РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1225/2010 НА СЪВЕТА
от 13 декември 2010 година
за определяне за корабите на ЕС на възможностите за риболов за 2011 и 2012 г. на рибни запаси от някои дълбоководни видове
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 43, параграф 3 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като има предвид, че:
(1)
В съответствие с член 43, параграф 3 от Договора Съветът, по предложение на Комисията, следва да приеме мерки за определянето и разпределянето на възможностите за риболов.
(2)
Регламент (ЕО) № 2371/2002 на Съвета от 20 декември 2002 г. относно опазването и устойчивата експлоатация на рибните ресурси в рамките на общата политика в областта на рибарството (1) изисква да бъдат установи мерки, уреждащи достъпа до водите и ресурсите и устойчивото осъществяване на риболовните дейности, като се вземат предвид наличните научни, технически и икономически становища, и по-специално докладите, изготвени от Научния, технически и икономически комитет по рибарство (НТИКР).
(3)
Съветът има задължение да приеме мерки за определянето и разпределянето на възможностите за риболов по риболовни дейности или група риболовни дейности, включително на някои функционално свързани с тях условия, според случая. Възможностите за риболов следва да се разпределят между държавите-членки по такъв начин, че да осигуряват на всяка държава-членка относителна стабилност на риболовните дейности за всеки запас или риболовна дейност, като се отчитат надлежно целите на общата политика в областта на рибарството, определени с Регламент (ЕО) № 2371/2002.
(4)
Общият допустим улов (ОДУ) следва да се определя въз основа на наличните научни становища, като се отчитат биологичните и социално-икономическите аспекти и същевременно се гарантира справедливо третиране на различните сектори на рибарството, както и предвид становищата, изразени по време на консултацията на заинтересованите страни, и по-специално становищата на Консултативния комитет по рибарство и аквакултури и съответните регионални консултативни съвети.
(5)
Възможностите за риболов следва да бъдат в съответствие с международните споразумения и принципи, като Споразумението на Организацията на обединените нации от 1995 г. относно опазването и управлението на трансгранично преминаващите и далекомигриращите рибни запаси (2), и с подробните принципи на управление, изложени в Международните насоки за управление на дълбоководния риболов в открито море на Организацията на ООН за прехрана и земеделие от 2008 г., съгласно които, по-специално, регулаторът трябва да е по-предпазлив, когато данните са несигурни, ненадеждни или недостатъчни. Липсата на адекватна научна информация не следва да се използва като основание за отлагането или невземането на мерки за опазване и управление.
(6)
Най-новите научни становища на Международния съвет за изследване на морето (ICES) (3) и на НТИКР (4) показват, че уловът на по-голямата част от дълбоководните запаси не се извършва по устойчив начин и че за да се осигури тяхната устойчивост, възможностите за риболов на споменатите запаси следва да бъдат намалени до появата на положителна тенденция в развитието на размера на запасите. Освен това ICES препоръча да не се разрешава целеви риболов на атлантически големоглав (Hoplostethus atlanticus).
(7)
По отношение на дълбоководните акули основните търговски видове се смятат за крайно намалели и поради това следва да не се извършва целеви риболов. До установяване на количеството на неизбежния прилов посредством проекти за селективност и други технически мерки следва да не се разрешава разтоварване на прилов на сушата.
(8)
Възможностите за риболов на дълбоководните видове, изброени в приложение I към Регламент (ЕО) № 2347/2002 на Съвета от 16 декември 2002 г. за определяне на специалните условия за достъп до риболовните полета на дълбоководни запаси за определяне на съответните изисквания (5), се определят на двугодишна база. Все пак се допуска изключение за запасите от атлантическа аргентина (Argentina silus) и основния риболов на молва (Molva dypterygia), по отношение на които възможностите за риболов зависят от изхода на годишните преговори с Норвегия. Следователно възможностите за риболов на тези запаси следва да бъдат установени в рамките на съответния регламент за определяне на годишните възможности за риболов.
(9)
Съгласно Регламент (ЕО) № 847/96 на Съвета от 6 май 1996 г. относно определяне на допълнителните условия за годишното управление на допустимите количества улов и на квотите (6) трябва да бъдат посочени запасите, които са предмет на различните установени в него мерки.
(10)
Важно е тези категории риболов да бъдат открити от 1 януари 2011 г., за да се осигури поминъкът на рибарите от ЕС,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
Настоящият регламент определя годишните възможности за риболов за 2011 и 2012 г. на рибни запаси от някои дълбоководни видове за корабите на ЕС във водите на ЕС и в определени води извън ЕС, които подлежат на ограничения на улова.
Член 2
Определения
1. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„кораб на ЕС“ означава риболовен кораб, плаващ под знамето на държава-членка и регистриран в Съюза;
б)
„води на ЕС“ са водите под суверенитета или юрисдикцията на държавите-членки, с изключение на водите, граничещи с териториите, посочени в приложение II към Договора;
в)
„общ допустим улов“ (ОДУ) означава количеството, което може да се улови и разтовари на суша от всеки запас в рамките на една година;
г)
„квота“ означава част от ОДУ, предоставена на Съюза, на държава-членка или на трета държава;
д)
„международни води“ означава водите извън суверенитета или юрисдикцията на която и да е държава.
2. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения на зоните:
а)
„зони на ICES“ - зоните, определени в Регламент (ЕО) № 218/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2009 г. относно предоставянето на статистика за номиналния улов на държавите-членки, които извършват риболов в североизточната част на Атлантическия океан (7);
б)
„зони CECAF“ (централна източна част на Атлантическия океан или главна риболовна зона 34 на ФАО) - зоните, определени в Регламент (ЕО) № 216/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2009 г. относно предоставянето на статистика за номиналния улов на държавите-членки, които извършват риболов в зони извън северната част на Атлантическия океан (8).
Член 3
ОДУ и разпределения
ОДУ за дълбоководните видове, които се ловят от корабите на ЕС във водите на ЕС и в определени води извън ЕС, разпределението на този ОДУ между държавите-членки и съответните функционално свързани с него условия са предвидени в приложението.
Член 4
Специални разпоредби относно разпределенията
Предвиденото в приложението разпределение на възможностите за риболов между държавите-членки е направено, без да се засягат:
а)
размените, извършени съгласно член 20, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 2371/2002;
б)
приспаданията и преразпределенията, извършени съгласно член 37 от Регламент (ЕО) № 1224/2009 на Съвета от 20 ноември 2009 г. за създаване на система за контрол на Общността за гарантиране на спазването на правилата на общата политика в областта на рибарството (9) или съгласно член 10, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1006/2008 на Съвета от 29 септември 2008 г. относно разрешения за риболовни дейности на риболовните кораби на Общността извън водите на Общността и достъпа на кораби на трети държави до водите на Общността (10);
в)
допълнителните разтоварвания на сушата, разрешени съгласно член 3 от Регламент (ЕО) № 847/96;
г)
количествата, удържани съгласно член 4 от Регламент (ЕО) № 847/96;
д)
приспаданията, извършени съгласно членове 105 и 107 от Регламент (ЕО) № 1224/2009.
Член 5
Връзка с Регламент (ЕО) № 847/96
За целите на Регламент (ЕО) № 847/96 всички квоти в приложението към настоящия регламент се смятат за аналитични квоти.
Член 6
Условия за разтоварване на улов и прилов на сушата
Риба от запаси, за които са определени възможности за риболов в настоящия регламент, се задържа на борда или се разтоварва, само ако е уловена от кораби на държава-членка, която има неизчерпана квота.
Член 7
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2011 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 13 декември 2010 година.
RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1225/2010
af 13. december 2010
om fastsættelse af EU-fartøjers fiskerimuligheder for fiskebestande af visse dybhavsarter for 2011 og 2012
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 43, stk. 3,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til traktatens artikel 43, stk. 3, skal Rådet på forslag af Kommissionen vedtage foranstaltninger vedrørende fastsættelse og fordeling af fiskerimuligheder.
(2)
Ifølge Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 af 20. december 2002 om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik (1) skal der træffes foranstaltninger for adgang til farvande og ressourcer og for bæredygtigt fiskeri under hensyntagen til den foreliggende videnskabelige, tekniske og økonomiske rådgivning, herunder især rapporter fra Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri (STECF).
(3)
Det er op til Rådet at vedtage foranstaltninger vedrørende fastsættelse og fordeling af fiskerimuligheder for de enkelte fiskerier eller fiskerigrupper, herunder visse betingelser, som funktionelt er knyttet til fiskerimulighederne, hvor det er relevant. Fiskerimulighederne bør fordeles mellem medlemsstaterne på en sådan måde, at hver medlemsstat sikres en relativ stabilitet i fiskeriet for hver bestand eller for hvert fiskeri, og med behørig hensyntagen til den fælles fiskeripolitiks mål som fastsat i forordning (EF) nr. 2371/2002.
(4)
De samlede tilladte fangstmængder (TAC’er) bør fastsættes på grundlag af den foreliggende videnskabelige rådgivning, under hensyntagen til biologiske og samfundsøkonomiske aspekter, samtidig med at der sikres en retfærdig behandling af de forskellige fiskerisektorer og i lyset af de holdninger, som kom til udtryk under samrådet med interesseparterne, herunder navnlig Den Rådgivende Komité for Fiskeri og Akvakultur og de berørte regionale rådgivende råd.
(5)
Fiskerimulighederne bør være i overensstemmelse med internationale aftaler og principper, f.eks. FN-aftalen af 1995 om bevarelse og forvaltning af fælles fiskebestande og stærkt vandrende fiskebestande (2), og de detaljerede forvaltningsprincipper, som er fastlagt i FAO's internationale retningslinjer af 2008 for forvaltningen af dybhavsfiskeri på åbent hav, i henhold til hvilke navnlig lovgiver bør være mere forsigtig, hvis oplysningerne er usikre, upålidelige eller utilstrækkelige. At der ikke foreligger tilstrækkelige videnskabelige oplysninger, bør ikke bruges som begrundelse for at udskyde eller undlade at træffe bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger.
(6)
Den seneste videnskabelige rådgivning fra Det Internationale Havundersøgelsesråd (ICES) (3) og fra STECF (4) konkluderer, at de fleste dybhavsbestande ikke udnyttes på et bæredygtigt grundlag, og at fiskerimulighederne for at sikre en bæredygtig udnyttelse af disse bestande bør reduceres, indtil der ses en positiv udvikling i bestandenes størrelse. ICES har desuden anbefalet, at direkte fiskeri efter orange savbug ikke bør tillades.
(7)
Hvad angår dybhavshajer, anses de vigtigste kommercielle arter for at være nedfisket, og derfor bør direkte fiskeri efter dem ikke være tilladt. Indtil mængden af uundgåelige bifangster er fastslået ved hjælp af selektivitetstiltag og andre tekniske foranstaltninger, bør det ikke være tilladt at lande nogen bifangster.
(8)
Fiskerimulighederne for dybhavsarter, som er opført på listen i bilag I til Rådets forordning (EF) nr. 2347/2002 af 16. december 2002 om særlige adgangskrav og dertil knyttede betingelser for fiskeri efter dybhavsbestande (5) fastsættes to gange om året. Bestandene af guldlaks og det vigtigste fiskeri efter byrkelange er dog undtaget herfra, idet fiskerimulighederne for disse bestande afhænger af resultatet af de årlige forhandlinger med Norge. Fiskerimulighederne for disse bestande fastlægges derfor i en anden relevant årlig forordning om fastsættelse af fiskerimuligheder.
(9)
Ifølge Rådets forordning (EF) nr. 847/96 af 6. maj 1996 om supplerende betingelser for forvaltningen af TAC og kvoter fra år til år (6) skal det fastsættes, hvilke bestande de deri fastsatte foranstaltninger skal gælde for.
(10)
For at sikre EU-fiskernes livsgrundlag er det vigtigt at indlede disse fiskerier den 1. januar 2011 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand
Denne forordning fastsætter for 2011 og 2012 de årlige fiskerimuligheder for EU-fartøjer efter fiskebestande af visse dybhavsarter i EU-farvande og i visse farvande uden for EU, hvor der er behov for fangstbegrænsninger.
Artikel 2
Definitioner
1. I denne forordning forstås ved:
a) »EU-fartøj«: et fiskerfartøj, der fører en EU-medlemsstats flag og er registreret i EU
b) »EU-farvande«: de farvande, der henhører under medlemsstaternes højhedsområde eller jurisdiktion med undtagelse af farvandene omkring de territorier, der er nævnt i bilag II til traktaten
c) »samlet tilladt fangstmængde« (TAC): den mængde af hver bestand, der hvert år kan fanges og landes
d) »kvote«: en andel af TAC’en, som er tildelt EU, en medlemsstat eller et tredjeland
e) »internationale farvande«: farvande, der ikke er omfattet af nogen stats højhedsområde eller jurisdiktion.
2. I denne forordning forstås ved følgende områder:
a) »ICES-områder«: de ICES-inddelinger, der er defineret i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 218/2009 af 11. marts 2009 om indberetning af statistiske oplysninger om fangster taget af medlemsstater, der driver fiskeri i det nordøstlige Atlanterhav (7)
b) »CECAF-områder« (det østlige centrale Atlanterhav eller FAO-område 34): områder som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 216/2009 af 11. marts 2009 om indberetning af statistiske oplysninger om fangster taget af medlemsstater, der driver fiskeri i visse områder uden for det nordlige Atlanterhav (8).
Artikel 3
TAC’er og fordeling heraf
TAC’erne for dybhavsarter fanget af EU-fartøjer i EU-farvande og visse farvande uden for EU og fordelingen af sådanne TAC’er mellem medlemsstaterne samt de betingelser, som er funktionelt knyttet til udnyttelsen af fiskerimulighederne, hvor det er relevant, er anført i bilaget.
Artikel 4
Særlige fordelingsbestemmelser
Fiskerimulighederne fordeles blandt medlemsstaterne som fastsat i bilaget, uden at dette berører:
a)
udveksling, jf. artikel 20, stk. 5, i forordning (EF) nr. 2371/2002
b)
nedsættelser og omfordelinger efter artikel 37 i Rådets forordning (EF) nr. 1224/2009 af 20. november 2009 om oprettelse af en EF-kontrolordning med henblik på at sikre overholdelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik (9) eller artikel 10, stk. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 1006/2008 af 29. september 2008 om tilladelser til EF-fiskerfartøjers fiskeri uden for EF-farvande og tredjelandsfartøjers adgang til EF-farvande (10)
c)
supplerende landinger, der er tilladt efter artikel 3 i forordning (EF) nr. 847/96
d)
mængder, der tilbageholdes efter artikel 4 i forordning (EF) nr. 847/96
e)
nedsættelser, jf. artikel 105 og 107 i forordning (EF) nr. 1224/2009.
Artikel 5
Forholdet til forordning (EF) nr. 847/96
Ved anvendelsen af forordning (EF) nr. 847/96 betragtes alle kvoter i bilaget til nærværende forordning som »analytiske« kvoter.
Artikel 6
Betingelser for landing af fangster og bifangster
Fisk fra bestande, for hvilke der er fastsat fiskerimuligheder ved denne forordning, må kun beholdes om bord eller landes, hvis de er fanget af fartøjer fra en medlemsstat, hvis kvote ikke er opbrugt.
Artikel 7
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2011.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 13. december 2010.