РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 640/2010 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 7 юли 2010 година
за създаване на програма за документацията за улова на червен тон (Thunnus thynnus) и за изменение на Регламент (ЕО) № 1984/2003 на Съвета
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 43, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Съюзът е договаряща страна по Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право от 10 декември 1982 г., одобрена с Решение 98/392/ЕО на Съвета (3), по Споразумението за прилагане на разпоредбите на посочената Конвенцията, свързани с опазването и управлението на трансгранично преминаващите и далекомигриращи рибни запаси, ратифицирано с Решение 98/414/ЕО на Съвета (4) и по Споразумението за насърчаване на съблюдаването на международните мерки за опазване и управление от риболовните кораби в открито море, прието с Решение 96/428/ЕО на Съвета (5). В рамката на тези международни задължения Съюзът участва в усилията за осигуряване на устойчиво управление на запасите от далекомигриращи риби.
(2)
Съгласно Решение 86/238/ЕИО на Съвета (6) Съюзът е договаряща страна по Международната конвенция за опазване на рибата тон в Атлантическия океан (Конвенция ICCAT). Конвенцията ICCAT предвижда рамка за регионално сътрудничество при опазването и управлението на видовете тон и тоноподобни в Атлантическия океан и прилежащите към него морета чрез създаването на Международна комисия за опазване на рибата тон в Атлантическия океан (ICCAT) и за приемане на препоръки, приложими за зоната на конвенцията ICCAT, които са обвързващи както за договарящите страни, сътрудничещите недоговарящи страни, образувания или риболовни организации (ДС).
(3)
С Регламент (ЕО) № 1984/2003 на Съвета от 8 април 2003 г. за въвеждане в Общността на режим на статистическа регистрация на червен тон, риба меч и едроок тон (7) бяха изпълнени препоръки 1992-01, 1993-03, 1996-10, 1997-04, 1998-12, 03-19 и 06-15 на ICCAT, както и резолюции 1993-02, 1994-04 и 1994-05 за програма за статистически документ за червения тон.
(4)
Като част от мерките за регулиране на запасите от червен тон, за подобряване на качеството и надеждността на статистическите данни и за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния риболов, на годишната си среща в Ресифе (Recife) (Бразилия) на 15 ноември 2009 г. ICCAT прие Препоръка 09-11 за изменение на Препоръка 08-12 за програма на ICCAT за документацията за улова на червен тон. Тази препоръка влезе в сила на 1 юни 2010 г. и е необходимо да бъде изпълнена от Съюза.
(5)
За да се гарантират лесното разбиране и еднообразното прилагане на разпоредбите на програмата на ICCAT за документацията за улова на червен тон, съответните разпоредби от Регламент (ЕО) № 1984/2003, отнасящи се до статистическия документ и удостоверението за реекспорт на червен тон на ICCAT, следва да бъдат заличени. Поради това Регламент (ЕО) № 1984/2003 следва да бъде съответно изменен.
(6)
На Комисията следва да се предоставят правомощия да приема делегирани актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз по отношение на транспонирането на нови мерки за опазване, приети от ICCAT, като по този начин тя актуализира и допълва приложенията към настоящия регламент. От особено значение е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе необходимите консултации, включително на експертно равнище,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет и приложно поле
С настоящия регламент се създава програма на Съюза за документацията за улова на червен тон с цел подкрепяне изпълнението на приетите от Международната комисия за опазване на рибата тон в Атлантическия океан (ICCAT) мерки за опазване и управление, която включва разпоредбите на програмата на ICCAT за документацията за улова на червен тон с оглед идентифициране на произхода на всичкия червен тон.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„червен тон“ е рибата от вида Тhunnus thynnus, която попада в кодовете от Комбинираната номенклатура, изброени в приложение I;
б)
„вътрешна търговия“ е
i)
търговията в една държава-членка или между две или повече държави-членки с червен тон, уловен в зоната на Конвенцията ICCAT от кораб за улов или далян на Съюза и разтоварен на територията на Съюза; и
ii)
търговията в една държава-членка или между две или повече държави-членки с отгледан в рибни стопанства червен тон, уловен в зоната на Конвенцията ICCAT от кораб за улов на Съюза и поставен в клетки в рибно стопанство на територията на Съюза;
в)
„износ“ е всяко пренасяне към трета държава на червен тон, уловен от кораб за улов или далян на Съюза в зоната на Конвенцията ICCAT, включително от територията на Съюза, от трети държави или от риболовни райони;
г)
„внос“ е въвеждането на територията на Съюза, включително за поставяне в клетки, угояване, отглеждане в рибни стопанства или претоварване, на червен тон, уловен в зоната на Конвенцията ICCAT от кораб за улов или далян на трета държава;
д)
„реекспорт“ е всяко пренасяне от територията на Съюза на червен тон, който преди това е бил внесен на територията на Съюза;
е)
„зона на конвенцията ICCAT“ е зоната, определена от Международната конвенция за опазване на рибата тон в Атлантическия океан;
ж)
„държава-членка на знамето“ е държавата-членка, под чието знаме плава корабът за улов;
з)
„държава-членка на даляна“ е държавата-членка, в чиито води е разположен далянът;
и)
„държава-членка на рибното стопанство“ е държавата-членка, в която е установено рибното стопанство;
й)
„ДС“ означава договарящи страни, сътрудничещи недоговарящи страни, образувания или риболовни организации на ICCAT;
к)
„партида“ означава количество продукти от червен тон с еднакво представяне и с произход от една и съща географска зона и един и същ риболовен кораб или от група риболовни кораби или от един и същ далян.
ГЛАВА II
ДОКУМЕНТ ЗА УЛОВ НА ЧЕРВЕН ТОН
Член 3
Общи разпоредби
1. Държавите-членки изискват попълнен документ за улов на червен тон („документ за улов“) за всяко количество червен тон, разтоварен или претоварен в техните пристанища, поставен в клетки съгласно посоченото в приложение IV и събран в техните рибни стопанства.
2. Всяка партида червен тон, която се търгува на вътрешния пазар, внесена на територията на Съюза, изнесена или реекспортирана от нея, се придружава от заверен документ за улов, освен в случаите, при които се прилага член 4, параграф 3, и където е приложимо, от декларация на ICCAT за прехвърляне или от заверено удостоверение за реекспорт на червен тон („удостоверение за реекспорт“).
Забранява се всяко разтоварване на сушата, претоварване, поставяне в клетки, събиране, вътрешна търговия, внос, износ или реекспорт на червен тон без попълнен и заверен документ за улов и, когато това е приложимо, удостоверение за реекспорт.
3. Държавите-членки не въвеждат червен тон в рибно стопанство, което няма разрешение от държава-членка или от ДС или което не е включено в регистъра на ICCAT на съоръжения за отглеждане на риба, получили разрешение за отглеждане на уловения в зоната на Конвенцията ICCAT червен тон.
4. Държавите-членки на рибните стопанства гарантират, че всеки улов на червен тон се поставя в отделни клетки или поредици от клетки и се разпределя въз основа на държавата-членка или ДС на произход.
5. Чрез дерогация от параграф 4 държавите-членки на рибните стопанства гарантират, че червеният тон, уловен в контекста на съвместни риболовни операции, както е определено в член 2, буква ж) от Регламент (ЕО) № 302/2009 на Съвета от 6 април 2009 г. относно многогодишен план за възстановяване на червения тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море (8), се поставя в отделни клетки или поредици от клетки и се разпределя въз основа на съответните съвместни риболовни операции.
6. Държавите-членки на рибните стопанства гарантират, че червеният тон се събира от рибните стопанства в същата година, в която е бил уловен, или преди началото на риболовния сезон на корабите с мрежи гъргър, ако той се събира през следващата година. Когато операциите по събирането на рибата не са приключени в рамките на този период, държавите-членки на рибните стопанства попълват и предават на Комисията годишна декларация за прехвърлени количества в срок от десет дни след края на посочения период. Тази декларация включва:
-
количествата (изразени в kg) и броя на рибата, която се възнамерява да бъде прехвърлена,
-
годината на улов,
-
разбивка на състава по размери,
-
държава-членка на знамето или ДС, номер по ICCAT и наименование на кораба за улов,
-
референтният номер на документа за улова, съответстващ на прехвърления улов,
-
име и номер по ICCAT на съоръжението за угояване,
-
номер на клетката, и
-
информация за събраните количества (изразени в kg), при приключване на събирането.
Комисията предава декларациите на секретариата на ICCAT в срок от пет дни.
7. Количествата, прехвърлени в съответствие с параграф 6, се поставят в отделни клетки или поредици от клетки в рибното стопанство и се разделят на части въз основа на годината на улов.
8. Държавите-членки на знамето или на даляна предоставят формуляри на документа за улов само на своите кораби за улов и даляни, които са получили разрешение за улов на червен тон в зоната на конвенцията ICCAT, включително под формата на прилов.
9. Всеки формуляр на документа за улов притежава уникален документален идентификационен номер. Номерата на документа са специфични за държавата-членка на знамето или на даляна и се зачисляват на всеки кораб за улов или далян. Тези формуляри не могат да се прехвърлят на друг кораб за улов или далян.
10. Всяка част от разделени партиди или от преработен продукт се придружава от копия на документите за улов, за чието проследяване се използва уникалният номер на оригиналния документ за улов.
11. Вътрешната търговия, вносът, износът и реекспортът на рибни части, които не са месо (например глави, очи, хайвер, вътрешности и опашки) са освободени от изискванията на настоящия регламент.
Член 4
Заверяване
1. Капитаните на кораби за улов, операторите на даляни, операторите на рибни стопанства, продавачите, износителите или техните упълномощени представители попълват документ за улов, ако е възможно по електронен път, като нанасят необходимата информация в съответните раздели в документа и го представят за заверяване в съответствие с параграф 2 при всяко разтоварване на сушата, прехвърляне, поставяне в клетки, събиране, претоварване, вътрешна търговия или износ на червен тон.
2. Документът за улов се заверява от компетентния орган на държавата-членка на знамето, на даляна или на рибното стопанство или от държавата-членка, в която е установен продавачът или износителят. Държавите-членки заверяват документа за улов за цялото количество червен тон само когато:
а)
корабът за улов плава под знамето на държавата-членка или далянът е разположен във водите или рибното стопанство е установено на територията на държавата-членка, в която е събран червеният тон,
б)
вследствие на проверка на партидата се установи, че цялата информация в документа за улов е точна,
в)
общите подлежащи на заверяване количества са в рамките на приложимите към тях квоти или допустим улов за всяка година на управление, включително, когато е приложимо, в рамките на предоставените индивидуални квоти на корабите за улов или даляните, и
г)
уловът на червения тон е в съответствие със свързаните с него мерки на ICCAT за опазване и управление.
3. Заверяването по параграф 2 от настоящия член не се изисква, когато цялото количество червен тон за продажба е било маркирано, както е посочено в член 5, от държавата-членка на знамето или на даляна, където рибата е била уловена.
4. Когато количествата уловен и разтоварен червен тон са по-малко от един тон или от три риби, до заверяването на документа за улов в рамките на седем дни и преди вътрешна търговия или износ, за временен документ за улов могат да послужат риболовният дневник или фишът за продажба.
5. Завереният документ за улов съдържа, според случая, предвидената в приложение II информация.
6. Образец на документ за улов се съдържа в приложение III. Ако в даден раздел на образеца на документ за улов няма достатъчно място за пълното проследяване на движението на червения тон от улова до търговията, съответният раздел може да бъде разширен, колкото е необходимо, и да бъде прикрепен като приложение. Компетентният орган на съответната държава-членка заверява приложението възможно най-бързо, но не по-късно от следващото пренасяне на червения тон.
7. Инструкциите относно издаването, номерирането, попълването и заверяването на документа за улов са определени в приложение IV.
Член 5
Маркиране
1. Държавите-членки могат да поискат от своите кораби за улов или даляни да маркират всяка уловена риба, за предпочитане при умъртвяването, но не по-късно от разтоварването на сушата. Всяка маркировка носи уникалните и специфични за държавата-членка номера и е защитена срещу подправка. Всяка номерация на маркировка е свързана с документа за улов.
2. Съответната държава-членка предоставя на Комисията резюме за изпълнението на програмата за маркиране. Комисията предава резюметата на секретариата на ICCAT в разумен срок.
3. Използването на маркировка се разрешава само когато общият улов е в рамките на квотите на държавите-членки или на лимита за улов за всяка година на управление, включително, където е уместно, в рамките на предоставените индивидуални квоти на корабите за улов или даляни.
ГЛАВА III
УДОСТОВЕРЕНИЕ ЗА РЕЕКСПОРТ НА ЧЕРВЕН ТОН
Член 6
Общи разпоредби
1. Държавите-членки гарантират, че всяка партида червен тон, реекспортиран от тяхната територия, е придружен от заверено удостоверение за реекспорт.
Удостоверението за реекспорт не се прилага в случаите, когато отглежданият червен тон е внесен жив.
2. Отговорният за реекспорта оператор попълва удостоверението за реекспорт, като нанася необходимата информация в съответните раздели на документа и го представя за заверяване за партидата червен тон, предназначена за реекспортиране. Попълненото удостоверение за реекспорт се придружава от копие на заверения(те) документ(и) за улов, който се отнася до внесения преди това червен тон.
Член 7
Заверяване на удостоверение за реекспорт
1. Удостоверението за реекспорт се заверява от компетентния орган на държавата-членка на реекспорта.
2. Компетентният орган заверява удостоверението за реекспорт за цялото количество червен тон само когато:
а)
се установи, че цялата информация, която се съдържа в удостоверението за реекспорт е точна,
б)
завереният(те) документ(и) за улов, представен(и) в подкрепа на удостоверението за реекспорт, е(са) бил(и) приет(и) за вноса на продуктите, декларирани в удостоверението за реекспорт,
в)
предназначените за реекспорт продукти са изцяло или частично идентични с посочените в заверения(те) документ(и) за улов, и
г)
към завереното удостоверение за реекспорт е приложено копие от документа(ите) за улов.
3. Завереното удостоверение за реекспорт съдържа информацията, посочена в приложение V.
ГЛАВА IV
ПРЕДОСТАВЯНЕ И ПРОВЕРЯВАНЕ
Член 8
Предоставяне и съхраняване на заверените документи
1. Държавите-членки предоставят по електронен път копие от всички заверени документи за улов или удостоверения за реекспорт - освен в случаите, когато се прилага член 4, параграф 3 - възможно най-бързо и във всички случаи в рамките на пет работни дни от датата на заверяването, или незабавно, когато превозването се очаква да продължи не повече от пет работни дни, на:
а)
Комисията,
б)
компетентните органи на държавата-членка или ДС, в която червеният тон е предназначен за вътрешна търговия, отглеждане или внос, и
в)
секретариата на ICCAT.
2. Държавите-членки съхраняват копия от заверените документи за улов и удостоверения за реекспорт, издадени и получени най-малко за период от две години.
Член 9
Проверка
1. Държавите-членки следят компетентните им органи да идентифицират всяка партида червен тон, който е разтоварен, претоварен, търгуван на вътрешния пазар, внесен или изнесен на тяхна територия или който е реекспортиран от тяхна територия. Компетентните органи изискват и преглеждат заверения(те) документ(и) за улов и свързаната с тях документация за всяка партида червен тон. Прегледът включва справка в базата данни относно заверяването на секретариата на ICCAT.
2. Компетентните органи могат също така да прегледат съдържанието на партидата, за да проверят информацията, която се съдържа в документа за улов, и свързаната с него документация, и при необходимост извършват проверки при съответните оператори.
3. Ако в резултат на проведените в съответствие с параграфи 1 и 2 прегледи и проверки възникне съмнение относно съдържащата се в документа за улов информация, държавите-членки сътрудничат с компетентните органи, които са заверили документа(ите) за улов или удостоверението(ята) за реекспорт, за да премахнат съмнението.
4. Ако държава-членка установи наличието на партида без документ за улов, тя съобщава този факт на доставящата държава-членка или ДС - износител, а когато това е известно - на държавата-членка на знамето или на ДС на знамето.
5. До приключване на прегледите или проверките съгласно параграфи 1 и 2 държавите-членки не освобождават партидата за вътрешна търговия, внос или износ, а в случаите на предназначена за отглеждане в рибни стопанства жив червен тон - не приемат декларацията за прехвърляне.
6. Когато в резултат на прегледите или проверките съгласно параграф 1 и в сътрудничество със заверяващите компетентни органи държава-членка счете даден документ за улов или удостоверение за реекспорт за невалидни, вътрешната търговия, вносът, износът или реекспортът на съответния червен тон се забранява.
ГЛАВА V
ПРЕДАВАНЕ НА ДАННИ
Член 10
Информация относно заверяването и точките за контакт
1. Държавите-членки нотифицират на Комисията:
а)
наименованието и пълния адрес на техните органи, компетентни за заверяването и проверката на документите за улов или удостоверенията за реекспорт,
б)
името, длъжността и образец отпечатък на печата или клеймото на лично упълномощените заверяващи служители, и
в)
при необходимост образци на маркировката.
2. В нотификацията се посочва датата, на която информацията, посочена в параграф 1, поражда действие. Актуализираната информация относно заверяващите органи и служители се съобщава своевременно на Комисията.
3. Държавите-членки нотифицират на Комисията точките за контакт и по-конкретно имената им, които да бъдат информирани при въпроси, свързани с документите за улов или с удостоверенията за реекспорт.
4. Комисията незабавно препраща тази информация на секретариата на ICCAT.
Член 11
Годишен доклад за програмата
1. До 15 септември на всяка година държавите-членки представят на Комисията по електронен път доклад за програмата, в който се съдържа предвидената в приложение VI информация и който обхваща периода от 1 юли на предходната година до 30 юни на текущата година.
2. Комисията изготвя годишния доклад на Съюза за програмата и го представя на секретариата на ICCAT до 1 октомври на всяка година.
ГЛАВА VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 12
Изменение на приложенията
С цел прилагане на мерките за опазване, приети от ICCAT, Комисията може да изменя приложенията към настоящия регламент посредством делегирани актове в съответствие с член 13 и при спазване на условията, установени в членове 14 и 15.
При приемането на такива делегирани актове Комисията действа в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент.
Член 13
Упражняване на делегирането
1. Правомощията да приема делегираните актове, посочени в член 12, се предоставят на Комисията за срок от пет години, считано от 14 август 2010. Комисията изготвя доклад относно делегираните правомощия не по-късно от шест месеца преди края на петгодишния срок. Делегирането на правомощията се подновява автоматично за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не го оттеглят в съответствие с член 14.
2. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира едновременно Европейския парламент и Съвета за него.
3. Правомощията да приема делегирани актове се предоставят на Комисията при условията, предвидени в членове 14 и 15.
Член 14
Оттегляне на делегирането
1. Делегирането на правомощия, посочено в член 12, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета.
2. Институцията, започнала вътрешна процедура за вземане на решение дали да оттегли делегирането на правомощията, полага усилия да информира другата институция и Комисията в разумен срок, преди да вземе окончателно решение.
3. С решението за оттегляне се прекратява делегирането на правомощията, посочени в същото решение. То поражда действие незабавно или на посочена в него по-късна дата. Решението за оттегляне не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила. То се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 15
Възражения срещу делегирани актове
1. Европейският парламент или Съветът могат да възразят срещу делегиран акт в срок от два месеца от датата на нотификацията.
По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок се удължава с два месеца.
2. Ако към момента на изтичането на посочения срок нито Европейският парламент, нито Съветът не е възразил срещу делегирания акт, той се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и влиза в сила на посочената в него дата.
3. Ако Европейският парламент или Съветът възразят срещу делегирания акт, той не влиза в сила. Институцията, която възразява срещу делегирания акт, посочва причините за това.
Член 16
Изменения в Регламент (ЕО) № 1984/2003
1. Регламент (ЕО) № 1984/2003 се изменя, както следва:
а)
в заглавието думите „червен тон“ се заличават;
б)
в член 1, буква а) думите „червения тон (Thunnus thynnus)“ се заличават;
в)
в член 2 думите „червения тон“ се заличават;
г)
в член 3 се заличава буква а);
д)
в член 4, параграф 1, първото тире се заличава;
е)
в член 4, параграф 2, буква б), подточка iii) думите „червения тон“ се заличават;
ж)
в член 5, параграф 1, първото тире се заличава;
з)
в член 6, параграф 1, втора алинея се заличава буква а);
и)
в член 8, буква а) думите „червен тон“ се заличават;
й)
в член 9, параграф 2 се заличава буква а);
к)
приложения I, IVa, IX и XV се отменят.
2. Позоваванията на отменените разпоредби на Регламент (ЕО) № 1984/2003 се считат за позовавания на настоящия регламент.
Член 17
Преразглеждане
Комисията преразглежда настоящия регламент след приемането на препоръки от ICCAT, като взема предвид актуализираните научни становища относно размера на запасите, които ще бъдат представени на неговите заседания и представя предложения за всички изменения, които може да се окажат необходими.
Член 18
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург 7 юли 2010 година.
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 640/2010
af 7. juli 2010
om et dokumentationsprogram for fangster af almindelig tun (Thunnus thynnus) og om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1984/2003
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 43, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale udvalg (1),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Unionen er kontraherende part i De Forenede Nationers havretskonvention af 10. december 1982, godkendt ved Rådets afgørelse 98/392/EF (3), i aftalen om gennemførelse af konventionens bestemmelser vedrørende bevarelse og forvaltning af fælles fiskebestande og stærkt vandrende fiskebestande, ratificeret ved Rådets afgørelse 98/414/EF (4), og i aftalen om fremme af fiskerfartøjers overholdelse af internationale bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger på det åbne hav, godkendt ved Rådets afgørelse 96/428/EF (5). Unionen deltager som led i disse internationale forpligtelser i bestræbelserne på at sikre bæredygtig forvaltning af stærkt vandrende fiskebestande.
(2)
Unionen er kontraherende part i den internationale konvention om bevarelse af tunfiskebestanden i Atlanterhavet i medfør af Rådets afgørelse 86/238/EØF (6) (ICCAT-konventionen). ICCAT-konventionen fastsætter rammebestemmelser for det regionale samarbejde om bevarelse og forvaltning af bestandene af tun og beslægtede arter i Atlanterhavet og tilstødende farvande gennem en international kommission for bevarelse af tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT) og for vedtagelsen af henstillinger, der finder anvendelse i ICCAT-konventionsområdet, og som bliver bindende for de kontraherende parter og for samarbejdende ikke-kontraherende parter, organisationer og fiskeriorganisationer (CPC'er).
(3)
ICCAT-henstilling 1992-01, 1993-03, 1996-10, 1997-04, 1998-12, 03-19 og 06-15 og afgørelse 1993-02, 1994-04 og 1994-05 om et statistisk dokumentationsprogram for almindelig tun er gennemført ved Rådets forordning (EF) nr. 1984/2003 af 8. april 2003 om indførelse af en ordning for statistisk registrering af almindelig tun, sværdfisk og storøjet tun i Fællesskabet (7).
(4)
Som led i foranstaltningerne til at forvalte bestandene af almindelig tun, til at forbedre de statistiske oplysningers kvalitet og pålidelighed og til at forebygge, afværge og standse ulovligt fiskeri vedtog ICCAT på sit årlige møde i Recife (Brasilien) den 15. november 2009 henstilling 09-11 om ændring af henstilling 08-12 om et ICCAT-dokumentationsprogram for fangster af almindelig tun. Denne henstilling trådte i kraft den 1. juni 2010 og skal gennemføres af Unionen.
(5)
Af hensyn til klarhed og ensartet anvendelse af bestemmelserne om et ICCAT-dokumentationsprogram for fangster af almindelig tun bør de relevante bestemmelser i forordning (EF) nr. 1984/2003 vedrørende ICCAT's statistikdokument og reeksportcertifikat for almindelig tun ophæves. Forordning (EF) nr. 1984/2003 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.
(6)
Kommissionen bør have beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde med hensyn til gennemførelsen af nye bevarelsesforanstaltninger vedtaget af ICCAT, og således ajourføre og supplere bilagene til denne forordning. Det er særlig vigtigt, at Kommissionen foretager passende høringer under sit forberedende arbejde, bl.a. på ekspertniveau -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
Med denne forordning indføres et EU-dokumentationsprogram for fangster af almindelig tun til fremme af gennemførelsen af de af Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT) vedtagne bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, hvori bestemmelserne i ICCAT-dokumentationsprogrammet for fangster af almindelig tun er indarbejdet med henblik på at bestemme oprindelsen af al almindelig tun.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
a) »almindelig tun«: fisk af arten Thunnus thynnus henhørende under de i bilag I angivne koder i den kombinerede nomenklatur
b) »intern handel«:
i)
handel i en medlemsstat eller mellem to eller flere medlemsstater med almindelig tun, der er fanget i ICCAT-konventionsområdet af et EU-fiskerfartøj eller et faststående tunfiskenet, og som er landet i Unionens område, og
ii)
handel i en medlemsstat eller mellem to eller flere medlemsstater med opdrættet almindelig tun fanget i ICCAT-konventionsområdet af et EU-fiskerfartøj og anbragt i bur i et akvakulturbrug beliggende i Unionens område.
c) »eksport«: enhver transport til et tredjeland af almindelig tun fanget i ICCAT-konventionsområdet af et EU-fiskerfartøj eller et faststående tunfiskenet, herunder transport fra Unionens område, fra tredjelande eller fra fangstpladser
d) »import«: indførelse på Unionens område, herunder med henblik på anbringelse i bur, opfedning, opdræt eller omladning, af almindelig tun fanget i ICCAT-konventionsområdet af et tredjelands fiskerfartøj eller faststående tunfiskenet
e) »reeksport«: enhver transport fra Unionens område af almindelig tun, som tidligere er blevet importeret til Unionens område
f) »ICCAT-konventionsområde«: det område, der er defineret i den internationale konvention om bevarelse af tunfiskebestanden i Atlanterhavet
g) »flagmedlemsstat«: den medlemsstat, hvor fiskerfartøjet er registreret
h) »netmedlemsstat«: den medlemsstat, hvor det faststående tunfiskenet er forankret
i) »akvakulturbrug-medlemsstat«: den medlemsstat, hvor akvakulturbruget er etableret
j) »CPC'er«: kontraherende parter og samarbejdende ikke-kontraherende parter, organisationer og fiskeriorganisationer i ICCAT
k) »parti«: et kvantum varer af almindelig tun med samme fremtoning og fra samme relevante geografiske område og samme fiskerfartøj eller gruppe af fiskerfartøjer eller samme faststående tunfiskenet.
KAPITEL II
FANGSTOPGØRELSE FOR ALMINDELIG TUN
Artikel 3
Almindelige bestemmelser
1. Medlemsstaterne kræver en behørigt udfyldt fangstopgørelse for almindelig tun (»fangstopgørelse«) for al almindelig tun, der landes eller omlades i deres havne, anbringes i bur som beskrevet i bilag IV, og høstes i deres akvakulturbrug.
2. Ethvert parti almindelig tun, der er genstand for intern handel, importeres til eller eksporteres eller reeksporteres fra Unionens område, ledsages af en attesteret fangstopgørelse - medmindre artikel 4, stk. 3, finder anvendelse - og, hvis relevant, af en ICCAT-overførselsopgørelse eller et attesteret reeksportcertifikat for almindelig tun (»reeksportcertifikat«).
Al landing, omladning, anbringelse i bur, høst, intern handel, import, eksport eller reeksport af almindelig tun uden behørigt udfyldt og attesteret fangstopgørelse eller reeksportcertifikat er forbudt.
3. Medlemsstaterne må ikke anbringe almindelig tun i akvakulturbrug, der ikke er godkendt af en medlemsstat eller af CPC, eller som ikke er registreret i ICCAT's register over akvakulturbrug, der er godkendt til opdræt af almindelig tun fanget i ICCAT-konventionsområdet.
4. Akvakulturbrug-medlemsstater sikrer, at fangster af almindelig tun anbringes i separate bure eller rækker af bure og opdeles efter oprindelsesmedlemsstat eller oprindelses-CPC.
5. Som en undtagelse fra stk. 4 skal akvakulturbrug-medlemsstater sikre, at almindelig tun, der fanges i forbindelse med fælles fiskeri som defineret i artikel 2, litra g), i Rådets forordning (EF) nr. 302/2009 af 6. april 2009 om en flerårig genopretningsplan for almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet (8), anbringes i separate bure eller rækker af bure og opdeles på grundlag af det fælles fiskeri.
6. Akvakulturbrug-medlemsstater sikrer, at almindelig tun høstes i akvakulturbrug samme år, de fanges, eller før fangstperioden for notfartøjer begynder, hvis de høstes det følgende år. Er høsten ikke afsluttet inden udløbet af denne periode, skal akvakulturbrug-medlemsstater udfylde og indsende en årlig overførselserklæring til Kommissionen senest ti dage efter udløbet af den nævnte periode. I denne erklæring skal indgå:
-
mængde (i kg) og antal fisk, der agtes overført,
-
fangstår,
-
størrelsessammensætning,
-
flagmedlemsstat eller CPC, ICCAT-nummer og navn på fiskerfartøjet,
-
referencenumre for fangstopgørelsen for de overførte fangster,
-
navn og ICCAT-nummer på opfedningsanlægget,
-
burnummer og
-
oplysninger om høstede mængder (i kg), når høsten er afsluttet.
Kommissionen fremsender inden fem dage sådanne erklæringer til ICCAT's sekretariat.
7. Mængder, der overføres i overensstemmelse med stk. 6, anbringes i separate bure eller rækker af bure i akvakulturbruget og opdeles efter fangstår.
8. Flag- eller netmedlemsstaterne udleverer kun fangstopgørelsesformularer til de af deres fiskerfartøjer og faststående tunfiskenet, der er godkendt til fangst af almindelig tun i ICCAT-konventionsområdet, herunder som bifangst.
9. Hver fangstopgørelsesformular har et unikt dokumentidentifikationsnummer. Dokumentnumrene er specifikke for flagmedlemsstaten eller netmedlemsstaten og tildeles hvert enkelt fiskerfartøj eller faststående tunfiskenet. Disse formularer kan ikke overdrages til et andet fiskerfartøj eller faststående tunfiskenet.
10. Hver delforsendelse ved opdelte partier eller hver forarbejdet vare ledsages af en kopi af fangstopgørelsen, der i sporingsøjemed er forsynet med det unikke dokumentidentifikationsnummer fra den originale fangstopgørelse.
11. Intern handel med, import, eksport og reeksport af andre fiskedele end kødet (dvs. hoveder, øjne, rogn, indvolde og haler) er undtaget fra kravene i denne forordning.
Artikel 4
Attestering
1. Fiskerfartøjsførere, tunfiskenetaktører, akvakulturbrugere, sælgere, eksportører eller disses bemyndigede repræsentanter udfylder ved hver landing, overførsel, anbringelse i bur, høst og omladning af, intern handel med eller eksport af almindelig tun en fangstopgørelse, om muligt elektronisk, med angivelse af de krævede oplysninger i de relevante afsnit og anmoder om attestering heraf i overensstemmelse med stk. 2.
2. Fangstopgørelsen attesteres af en kompetent myndighed i flag-, net- eller akvakulturbrug-medlemsstaten eller den medlemsstat, hvor sælgeren eller eksportøren er etableret. Medlemsstaterne attesterer kun fangstopgørelsen for almindelig tun i følgende tilfælde:
a)
fiskerfartøjet fører medlemsstatens flag, eller det faststående tunfiskenet eller akvakulturbruget er etableret i den pågældende medlemsstat, der har høstet den almindelige tun
b)
alle oplysningerne i fangstopgørelsen er fundet nøjagtige ved verifikation af partiet
c)
de samlede mængder, der skal attesteres, ligger inden for deres kvoter eller fangstbegrænsninger for det pågældende forvaltningsår, herunder i givet fald individuelle kvoter, der er tildelt fiskerfartøjer eller faststående tunfiskenet, og
d)
den almindelige tun opfylder de relevante bestemmelser i ICCAT’s forvaltnings- og bevarelsesforanstaltninger.
3. Attestering i medfør af stk. 2 i denne artikel kræves ikke, hvis alle eksemplarer af almindelig tun, der udbydes til salg, er mærket som anført i artikel 5 af den flag- eller netmedlemsstat, der har fanget dem.
4. Er mængden af fanget eller landet almindelig tun under 1 ton eller tre fisk, kan fiskerilogbogen eller salgsnotaen bruges som midlertidig fangstopgørelse, forudsat at fangstopgørelsen attesteres inden syv dage og forud for intern handel eller eksport.
5. En attesteret fangstopgørelse skal indeholde de relevante oplysninger i bilag II.
6. Bilag III indeholder en model til fangstopgørelse. Er der i et afsnit i modellen til fangstopgørelsen ikke tilstrækkelig plads til at angive alle faser af den almindelige tuns vej fra fangst til handel, kan det relevante afsnit udvides i det nødvendige omfang og vedlægges som et bilag. Den berørte medlemsstats kompetente myndighed attesterer bilaget hurtigst muligt og senest inden den næste transport af den pågældende almindelige tun.
7. Bilag IV indeholder retningslinjer for udstedelse, nummerering, udfyldelse og attestering af fangstopgørelser.
Artikel 5
Mærkning
1. Medlemsstaterne kan kræve, at deres fiskerfartøjer eller faststående tunfiskenet forsyner hver enkelt almindelig tun med et mærke, fortrinsvis når den dræbes, men senest ved landing. Mærkerne har medlemsstatsspecifikke numre og er sikret mod manipulation. Mærkenumrene er knyttet til fangstopgørelsen.
2. De berørte medlemsstater forelægger Kommissionen et resumé af gennemførelsen af mærkningsprogrammet. Kommissionen fremsender inden for en rimelig frist dette resumé til ICCAT's sekretariat.
3. Anvendelse af mærker godkendes kun, hvis de samlede fangstmængder ligger inden for medlemsstaternes kvoter eller fangstbegrænsninger for hvert forvaltningsår, herunder i givet fald de individuelle kvoter, der er tildelt fangstfartøjer eller faststående tunfiskenet.
KAPITEL III
REEKSPORTCERTIFIKAT FOR ALMINDELIG TUN
Artikel 6
Almindelige bestemmelser
1. Medlemsstaterne sørger for, at hvert parti almindelig tun, som reeksporteres fra deres område, ledsages af et attesteret reeksportcertifikat.
Der kræves ikke reeksportcertifikat i tilfælde, hvor opdrættet almindelig tun importeres levende.
2. Den aktør, der er ansvarlig for reeksporten, udfylder reeksportcertifikatet ved at anføre de krævede oplysninger i de relevante afsnit og anmoder om attestering heraf for så vidt angår det parti almindelig tun, der skal reeksporteres. Det udfyldte reeksportcertifikat ledsages af en kopi af den (de) attesterede fangstopgørelse(r) for den tidligere importerede almindelige tun.
Artikel 7
Attestering af reeksport
1. Reeksportcertifikatet attesteres af den reeksporterende medlemsstats kompetente myndighed.
2. Den kompetente myndighed attesterer kun reeksportcertifikatet for alle varer af almindelig tun i følgende tilfælde:
a)
alle oplysningerne i reeksportcertifikatet er fundet nøjagtige
b)
den (de) attesterede fangstopgørelse(r), der fremlægges til støtte for reeksportcertifikatet, er godkendt med henblik på import af de i reeksportcertifikatet anførte varer
c)
de varer, der skal reeksporteres, er helt eller delvis de samme varer som dem, der optræder i den (de) attesterede fangstopgørelse(r) og
d)
en kopi af fangstopgørelsen(-opgørelserne) er vedlagt det attesterede reeksportcertifikat.
3. Det attesterede reeksportcertifikat skal indeholde oplysningerne i bilag V.
KAPITEL IV
FORELÆGGELSE AF DOKUMENTER OG VERIFIKATION
Artikel 8
Forelæggelse og opbevaring af attesterede dokumenter
1. Medmindre artikel 4, stk. 3, finder anvendelse, fremsender medlemsstaterne ad elektronisk vej hurtigst muligt og under alle omstændigheder senest fem arbejdsdage fra attesteringsdatoen eller øjeblikkeligt, hvis transporten ikke ventes at tage mere end fem arbejdsdage, en kopi af alle attesterede fangstopgørelser eller reeksportcertifikater til:
a)
Kommissionen
b)
den kompetente myndighed i den medlemsstat eller CPC, hvor den almindelige tun vil blive genstand for intern handel eller opdrættet, eller hvortil den vil blive importeret, og
c)
ICCAT's sekretariat.
2. Medlemsstaterne opbevarer kopier af udstedte eller modtagne attesterede fangstopgørelser og reeksportcertifikater i mindst to år.
Artikel 9
Verifikation
1. Medlemsstaterne sørger for, at deres kompetente myndigheder identificerer hvert parti almindelig tun, der landes i, omlades i, er genstand for intern handel i, importeres til eller eksporteres eller reeksporteres fra deres område. De kompetente myndigheder anmoder om og undersøger den (de) attesterede fangstopgørelse(r) og tilhørende dokumentation for hvert parti almindelig tun. Undersøgelsen omfatter søgning i ICCAT-sekretariatets attesteringsdatabase.
2. De kompetente myndigheder kan også undersøge partiets indhold for at verificere oplysningerne i fangstopgørelsen og tilhørende dokumentation og foretager om nødvendigt verifikation hos de berørte aktører.
3. Hvis der som følge af undersøgelserne eller verifikationerne, jf. stk. 1 og 2, opstår tvivl vedrørende oplysningerne i en fangstopgørelse, samarbejder medlemsstaterne med de kompetente myndigheder, som har attesteret fangstopgørelsen(-opgørelserne) eller reeksportcertifikatet(-certifikaterne), for at løse de pågældende tvivlsspørgsmål.
4. Identificerer en medlemsstat et parti uden fangstopgørelse, meddeler den dette til den leverende medlemsstat eller til den eksporterende CPC og til flagmedlemsstaten eller flag-CPC'en, hvis disse kendes.
5. Så længe undersøgelser eller verifikationer pågår, jf. stk. 1 og 2, frigiver medlemsstaterne ikke partiet til intern handel, import eller eksport, og accepterer ikke overførselsopgørelsen i tilfælde af levende almindelig tun til akvakulturbrug.
6. Hvis en medlemsstat som følge af undersøgelser eller verifikationer i medfør af stk. 1 og i samarbejde med de berørte attesteringsmyndigheder fastslår, at en fangstopgørelse er ugyldig, eller at et reeksportcertifikat er ugyldigt, forbydes intern handel, import, eksport og reeksport af det pågældende parti almindelig tun.
KAPITEL V
INDBERETNING AF DATA
Artikel 10
Oplysninger om attestering og kontaktpunkter
1. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen:
a)
navn og fuld adresse på de myndigheder, der har kompetence til at attestere og verificere fangstopgørelser og reeksportcertifikater,
b)
navn, titel og eksempler på individuelt bemyndigede attesteringstjenestemænds stempel eller segl,
c)
i givet fald eksempler på mærker.
2. Meddelelsen indeholder også datoen fra hvilken, de i stk. 1. anførte oplysninger får virkning. Opdaterede oplysninger om attesteringsmyndighederne og attesteringstjenestemænd tilsendes Kommissionen i god tid.
3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen, hvilke kontaktpunkter der bør underrettes om spørgsmål vedrørende fangstopgørelser og reeksportcertifikater, især deres navne.
4. Kommissionen sender straks disse oplysninger til ICCAT's sekretariat.
Artikel 11
Årlig programrapport
1. Senest den 15. september hvert år sender medlemsstaterne ad elektronisk vej Kommissionen en programrapport, der indeholder de i bilag VI anførte oplysninger, og som dækker perioden fra den 1. juli i det foregående år til den 30. juni i det pågældende år.
2. Kommissionen udarbejder Unionens årlige programrapport og forelægger den for ICCAT's sekretariat senest den 1. oktober hvert år.
KAPITEL VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 12
Ændring af bilag
For at kunne anvende de bevarelsesforanstaltninger, der er vedtaget af ICCAT, kan Kommissionen ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 13, og på de betingelser, der er fastsat i artikel 14 og 15, ændre bilagene til denne forordning.
Når Kommissionen vedtager sådanne delegerede retsakter, handler den i overensstemmelse med denne forordnings bestemmelser.
Artikel 13
Udøvelse af delegationen
1. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i artikel 12 omhandlede delegerede retsakter for en periode på fem år efter 14. august 2010. Kommissionen aflægger rapport vedrørende de delegerede beføjelser senest seks måneder inden udløbet af femårsperioden. Delegationen af beføjelser fornys automatisk for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet tilbagekalder delegationen i henhold til artikel 14.
2. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidig Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
3. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter med forbehold af betingelserne i artikel 14 og 15.
Artikel 14
Tilbagekaldelse af delegationen
1. Delegationen af beføjelser, jf. artikel 12, kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet.
2. Hvis en institution indleder en intern procedure for at beslutte, om den ønsker at tilbagekalde delegationen af beføjelser, bestræber den sig på at give den anden institution og Kommissionen meddelelse herom i rimelig tid, inden den træffer endelig afgørelse.
3. Afgørelsen om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er nævnt i afgørelsen, til ophør. Den træder i kraft øjeblikkeligt eller på et senere tidspunkt, der præciseres i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af de delegerede retsakter, der allerede er trådt i kraft. Den offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 15
Indsigelser mod delegerede retsakter
1. Europa-Parlamentet eller Rådet kan gøre indsigelse mod en delegeret retsakt inden for en frist på to måneder fra meddelelsen.
Fristen forlænges med to måneder på foranledning af Europa-Parlamentet eller Rådet.
2. Hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har rejst indsigelse mod den delegerede retsakt ved fristens udløb, offentliggøres den i Den Europæiske Unions Tidende og træder i kraft på den dato, der er fastsat heri.
3. Gør Europa-Parlamentet eller Rådet indsigelse mod en delegeret retsakt, træder retsakten ikke i kraft. Den institution, der gør indsigelse, angiver grundene til at gøre indsigelse mod den delegerede retsakt.
Artikel 16
Ændringer til forordning (EF) nr. 1984/2003
1. I forordning (EF) nr. 1984/2003 foretages følgende ændringer:
a)
i titlen udgår ordene »almindelig tun«
b)
i artikel 1, litra a), udgår ordene »almindelig tun (Thunnus thynnus)«
c)
i artikel 2 udgår ordene »almindelig tun«
d)
artikel 3, litra a), udgår
e)
artikel 4, stk. 1, første led, udgår
f)
i artikel 4, stk. 2, litra b), nr. iii), udgår ordene »almindelig tun«
g)
artikel 5, stk. 1, første led, udgår
h)
artikel 6, stk. 1, andet afsnit, litra a), udgår
i)
i artikel 8, litra a), udgår ordene »almindelig tun«
j)
artikel 9, stk. 2, litra a), udgår
k)
bilag I, IVa, IX og XV ophæves.
2. Henvisninger til de ophævede bestemmelser i forordning (EF) nr. 1984/2003 gælder som henvisninger til nærværende forordning.
Artikel 17
Revision af forordningen
Kommissionen tager forordningen op til fornyet behandling på grundlag af de henstillinger, der vedtages af ICCAT, idet den tager hensyn til de opdaterede videnskabelige udtalelser om bestandenes størrelse, som vil blive forelagt på dens møder, og fremsætter forslag til enhver ændring, som måtte være nødvendig.
Artikel 18
Ikrafttrædelse
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 7. juli 2010.