsekvens heraf. Chips AB ville desuden benytte muligheden for et hurtigt salg til at afvikle Topp-aktiviteterne. En privat markedsaktør, der ikke er begrænset af sådanne forhold (som er særlige for Chips AB), ville have forlangt en højere pris. Kommissionen mener derfor ikke, at det er nødvendigt at forholde sig til Hammars argument (sammenfattet i betragtning 27 i denne afgørelse), som i øvrigt vedrører et forhold, der ikke indgår i den formelle undersøgelse.
(54)
På grundlag af de oplysninger, som Kommissionen har modtaget i løbet af den formelle undersøgelsesprocedure, mener den heller ikke, at det beløb på 40 mio. SEK, som blev aftalt med de lokale virksomheder, er et præcist udtryk for anlæggets markedsværdi, eftersom de lokale virksomheder finansierede beløbet gennem dels et banklån, dels et lån fra Hammar selv. Det forhold, at sælger (der samtidig er kreditor i transaktionen) stod for en stor del af finansieringen og påtog sig den tilhørende kreditrisiko, støtter ikke argumentet om, at den nominelle pris på 40 mio. SEK svarer til anlæggets reelle økonomiske værdi. Den nominelle pris, som blev betalt i forbindelse med denne transaktion, er således ikke et tilstrækkeligt bevis for, at anlægget ville være blevet solgt til denne pris på markedsvilkår, men det er helt klart et yderligere tegn på, at prisen på 8 mio. SEK ikke afspejler anlæggets markedsværdi. De to aftaler om forkøbsret blev indgået inden for en periode på under tre uger, og en så markant prisforskel over en så kort tidsperiode bekræfter, at dette beløb ikke var markedsprisen.
(55)
Med hensyn til Colliers Internationals og Swedbanks vurderinger har Kommissionen i princippet ikke grund til at betvivle, at de er uafhængige og foretaget i henhold til almindeligt anerkendte standarder. Kommissionen erkender dog, at disse vurderinger ikke umiddelbart kan sammenlignes, eftersom nogle af de antagelser, der ligger til grund for vurderingerne, er forskellige. Kommissionen kan på grundlag af de foreliggende oplysninger ikke være fuldstændig sikker på, at disse vurderinger giver det mest pålidelige billede af anlæggets reelle markedsværdi, eftersom de beror på antagelser og sammenligninger med andre handler på markedet og ikke på transaktioner, der berører selve anlægget.
(56)
Alt i alt mener Kommissionen, at det er rimeligt at anvende markedsværdien i den tredje vurdering i PwC-rapporten. Som anført i betragtning 48 anerkender Kommissionen, at denne vurdering - om end den blev foretaget efter transaktionerne - er baseret på pengestrømsoplysninger fra en lejeaftale, som reelt fandtes (aftalen mellem Hammar og de lokale virksomheder), og dermed er baseret på reelle markedsobservationer. Vurderingen på 21 mio. SEK udgør i den forbindelse en sandsynlig, om end forsigtig vurdering af anlæggets markedsværdi sammenlignet med vurderingerne fra Colliers International og Swedbank. Kommissionen bemærker endvidere, at Hammar den 13. februar 2008 indgik en aftale om forkøbsret til anlægget med mulighed for at købe det for 8 mio. SEK og udnyttede denne forkøbsret den 11. august 2008. Den 1. marts 2008 indgik Hammar en aftale om forkøbsret med lokale virksomheder om salg af anlægget for 40 mio. SEK, og den 2. september 2008 udnyttede virksomhederne denne forkøbsret, og der blev indgået en købsaftale. Den dato, som i PwC-rapporten er anvendt som grundlag for vurderingen på de 21 mio. SEK, er den 1. marts 2008. I betragtning af det korte tidsinterval mellem disse transaktioner er der ingen grund til at tro, at anlæggets markedsværdi ville have ændret sig markant fra de 21 mio. SEK, da Hammar købte anlægget eller indgik aftalen om forkøbsret.
(57)
På grundlag heraf udgør Hammars fordel 13 mio. SEK(1,3 mio. EUR). Fordelen er beregnet som forskellen mellem markedsværdien på 21 mio. SEK og den konkrete pris på 8 mio. SEK, som Hammar betalte for anlægget.
4.2. Støttens forenelighed
(58)
Hverken de svenske myndigheder eller Hammar har fremsat argumenter for, at støtten er forenelig med det indre marked. Det eneste formål, som de svenske myndigheder har anført i forbindelse med foranstaltningen, er kommunens politiske mål om at holde gang i produktionen og dermed sikre beskæftigelsen i Vänersborg og omegn.
(59)
Eftersom kommunen ikke ligger i et støtteberettiget område (se betragtning 14), er den ikke berettiget til regionalstøtte. De forskellige formål med foranstaltningen, som de svenske myndigheder har anført, kunne tages i betragtning i lyset af Kommissionens meddelelse om Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (18). Der er dog ingen tegn på, at betingelserne i disse rammebestemmelser vil være opfyldt i denne sag. Der er navnlig intet, der tyder på, at Hammar var en virksomhed i vanskeligheder på det tidspunkt, hvor den købte anlægget.
(60)
Foreløbig er der under alle omstændigheder ikke blevet fremlagt tilstrækkelige beviser for, at foranstaltningen var nødvendig og forholdsmæssig med henblik på at opfylde formål af fælles interesse. Kommissionen har derfor ikke fundet noget grundlag for at erklære støtten forenelig med det indre marked i lyset af artikel 107, stk. 3, i TEUF.
(61)
Ingen andre undtagelser for at erklære foranstaltningen forenelig med det indre marked forekommer at finde anvendelse. Kommissionen konkluderer derfor, at kommunens salg af anlægget til Hammar udgør ulovlig statsstøtte, som er uforenelig med det indre marked på grundlag af artikel 107, stk. 1, i TEUF.
4.3. Lejeaftalen og forkøbsretten
(62)
I beslutningen om at indlede proceduren rejste Kommissionen også tvivl om, hvorvidt den lejeaftale, som FABV og Hammar indgik den 13. februar 2008, og prisen i aftalen om Hammars forkøbsret til anlægget, var i overensstemmelse med markedsvilkårene (se punkt 38 i beslutningen om at indlede proceduren).
(63)
Med hensyn til lejeaftalen er Kommissionen af den opfattelse, at den indebærer statsstøtte, eftersom de nødvendige kriterier i artikel 107, stk. 1, i TEUF er opfyldt som redegjort for i afsnit 4.1 ovenfor: i) støttemodtageren, dvs. Hammar, kan betegnes som en virksomhed, ii) de beslutninger, som FABV træffer, kan tilskrives staten, og i det omfang, de har økonomiske konsekvenser, er der tale om anvendelse af statsmidler, iii) foranstaltningen er selektiv, eftersom den tilgodeser en bestemt virksomhed, iv) som forklaret i betragtning 47 og i overensstemmelse med den PwC-rapport, som Hammar selv fremsendte, mener Kommissionen, at den leje, som FABV forlangte af Hammar, lå under markedsprisen og dermed gav Hammar en fordel, og v) selv om Hammar udelukkende opererer på lokalt plan, er virksomheden aktiv på et marked, hvor det ikke kan udelukkes, at foranstaltningen påvirker samhandelen og konkurrencen inden for Unionen og EØS.
(64)
For at kunne afgøre, hvor stor en fordel Hammar har haft, er det nødvendigt at foretage en sammenligning af den leje, som FABV og Hammar indgik aftale om den 13. februar 2008 (0,5 mio. SEK det første år), og den leje, som Hammar og de lokale virksomheder indgik aftale om den 1. marts 2008 (3,5 mio. SEK for det første år). Kommissionen mener, at betingelserne i sidstnævnte aftale svarer til anlæggets markedsværdi på lejemarkedet, eftersom aftalen blev indgået mellem to private virksomheder med økonomisk rationelle interesser. Det skal i den forbindelse også bemærkes, at i PwC-rapporten anvendes sidstnævnte beløb til at beregne anlæggets værdi. Eftersom Hammar kun betalte leje til kommunen mellem den 1. marts 2008 og den 11. august 2008, dvs. indtil den dato, hvor Hammar udnyttede forkøbsretten (ca. seks måneder), skal den årlige fordel på 3 mio. SEK, svarende til forskellen mellem den leje, som FABV og Hammar indgik aftale om, og den leje, som Hammar og de lokale virksomheder indgik aftale om, divideres med to, hvilket giver et beløb på 1,5 mio. SEK (0,15 mio. EUR).
(65)
Da ingen af undtagelserne for at erklære foranstaltningen forenelig med det indre marked finder anvendelse eller er blevet påberåbt (se afsnit 4.2), konkluderer Kommissionen, at den lejeaftale, som FABV og Hammar indgik den 13. februar 2008, udgør ulovlig statsstøtte, som er uforenelig med det indre marked på grundlag af artikel 107, stk. 1, i TEUF.
(66)
Med hensyn til prisen i den aftale om forkøbsret, som Hammar indgik med FABV, bemærker Kommissionen, at denne aftale efter alt at dømme ikke kan håndhæves, da aftaler om køb eller salg af fast ejendom på et givet tidspunkt i fremtiden i princippet ikke er bindende efter svensk ret (19). Hammars eventuelle fordel af en sådan forkøbsret er således meget uvis for ikke at sige ikke-eksisterende og kan under alle omstændigheder være blevet opvejet af den betalte leje eller salgsprisen. Det kan således ikke konkluderes, at Hammar opnåede en fordel på grund af købsretten, bortset fra den fordel, som virksomheden opnåede gennem lejeaftalen og det efterfølgende salg af anlægget.
5. TILBAGESØGNING AF STØTTE
(67)
I artikel 14, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelse af EF-traktatens artikel 93 (20) er fastsat følgende: »I negative beslutninger om ulovlig støtte bestemmer Kommissionen, at den pågældende medlemsstat skal træffe alle nødvendige foranstaltninger til at kræve støtten tilbagebetalt fra støttemodtageren«.
(68)
Eftersom foranstaltningen udgør ulovlig og uforenelig støtte, skal støtten tilbagebetales for at genoprette markedssituationen fra før ydelsen af støtten. Tilbagesøgningen bør finde sted fra det tidspunkt, hvor støttemodtageren opnåede fordelen, dvs. da støtten blev stillet til rådighed for støttemodtageren, og der bør betales renter, indtil beløbene er tilbagebetalt.
(69)
Det støtteelement i foranstaltningerne, der er uforeneligt med det indre marked, er beregnet til 14,5 mio. SEK og svarer til forskellen mellem anlæggets markedspris (21 mio. SEK) og den pris, som Hammar betalte (8 mio. SEK), dvs. 13 mio. SEK, plus det beløb, som skal tilbagebetales i forbindelse med lejeaftalen (1,5 mio. SEK).
(70)
Der bør betales rente af det tilbagesøgte beløb. For så vidt angår det uforenelige statsstøtteelement på 13 mio. SEK bør renten beregnes fra den dato, hvor Hammar udnyttede forkøbsretten og købte anlægget af FABV, dvs. den 11. august 2008. For så vidt angår det uforenelige statsstøtteelement på 1,5 mio. SEK bør renten beregnes fra den dato, hvor lejen forfaldt, dvs. den 1. marts 2008 -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Den statsstøtte på 14,5 mio. SEK, som Sverige i strid med artikel 108, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde har ydet til Hammar Nordic Plugg AB gennem salg og udleje af offentlig ejendom i Brålanda, Vänersborg kommune, til under markedsværdi, er uforenelig med det indre marked.
Artikel 2
1. Sverige tilbagesøger den i artikel 1 omhandlede støtte fra Hammar Nordic Plugg AB.
2. Det beløb, som skal tilbagesøges, pålægges renter fra den dato, hvor statsstøtten blev stillet til rådighed for Hammar Nordic Plugg AB, og indtil den er tilbagebetalt.
3. Renten tilskrives med renters rente i overensstemmelse med kapitel V i Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 (21).
Artikel 3
1. Tilbagesøgningen af den i artikel 1 omhandlede støtte iværksættes omgående og effektivt.
2. Sverige sikrer, at denne afgørelse efterkommes senest fire måneder efter meddelelsen af denne afgørelse.
Artikel 4
1. Senest to måneder efter meddelelsen af denne afgørelse sender Sverige følgende oplysninger til Kommissionen:
a)
oplysning om det samlede beløb (hovedstol og renter), som støttemodtageren skal tilbagebetale
b)
en detaljeret beskrivelse af de foranstaltninger, der allerede er truffet eller er planlagt for at efterkomme afgørelsen
c)
dokumentation for, at støttemodtageren har fået påbud om at tilbagebetale støtten.
2. Sverige holder Kommissionen underrettet om udviklingen i de foranstaltninger, der på nationalt plan træffes til gennemførelse af tilbagesøgningen af den i artikel 1 omhandlede støtte, indtil denne er fuldt tilbagebetalt. Sverige indsender på Kommissionens anmodning straks oplysninger om de foranstaltninger, der allerede er truffet eller er planlagt for at efterkomme afgørelsen. Sverige fremlægger ligeledes detaljerede oplysninger om de støttebeløb og renter, som støttemodtageren allerede har tilbagebetalt.
Artikel 5
Denne afgørelse er rettet til Kongeriget Sverige.
Udfærdiget i Bruxelles, den 8. februar 2012.