РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 5 април 2011 година
относно мерки C 11/09 (ex NN 53b/08, NN 2/10 и N 19/10), приведени в действие от нидерландската държава в полза на ABN AMRO Group NV (създадено в резултат на сливане между Fortis Bank Nederland и ABN AMRO N)
(нотифицирано под номер C(2011) 2114)
(само текстът на английски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/823/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като прикани заинтересованите страни да представят мненията си (1) в съответствие с член 108, параграф 2 от Договора и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби Fortis Bank Nederland („FBN“) (а именно нидерландското банково дъщерно дружество на финансовото холдингово дружество Fortis SA/NV (2)), включително активите на ABN AMRO Holding, които са собственост на FBN („ABN AMRO N“) за сумата от 12,8 млрд. EUR. В рамките на същата сделка нидерландската държава също така замени Fortis Bank SA/NV, белгийското банково дъщерно дружество на Fortis SA/NV, в качеството си на кредитор по заеми, отпуснати на FBN с номинална стойност 16,1 млрд. EUR (3). Нидерландската държава също така предостави на FBN механизъм за краткосрочна ликвидност в размер на 45 млрд. EUR и се споразумя да обезщети Fortis SA/NV за разходи и задължения, които произтичат от споразумението между акционерите в консорциума („САК“). В САК се описват правата и задълженията на трите финансови институции (Fortis SA/NV, Banco Santander и Royal Bank of Scotland („RBS“) или трите „участника в консорциума“), които съвместно са участвали в търг за ABN AMRO Holding посредством новосъздаденото правно образувание „RFS Holdings“. На 7 октомври 2008 г. нидерландската държава уведоми Комисията за своите мерки от 3 октомври 2008 г. (а именно придобиването на FBN за сумата от 12,8 млрд. EUR, новацията на дългосрочните заеми с номинална стойност 16,1 млрд. EUR и механизма за краткосрочна ликвидност в размер на 45 млрд. EUR, наричани по-долу „интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г.“) като мерки, които не представляват държавна помощ, за да получи правна сигурност по отношение на тези мерки. Тъй като мерките вече са били приведени в действие, Комисията регистрира делото като NN-дело (тоест NN53b/08).
(2)
По време на преговорите, довели до придобиването на FBN на 3 октомври 2008 г., нидерландската държава се позова на външния доклад за оценка, изготвен от […] (4), копие от който беше изпратено на Комисията на 15 октомври 2008 г.
(3)
С писмо от 30 октомври 2008 г. Комисията уведоми нидерландското министерство на финансите за своето предварително становище, че мерките от 3 октомври 2008 г. изглежда представляват държавна помощ, предоставена на FBN. На 20 ноември 2008 г. беше проведена среща между службите на Комисията и нидерландската държава.
(4)
На 21 ноември 2008 г. нидерландската държава взе официално решение да не отделя FBN от ABN AMRO N, а вместо това да се стреми към сливане на двете дружества („сливането“) съгласно по-ранните планове на Fortis SA/NV.
(5)
На 3 декември 2008 г. Комисията взе решение (5) („решението от 3 декември 2008 г.“), в което мерките, взети от нидерландската държава на 3 октомври 2008 г. в полза на Fortis Bank SA/NV, се обявяват за съвместима с общия пазар държавна помощ. При все това в съображение 4 от това решение изрично се посочва, че Комисията ще прецени в рамките на отделна процедура дали приложените мерки от 3 октомври 2008 г. също са включвали помощ, предоставена на FBN.
(6)
На 17 декември 2008 г. нидерландската държава уведоми Комисията за намерението си да придобие ABN AMRO N от FBN за 6,5 млрд. EUR. Придобиването се извърши на 24 декември 2008 г. На 2 февруари 2008 г. нидерландските власти уведомиха Комисията, че придобиването е мярка, която не представлява държавна помощ, с цел получаване на правна сигурност.
(7)
На 24 декември 2008 г. RBS, Banco Santander и нидерландската държава подписаха изменение към САК, с което нидерландската държава замени Fortis SA/NV в САК.
(8)
На 6 март 2009 г. нидерландската държава изпрати на Комисията доклад от комплексната проверка (6) за придобитото предприятие, който бе изготвен от […] по искане на нидерландската държава.
(9)
С решение от 8 април 2009 г. („решението от 8 април 2009 г.“) Комисията стартира процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от договора под дело номер C11/09 (ex-NN53b/08) по отношение на предполагаема помощ, предоставена на FBN и ABN AMRO N.
(10)
На 6 май 2009 г. Комисията получи писмена жалба от Van Lanschot Bank („жалбоподателят“), нидерландски конкурент на FBN и ABN AMRO N. Тази жалба бе препратена от Комисията на нидерландската държава на 22 юли 2009 г., като с нея бе поискано представянето на мнения. Нидерландската държава поиска удължаване на крайния срок до 20 август 2009 г. и изпрати подробен отговор на жалбоподателя на 22 септември 2009 г. Жалбоподателят предостави допълнителна информация с писма от 21 август 2009 г. и 28 август 2009 г. Тези писма бяха препратени на нидерландската държава на 23 септември 2009 г., а нидерландската държава отговори на 29 октомври 2009 г.
(11)
На 15 май 2009 г. нидерландската държава изпрати писмо на Комисията, с което отговори на редица въпроси, повдигнати в решението от 8 април 2009 г. Подробен отговор по същество - за който нидерландската държава поиска повече време - беше изпратен на Комисията на 11 август 2009 г.
(12)
В неофициален документ, изпратен на 15 юни 2009 г., и по време на последваща среща с Комисията на 16 юни 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията за намерението си да приведе в действие план за рекапитализация на стойност 2,5 млрд. EUR, който дава възможност на ABN AMRO N да се отдели от дружеството-майка ABN AMRO Bank (7). По време на тази среща нидерландската държава подчерта, че след първото вливане на капитал в размер на 2,5 млрд. EUR ще бъдат необходими допълнителни мерки, които засега не могат да бъдат количествено изразени.
(13)
В решението от 8 април 2009 г. Комисията прикани нидерландския финансов надзорен орган („DNB“) да изрази мнението си относно надеждността на FBN и съответно на ABN AMRO N. Комисията получи изисканата информация относно FBN чрез писмо от 18 юни 2009 г. и актуализация на тази информация на 5 януари 2010 г. Освен това нидерландската държава препрати писмо от DNB относно ABN AMRO N на 20 януари 2010 г.
(14)
На 6 юли 2009 г. ABN AMRO Bank - дружеството-майка на ABN AMRO N - изпрати писмо до Комисията, в което изрази мнение относно решението от 8 април 2009 г. Това писмо беше препратено на нидерландската държава на 22 юли 2009 г., а нидерландската държава отговори на 22 септември 2009 г.
(15)
На 9 юли 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията, че FBN е възстановило всички краткосрочни финансови средства, които е получило от нидерландската държава в рамките на механизма за ликвидност в размер на 45 млрд. EUR от 3 октомври 2008 г.
(16)
На 15 юли 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията за плановете на FBN за придобиване на Fortis Clearing Americas („FCA“) от Fortis Bank SA/NV.
(17)
На 17 юли 2009 г. нидерландската държава направи официално уведомление за план с мерки за рекапитализация на стойност 2,5 млрд. EUR (8), които представляват суап за кредитно неизпълнение („CDS“) с ефект на освобождаване на капитал в размер на 1,7 млрд. EUR („инструментът за освобождаване на капитал“ или „CRI“) и задължителна конвертируема облигация с фиксиран падеж („MCS“) в размер на 800 млн. EUR. Първоначално мерките бяха регистрирани под дело номер N429/09, но тъй като те бяха приведени в действие преди Комисията да е взела решение относно тях, делото беше преместено от регистъра на помощите, за които е постъпило уведомление, в регистъра на помощите, за които не е постъпило уведомление (под номер NN 2/10).
(18)
На 10 септември 2009 г. нидерландската държава изпрати неофициален документ на Комисията с актуална информация за процеса на разделяне и сведения, че допълнителните мерки за държавна помощ (които не са количествено изразени) ще бъдат неизбежни.
(19)
По време на среща с Комисията, проведена на 9 ноември 2009 г., нидерландската държава посочи, че FBN и ABN AMRO N ще се нуждаят от допълнителни мерки на стойност 4,39 млрд. EUR, като по този начин общият размер на мерките (включително мерките, за които е постъпило уведомление на 17 юли 2009 г.) ще стане 6,89 млрд. EUR. По-подробна информация за мерките беше представена в допълнение от 10 ноември 2009 г. към неофициалния документ от 10 септември 2009 г., както и в допълнителна обяснителна бележка от 13 ноември 2009 г.
(20)
На 26 ноември 2009 г. нидерландската държава предостави на Комисията доклад на […], в който се изразява мнение относно сделката от 24 декември 2008 г. Мнението също така съдържа материал с контекстуална информация, разясняващ […].
(21)
На 4 декември 2009 г. нидерландската държава предостави на Комисията първа версия (9) на план за преструктуриране на група ABN AMRO („планът за преструктуриране от декември 2009 г.“), новото образувание, което се получи в резултат от сливането на FBN и ABN AMRO N. В този план се описва стратегията на новото образувание и също така се посочват финансови прогнози за базов сценарий.
(22)
На 14 януари 2010 г. нидерландската държава направи официално уведомление за новите мерки за държавна помощ в размер на 4,39 млрд. EUR в допълнение към мерките, за които вече е било направено уведомление през юли 2009 г. Комисията регистрира новите мерки под номер N19/10.
(23)
С решение от 5 февруари 2010 г. („решението от 5 февруари 2010 г.“) Комисията реши да удължи процедурата по разследване C11/09, така че да включи мерките, регистрирани под номера NN2/10 и N19/10. В това решение Комисията временно одобри тези мерки като мерки за помощ за оздравяване до 31 юли 2010 г. Нидерландската държава изпрати на Комисията писмо, съдържащо ангажимент за забрана за заемане на лидерска позиция по отношение на цените, приложим до края на 2010 г.
(24)
На 23 март 2010 г. Комисията получи отговор от нидерландската държава - която поиска удължаване на крайния срок - във връзка с решението от 5 февруари 2010 г. Освен това нидерландската държава предостави допълнителна информация относно плана за преструктуриране от декември 2009 г. на новата група ABN AMRO, inter alia с финансови прогнози за най-лош възможен сценарий.
(25)
Комисията зададе допълнителни въпроси на 8 април 2010 г., на които беше даден отговор на 7 май 2010 г. Нидерландската държава също така предостави на Комисията допълнителна информация относно кръстосаните задължения, които са резултат от прилагането на компенсация за сливането (10) на 26 май 2010 г. На същия ден Комисията изпрати писмо по електронна поща с последващи въпроси, на които беше даден отговор на 9 юни 2010 г.
(26)
На 20 юли 2010 г. нидерландската държава поиска от Комисията да удължи срока на временното одобрение на мерките за помощ за оздравяване, регистрирани под номера NN2/2010 и N19/2010. Нидерландската държава също така изпрати писмо за удължаване на срока на ангажимента за забрана за заемане на лидерска позиция по отношение на цените до по-ранната от датите 30 юни 2011 г. или датата на приемането на окончателното решение на Комисията.
(27)
На 30 юли 2010 г. Комисията реши да удължи срока на временното одобрение на мерките за помощ за оздравяване, регистрирани под номера NN2/10 и N19/10 до датата на приключване на разследване C11/09 на Комисията.
(28)
На 20 август 2010 г. нидерландската държава изпрати на Комисията документ, в който тя разяснява подробно своята стратегия за излизане.
(29)
На 5 октомври 2010 г. нидерландската държава предостави бизнес план за отдела за частен собствен капитал на група ABN AMRO. Подобен план за отдел „Електроенергия, стоки и транспорт“ на група ABN AMRO беше изпратен на Комисията на 10 януари 2010 г.
(30)
На 15 октомври 2010 г. група ABN AMRO обяви, че ще се възползва от своята кол опция с цел прекратяване на инструмента за освобождаване на капитал, считано от 31 октомври 2010 г.
(31)
На 8 ноември 2010 г. нидерландската държава изпрати актуална версия („планът за преструктуриране от ноември 2010 г.“) - от 29 октомври 2010 г. - на плана за преструктуриране на група ABN AMRO от 4 декември 2009 г. На 10 януари 2011 г. нидерландската държава изпрати документ, в който се разяснява как групата ABN AMRO е актуализирала прогнозите от 8 ноември 2010 г. в сравнение с първоначалните прогнози от 4 декември 2009 г.
(32)
По време на процедурата многократно бяха осъществени обмен на информация, телеконференции и срещи между представителите на нидерландската държава, ABN AMRO N и FBN и Европейската комисия.
2. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА ПОЛУЧАТЕЛИТЕ И МЕРКИТЕ
2.1. Създаване на група ABN AMRO
(33)
През пролетта на 2007 г. участниците в консорциума създадоха ново правно образувание „RFS Holdings“ с цел придобиване на ABN AMRO Holding.
(34)
Участниците в консорциума възнамеряваха да разделят ABN AMRO Holding на три части, като договореностите за осъществяване на процеса на разделяне бяха изложени в „САК“.
(35)
С оглед да улеснят разделянето участниците в консорциума създадоха т.нар. „проследяващи дялови участия“, представляващи икономическата собственост върху предприятията, която се приписва на всеки участник в консорциума. В резултат на това RBS, Banco Santander и Fortis SA/NV станаха икономическите (11) собственици съответно на т.нар. дялово участие R, дялово участие S и дялово участие N („ABN AMRO R“, „ABN AMRO S“ и „ABN AMRO N“).
(36)
В състава на ABN AMRO R се включваха inter alia бизнес единицата („БЕ“) „Глобален бизнес и пазари“, БЕ „Азия“, БЕ „Глобални транзакционни услуги“ и международната мрежа, докато в състава на ABN AMRO S се включваха inter alia БЕ „Латинска Америка“ и БЕ „Antonveneta“ (Италия).
(37)
ABN AMRO N включваше в състава си БЕ „Нидерландия“ и БЕ „Частно банкиране“, както и International Diamond и Jewelry Group.
(38)
Елементите, които не бяха разпределени между отделните участници в консорциума, бяха обединени в т.нар. дялово участие ABN AMRO Z („ABN AMRO Z“), което остана отговорно например за функциите на централен офис. Всеки участник в консорциума притежаваше пропорционален дял (12) в ABN AMRO Z.
(39)
На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби FBN от Fortis Bank SA/NV срещу сумата от 12,8 млрд. EUR. В резултат от това придобиване нидерландската държава също така стана непряк собственик на ABN AMRO N, тъй като FBN беше законният собственик на ABN AMRO N в рамките на Fortis Bank SA/NV. На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава също така се ангажира да обезщети Fortis SA/NV за всички разноски, които Fortis SA/NV ще понесе като последица от своето продължаващо участие като страна по САК. На 24 декември 2008 г. RBS, Banco Santander и нидерландската държава подписаха изменение към САК, с което нидерландската държава замени Fortis SA/NV в САК.
(40)
На 24 декември 2008 г. нидерландската държава придоби ABN AMRO N от FBN за сумата от 6,5 млрд. EUR, като по този начин стана пряк собственик на ABN AMRO N. Преди това придобиване нидерландската държава контролираше непряко ABN AMRO N чрез FBN.
(41)
Схема 1:
Разделяне на ABN AMRO N
(42)
На 21 ноември 2008 г. нидерландската държава взе решение да слее ABN AMRO N и FBN (което беше неизпълненото намерение на Fortis SA/NV). Сливането можеше да бъде извършено веднага след отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank, неговото дружество-майка. Като първа стъпка дейностите на ABN AMRO N бяха прехвърлени към ново правно образувание в рамките на ABN AMRO Bank, което беше именувано ABN AMRO II.
(43)
На 6 февруари 2010 г. дружество ABN AMRO II беше отделено, както е описано в съображение 41, и преименувано на ABN AMRO Bank. Същевременно правното образувание, известно преди като ABN AMRO Bank, беше преименувано на „The Royal Bank of Scotland NV“ („RBS NV“) (виж схемата по-горе).
(44)
Преди новото образувание ABN AMRO Bank да може да се слее с FBN, то първо трябваше да приложи компенсация за сливането. Когато през 2007 г. Fortis SA/NV придоби ABN AMRO N, Комисията заключи (13) („решението за сливане“), че сливането между ABN AMRO N и FBN ще доведе до проблеми с концентрацията на нидерландския банков пазар, по-специално в сегментите на търговското банкиране и факторинга.
(45)
За да отстрани тези проблеми с концентрацията, Fortis SA/NV се ангажира да продаде редица свои дейности (тоест подразделението за факторинг IFN и дейностите по търговско банкиране на „New HBU“) на Deutsche Bank. Когато на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби FBN и ABN AMRO N, Fortis SA/NV все още не беше приключило планираната продажба на New HBU и IFN на Deutsche Bank. Веднага след като нидерландската държава реши да продължи с осъществяването на сливането между FBN и ABN AMRO N, тя поднови преговорите с Deutsche Bank (14). Продажбата на New HBU и IFN на Deutsche Bank приключи на 1 април 2010 г.
(46)
New HBU притежаваше активи на обща стойност от [10 - 20] млрд. EUR и в него работеха около [1 000 - 1 500] наети лица, изразени в еквивалент на пълно работно време („ЕПРВ“). New HBU включваше в състава си Hollandsche Bank Unie („HBU“) (търговска банка, собственост на ABN AMRO N), някои отдели за продажби на ABN AMRO (13 от общо 78) и някои звена за корпоративни клиенти на ABN AMRO (2 от общо 5).
(47)
ABN AMRO Bank и FBN се сляха официално, за да образуват група ABN AMRO на 1 юли 2010 г., както е описано в схема 2, която е част от съображение 49.
(48)
Нидерландската държава прехвърли управлението на своя дял в ABN AMRO Z на новото дружество ABN AMRO Bank, тъй като не искаше да отделя ресурси за ежедневното управление на това дялово участие. Независимо от това нидерландската държава остана законният собственик на ABN AMRO Z и има право да се възползва от всички потенциални печалби и също така носи отговорност за всички потенциални загуби на ABN AMRO Z (15).
(49)
Схема 2:
Създаване на група ABN AMRO
2.2. Бенефициери
2.2.1. Икономически дейности на ABN AMRO N и ABN AMRO Z
(50)
ABN AMRO N - самостоятелно третата най-голяма банка в Нидерландия след Rabobank и ING - се състои от БЕ „Нидерландия“ и БЕ „Частно банкиране“.
(51)
Първата бизнес единица, БЕ „Нидерландия“, предлага услуги за банкиране на дребно и търговско банкиране чрез клонова мрежа от 510 банкови учреждения и 78 консултантски клонове, както и чрез алтернативни канали като интернет, ATM (16) и телефонни центрове. БЕ „Нидерландия“ е наела на работа приблизително 19 000 лица, изразени в ЕПРВ.
(52)
В областта на банкирането на дребно БЕ „Нидерландия“ има силни специални привилегии сред клиентите в сегмента на „масовите продажби на дребно“ (повече от [3,5 - 5] млн. клиенти) и „банкирането за преференциални клиенти“ (повече от [250 000 - 420 000] клиенти) (17), на които тя предлага широка гама от продукти (каквито са спестовните продукти, инвестиционните продукти, ипотеките, застраховките, заемите по кредитни карти и плащанията).
(53)
В областта на търговското банкиране ABN AMRO N обслужва [300 000 - 400 000] клиенти, които са МСП (18), и [9 000 - 21 000] по-големи корпоративни клиенти (макар че съгласно условията на САК по-големите клиенти на ABN AMRO Bank бяха приписани на RBS) с широка гама от продукти (например кредити, управление на плащания и парични операции, спестовни продукти, управление на касови операции, управление на риск и застраховки, комплексни финансови решения и продукти, лизинг и факторинг).
(54)
Втората бизнес единица, БЕ „Частно банкиране“, е насочена към лица с нетни инвестиционни активи в размер на повече от 1 млн. EUR с различни продукти за управление на активите и планиране на имуществото. БЕ „Частно банкиране“ е изградила добре развита мрежа чрез органичен растеж в Нидерландия и Франция, както и чрез придобивания в Германия (Delbrück Bethmann Maffei) и Белгия (Bank Corluy). БЕ „Частно банкиране“ също така включва френското застрахователно предприятие Neuflize Vie.
(55)
Сред предприятията, придобити от нидерландската държава на 3 октомври 2008 г., се включва и International Diamond and Jewelry Group, подразделение, насочено към дружества, участващи в производството на бижута и търговията с диаманти.
(56)
ABN AMRO Z не съдържа оперативни активи, но включва inter alia данъчни активи, редица дялови участия (наред с другите в Saudi Hollandi Bank) и останалия портфейл за частен капитал. Що се отнася до задълженията, имаше разпоредба за уреждане на задълженията по отношение на Министерството на правосъдието на САЩ, други разпоредби (частично свързани с персонала) и междуфирмено финансиране на активите на дружеството. Както беше посочено в бележка под линия 11, делът, притежаван от нидерландската държава, представлява 33,81 % от ABN AMRO Z.
(57)
В таблица 1 по-долу са обобщени редица проформа ключови финансови данни за ABN AMRO N:
Таблица 1
Ключови финансови данни ABN AMRO N (в млн. EUR)
2008 г.
2009 г.
Общо приходи от дейността (19)
5 189
4 899
Нетна печалба
471
(117)
Възвращаемост на собствения капитал
6,7 %
-2,7 %
Съотношение разход-приход
73 %
77,5 %
Общо активи
183 539
202 084
Общо собствен капитал
7 044
4 278 (20)
RWA (21)
91 700
74 973 (22)
Съотношение от първи ред
9,4 %
10,2 % (23)
Съотношение на общия капитал или съотношение на Банката за международни разплащания (БМР)
12,6 %
14,8 %
Стабилност на финансирането/неликвидни активи
107 %
110 %
Източник: ABN AMRO Bank NV, Годишен преглед 2009 г., консолидиране на предишно ABN AMRO Z и частен собствен капитал, включително New HBU.
(58)
За 2009 финансова година ABN AMRO N отчете загуба от 117 млн. EUR. Загубата се дължеше на по-високите обезценки на заемите, натиска върху лихвените маржове, по-високите такси, свързани с нидерландската схема за гарантиране на депозити и разходите за разделяне и за интегриране (24). Ако се изключат разходите за разделяне и за интегриране, ABN AMRO N би отчела малка нетна печалба за 2009 г. в размер на 52 млн. EUR.
2.2.2. Fortis Bank Nederland (FBN)
(59)
Самостоятелно FBN беше четвъртата най-голяма банка на нидерландския пазар (след Rabobank, ING и ABN AMRO N, но преди SNS REAAL).
(60)
Нидерландската държава (и преди това Fortis SA/NV) пряко притежава 92,6 % от FBN, като структурата за инвестиции Fortis FBN(H) Preferred Investments BV притежава оставащия дял от 7,4 % под формата на преференциални акции. Нидерландската държава притежава 70 % от акциите в тази структура за инвестиции, като оставащите 30 % се притежават от няколко на брой частни инвеститори (25). Притежаваните от частни инвеститори преференциални акции са с номинална стойност 210 млн. EUR и (некумулативен) дивидент в размер на 5,85 % (26).
(61)
Дейностите на FBN са подразделени на три сегмента - банкиране на дребно, частно банкиране и банкиране за стопански субекти.
(62)
Дейностите в областта на банкирането на дребно включват традиционните дейности по банкиране на дребно (с мрежа от 157 клона, [2 - 3] млн. индивидуални клиенти и [20 000 - 60 000] клиенти, които са МСП) и също така Directbank (която предлага ипотечни решения чрез посредници) и продуктите в областта на потребителското кредитиране и разплащателните карти, предлагани съответно от Alfam и ICS.
(63)
Частното банкиране е развито най-вече под търговското наименование Fortis Mees Pierson и предлага услуги по управление на благосъстоянието (планиране на имуществото, инвестиране, предоставяне на заеми и застраховане) на сегментирана основа на [15 000 - 40 000] клиенти в цяла Нидерландия.
(64)
В рамките на бизнес единицата „Банкиране за стопански субекти“ на FBN има седем различни подразделения. В подразделението „Търговско банкиране“ (1) FBN има 23 бизнес центъра, предлагащи множество продукти на дружества с оборот до 250 млн. EUR. Дружества с оборот над 250 млн. EUR и публичният сектор се обслужват от друго подразделение - „Корпоративно и публично банкиране“ (2). Съществуват и подразделения „Инвестиционно банкиране“ (3) (27), „Специализирани финансови услуги“ (4) (28), „Електроенергия, стоки и транспорт“ (5), „Глобални пазари и институционално банкиране“ (6) (29) и „Клирингови средства и попечителство“ (7) (30).
(65)
В таблица 2 по-долу са обобщени редица ключови финансови данни за FBN:
Таблица 2
Основни финансови данни за FBN
(в млн. EUR)
2006 г.
2007 г.
2008 г. (31)
2009 г.
Общо приходи от дейността
3 473
3 553
3 096
2 171
Нетна печалба
1 157
1 296
-18 486
406
Възвращаемост на капитала (обичайна) (32)
20,1 %
8,9 %
4,9 %
0,7 %
Съотношение разход-приход
50,5 %
54,2 %
64,9 %
84,2 %
Общо активи
209 749
272 378
184 203
189 785
Общо собствен капитал
5 910
21 763
2 944
4 716
RWA
66 995
75 850
70 932
53 730 (33)
Съотношение от първи ред
8,6 %
11,2 %
7,4 %
12,5 %
Съотношение на общия капитал
10,5 %
11,2 %
11,2 %
16,7 %
Съотношение заем-депозит
167 %
237 %
208 %
Източник: Годишни доклади на FBN 2008/2009 г.
(66)
През 2008 г. FBN понесе загуба в размер на 18,5 млрд. EUR, но тази загуба беше до голяма степен свързана с извънредни елементи. Дружеството беше задължено да отчете нетна загуба в размер на 16,8 млрд. EUR по отношение на дела си в RFS Holdings и продажбата му и също така претърпя обезценка в размер на 922 млн. EUR (след данъчно облагане) в подразделението си Prime Fund Solutions поради измамата на Мадоф (34). Нетната базова печалба, с изключение на тези елементи, беше в размер на 604 млн. EUR, като беше почти изцяло реализирана през първата половина на 2008 г.
(67)
През 2009 г. FBN реализира нетна печалба в размер на 406 млн. EUR, подпомогната от две извънредни печалби (паричен сетълмент в размер на 362,5 млн. EUR с Fortis Capital Company) и възстановяване на провизии във връзка с Мадоф в размер на 16 млн. EUR. Нетната базова печалба намаля на 27 млн. EUR (35) (от 604 млн. EUR през 2008 г.).
2.2.3. Група ABN AMRO
(68)
На 1 юли 2010 г. група ABN AMRO, която беше създадена след сливането на FBN и ABN AMRO Bank (т.е. дейностите на ABN AMRO N), групира всички дейности на FBN и ABN AMRO N в две отделни бизнес единици: „Банкиране на дребно и частно банкиране“ и „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“. През 2008 г. групата реализира проформа приходи от дейността в размер на 7,15 млрд. EUR и проформа активи на обща стойност 360 млрд. EUR. В съответствие с последните данни (36) група ABN AMRO има общ капитал в размер на 11,7 млрд. EUR съгласно МСФО (37).
(69)
Група ABN AMRO е добре диверсифицирана с приходи от дейността в размер на 4,2 млрд. EUR в „Банкиране на дребно и частно банкиране“ и приходи от дейността в размер на 2,8 млрд. EUR в „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“. От географска гледна точка по-голямата част от приходите на група ABN AMRO (а именно [65 - 95] % от общата стойност на приходите) са с произход от Нидерландия.
(70)
В „Банкиране на дребно и частно банкиране“ интегрираната група ABN AMRO има пазарни дялове в размер на [15 - 20] % и [15 - 20] % (38) съответно в сегмента на „масовите продажби на дребно“ и сегмента на „банкирането за преференциални клиенти“ (39), което я прави трета по размер на нидерландския банков пазар по отношение на пазарния дял. В частното банкиране (с търговското наименование ABN AMRO Mees Pierson) група ABN AMRO безспорно е най-голямата на нидерландския пазар с пазарен дял от приблизително [30 - 40] % (40). В „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“ пазарният дял на група ABN AMRO е около [15 - 25] % (41).
(71)
Група ABN AMRO вече не включва New HBU и факторинг дейностите на IFN, които бяха продадени в рамките на компенсацията за сливането на 1 април 2010 г.
(72)
Като част от процеса на преструктуриране, две малки подразделения на FBN (а именно Intertrust и Prime Fund Solutions („PFS“)) също бяха продадени и вече не са част от група ABN AMRO.
(73)
През септември 2009 г. FBN (и неговия партньор Banque Générale du Luxembourg („BGL“) (42) продаде Intertrust на Waterland - дружество, специализирано в областта на частния собствен капитал. Intertrust е една от най-големите компании в областта на доверителното и корпоративното управление в световен мащаб. В нея са наети 1 000 експерта в 19 държави, а приходите от дейността и RWA са съответно в размер на […] млн. EUR и […] млн. EUR.
(74)
През май 2010 г. FBN също така обяви продажбата на PFS на Credit Suisse. PFS предоставя услуги по финансиране на алтернативния отрасъл за управление на активи, включително например услуги по управление, банкиране, попечителство и финансиране. Неговите клиенти варират от малки специализирани дружества за управление на активи до големи институции в световен мащаб като пенсионни фондове и държавни инвестиционни фондове. PFS беше отговорно за провизията от 922 млн. EUR след данъчно облагане във връзка с измамата на Мадоф, която FBN регистрира през 2008 г. PFS има приходи в размер на […] млн. EUR и RWA в размер на […] млн. EUR.
(75)
На 4 март 2011 г. група ABN AMRO публикува резултатите си за 2010 данъчна година, които показаха нетна загуба от 414 млн. EUR. Като се изключат разходите за разделяне и за интегриране, група ABN AMRO отчете базова печалба в размер на 1 077 млн. EUR. Към 31 декември 2010 г. основното съотношение от първи ред, съотношението от първи ред и съотношението на общия капитал на група ABN AMRO бяха съответно 10,4 %, 12,8 % и 16,6 %. В консултация с нидерландската държава група ABN AMRO създаде дивидентна политика, насочена към изплащането на дивиденти в размер на 40 % от отчетената годишна печалба.
2.3. Описание на плана за преструктуриране от декември 2009 г. и на актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г.
(76)
На 4 декември 2009 г. нидерландската държава предостави на Комисията плана за преструктуриране от декември 2009 г. През март 2010 г. беше предоставена допълнителна информация (43). Сливането на FBN и ABN AMRO N е в центъра на бизнес концепцията, разработена в плана за преструктуриране от декември 2009 г. Група ABN AMRO, новата банка, възникваща в резултат на плана за преструктуриране от декември 2009 г., ще бъде насочена към средния пазарен сегмент в Нидерландия (44) и ще бъде активна в „Банкиране на дребно и частно банкиране“ и „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“.
(77)
Планът за преструктуриране от декември 2009 г. се основава на констатацията, че капиталовите нужди не са били свързани с базовите резултати на FBN и ABN AMRO N, а по-скоро с необходимостта от финансиране на съответното им разделяне от техните дружества-майки и предварителните разходи за интегриране при сливането.
(78)
В един съпоставителен сценарий без наличието на държавна помощ в плана за преструктуриране от декември 2009 г. се отчита, че без координираните усилия на правителствата от Бенелюкс Fortis SA/NV би претърпяло срив, което също би повлякло надолу FBN и ABN AMRO N.
(79)
Планът за преструктуриране от декември 2009 г. съдържа финансови прогнози за периода 2009-2012 г. с разбивка в следните подразделения: „Банкиране на дребно“, „Частно банкиране (Нидерландия)“, „Частно банкиране (Международно)“ и „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“. Конкретно за 2012 г. група ABN AMRO също така изчисли потенциални данни за печалба, в които се изключват разходите за преход и се приема, че синергиите между разходите вече са отчетени за цялата година. Тези прогнози бяха предоставени за базов сценарий и за най-лош възможен сценарий.
(80)
На 8 ноември 2010 г. нидерландската държава актуализира финансовите прогнози за периода до 2012 г., съдържащи се в плана за преструктуриране от декември 2009 г., като включи допълнителни прогнози за 2013 г. в плана за преструктуриране от ноември 2010 г.
(81)
При базовия сценарий нидерландската държава изхожда от предположението, че обемът на дейността ще нарасне в съответствие с инфлацията. Предполага се, че разходите за персонала ще се увеличат с [1 - 6] % годишно, а другите разходи с по-умерен процент от [1 - 5] % годишно. Нидерландската държава също така предвижда, че провизиите за загуби по заеми на групата ABN AMRO ще започнат да намаляват в сравнение с високото ниво, отчетено през 2009 г.
(82)
При базовия сценарий в плана за преструктуриране от ноември 2010 г. група ABN AMRO реализира отрицателен нетен резултат в размер на […] млн. EUR през 2010 г. преди да се върне към реализирането на печалби от 2011 г. нататък (т.е. печалба в размер на […] млн. EUR през 2011 г.).
(83)
През 2012 г. и 2013 г. се очаква, че нетните печалби на група ABN AMRO ще се увеличат съответно на […] млн. EUR и […] млн. EUR, като ще се трансформират във възвръщаемост на собствения капитал (Return on Equity - ROE) (45) в размер на около […] %. Подобряването на рентабилността на група ABN AMRO ще бъде резултат от по-добри приходи от дейността (които би трябвало да се възстановят на предишното равнище след отчетената през 2009 г. слаба стойност), програмата за намаляване на разходите, която бавно следва да доведе до понижаване на разходите с 1,1 млрд. EUR преди данъчно облагане годишно и до нормализиране на провизиите за загуби по заеми след отбелязаната през 2009 г. висока стойност. През 2013 г. съотношението разход-приход на група ABN AMRO се очаква да бъде […] %.
(84)
Базов сценарий
Таблица 3
2009 г. (действителни данни)
2010 г. (П (46))
2011 г. (П)
2012 г. (П)
2012 г. потенциални данни (П)
2013 г. (П)
Приход от дейността
7 039
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Нетни приходи от лихви
4 528
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Нетни приходи от такси и комисиони
1 933
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Други приходи
849
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Разходи за дейността
-5 568
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Разходи за дейността - обичайна стопанска дейност
-5 258
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Разходи за дейността - разходи за преход
- 310
[…]
[…]
[…]
Оперативен резултат
1 471
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Обезценки на заемите
-1 585
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Печалба преди данъчно облагане
- 114
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Данъци и малцинствени участия
45
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Нетна печалба
-68
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Базова нетна печалба
(ex разходи за преход)
163
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
(85)
При най-лошия възможен сценарий в плана за преструктуриране от ноември 2010 г. нидерландската държава изхожда от по-консервативни предположения, отколкото при базовия сценарий. Използвани са лихвени маржове, които са със 7,5 % по-ниски, отколкото при базовия сценарий, по-предпазливи прогнози за комисионите и таксите (растеж в размер на 4 % годишно за разлика от 7 % при базовия сценарий), по-ограничени синергии (въздействието на - […] млн. EUR върху печалбата за 2013 г.) и 15 % по-бавен темп на възстановяване на провизиите за загуби по заеми (въздействието на - […] млн. EUR върху печалбата за 2013 г.).
(86)
Въпреки че тези по-консервативни стойности биха довели до по-ниски резултати, група ABN AMRO все още би била в състояние да отчете печалба. При най-лошия възможен сценарий се предвижда базова нетна печалба в размер на […] млн. EUR и […] млн. EUR съответно за 2012 г. и 2013 г. (в сравнение със съответно […] млн. EUR и […] млн. EUR при базовия сценарий).
(87)
В плана си за преструктуриране от декември 2009 г. нидерландската държава също така засяга своята стратегия за излизане, като подчертава, че тя не възнамерява да остане дългосрочен инвеститор в група ABN AMRO.
(88)
С писмо от 20 август 2010 г. нидерландската държава предостави на Комисията по-подробна информация относно своята стратегия за излизане. Нидерландската държава обясни, че обмисля предлагане под формата на първично публично предлагане (IPO) (47), но си запазва отворени и други възможности, като например частна продажба на инвеститор или участник на пазара. В писмото си от 20 август 2010 г. нидерландската държава посочва, че първи дял в размер на между [0 - 50] - [10 - 60] % би могъл да бъде предложен за IPO най-рано през […], последван от вторично предлагане на други [0 - 50] - [10 - 60] % през 2015 г. Нидерландската държава иска да си възвърне обратно първоначалната инвестиция, увеличена с разходите за финансирането ѝ в размер на [2 - 5] %. Намерението на нидерландската държава е да намали дела си в група ABN AMRO на максимум [25 - 65] %, за предпочитане преди края на [2014 - 2018 г.]. Нидерландската държава изцяло се ангажира с пълно излизане от групата в крайна сметка. Окончателното решение относно IPO е оставено на нидерландския министър на финансите и ще зависи от пазарните обстоятелства, „готовността за IPO“ на група ABN AMRO и очакваните постъпления. На 24 януари 2011 г. нидерландското правителство също така представи публично своята стратегия за излизане (48).
(89)
Планът за преструктуриране от декември 2009 г. (както и актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г.) показват, че - след прилагането на всички мерки за държавна помощ - група ABN AMRO е достатъчно капитализирана. През периода на преструктуриране предвижданите съотношения от първи ред следва стабилно да се задържат над […] % между 2009 г. и 2012 г. и да се увеличат допълнително на […] % през 2013 г.
(90)
В плана си за преструктуриране от декември 2009 г. нидерландската държава обяснява, че група ABN AMRO вече е продала редица предприятия. Освен продажбата на New HBU и IFN по време на процеса на компенсация за сливането, ABN AMRO N и FBN също така са продали Intertrust и PFS.
(91)
В сравнение с група ABN AMRO, Intertrust и PFS съвместно представляват [0 - 5] %, [0 - 5] % и [0 - 5] % съответно по отношение на предвижданите общи приходи от дейността, разходи и RWA.
(92)
По време на процеса на преструктуриране FBN също така осъществи придобиване, за да коригира несъответствие, произтичащо от разделянето на Fortis SA/NV. FBN беше законният собственик на БЕ „Брокерски услуги и услуги по клиринг и попечителство“ и на всички офиси, свързани с тази дейност, с изключение на офиса в Чикаго, който остана част от Fortis Bank SA/NV. С оглед да се коригира това несъответствие, свързано с разделянето, FBN придоби клона в Чикаго на Fortis Clearing Americas от Fortis Bank SA/NV на 31 юли 2009 г. на цена от приблизително […] млн. USD.
2.4. Описание на мерките
(93)
За идентифициране на отделните мерки за държавна помощ Комисията използва в настоящото решение същите буквени кодове както в решението си от 5 февруари 2010 г.
2.4.1. Мерки, обхванати от решението от 8 април 2009 г.
(94)
На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби FBN (включително и ABN AMRO N) от Fortis SA/NV срещу сумата от 12,8 млрд. EUR („мярка X“). Комисията не откри процедура по отношение на тази мярка, която като такава не е осигурила държавна помощ на FBN, дори и да е била част от сделка, с която на FBN да е била предоставена държавна помощ (виж съображение 32 от решението от 8 април 2009 г.).
(95)
По време на придобиването на FBN от нидерландската държава FBN в голяма степен е зависило от Fortis Bank SA/NV по отношение на своето финансиране. С оглед да се гарантира пълното разделяне на FBN от Fortis Bank SA/NV беше необходимо нидерландската държава да прекрати взаимоотношенията на финансиране между FBN и Fortis Bank SA/NV. За да прекрати съществуващите отношения, на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава предостави на FBN механизъм за краткосрочна ликвидност в размер на 45 млрд. EUR („мярка Y1“). Този механизъм за ликвидност позволи на FBN да изплати на Fortis Bank SA/NV краткосрочните заеми в размер на 34 млрд. EUR. Освен това нидерландската държава замени Fortis Bank SA/NV като кредитор по дългосрочни заеми, отпуснати на FBN с номинална стойност в размер на 16,1 млрд. EUR при така наречената „новация“ („мярка Y2“) (49).
(96)
Механизмът за краткосрочна ликвидност, обхванат от мярка Y1, продължи да бъде в сила до края на юни 2009 г., Възнаграждението беше променяно няколко пъти докато тази мярка беше в сила. В периода между 6 октомври 2008 г. и 23 октомври 2008 г. нидерландската държава предостави на FBN краткосрочно финансиране при EONIA (50) (за овърнайт кредитиране с максимален размер от 5 млрд. EUR) или EURIBOR (51) (за по-дългосрочна ликвидност с максимален размер от 40 млрд. EUR) без никакъв допълнителен спред. След 23 октомври 2008 г. имаше кратък период (до 5 ноември 2008 г.), през който нидерландската държава прилагаше EONIA + 50 базисни пункта и EURIBOR + 50 базисни пункта. През този втори период този механизъм все още се прилагаше за суми с максимален размер от 5 млрд. EUR за овърнайт ликвидност и 40 млрд. EUR за по-дългосрочна ликвидност. В периода между 5 ноември 2008 г. и 1 март 2009 г. нидерландската държава промени възнаграждението на EONIA + 25 базисни пункта за овърнайт заеми, EURIBOR + 25 базисни пункта за заеми с падеж (52), по-малък от 3 месеца, и EURIBOR + 50 базисни пункта за заеми с падеж, по-голям от три месеца (53). След 1 март 2009 г. нидерландската държава разработи система от два етапа, с който да насърчи FBN да намали зависимостта си от държавата. Първият транш на финансиране (независимо от падежа) беше предоставен при EURIBOR + 25 базисни пункта, но след достигане на този праг FBN можеше да получи допълнителна ликвидност само при EURIBOR + 50 базисни пункта (54). Размерът на механизма за обща ликвидност и граничната сума на първия праг бяха постепенно намалени. На 9 юли 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията, че FBN е изплатила всичките си краткосрочни заеми на държавата.
(97)
Дългосрочните заеми, поети чрез новация от нидерландската държава (мярка Y2), възлизаха на 16,1 млрд. EUR, включително 8,15 млрд. EUR капитал от втори ред (от които 3 млрд. EUR капитал от „горен“ втори ред) и 7,95 млрд. EUR заеми с първостепенен ранг.
(98)
На 24 декември 2008 г. нидерландската държава придоби ABN AMRO N от FBN срещу сумата от 6,5 млрд. EUR („мярка Z“). Нидерландската държава не извърши плащане с парични средства в брой, а плати за закупуването чрез анулиране на дългосрочен дълг в размер на 6,5 млрд. EUR, който беше получен при интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. като част от мярка Y2. С други думи нидерландската държава се отказа от вземания в размер на 6,5 млрд. EUR от FBN като заплащане за ABN AMRO N (55).
2.4.2. Мерки, обхванати от решението от 5 февруари 2010 г.
(99)
Комисията беше уведомена през юли 2009 г. за някои от мерките, обхванати от решението от 5 февруари 2010 г. (56), а за останалите мерки беше уведомена през януари 2010 г. През юли 2009 г. нидерландската държава уведоми за инструмента за освобождаване на капитал или „CRI“ („мярка А“ с ефект на освобождаване на капитал в размер на 1,7 млрд. EUR), задължителна конвертируема облигация с фиксиран падеж („MCS“) в размер на 500 млн. EUR („мярка Б1“) и втори транш на MCS в размер на 300 млн. EUR („мярка Б2“).
(100)
През януари 2010 г. нидерландската държава уведоми за допълнителни капиталови мерки на стойност 4,39 млрд. EUR. Нидерландската държава закупи допълнителни MCS инструменти в размер на 2,28 млрд. EUR, за да покрие допълнителните разходи за разделяне (780 млн. EUR, „мярка Б3“), недостига на капитал, породен от продажбата на New HBU (300 млн. EUR, „мярка Б4“), както и разходите за интегриране (1,2 млрд. EUR, „мярка Б5“). С оглед да приведе капитала от първи ред на FBN в съответствие с регулаторните изисквания, нидерландската държава също така конвертира 1,35 млрд. EUR от капитала от втори ред на FBN, който вече притежаваше, в капитал от първи ред („мярка В“). Нидерландската държава също така изплати на другите участници в консорциума 740 млн. EUR в брой („мярка Г“), както беше предвидено в САК, за да уреди задължения, произтичащи единствено в хода на процеса на разделяне. На последно място нидерландската държава също така предостави гаранция за кръстосаните задължения, породени от продажбата на New HBU („мярка Д“).
(101)
Нидерландското правителство продаде чрез CDS кредитна защита на нидерландски ипотечен портфейл на ABN AMRO N, представляващ около [30 - 80] % от общия портфейл жилищни кредити на ABN AMRO N. Тази мярка имаше ефекта на намаляване на претеглените спрямо риска активи на ABN AMRO N.
(102)
Като заплащане за кредитната защита нидерландската държава получаваше годишна такса от 51,5 базисни пункта (изчислена като процент от стойността на портфейла в началото на всеки референтен период).
(103)
Тази такса беше изчислена чрез използването на методиката за определяне на разходите в капиталово изражение. Нидерландската държава определи колко капитал може да освободи ABN AMRO N посредством инструмента за освобождаване на капитал (а именно 1,7 млрд. EUR въз основа на изискванията на Базел I, които все още се прилагаха по време на прилагането на споразумението за CRI), и след това изчисли възвръщаемост от 10 % върху това освобождаване на капитал (а именно 10 % от 1,7 млрд. EUR), което се равняваше на 51,5 базисни пункта от първоначалната стойност на портфейла в размер на 34,5 млрд. EUR.
(104)
Всяка година ABN AMRO N запазваше транш „първа загуба“ от 20 базисни пункта (изчислени като процент от първоначалната стойност на портфейла).
(105)
ABN AMRO N запазваше вертикална част в размер на 5 % от оставащия риск.
(106)
Ценообразуването на инструмента за кредитна защита не се коригира след като ABN AMRO N напълно прие капиталовите изисквания на Базел II, въпреки че ефектът на освобождаване на капитал, породен от CRI, щеше да бъде значително по-малък.
(107)
По принцип договорът за CDS имаше падеж от седем години, но ABN AMRO N имаше кол опции, позволяващи му да прекрати договора на редица предварително определени референтни дати (например октомври 2010 г., януари 2011 г. и януари 2012 г.) (57).
(108)
Съгласно САК тримата партньори в консорциума трябваше да гарантират, че ABN AMRO Z ще остане достатъчно капитализирано. В този контекст нидерландската държава трябваше да участва с 2,2 млрд. EUR по отношение на недостига на капитал на ABN AMRO Z. Целта на CRI беше да позволи на ABN AMRO N да участва в това участие от 2,2 млрд. EUR в ABN AMRO Z.
(109)
Нидерландската държава предпочете неконвенционалното решение за CRI пред традиционното увеличаване на капитала, тъй като преди разделянето то не би могло да обособи капиталовите вноски в ABN AMRO Bank. С други думи, тъй като ABN AMRO N не беше отделно юридическо лице, от евентуална капиталова инжекция в ABN AMRO Bank биха могли да се възползват и другите двама участници в консорциума. Този ход на действие би могъл да има сериозни последици, особено при сценариите с увеличени затруднения.
(110)
След разделянето ABN AMRO N стана отделно юридическо лице (новата ABN AMRO Bank). Нидерландската държава продължи да носи отговорност съгласно САК за запълването на капиталовия недостиг от 2,2 млрд. EUR на ABN AMRO Z. Нидерландската държава взе решение, че ABN AMRO N следва да използва парични средства в брой от MCS инструментите (а именно мярка Б3, доколкото тя се отнасяше до разумния марж от 500 млн. EUR и 1,2 млрд. EUR на мярка Б5), за да инжектира 1,7 млрд. EUR в ABN AMRO Z, като същевременно продължава да прилага CRI в новата ABN AMRO Bank за покриване на разумния марж от 500 млн. EUR и разходите за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR.
(111)
На 15 октомври 2010 г. ABN AMRO Bank и нидерландската държава съобщиха, че прилагането на CRI ще бъде прекратено, считано от 30 октомври 2010 г. Действително, тъй като ABN AMRO Bank междувременно беше приложила изискванията на Базел II, привлекателността на и необходимостта от CRI намаля (58).
(112)
Тъй като CRI не беше достатъчен, за да се покрие целият капиталов недостиг в ABN AMRO Z в размер на 2,2 млрд. EUR, нидерландската държава предостави допълнителен капитал на ABN AMRO Bank чрез MCS.
(113)
Тази MCS беше категоризирана като хибриден капитал от първи ред с купон от 10 % и автоматично се конвертира в акции на ABN AMRO II по време на разделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank. От този момент нататък тя беше квалифицирана като основен капитал от първи ред. Конвертирането бе извършено по номинална стойност (59). Мярката позволи на ABN AMRO II (преименувано на ABN AMRO Bank) да участва с 500 млн. EUR в ABN AMRO Z.
(114)
С цел да се покрият разходите, свързани с разделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank, нидерландската държава закупи допълнителни MCS. През юли 2009 г. беше отправено уведомление за първия транш от около 300 млн. EUR (мярка Б2), а за останалите (а именно 780 млн. EUR) бе уведомено през януари 2010 г. (мярка Б3).
(115)
Цялата сума в размер на 1,08 млрд. EUR (а именно мерки Б2 и Б3 заедно) беше необходима за покриване на следните разходи:
-
480 млн. EUR за ясно определени разходи за разделяне;
-
90 млн. EUR за създаване на отдел „Парични пазари“; и
-
500 млн. EUR за осигуряване на разумен марж.
(116)
Нидерландската държава предостави допълнителна разбивка на разходите за разделяне, възлизащи на 480 млн. EUR. Те се отнасяха до излагането на кръстосани задължения ([0 - 200] млн. EUR), отмяната на договореностите за разпределение на риска ([0 - 200] млн. EUR), обратното изкупуване на секюритизирани облигации ([0 - 200] млн. EUR), прехвърлянето от ABN AMRO R на търговския пазарен риск на клиентите на ABN AMRO N ([0 - 200] млн. EUR), прекратяването на инструментите за освобождаване на капитал ([0 - 200] млн. EUR) и други разходи, свързани с разделянето и отмяната ([0 - 300] млн. EUR).
(117)
След разделянето от дружеството-майка ABN AMRO Bank, ABN AMRO II трябваше самостоятелно да създаде отдел „Парични пазари“, който струва 90 млн. EUR.
(118)
На последно място нидерландската държава инжектира още капитал в размер на 500 млн. EUR, за да се гарантира, че ABN AMRO N би могло да работи с известен марж над минималните регулаторни изисквания.
(119)
FBN и ABN AMRO N биха могли да се слеят само след решаването на проблемите с концентрацията, установени в решението за сливане. Поради това нидерландската държава реши да продаде New HBU и IFN на Deutsche Bank. Тази сделка обаче доведе до необходимост от допълнителен капитал в размер на 470 млн. EUR, с която ABN AMRO N не би могло да се справи самостоятелно. Нидерландската държава реши да помогне и инжектира 300 млн. EUR. под формата на MCS (60).
(120)
С оглед да се осъществи сливането ABN AMRO N и FBN (и след сливането - група ABN AMRO) трябваше да заплатят първоначалните разходи за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR (след данъчно облагане), свързани с разходите за съкращения, интегрирането на ИКТ платформи и преструктурирането на клоновата мрежа. Тъй като ABN AMRO N и FBN не бяха в състояние сами да финансират тези разходи, нидерландската държава реши да инжектира капитал под формата на MCS (61).
(121)
FBN бе задължено да увеличи капитала си от първи ред, след като DNB (62) беше посочил, че съществува капиталов недостиг от първи ред в размер на приблизително 1,26 млрд. EUR. След отделянето от неговото дружество-майка Fortis SA/NV, FBN също така трябваше да похарчи 90 млн. EUR за покриване на разходите за създаването на отдел „Ликвидност“, модели, свързани с Базел, лицензии и консултантски услуги.
(122)
Нидерландската държава предостави този допълнителен капитал чрез конвертирането на дълг от втори ред с номинална стойност 1,35 млрд. EUR в капитал от първи ред. Следователно сделката не включваше никакви нови парични средства в брой (63).
(123)
Когато участниците в консорциума договориха придобиването на ABN Amro Holding през 2007 г., те разбраха, че по онова време не всички факти са били известни. Поради това САК съдържаше редица общи принципи за уреждането на някои задължения за плащане, които биха станали ясни само по време на процес на разделяне. Конкретните суми произтичат от процес на договаряне, в който участваше нидерландската държава (а преди нея - Fortis SA/NV).
(124)
Общият размер от 740 млн. EUR се отнася до:
[…]
Тези изходящи парични потоци в известна степен се компенсират от факта, че нидерландското правителство получи […] от другите участници в консорциума, свързани с трудно възстановимите разходи.
(125)
Балансът на задълженията за плащане по отношение на другите участници в консорциума (а именно 740 млн. EUR) беше платен в брой, отчасти директно на другите участници в консорциума и отчасти на ABN AMRO Bank (сега RBS NV).
(126)
Дори и след продажбата на New HBU, ABN AMRO Bank (сега RBS NV) и ABN AMRO II (или неговите правоприемници) ще продължат да носят отговорност към кредиторите на New HBU, ако New HBU не е в състояние да изпълни задълженията си към своите кредитори. По същия начин New HBU ще трябва да поеме кръстосани задължения към кредиторите на ABN AMRO Bank и ABN AMRO II. Тъй като кръстосаните задължения произтичат от продажбата на New HBU, която беше резултат от решение на ABN AMRO II и неговите акционери, те носят отговорност и за намирането на решение. Предлаганото решение предполагаше, че нидерландската държава и Deutsche Bank (а именно купувачът на New HBU) са се договорили, че New HBU и ABN AMRO II взаимно ще се обезщетят за тези кръстосани задължения, като взаимно си предоставят обезпечение, така че да се намалят предизвиканите регулаторни капиталови изисквания до желаните 20 %. В резултат на това споразумение ABN AMRO II трябваше да предостави обезпечение на New HBU в размер до 950 млн. EUR (намаляващo с течение на времето с настъпването на падежа на базисните задължения) за задълженията на New HBU към ABN AMRO II и към ABN AMRO Bank (сега RBS NV). Тъй като ABN AMRO II не разполагаше със средствата за предоставяне на обезпечението, необходимо по отношение на задължението към ABN AMRO Bank (сега RBS NV), държавата предостави компенсация за изплатено обезщетение под формата на гаранция по дълга на ABN AMRO Bank (сега RBS NV).
(127)
Нидерландската държава оцени този риск, все едно е държавна гаранция върху подчинения дълг на ABN AMRO Bank (сега RBS NV). Ценообразуването - основано на препоръката на Европейската централна банка („ЕЦБ“) за рекапитализация (64) - беше определено на 200 базисни пункта плюс средния спред CDS (65).
(128)
В таблица 4 са обобщени мерките, оценени в настоящото решение. Колоната „Основание“ е същата като тази в таблица 1 в съображение (57) от решението от 5 февруари 2010 г. Както беше посочено в съображение 110, след разделянето на ABN AMRO N и ABN AMRO Bank на 6 февруари 2010 г. мерките и целите на мерките бяха променени. По-специално мярка А беше използвана от тази дата нататък за целите на мярка Б3 (доколкото се отнася до разумния марж) и мярка Б5 и обратното.
Таблица 4
Мерки за държавна подкрепа
Описание
Размер
(в млрд. EUR)
Основание
Правен субект, на който се предоставя мярката
Мерки, обхванати от решението от 8 април 2009 г.
Y1
Краткосрочно финансиране
45
FBN
Y2
Дългосрочно финансиране
16,1
FBN (за да се даде възможност за връщане на дълга към Fortis Bank SA/NV)
Z
Придобиване на ABN AMRO N
6,5
FBN (покупна цена, платена чрез опрощаване на задължение)
Капиталови мерки, за които е постъпило уведомление през юли 2009 г. и които са приведени в действие през юли/август 2009 г.
Мярка A
Инструмент за освобождаване на капитал
Защита чрез CDS върху портфейл от 34,5 млрд. EUR (с ефект на освобождаване на капитал в размер на 1,7 млрд. EUR)
За попълване на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z
ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и прехвърлена на ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank) на датата на разделяне
Мярка Б1
MCS
0,5
Мярка Б2
MCS
0,3
Първи транш разходи за разделяне
ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и прехвърлена на ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank) при разделянето
Допълнителни капиталови мерки, за които е постъпило уведомление през януари 2010 г.
Мярка Б3
MCS
0,78
Втори транш разходи за разделяне и разумен марж в размер на 0,5 млрд. EUR
967 млн. EUR платени на ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и прехвърлена на ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank) при разделянето, като остатъкът е изплатен директно на ABN AMRO II
Мярка Б4
MCS
0,3
Въздействие върху капитала, произтичащо от продажбата на New HBU
Мярка Б5
MCS
1,2
Разходи за интегриране
Мярка В
Замяна на капитал от втори ред с базов собствен капитал
1,35
Недостиг на капитал от първи ред на равнище FBN
FBN
Мярка Г
Плащане в брой на партньорите в консорциума
0,74
Задължения за плащане, произтичащи от САК
Други партньори в консорциума/ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV)
Мярка Д
Гаранция за задължения в размер на 950 млн. EUR
0,95
Кръстосани задължения, произтичащи от продажбата на New HBU
ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank)
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ЗАПОЧВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
3.1. Основания за започване на процедурата, изложени в решението от 8 април 2009 г.
(129)
В решението от 8 април 2009 г. Комисията започна процедура, тъй като имаше основания да счита, че мерки Y1, Y2 и Z (66) представляват държавна помощ в полза на FBN и ABN AMRO N. Комисията счете, че тези мерки са дали възможност на FBN и ABN AMRO N да останат на пазара и да извършват своята стопанска дейност. Тя имаше основания да счита, че тези мерки предоставят селективно предимство на FBN и ABN AMRO N.
(130)
В съображения 29 и 30 от решението от 8 април 2009 г. Комисията отбеляза, че мерки X, Y1 и Y2 са част от един и същи договор за продажба, който има за цел да отдели FBN от Fortis SA/NV. В решението от 3 декември 2008 г. вече беше направено заключение, че при сключването на този договор на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава не е действала като нормален инвеститор в условията на пазарна икономика.
(131)
В съображение 33 от решението от 8 април 2009 г. Комисията заяви, че мярка Y1 изглежда предоставя предимство на FBN, тъй като то е получило финансиране в размер, какъвто не е могло да открие на пазарите, на които по това време е царял пълен безпорядък. Като отчита тези извънредни пазарни обстоятелства, Комисията също така изрази съмнение дали лихвените проценти, изисквани от нидерландската държава, биха били приемливи за частен инвеститор. Освен това Комисията отбеляза, че изглежда устойчивостта на новия доставчик на финансиране на FBN предоставя предимство на дружеството. FBN вече не е зависимо от дружество, изпитващо финансови затруднения и ограничения, свързани с ликвидността, каквото е Fortis SA/NV, а получава своето финансиране от нидерландската държава.
(132)
Комисията изрази съмнения дали мярка Y1 е съвместима със съобщението на Комисията „Прилагане на правила за държавна помощ към мерки, взети във връзка с финансовите институции в контекста на настоящата световна финансова криза“ („съобщението относно банковия сектор“) (67), тъй като тя не е нито пропорционална, нито ограничена до необходимия минимум. По-конкретни опасения бяха изразени в съображение 52 от решението от 8 април 2009 г. във връзка със съвместимостта на следните елементи: (1) възнаграждението, платено от FBN, (2) максималният период, през който FBN може да се възползва от финансирането, (3) максималният матуритет на въпросните инструменти и (4) размерът на механизма за ликвидност.
(133)
Освен това Комисията посочи, че мярка Y2 би могла да съдържа елементи на държавна помощ, ако към момента на придобиването Fortis Bank SA/NV се е намирало в положение, в което да изиска незабавно изплащане на дългосрочните заеми, в случай че собствеността на FBN се промени. Ако в действителност е била налице клауза за изплащане, свързана със собствеността, мярка Y2 е дала възможност на FBN да се възползва от дългосрочни заеми при предкризисни лихвени проценти. Мярка Y2 предполага, че FBN не е било задължено да намери алтернативен източник на финансиране при преобладаващите пазарни условия към този момент. Освен това, тъй като Fortis Bank SA/NV е имало право да поиска изплащане, изборът на нидерландската държава да предоставя по-скоро дългосрочни заеми, отколкото краткосрочни заеми, може да бъде поставен под въпрос. По тази причина в решението от 8 април 2009 г. Комисията изрази опасения, че мярка Y2 съдържа държавна помощ за по-дълъг период от този, който е строго необходим. С оглед да е в състояние да оцени елементите на държавна помощ, съдържащи се в мярка Y2, Комисията поиска от нидерландската държава да предостави повече информация относно договорните условия за предсрочно изплащане, предвидени в договорите за дългосрочни заеми.
(134)
В съображение 54 от решението от 8 април 2009 г. Комисията също така изрази съмнение дали нидерландската държава е предприела адекватни мерки за ограничаване на излишното нарушаване на конкуренцията в съответствие с точка (27) от съобщението относно банковия сектор.
(135)
Комисията изрази опасения и за това дали ABN AMRO N - евентуално непряко - се е възползвало от осигурените на FBN мерки за ликвидност. Поради това тя поиска от нидерландската държава да предостави повече информация относно ситуацията и стратегията на ABN AMRO N, свързани с финансирането.
(136)
По отношение на мярка Z Комисията изрази съмнение дали нидерландската държава е заплатила на FBN пазарната цена за придобиването на ABN AMRO N. Комисията подчерта, че нидерландската държава е заплатила по-висока стойност от стойността, посочена в оценката на „настоящите пазарни условия“ от 3 октомври 2008 г., извършена от назначения от нидерландската държава експерт по остойностяването […] в неговия доклад, посочен в съображение 2. Освен това Комисията подчерта, че нидерландската държава не е приложила коригиращ фактор, отразяващ спада на фондовия пазар, който се прояви в периода между октомври и декември 2008 г. и който беше особено ясно изразен при банковите акции. Ако нидерландската държава е заплатила по-висока стойност при закупуването на ABN AMRO N, мярка Z е била равнозначна на държавна помощ, подпомагаща рекапитализацията на FBN.
(137)
В общ смисъл Комисията също така подчерта в решението от 8 април 2009 г., че нидерландската държава все още не е предала оценка на FBN и ABN AMRO N, извършена от DNB. Освен това нидерландската държава не е предоставила план за жизнеспособност или план за преструктуриране с подробни финансови прогнози. Понеже не бяха налични нито план за жизнеспособност, нито план за преструктуриране, Комисията не беше в състояние да прецени дали ABN AMRO N и FBN са разполагали с достатъчно капитал и са били в състояние да реализират приемливо равнище на рентабилност в резултат от мерки X, Y1, Y2 и Z.
3.2. Основания за удължаване на процедурите в решението от 5 февруари 2010 г.
(138)
Когато на 17 юли 2009 г. и на 15 януари 2010 г. нидерландската държава отправи уведомление за предприемането на допълнителни мерки в полза на FBN и ABN AMRO N като мерки, които не представляват държавна помощ, Комисията изрази съмнение дали някои от тези допълнителни мерки не представляват допълнителна държавна помощ за FBN и ABN AMRO N.
(139)
В решението от 5 февруари 2010 г. Комисията подчерта, че съгласно САК нидерландската държава има редица задължения, които не са задължения на ABN AMRO N. Мерките, предприети от нидерландската държава за изпълнение на нейните задължения съгласно САК (и по-специално задължението за поемане на разходите на ABN AMRO Z и задължението за отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank), на пръв поглед не изглеждат държавна помощ, предоставена на ABN AMRO N.
(140)
Комисията посочи, че основното предназначение на мерки A и Б1 изглежда е покриване на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z, но същевременно Комисията не беше наясно дали не е била налице и непряка полза за икономическите дейности на ABN AMRO N. Във връзка с това Комисията пожела да разбере дали ABN AMRO N и ABN AMRO Z - които нямат отделен правен статут - са били отделени едно от друго в достатъчна степен. Комисията също така пожела да получи повече информация относно причините за капиталовия недостиг на ABN AMRO Z, както и например във връзка с прехвърлянето на акции на Unicredito от ABN AMRO Z към ABN AMRO N. Комисията също така повдигна въпроси относно възнаграждението, което ABN AMRO N е заплатило на ABN AMRO Z за изпълнение на функциите на централен офис. Комисията изрази съмнение дали - поне отчасти - недостатъчната капитализация на ABN AMRO Z не е била свързана с факта, че ABN AMRO N не е заплатило пазарна цена за услугите, изпълнявани в централния офис на ABN AMRO Z.
(141)
Въпреки че съгласно САК отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank е задължение на нидерландската държава, Комисията не може да изключи варианта, че рекапитализацията от страната на държавата, която финансира разходите за отделянето, би могла да представлява държавна помощ. Комисията подчерта, че не всички разходи, категоризирани като разходи за отделянето, са свързани strictu senso със задълженията, свързани с отделянето, описани в САК. Комисията отчете, че категорията „разходи за отделянето“ включва сумата от 500 млн. EUR, необходими за снабдяването на група ABN AMRO с разумен марж, надвишаващ минималните пруденциални изисквания.
(142)
Комисията подчерта, че нидерландската държава е помогнала на FBN и на ABN AMRO N да платят разходите, свързани със сливането. За да разреши проблемите с концентрацията, възникнали в резултат от сливането, ABN AMRO N взе решение да продаде IFN и New HBU, което доведе до нов капиталов недостиг. Комисията констатира, че FBN и ABN AMRO N са били в състояние да се облагодетелстват от ползите, произтичащи от сливането (например синергии, свързани със сливането, предимството, което има една по-силна компания с по-голям брой пазарни дялове на нидерландския пазар, …), докато нидерландската държава е финансирала първоначалните разходи. Във връзка с това Комисията констатира, че нидерландската държава не е имала каквото и да било законно задължение за плащане на тези разходи, тъй като те са произтичали от решението на нидерландската държава от 21 ноември 2008 г. за сливането на FBN и ABN AMRO N, а не от САК.
(143)
Комисията отчете факта, че сливането и конкретните обстоятелства, свързани с разделянето, са довели до кръстосани задължения (мярка Д). В нидерландското корпоративно законодателство се предвижда, че ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и ABN AMRO II продължават да носят отговорност за притежателите на дългови ценни книжа на New HBU, в случай че New HBU (или неговият нов собственик Deutsche Bank) не успеят да изпълнят своите задължения за плащане. New HBU е имало подобни задължения към притежателите на дългови ценни книжа на ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и ABN AMRO II). Комисията не може да изключи варианта, че решението за обезщетение, което предполага, че нидерландската държава е предоставила гаранция на притежателите на дългови ценни книжа на ABN Amro Bank (сега RBS NV) чрез предоставяне на премия от 200 базисни пункта плюс осреднената стойност на спреда CDS, включва държавна помощ.
(144)
Комисията също така изрази опасения относно целта на инструмента за освобождаване на капитал (мярка A). Комисията потвърди, че мярка A се различава съществено от други мерки за обезценени активи, тъй като тя не е била въведена с цел защитаване на ABN AMRO N от допълнителен спад, свързани с несъбираеми активи с изключително несигурна стойност. Въпреки това Комисията счете, че за да бъде съвместима с вътрешния пазар, мярка А трябва да спазва общите принципи на съобщението на Комисията относно обработването на обезценените активи в банковия сектор (68) („съобщението относно обезценените активи“). По-конкретно трябва да бъдат налице достатъчно доказателства за подходящо ценообразуване, което означава, че банката не трябва да прехвърля очаквани загуби на държавата. В тази връзка Комисията пожела да разбере също така какво въздействие ще окажат редица конкретни договорни условия (например механизмът за възстановяване на изплатени суми и вертикалният дял) върху действителните парични потоци и ценообразуването. На последно място Комисията също така изрази съмнения, че не са налице достатъчно стимули, които да гарантират, че ABN AMRO N ще прекрати инструмента веднага, когато той вече не е крайно необходим.
(145)
Комисията изрази съмнение дали планът за преструктуриране от декември 2009 г. отговаря на критериите, изложени в съобщението на Комисията относно връщане на жизнеспособността и оценка на мерките за преструктуриране във финансовия сектор според правилата за държавна помощ в настоящата криза (69) („съобщението относно преструктурирането“) по отношение на жизнеспособността, споделянето на тежестта и излишното нарушаване на конкуренцията.
(146)
Комисията потвърди че на пръв поглед група ABN AMRO ще реализира достатъчно приходи, за да покрие всичките си оперативни разходи (включително разходите за обезценка) и ще осигури приемлива възвращаемост на собствения капитал. При все това Комисията също така отбеляза, че възвращаемостта на собствения капитал на група ABN AMRO зависи до голяма степен от реализирането на редица ключови предположения. На първо място, ако група ABN AMRO иска да бъде икономически ефективна и да има приемливо съотношение разход-приход, за група ABN AMRO е от решаващо значение да осъществи прогнозираните синергии (а именно стойността от 1,1 млрд. EUR преди данъчно облагане, която е съпоставима с нетната печалба през 2013 г. в размер на […] млрд. EUR). На второ място, както е посочено в съображение 118 от решението от 5 февруари 2010 г., от решаващо значение за жизнеспособността на група ABN AMRO е също така тя да може да подобри своите нетни лихвени маржове от ниските равнища на FBN и ABN AMRO N през втората половина на 2008 г. и първата половина на 2009 г. В своето решение от 5 февруари 2010 г. Комисията посочи, че се нуждае от повече информация по тези въпроси, за да прецени дали дългосрочната жизнеспособност е била действително възстановена.
(147)
Освен това Комисията отбеляза, че планът за преструктуриране от декември 2009 г. все още не включва финансови прогнози за най-лош възможен сценарий, както се изисква по силата на точка (13) от съобщението относно преструктурирането. Поради това Комисията поиска такива финансови прогнози за най-лош възможен сценарий, които да ѝ позволят да провери как би се представила група ABN AMRO при по-стресови пазарни условия.
(148)
Освен това Комисията подчерта, че планът за преструктуриране от декември 2009 г. съдържа твърде малко информация относно по-малките подразделения, поради което Комисията не може да прецени дали всички въпроси, свързани със жизнеспособността на това равнище, са били адекватно разгледани. По-специално Комисията изрази съмнения дали жизнеспособността на PFS, подразделение на FBN, което през 2008 г. отчете значителни загуби, свързани с измамата на Мадоф, е гарантирана в достатъчна степен.
(149)
Комисията изрази съмнение дали държавната помощ е била ограничена до необходимия минимум за възстановяване на жизнеспособността на група ABN AMRO. Във връзка с това тя отбеляза, че група ABN AMRO е посочила, че желае да извърши малки придобивания посредством сливане, които е счела за необходими с цел възстановяване на компетенциите за продукти, изгубени по време на процеса на разделяне от страна на Fortis SA/NV и ABN AMRO Holding. В решението от 5 февруари 2010 г. Комисията заяви, че държавната помощ не трябва да бъде използвана за финансиране на придобивания или нови инвестиции, освен когато това е от съществено значение за възстановяването на жизнеспособността на дадено предприятие. Комисията поиска от нидерландската държава да предостави повече информация относно политиката на придобиване на група ABN AMRO и inter alia да ѝ предостави подробен списък на дейностите, които група ABN AMRO трябва да възстанови, за да се запази жизнеспособността на предприятието.
(150)
Освен това Комисията изрази съмнения дали всички лица, които осигуряват хибриден капитал на FBN и ABN AMRO N, са направили своя принос за преструктурирането. Комисията изрази опасения, че например държателите на преференциални акции на FBN (70) не са допринесли в достатъчна степен да се гарантира, че намесата на нидерландската държава е била ограничена до необходимия минимум.
(151)
Освен това що се отнася до срока държавната помощ следва да бъде ограничена до необходимия минимум. Във връзка с това Комисията констатира, че са необходими редица мерки за справяне с временните проблеми, но изрази съмнение дали нидерландската държава е предприела достатъчни действия, за да гарантира, че мерките ще бъдат отменени от момента, в който вече не са необходими.
(152)
По отношение на мярка А Комисията подчерта, че CRI ще стане непривлекателен инструмент веднага щом на ABN AMRO N бъде разрешено да приложи изискванията на Базел II. Въпреки че CRI съдържа кол опции, което дава възможност за предсрочно прекратяване на договора, Комисията подчерта, че липсва какъвто и да било ясен график за излизането на нидерландската държава.
(153)
Освен това що се отнася до разумния марж в размер на 500 млн. EUR Комисията отбеляза, че намерението е било група ABN AMRO да замени тази сума със капитал, натрупан чрез самофинансиране. Комисията констатира още веднъж, че липсва какъвто и да било показател за времевия график.
(154)
По отношение на разходите за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR (а именно мярка Б5) Комисията констатира, че нидерландската държава е заявила, че те ще доведат до важни синергии в размер на 1,1 млрд. EUR (преди данъчно облагане) годишно, които по принцип могат да се използват за изплащане на държавната помощ. При все това Комисията констатира, че нидерландската държава не е въвела механизъм, с който да се гарантира такова изплащане. По въпроса за капиталовите нужди, свързани с продажбата на New HBU, Комисията заключи, че капиталовите изисквания, свързани с кредитния чадър, ще намалеят бързо, тъй като постепенно ще настъпи падежът на заемите. Комисията още веднъж подчерта, че държавната помощ следва да бъде изплатена веднага след като престане да бъде необходима.
(155)
По отношение на нарушаването на конкуренцията Комисията отбеляза, че капиталовите нужди на FBN и ABN AMRO N до известна степен произтичат от отделянето им от техните предишни дружества-майки, както и от първоначалните разходи за интегриране, а не от прекомерното поемане на риск или нарушения в управлението в рамките на самите FBN и ABN AMRO N. При тези обстоятелства Комисията заключи, че е малко вероятно да са необходими допълнителни продажби.
(156)
Същевременно обаче Комисията изрази съмнения дали планът за преструктуриране от декември 2009 г. съдържа достатъчно поведенчески мерки, с които да се гарантира, че FBN и ABN AMRO N няма да използват държавната помощ, за да се разраснат за сметка на своите конкуренти, например чрез прилагане на неустойчива ценова политика или придобиване на други финансови институции, което би могло да отслаби стимулите за дружествата, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да осъществяват иновации и би могло да обезсърчи навлизането на нидерландския банков пазар.
(157)
По отношение на излизането Комисията заяви, че би било от полза, ако нидерландската държава разработи и ясно съобщи стратегия за излизане. В действителност системните и мащабни интервенции на нидерландската държава биха могли да се възприемат от вложителите като знак за постоянна подкрепа от нея.
4. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
4.1. Първи набор от мнения на Van Lanschot (писмо от 6 май 2009 г.)
(158)
Жалбоподателят заяви, че благодарение на държавната помощ и държавната собственост FBN и ABN AMRO N (включително техни дъщерни дружества като MoneYou и Mees Pierson) са предложили високи и неустойчиви лихвени проценти за индивидуални спестявания и депозитни сметки, което е дестабилизирало нидерландския банков пазар.
(159)
Жалбоподателят счита, че лихвените проценти, предложени от FBN и ABN AMRO N, са довели до загуби. В това отношение той се позова на факта, че ставките на EURIBOR са спаднали от 5 % през септември 2008 г. до по-малко от 2 % през януари/февруари 2009 г., докато лихвените проценти, предложени от FBN и ABN AMRO N, по спестовни сметки, всъщност са нараснали.
(160)
Жалбоподателят също така изтъква специфичните характеристики на нидерландския пазар за частно банкиране в сравнение с пазара за банкиране на дребно, които увеличават нарушаващото въздействие от предприетите мерки. Средният размер на сумите на спестяванията в частното банкиране е по-голям от този в банкирането на дребно. При малки суми на спестяванията клиентите не са толкова загрижени за рисковия профил на банката, тъй като са защитени от нидерландската схема за гарантиране на депозитите (в размер до 100 000 EUR). Информираността за риска нараства с надвишаването на този праг, което е доста обичайно при частното банкиране.
(161)
Жалбоподателят също така заяви, че FBN и ABN AMRO N са получили изгода от имплицитната държавна гаранция. Той заяви, че клиентите на FBN и ABN AMRO N са убедени, че нидерландската държава няма да позволи държавни банки да изпаднат в несъстоятелност.
(162)
Жалбоподателят - който се е справил по време на кризата без държавна помощ - подчерта, че е бил силно засегнат от водещото до нарушаване на конкуренцията поведение на FBN и ABN AMRO N, тъй като традиционно е разчитал до голяма степен на нидерландския пазар на спестяванията за финансирането на своите активи (71). В абсолютно изражение жалбоподателят е имал спестявания и депозити в размер на 15 млрд. EUR, което предполага, че увеличение на лихвените проценти с 1 % би могло да струва на дружеството приблизително 150 млн. EUR на година (72). В допълнение към това увеличение на разходите е било налице и въздействие върху обема, тъй като Van Lanschot е загубил клиенти.
4.2. Последващо мнение на Van Lanschot (писма от 21 и 28 август 2009 г.)
(163)
Според жалбоподателя необичайното поведение на FBN anиd ABN AMRO N е продължило през летните месеци на 2009 г.
(164)
Като допълнителен аргумент жалбоподателят посочи необичайно големия обем и промените в пазарния дял на традиционно стабилния нидерландски пазар на спестяванията. В това отношение жалбоподателят посочи съобщенията за пресата на FBN и ABN AMRO N, в които е отчетен приток на депозити съответно в размер на 9 млрд. EUR и 21 млрд. EUR през първата половина на 2009 г. (73). Жалбоподателят е счел тези стойности за значителни предвид факта, че общата стойност на нидерландския пазар на спестяванията е приблизително 287 млрд. EUR.
(165)
Като друг пример за необичайното ценообразуване жалбоподателят посочи факта, че лихвените проценти по спестовните сметки в съседни държави като Белгия, Франция и Германия са последвали спада на ставките на EURIBOR, докато лихвените проценти по нидерландските спестовни сметки са останали високи по неясни причини.
4.3. Мнение на ABN AMRO Bank (писмо от 6 юли 2009 г.)
(166)
В отговор на решението от 8 април 2009 г. за откриване на официална процедура по разследване ABN AMRO Bank (т.е. дружеството-майка на ABN AMRO N) предостави повече информация относно своето положение и стратегия за финансиране. ABN AMRO Bank отрече да е получило изгода - пряко или непряко - от финансовата помощ, отпусната на FBN (мерки Y1 и Y2). ABN AMRO Bank отбеляза, че не се е нуждаело от помощ, за да се финансира по време на кризата, благодарение на своята диферсифицирана стратегия за финансиране. То също така подчерта, че статистическите данни за неговата ликвидност са останали както в рамките на регулаторните граници, така и в неговите собствени вътрешни рамки.
5. МНЕНИЕ НА НИДЕРЛАНДСКАТА ДЪРЖАВА
5.1. Мнение на нидерландската държава относно решението от 8 април 2009 г.
(167)
Нидерландската държава призна, че FBN е било в състояние да осъществява своите дейности поради придобиването му от държавата (74), но заяви, че придобиването е било в съответствие с т. нар. „принцип на инвеститора в условията на пазарна икономика“ (ПИУПИ). В резултат на това според нидерландската държава не е съществувало селективно предимство и следователно не е имало държавна помощ. Нидерландската държава заяви, че -макар основната цел на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. да е била предотвратяване на дестабилизирането на FBN и ABN AMRO N и на нидерландската банкова система като цяло - чрез купуването на участие в FBN и ABN AMRO N тя се е стремила да постигне положителна дългосрочна възвращаемост. Нидерландската държава подчерта, че цената за FBN (включително ABN AMRO N) е била в рамките на оценката, направена от нейния външен експерт по оценяването.
(168)
Нидерландската държава заяви, че е платила справедлива пазарна цена за FBN, но отбеляза, че дори ако беше платила повече, това плащане щеше да представлява държавна помощ за Fortis SA/NV (което е дружеството продавач), а не за FBN.
(169)
По отношение на мярка Y1 нидерландската държава заяви, че е предоставила краткосрочно финансиране на FBN при пазарни условия. Тя заяви, че преди кризата FBN е получило финансиране от своето дружество-майка по ставки на EONIA или EURIBOR без допълнителен спред. Нидерландската държава заяви, че ценообразуването, което е приложила (както е описано в съображение 96), е било в съответствие с пазарната практика. Освен това тя по-специално заяви, че нейната система за ценообразуване, използвана за периода след 5 ноември 2008 г. (със спред от 50 базисни пункта за заеми за повече от три месеца), е съгласувана с нидерландската гаранционна схема (75).
(170)
По отношение на периода, през който механизмът за ликвидност е станал достъпен за FBN, нидерландската държава обясни, че е започнала преговори за прекратяване на този механизъм през януари 2009 г. с цел пълното му прекратяване във възможно най-кратък срок. С тази цел през март 2009 г. нидерландската държава е въвела нова двуетапна система за ценообразуване, която е оскъпявала финансирането в случай на надвишаване на предварително определен праг. Нидерландската държава е допускала, че FBN е имало възможност да изплати механизма за ликвидност чрез вноски от 4 до 5 млрд. EUR на месец и е възнамерявала да прекрати този механизъм до края на 2009 г. В действителност FBN е изплатило механизма за ликвидност по-бързо от очакваното. Механизмът за ликвидност вече беше прекратен на 1 юли 2009 г.
(171)
Нидерландската държава заяви, че максималният матуритет на ликвидността, предоставена в рамките на механизма за ликвидност, е бил пропорционален. В това отношение нидерландската държава обясни, че през първия период (т.е. от 6 до 23 октомври 2008 г.) тя е осигурила ликвидност с матуритет от не повече от няколко седмици. Когато впоследствие механизмът за ликвидност бе коригиран, максималният матуритет беше удължен на девет месеца, за да се избегне пиково откупуване.
(172)
Нидерландската държава обясни, че общият размер на механизма за ликвидност (а именно 5 млрд. EUR овърнайт финансиране и 40 млрд. EUR по-дългосрочно финансиране) е базиран на реалните нужди от финансиране на FBN и следователно е бил с минималния необходим размер. При краткосрочния механизъм за ликвидност в размер на 45 млрд. EUR е взета предвид нормалната волатилност на паричната наличност на FBN и с него на FBN е била дадена възможност незабавно да изплати на Fortis SA/NV приблизително 34 млрд. EUR.
(173)
По отношение на дългосрочните заеми (а именно мярка Y2) нидерландската държава призна, че Fortis Bank SA/NV би могло да изиска изплащането на заемите с фиксиран лихвен процент (но не и на заемите с променлив процент) (76). Нидерландската държава заяви обаче, че тя само е заменила Fortis Bank SA/NV, като е оставила непроменени всички условия на съществуващите договори. Според нидерландската държава договорът между Fortis Bank SA/NV и FBN е представлявал обичаен пазарен договор между частни пазарни оператори. Нидерландската държава заяви, че - тъй като е заменила инвеститор в условията на пазарна икономика - нейното поведение е съгласувано автоматично с ПИУПИ. При тези обстоятелства нидерландската държава счита, че не е било необходимо да обосновава защо лихвените проценти са можели да бъдат по-високи или защо е следвало да замени тези дългосрочни заеми с краткосрочни заеми (77).
(174)
Нидерландската държава също така заяви, че при придобиване на нови дъщерни дружества е обичайна практика дружествата да осигурят едновременно с това ликвидност на новопридобитите дъщерни дружества.
(175)
Що се отнася до това дали е предоставена пряка или непряка държавна помощ на ABN AMRO N, нидерландската държава отрече ABN AMRO N да е получавало финансиране от нидерландската държава или FBN. Нидерландската държава обясни, че ABN AMRO N е разполагало с достатъчно собствено финансиране със своя мащабен франчайз за банкиране на дребно и за частно банкиране.
(176)
По отношение на мярка Z нидерландската държава заяви, че цената на сделката в размер на 6,5 млрд. EUR е била справедлива пазарна цена. Тя подчерта, че цената е била между оценката на „текущите пазарни условия“ в размер на [4 - 6,5] млрд. EUR и оценката „за обхващане на целия цикъл“ в размер на [6,5 - 9] млрд. EUR, както е изчислена от нейния външен експерт по оценяването в началото на октомври 2008 г. (преди сделката от 3 октомври 2008 г.). Що се отнася до факта, че придобиването (мярка Z) е осъществено два и половина месеца след извършването на оценката, нидерландската държава счете, че не са били необходими корекции, тъй като несигурността вече е била отразена в оценката от началото на октомври 2008 г. (78) Нидерландската държава също така заяви, че обикновено инвестиционното банкиране и несъбираемите активи са били в основата на проблемите с доверието в другите банки и са водели до съществен за тези банки спад на цените на акциите. За разлика от тях ABN AMRO N, със своя стабилен профил на банкиране на дребно и търговско банкиране, се е различавало напълно от останалите банки. Предвид този контекст нидерландската държава заяви, че коригиране на цените по аналогия с другите банки е било безсмислено.
(177)
Нидерландската държава също така подчерта, че останалите участници в консорциума, и по-конкретно RBS, е трябвало да одобрят сделката и че […]. Освен това нидерландската държава се позовава на точки (166) и (177) от предварителния доклад на експертите пред Общото събрание на акционерите на Fortis SA/NV, проведено на 11 февруари 2009 г. в Брюксел (79), като заявява, че тези точки подкрепят довода на нидерландската държава, че е платила справедлива цена за FBN, ABN AMRO N, Fortis Insurance и Fortis Corporate Insurance на 3 октомври 2008 г., която следователно представлява валидна референтна цена за продажбата от декември 2008 г.
(178)
Нидерландската държава е изпълнила мярка Z, като се е отказала от исковете, които е имала по отношение на FBN. Освен това нидерландската държава заяви, че ако Комисията стигне до заключението, че мярка Z включва държавна помощ, тя следва да приложи корекция. Тъй като подобни инструменти на други банки са търгувани при съществена отстъпка спрямо номиналната стойност (80), логично е, че пазарната стойност на дълговите инструменти, от която нидерландската държава се е отказала, също да бъде под номиналната стойност. С други думи, преобладаващите пазарни обстоятелства предполагат, че нидерландската държава не е имала право на номинална стойност, а на по-ниска пазарна стойност. Нидерландската държава заяви, че като се вземат предвид преобладаващите тогава пазарни обстоятелства, тя е имала право единствено на пазарна стойност в размер на [4,55 - 5,85] млрд. EUR (така номиналната стойност на заемите в размер на 6,5 млрд. EUR е коригирана с пазарна отстъпка от [0,65 - 1,95] млрд. EUR).
(179)
На 18 юни 2009 г. нидерландското министерство на финансите изпрати на Комисията оценката на FBN, направена от DNB, както бе изискано в решението от 8 април 2009 г. […] (81), (82), (83)
(180)
DNB също така информира Комисията относно […] ABN AMRO N с писмо от 20 януари 2010 г. […]
5.2. Мнение на нидерландската държава относно решението от 5 февруари 2010 г.
(181)
Като цяло нидерландската държава заяви, че предприетите мерки не представляват държавна помощ, тъй като:
i)
не предоставят ползи на ABN AMRO N или на FBN,
ii)
са били необходими за разделяне на ABN AMRO N и FBN от съответните им предишни дружества-майки и са произтичали от договорните задължения на нидерландската държава като наследник на Fortis SA/NV по силата на САК, или
iii)
са били икономически обосновани от гледната точка на частен инвеститор.
(182)
Нидерландската държава заяви, че Комисията следва да приложи ПИУПИ към всяка индивидуална мярка, предприета от нидерландската държава. По-конкретно по отношение на мерките, свързани със сливането (а именно мерки Б4 и Б5), нидерландската държава подчерта, че сливането е представлявало инвестиция с положителна настояща нетна стойност („ННС“) и следователно е съвместимо с ПИУПИ.
(183)
С други думи нидерландската държава не прие предварителната позиция на Комисията, изложена в съображение 96 от решението от 5 февруари 2010 г., че ПИУПИ не се прилага по отношение на мерките след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г., тъй като тези мерки са били част от по-голяма операция за оздравяване и преструктуриране.
(184)
Нидерландската държава призна, че правилата за държавната помощ предполагат, че ПИУПИ не се прилага, когато в кратък период от време са направени няколко взаимосвързани капиталови инжекции. Независимо от това тя заяви, че този анализ не е правилен по отношение на FBN и ABN AMRO N, тъй като интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. - според нея - не са съдържали мерки за държавна помощ и в допълнение към това последващите мерки не са били свързани с първоначалната сделка.
(185)
Нидерландската държава заяви, че Комисията следва да вземе предвид много специфичните обстоятелства, при които нидерландската държава е била задължена да купи FBN. Нидерландската държава отбеляза също така, че продажбата на New HBU е била много обременяваща за нидерландската държава и за ABN AMRO N с отрицателно въздействие върху капитала в размер на 470 млн. EUR.
(186)
Нидерландската държава заяви, че е основала всички свои мерки на принципите, определени в съобщението относно банковия сектор (84) и съобщението на Комисията - Рекапитализация на финансовите институции в условията на настоящата финансова криза: ограничаване на помощта до необходимите минимални равнища и предпазни мерки срещу излишното нарушаване на конкуренцията (85) („съобщението относно рекапитализацията“). Като цяло нидерландската държава заяви, че нейните мерки са били правилно насочени, пропорционални на срещнатите предизвикателства и изготвени така, че да сведат до минимум отрицателното въздействие върху конкурентите.
(187)
Нидерландската държава заяви, че мярка A и мярка Б1 не представляват държавна помощ, тъй като държавата е била задължена по договор да реши капиталовите проблеми, пред които е било изправено ABN AMRO Z. Нидерландската държава е била задължена по договор съгласно САК да извърши разделянето на ABN AMRO Holding. DNB е позволил да започне отделянето на ABN AMRO II единствено при условие че всички участници в консорциума са внесли своя дял за отстраняване на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z. Нидерландската държава призна, че е предоставила капитал на ABN AMRO Z чрез ABN AMRO N, но подчерта, че ABN AMRO N е имало единствено междинна роля. В крайна сметка ABN AMRO N единствено е прехвърлило капитала на ABN AMRO Z и мярка A не е предоставила селективно предимство на ABN AMRO N.
(188)
По въпроса дали капиталовият недостиг на ABN AMRO Z е резултат от селективните предимства, предоставени на ABN AMRO N, нидерландската държава заяви, че участниците в консорциума вече са гарантирали, че към момента на придобиването на ABN AMRO Holdings от консорциума (виж съображение 33) дейностите на различните проследяващи дялови участия (както е определено в съображение 35) са били отделени една от други в достатъчна степен. Тази договореност означава, че е налице ясно разграничение между дейностите на ABN AMRO N и ABN AMRO Z. Това означава, че ABN AMRO N има своя собствена структура на корпоративно управление и своя собствена отчетност. Освен това нидерландската държава насочи вниманието на Комисията към факта, че ABN AMRO N е имало отделен правен статут, считано от 6 февруари 2010 г. (86).
(189)
Освен това нидерландската държава предостави доказателства, че капиталовият недостиг на ABN AMRO Z вече е съществувал към момента на придобиването на 3 октомври 2008 г. На 3 октомври 2008 г. началното салдо на ABN AMRO Z вече е било с отрицателна стойност в размер на 7,4 млрд. EUR, а дяловото участие на Fortis SA/NV в него е било в размер на приблизително 2,5 млрд. EUR. По отношение на източниците на капиталовия недостиг нидерландската държава призна, че е било осъществено прехвърляне на стойност 1 млрд. EUR на акции на Unicredito от ABN AMRO Z към оперативните проследяващи дялови участия (включително приблизително 300 млн. EUR към ABN AMRO N), но предостави информация, която показва, че прехвърлянето на акциите на Unicredito е било извършено през февруари 2008 г., много преди нидерландската държава да се намеси. Поради това прехвърлянето на акциите на Unicredito не може да бъде счетено за държавна помощ.
(190)
По отношение на разходите, поети от ABN AMRO Z, свързани с изпълнението на функциите на централен офис, нидерландската държава подчерта, че тези разходи са намалели значително след придобиването на ABN AMRO Holding от участниците в консорциума, както е описано в съображение 33. Тъй като участниците в консорциума не са имали какъвто и да било интерес да се поддържа голям и интегриран централен офис, било е логично разходите да бъдат във възможно най-нисък размер. Данните, предоставени от нидерландската държава, показват, че разходите за функциониране на групата, поети от ABN AMRO Z, са в размер на [0 - 0,5] млрд. EUR през 2008 г. и [0 - 0,2] млрд. EUR през 2009 г., които по мнение на нидерландската държава са незначителни. Освен това нидерландската държава подчерта, че е поела задължението за покриване на тези разходи, когато е заменила Fortis SA/NV като страна по САК след придобиването на FBN (включително и ABN AMRO N) на 3 октомври 2008 г.
(191)
Нидерландската държава заяви, че съобщението относно обезценените активи (87) не би трябвало да се прилага, в случай че Комисията счете, че мярка A е държавна помощ. По мнение на нидерландската държава няма несигурност, свързана със защитените активи, които следователно не могат да бъде счетени за „обезценени“ в смисъла, използван в съобщението. Нидерландското правителство поддържа становището, че CDS на ABN AMRO N независимо от всичко все пак спазват общите принципи на това съобщение, в случай че Комисията не споделя нейната гледна точка. Освен това нидерландската държава заяви, че инструментът за кредитна защита е необходимо и пропорционално средство, което същевременно свежда до минимум нарушенията на конкуренцията,
(192)
Нидерландската държава настоя, че възвращаемостта върху CRI - 10 % възвращаемост на освободения капитал - е достатъчно висока. Освен това тя предостави доказателства, че траншът „първа загуба“ от 20 базисни пункта е бил значително по-висок от очакваната загуба. Нидерландската държава заяви, че загубите от предишни периоди (а именно [0 - 15] базисни пункта) и загубите, прогнозирани за 2010 г. (а именно [0 - 30] базисни пункта) по ипотечния портфейл на ABN AMRO N, са осигурили добра прогноза за редица бъдещи очаквани загуби. Освен това информацията за пазара, която се съдържа в рейтингови доклади (88), потвърди, че траншът „първа загуба“ надвишава очакваните загуби. Освен това нидерландската държава се позова на документ на инвестиционната банка […], в който се симулира какво развитие могат да претърпят паричните потоци на нидерландската държава при различни стресови сценарии.
(193)
Освен това нидерландската държава счете, че CRI съдържа достатъчно стимули за излизане. Нидерландската държава насочи вниманието на Комисията към коловете, включени в CRI, както и към факта, че CRI ще стане доста непривлекателен инструмент веднага щом на ABN AMRO N бъде разрешено да работи съгласно изискванията на Базел II. При тези обстоятелства нидерландската държава вярва, че ABN AMRO N вероятно ще използва кол опцията по отношение на CRI през януари 2011 г., когато се очаква преходът към изискванията на Базел II да доведе до намаляване на освободения капитал.
(194)
Нидерландската държава поясни, че разходите за разделянето (а именно мерки Б2 и Б3) са резултат от САК, по което нидерландската държава de facto е страна от 3 октомври 2008 г. Съгласно условията на САК държавата - за разлика от ABN AMRO N - е задължена да раздели ABN AMRO Holding на три части. Нидерландската държава отрече, че тези разходи са осигурили полза за ABN AMRO N и освен това разясни, че е платила разходите за разделянето, тъй като извършването на разделянето е било нейно договорно задължение.
(195)
По отношение на разумния марж в размер на 500 млн. EUR - който също е поместен в статията „разходи за разделяне“ - нидерландската държава заяви, че това е обичайна практика в банковия сектор. Банките не могат да осъществяват дейността си само с минималния изискван капитал, а се нуждаят от допълнителен поддържащ марж. В противен случай, ако банките бъдат изправени дори и пред малка пречка, те незабавно ще изпаднат във финансово затруднение. Нидерландската държава обаче посочи, че нейният принос към разумния марж ще бъде временен, както и че в по-дългосрочен план ABN AMRO N следва да генерира разумния марж самостоятелно без каквато и да било помощ от страна на нидерландската държава.
(196)
По отношение на мярка Б4 нидерландската държава заяви, че мярката не представлява държавна помощ. Нидерландската държава заяви, че когато е придобила FBN решението за сливане на двете банки вече е било взето и частично осъществено. Нидерландската държава подкрепи своето твърдение, като се позова на факта, че ABN AMRO Asset Management вече е било отделено и интегрирано във Fortis SA/NV към датата на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. Освен това нидерландската държава подчерта, че Комисията я е задължила да приложи компенсация за сливането с цел решаване на неуредени проблеми с концентрацията, както и че тя е наследила от Fortis SA/NV компенсацията за сливането, предоставена от New HBU. Освен това нидерландската държава посочи, че в крайна сметка финансовите средства на ABN AMRO N няма да се увеличат и поради това защити позицията, че мярка Б4 не представлява държавна помощ.
(197)
Нидерландската държава посочи, че държавните средства, предоставени за финансиране на разходите за интегриране (мярка Б5), следва да бъдат разглеждани като разумна инвестиция, която води до възвращаемост в съществен размер под формата на синергии. Нидерландското правителство изчисли, че размерът на тези синергии е приблизително 1,1 млрд. EUR (преди данъчно облагане) годишно, докато първоначалните разходи за интегриране възлизат на 1,2 млрд. EUR (след данъчно облагане). По мнение на нидерландската държава общата ННС на сливането (при отчитане на синергиите, разходите за интегриране и разходите за компенсацията за сливането) следва да възлиза на положителната стойност от 2,88 млрд. EUR (89).
(198)
По мнение на нидерландската държава, конвертирането на хибриден капитал от втори ред в капитал от първи ред (мярка В) не е предоставило селективно предимство на FBN. Нидерландската държава заяви, че конвертирането е било в интерес на нидерландската държава, тъй като тя е била в състояние да конвертира заеми с купон на средна стойност от 2,976 % в собствен капитал, който по нейно мнение има привлекателна възвращаемост. Във връзка с това нидерландската държава се позова на прогнозираната нормализирана стойност на възвръщаемостта на собствения капитал на група ABN AMRO, която е приблизително […] %, както е посочено в плана за преструктуриране от декември 2009 г.
(199)
Нидерландската държава заяви, че Комисията не би трябвало да отчете всички заеми с отменено плащане за държавна помощ, в случай че Комисията счете, че мярка В е държавна помощ. Тя разясни, че конвертирането може да бъде разбито на възстановяване на капитал от втори ред по номинална стойност в съчетание с капиталова инжекция с основен капитал от първи ред (без елементи на нетни парични средства в брой). По мнение на нидерландската държава по това време тя не е можела основателно да очаква възстановяване на капитал от втори ред по номинална стойност, тъй като сравнимите инструменти на други банки са били търгувани при съществени отстъпки спрямо номиналната стойност, което е отразявало нестабилните пазарни обстоятелства. Нидерландската държава посочи, че отстъпка от [135 - 405] млн. EUR е била основателна на базата на съпоставими данни.
(200)
Нидерландската държава посочи, че плащането на 740 млн. EUR (мярка Г) е било едно от нейните задължения, произтичащи от САК. Освен това нидерландската държава подчерта, че са били извършени плащания само към другите участници в консорциума, а не към ABN AMRO N, поради което не е налице предоставяне на държавна помощ към ABN AMRO N.
(201)
По отношение на мярка Д нидерландската държава заяви, че ABN AMRO II не се е възползвало от компенсацията за изплатено обезщетение (описана в съображение 126), а че мярка Д просто е поставила ABN AMRO II в позиция, в която то е било в състояние да предостави компенсация за изплатено обезщетение на Deutsche Bank. Тя заяви, че компенсацията за изплатено обезщетение не може да бъде използвана от банката за развитие на нов бизнес и поради това тя няма да доведе до каквото и да било нарушаване на конкуренцията.
(202)
Нидерландската държава счете, че компенсацията за изплатено обезщетение съответства на съобщението на Комисията относно рекапитализацията. Нидерландската държава подчерта, че е базирала своето ценообразуване на препоръката на ЕЦБ за рекапитализацията.
(203)
Освен това нидерландската държава изрази мнението си относно съмнението на Комисията, че държателите на преференциални акции на FBN (90) не са допринесли за споделянето на тежестта в достатъчна степен. Нидерландската държава разясни, че инвеститорите в преференциални акции не са получили дивиденти през 2008 г. (нито в брой, нито с натрупване), както и че преференциалните акции са били търгувани под номинална стойност. Нидерландската държава добави, че възможността на FBN да плаща или запазва фиксирани дивиденти за бъдещи периоди зависи от това дали FBN има достатъчно печалби съгласно МСФО. Нидерландската държава отбеляза, че клаузата за дивидентите, която регулира преференциалните акции на FBN, включва текст за т.нар. механизъм за задействане/стопиране на дивидентите (dividend stopper/pusher) (91), както и че несигурността, свързана с дивидентната политика на група ABN AMRO, намалява спокойствието, което може да даде текста за механизма за задействане/стопиране на дивидентите на инвеститорите в преференциални акции.
(204)
По въпроса дали капиталът ще бъде изплатен веднага след като изчезнат (временните) капиталови нужди, нидерландската държава заяви, че възнамерява да използва дивидентната политика на група ABN AMRO по такъв начин, че група ABN AMRO няма да разполага с никакъв свръхкапитал, който би могъл да доведе до нарушаване на конкуренцията (92).
(205)
По въпроса за нарушаването на конкуренцията нидерландската държава посочи, че не е съгласна с позицията на Комисията, че положението на ABN AMRO N и FBN е било укрепено в Нидерландия в резултат на сливането, нито с позицията, че това развитие заплашва да създаде излишно нарушаване на конкуренцията. Тя беше по-скоро на противоположното мнение и в тази връзка изтъкна факта, че отделянето на FBN и ABN AMRO N от техните съответни дружества-майки и последващото сливане са били много трудоемки и предположи, че ръководството на FBN и ABN AMRO N е трябвало да отдели по-малко време на ежедневната търговска дейност, поради което според нидерландската държава отделянето и последващото сливане са оказали отрицателно въздействие върху конкурентната позиция на FBN и ABN AMRO N (или позицията на група ABN AMRO след сливането).
5.3. Мнение на нидерландската държава относно мненията на заинтересованите страни
5.3.1. Мнение на нидерландската държава относно писмото на жалбоподателя от 6 май 2009 г.
(206)
Като цяло нидерландската държава подчерта, че по нейно мнение мерките в полза на FBN и ABN AMRO N не отговарят на определението на ЕС за държавна помощ и следователно не оказват нарушаващо въздействие. Тя счете, че пазарното поведение на FBN и ABN AMRO N на пазара на спестяванията и депозитите съответства на поведението на разумен участник на пазара, който защитава своите търговски интереси. Нидерландската държава счита, че лихвените проценти, предложени от FBN и ABN AMRO N, не са имали нарушаващо въздействие. В резултат на това тя заяви, че не е налице каквото и да било нарушаване на конкурентното право на Европейския съюз.
(207)
Нидерландската държава представи редица сравнителни таблици с лихвени проценти, предложени за конкретни депозитни и спестовни продукти. Нидерландската държава отрече FBN и ABN AMRO N да са предлагали съгласувано най-високите лихвени проценти, особено ако се направи сравнение с по-малките нидерландски банки като SNS, NIBC и DSB. Освен това нидерландската държава подчерта, че лихвените проценти по спестовните сметки вече са били високи в Нидерландия преди финансовата криза, отчасти в резултат от поведението на по-малките банки с агресивна ценова политика. Нидерландската държава счита, че по време на финансовата криза банките са се опитвали да защитят своите франчайзи за спестявания чрез предлагане на относително високи лихвени проценти по спестовните продукти за клиенти.
(208)
Освен това нидерландската държава изрази мнение относно ценовата стратегия на MoneYou, интернет марката на ABN AMRO N, която беше въведена на пазара през септември 2008 г. Нидерландската държава заяви, че MoneYou представлява специален интернет продукт, който се различава значително от повечето традиционни продукти по отношение на основата на разходите и нивото на обслужване. Нидерландската държава посочи, че MoneYou е трябвало да се повиши информираността за марката през първите шест месеца от пускането ѝ на пазара и поради това е трябвало да определи лихвени проценти, които да са малко по-ниски или равни на вече определените от подобни участници на пазара, занимаващи се с интернет банкиране (93). От второто тримесечие на 2009 г. нататък лихвените проценти, предложени от MoneYou, са отбелязали спад и MoneYou е заело позиция в т.нар. сегмент на средните дружества (94). По отношение на MoneYou нидерландската държава добави, че компанията е привлякла само ограничен размер средства (а именно [0 - 5] млрд. EUR), които представляват приблизително [0 - 5] % от общия обем на средствата на нидерландския пазар на спестяванията. Нидерландската държава добави, че предишните клиенти на Van Lanschot са представлявали само малка част от клиентелата на MoneYou (а именно [0 - 5 000] сметки или [0 - 5] % от сметките, открити в MoneYou).
(209)
Освен това нидерландската държава отрече, че ABN AMRO N и FBN са разчитали единствено на нидерландския пазар на спестяванията, за да финансират собствения си бизнес. Нидерландската държава предостави нова информация, която показва, че на 6 юли 2009 г. ABN AMRO N е емитирала облигация с покритие на стойност 2 млн. EUR и че FBN е емитирала дългови инструменти, гарантирани от държавата на стойност 15,5 млрд. EUR. По мнение на нидерландската държава, твърденията на жалбоподателя са неправилни и прибързани. Тя посочи, че на FBN просто е било необходимо известно време, за да започне да осъществява касови операции и да емитира дългови инструменти, гарантирани от държавата. Освен това нидерландската държава уточни, че депозитните и спестовните продукти също така са важни за създаването на отношения с клиентите и имат различна и по-широкообхватна цел в сравнение с целта на други финансови инструменти. Във връзка с това нидерландската държава отбеляза, че загуба в пазарния дял на спестяванията и депозитите на банката може да доведе до загуби в пазарния дял на други банкови продукти.
(210)
Освен това нидерландската държава отрече, че потребителите и участниците на пазара са възприели ABN AMRO N и FBN като по-надеждни банки от конкурентите. Тя се позова на рейтингите на FBN и ABN AMRO N, отчетени от рейтинговите агенции, които са били по-ниски например от тези на Rabobank с рейтинг ААА. Техните относителни спредове CDS показаха подобни резултати. Нидерландската държава също така счете, че наличието на държавна собственост не е направило ABN AMRO N или FBN по-надеждни в очите на потребителите и участниците на пазара. Във връзка с това нидерландската държава отбеляза, че много ad-hoc държавни намеси са показали, че при възможност нидерландската държава ще се намеси по отношение на която и да е частна банка. По тази причина тя счете, че de facto не е съществувала осезаема разлика между надеждността, предлагана от частните банки в Нидерландия, в сравнение с надеждността на държавните банки в Нидерландия.
(211)
За да изчисли дали предложените лихвени проценти по отношение на спестовните продукти са довели до загуба, нидерландската държава заяви, че те не трябва да бъдат сравнявани със ставките на EURIBOR, а по-скоро със ставките, които са резултат от т.нар. „методология на съответстващия портфейл“ (95). Като използва тази методология, нидерландската държава призна, че за някой продукти е налице временен отрицателен марж. При все това тя заяви, че точно в този момент пазарното поведение е било разумно и е съответствало на пазарното поведение на конкурентите (които са частна собственост).
5.3.2. Мнение на нидерландската държава относно аргументите на жалбоподателя от 21 и 28 август 2009 г.
(212)
Нидерландската държава заяви, че изразеното от нея по-рано мнение, обобщено в съображения 206-211, във връзка с жалбоподателя, продължава да е валидно.
(213)
Освен това нидерландската държава отбеляза, че искът, предявен от жалбоподателя за това, че пазарният дял на ABN AMRO N и FBN се е увеличил, е бил базиран на грешни статистически данни. По отношение на предполагаемото увеличение на депозитите, събрани от ABN AMRO N, с 21 млрд. EUR нидерландската държава заяви, че само 5,1 млрд. EUR от тях могат да бъдат приписани на спестявания на нидерландския пазар на дребно, а останалите произтичат главно от спестявания на корпоративни клиенти и чуждестранни депозити. Нидерландската държава също така предостави данни, които показаха, че голяма част от увеличението на обема на депозитите и спестяванията в FBN е резултат от корпоративно банкиране, а не на банкиране на дребно и на частно банкиране.
(214)
Нидерландската държава подчерта, че причината клиентите в Нидерландия да инвестират повече в спестяванията си е продиктувана от несигурната макроикономическа среда. Тя се позова на данни, предоставени от Централното статистическо бюро („CBS“), които показват, че през първата половина на 2009 г. спестяванията са се повишили със 7,7 % в сравнение със същия период през предходната година. Спестяванията на клиентите на ABN AMRO N са се повишили с 7,5 % в сравнение със същия период през предходната година, което показва, че пазарният дял на ABN AMRO N по-скоро е отбелязал спад. Освен това FBN представи доказателства, които показват, че спестяванията на клиентите му са претърпели развитие в съответствие с пазарната обстановка.
5.3.3. Мнение на нидерландската държава относно мнението на ABN AMRO Bank
(215)
Нидерландската държава потвърди, че не е осигурила механизъм за ликвидност на ABN AMRO N, като по този начин потвърди в широк смисъл аргументите на ABN AMRO Bank.
6. ОЦЕНКА
6.1. Наличие на помощ
(216)
В член 107, параграф 1 от ДФЕС се предвижда, че всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар. От това следва, че една държавна мярка се определя като държавна помощ, ако изпълнява следните четири (кумулативни) критерия:
-
държавни средства;
-
селективно предимство;
-
нарушаващо въздействие върху конкуренцията; и
-
въздействие върху търговията между държавите-членки.
(217)
Първият критерий е изпълнен за мерки (Y1)-(Д), посочени в таблица 4 в съображение 128, тъй като всички тези мерки са пряко финансирани със средства на нидерландската държава.
(218)
В съображения 220-278 се анализира дали дадена мярка представлява селективно предимство за FBN, ABN AMRO N или група ABN AMRO след сливането (вторият критерий), като всяка мярка се разглежда поотделно.
(219)
Ако в този случай е налице селективно предимство, третият и четвъртият критерий също ще бъдат изпълнени. Всички мерки нарушават или заплашват да нарушат конкуренцията, тъй като поставят FBN, ABN AMRO N или група ABN AMRO след сливането в по-изгодна позиция спрямо другите конкурентни банки (трети критерий). Освен това мерките оказват и въздействие върху търговията между държавите-членки. След сливането FBN, ABN AMRO N и група ABN AMRO са банки, ориентирани към международните пазари, които осъществяват своите дейности извън Нидерландия, като същевременно се конкурират на вътрешния пазар с дъщерни дружества на чуждестранни банки (четвърти критерий).
6.1.1. Мерки Y1 и Y2 от 3 октомври 2008 г.
(220)
Уместно е да се припомни, че в настоящото решение се оценява единствено наличието на потенциална помощ за FBN, ABN AMRO N или група ABN AMRO Group след сливането. Наличието на потенциална помощ за Fortis Bank SA/NV, която произтича от мерки Y1 и Y2, е било оценено в решението от 3 декември 2008 г.
(221)
Както е посочено в съображение 52 от решението от 3 декември 2008 г. (96) и в първоначалната оценка на помощ по отношение на тези мерки, която се съдържа в решението от 8 април 2009 г., мерките, предприети на 3 октомври 2008 г. (а именно мерки X, Y1 и Y2), са неразривно свързани. Нидерландската държава е отделила FBN и ABN AMRO N от тяхното дружество-майка, което изпитва финансови затруднения, посредством придобиването на FBN, но с оглед да може напълно да изолира FBN от проблемите с ликвидността на неговото дружество-майка нидерландската държава е трябвало освен това да поеме и ролята на доставчик на финансиране на FBN. Тази цел е била изпълнена под формата на мерки Y1 и Y2. Освен това на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава е поела задълженията по САК на Fortis Bank SA/NV.
(222)
Както е посочено в съображение 50 от решението от 3 декември 2008 г., Комисията не може да приеме, че ПИУПИ е спазен за интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г., посредством които нидерландската държава е придобила FBN (включително ABN AMRO N) срещу сумата от 12,8 млрд. EUR и освен това е предоставила на FBN финансиране с много голям размер. Като се вземат предвид преобладаващите тогава пазарни обстоятелства, нито един купувач е нямало да бъде в състояние и е нямало да желае да предложи такава висока сума за запазването на FBN (97). Освен това допълнителната информация, предоставена от нидерландската държава, показа, че на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава също така се е съгласила да компенсира Fortis SA/NV за неговите задължения по САК. Това САК е щяло да направи интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. дори още по-малко приемливи за инвеститор в условията на пазарна икономика. Без подходяща комплексна проверка нито един инвеститор е нямало да поеме задълженията на Fortis SA/NV съгласно САК, което е довело до задължения със значителен размер на по-късен етап (за които нидерландската държава вече е била осведомена отчасти на 3 октомври 2008 г.).
(223)
За нидерландската държава интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. са били необходими с цел избягване на големи отрицателни верижни реакции в нидерландската банкова система и икономика (98). Обикновено инвеститорите в условията на пазарна икономика не взимат под внимание тези верижни реакции.
(224)
Желанието за избягване на сериозни смущения в нидерландската банкова система и икономика също така изяснява причината, поради която нидерландската държава е взела своето решение толкова бързо. На един инвеститор в условията на пазарна икономика би му отнело много повече време да оцени потенциалната необходимост от допълнителни капиталови инжекции и освен това той би проучил финансовите показатели на дружествата много по-подробно. В резултат на това един инвеститор в условията на пазарна икономика - който разполага с достатъчно време за извършване на надлежна комплексна проверка - би получил по-добра представа за последващите инвестиции и би взел тази информация предвид в своята оценка. Нидерландската държава, която е трябвало да действа бързо, за да запази финансовата стабилност в Нидерландия, не е могла да има поведение на инвеститор в условията на пазарна икономика и да отдели повече време за по-задълбочено разглеждане на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. и свързаните със САК задължения.
(225)
Поради това Комисията потвърждава своята оценка, че интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. не са в съответствие с ПИУПИ (това заключение вече беше направено в решението от 3 декември 2008 г., в което се посочва, че тези сделки представляват държавна помощ, предоставена на Fortis Bank SA/NV).
(226)
По отношение наличието на предимство мерките от 3 октомври 2008 г., взети заедно, са позволили отделянето на FBN и ABN AMRO N от Fortis SA/NV и следователно са предоставили важно селективно предимство на FBN, като това дружество е било интегрирано в голяма степен във Fortis Bank SA/NV и по-специално силно е разчитало на последното дружество за финансиране. В плана за преструктуриране от декември 2009 г. (виж също така съображение 78), нидерландската държава призна, че ако тя не се е била намесила, FBN е щяло да претърпи срив, причинен от Fortis SA/NV. Без мерките за държавна помощ FBN е щяло да остане отговорно за задълженията на Fortis SA/NV, което е било много близо до изпадане в несъстоятелност, като това излагане е щяло да възпрепятства дейностите на FBN в съществена степен. Чрез отделяне на своите дейности от Fortis SA/NV, FBN е било в състояние да избегне до голяма степен проблемите и разходите, типични за (финансово) дружество, изпитващо финансови затруднения (например по-високи разходи за финансиране, по-лоши условия на плащане от страна на доставчиците и контрагентите, по-високи разходи за персонала с цел запазване на персонала, намаляване на дейностите и претеглените спрямо риска активи с цел запазване на капитала) (99). Въпреки че на оперативно равнище ABN AMRO N е останало отделно дружество, нидерландската държава се е страхувала от предаване на проблемите, произтичащо от факта, че е възможно клиентите на пазара да свързват ABN AMRO N с бъдещия му собственик Fortis SA/NV.
(227)
Мярка Y1 - важен компонент на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. - също е предоставила значително предимство на FBN, особено като се има предвид размерът на сделката и преобладаващите тогава пазарни обстоятелства.
(228)
Големият механизъм за ликвидност в размер на 45 млрд. EUR (100) е бил предоставен, когато пазарите на едро фактически са били затворени, по-специално за големи суми и за дружества с относително високо съотношение заем-депозит, каквото е FBN. Фактът, че тази висока ликвидност не е била леснодостъпна на пазара, се потвърждава от факта, че на FBN са били нужни няколко тримесечия като период от време, за да замени краткосрочния механизъм за ликвидност с други източници на финансиране. В крайна сметка FBN е изплатило целия размер на краткосрочното финансиране от нидерландската държава през юни 2009 г., девет месеца след предоставяне на помощта за осигуряване на ликвидност. Рефинансирането е било извършено отчасти чрез емитирани дългови инструменти, гарантирани от държавата (101).
(229)
Поради това следва да бъде направено заключение, че мярка Y1 представлява държавна помощ, тъй като тя е предоставила на FBN предимство под формата на финансиране, което то не е могло да намери на пазара при преобладаващите тогава пазарни обстоятелства.
(230)
По отношение на мярка Y2, новацията на дългосрочни заеми, извършена от Fortis Bank SA/NV, Комисията счита, че тази мярка предоставя селективно предимство на FBN. Информацията, предоставена от нидерландската държава, показва, че Fortis Bank SA/NV е имало право на незабавно изплащане на дългосрочните заеми с фиксиран лихвен процент (с номинална стойност от 7,9 млрд. EUR) поради промяната на собствеността на равнище FBN. Благодарение на мярка Y2 FBN не е трябвало да намери нов източник на финансиране на пазара, за да изплати тези дългосрочни заеми. То е можело да продължи да извлича полза от съществуващите заеми при предкризисни лихвени проценти.
(231)
Като прие новацията, нидерландската държава предостави на FBN дългосрочен дълг при предкризисни лихвени проценти. Инвеститор в условията на пазарна икономика е нямало да предостави тези заеми при предкризисни лихвени проценти, а е щял да договори лихвени проценти, които по-добре биха отразили преобладаващите тогава пазарни обстоятелства, особено що се отнася до заеми със значителен размер.
(232)
Поради това следва да бъде направено заключение, че мярка Y2 представлява държавна помощ за FBN, тъй като тя е предоставила на FBN селективно предимство под формата на заем при предкризисни лихвени проценти. Нидерландската държава не се е опитала да приведе лихвените проценти на заемите, подлежащи на погасяване, в съответствие със следкризисните лихвени проценти като по този начин не се е държала като инвеститор в условията на пазарна икономика.
(233)
Комисията е получила достатъчно информация, въз основа на която да заключи, че ABN AMRO N не е получило финансиране посредством мерки Y1 и Y2. Поради това то не е извлякло предимство от тези мерки.
(234)
Следователно интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. не съответстват на ПИУПИ и предоставят на FBN селективно предимство. Тези мерки са дали възможност на FBN да остане на пазара и да осъществява своята стопанска дейност без допълнително предаване на проблеми от страна на неговото дружество-майка. Освен това FBN е получило финансова помощ с много голям размер, която не е била налична на пазара в рамките с толкова кратко предизвестие. Следователно мерки Y1 и Y2 представляват държавна помощ, докато, както е изложено в съображение 32 от решението от 8 април 2009 г., мярка X като такава не представлява държавна помощ, предоставена на FBN, а е част от сделка с по-широк мащаб - отделянето на FBN от Fortis Bank SA/NV - която включва държавна помощ, предоставена на FBN.
6.1.2. Приложимост на ПИУПИ за мерките, приложени след първоначалната помощ от 3 октомври 2008 г.
(235)
Нидерландската държава е предприела голям брой мерки в полза на FBN и ABN AMRO N, разпределени в рамките на период на приблизително 18 месеца. Нидерландската държава твърди, че тестът за ПИУПИ следва да бъде приложен спрямо всяка от тези мерки поотделно (и по-специално спрямо мерки Б4 и Б5, които са свързани със сливането). При все това, въз основа на хронологията на мерките (I), общата цел на мерките (II) и положението, в което се намират дружествата към момента на въвеждането на всяка мярка (III), Комисията прави заключение, че те не са достатъчно обособени, за да бъдат оценени поотделно по отношение на ПИУПИ. Комисията счита, че всички мерки са част от един продължителен процес на преструктуриране (102), (103).
(236)
Хронологията на мерките (I), описани по-рано в раздел 2.1 и раздел 2.4 от настоящото решение, показва, че всички мерки са взаимно свързани и са предприети в рамките на кратък период от време.
(237)
Освен това мерките, свързани със сливането, са ясно свързани с предходните намеси. Когато на 21 ноември 2008 г. - малко повече от шест седмици след намесата за оздравяване от 3 октомври 2008 г. - нидерландската държава е решила да слее FBN и ABN AMRO N, тя е можела да направи това, само защото току що е била спасила две дружества от обявяване в несъстоятелност. С други думи, в един съпоставителен сценарий без намесата от 3 октомври 2008 г. осъществяването на сливането е нямало да бъде възможен вариант, тъй като или двете дружества вече е нямало да съществуват, или те са щели да съществуват в съществено намален състав, което е щяло да доведе до много по-малко и по-малко привлекателно слято образувание, както нидерландската държава също допуска в своя план за преструктуриране от декември 2009 г. (виж съображение 78).
(238)
Всички мерки са имали общата цел да (II) възстановят в пълна степен жизнеспособността на FBN и ABN AMRO N. Непосредствено след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. беше ясно, че нидерландската държава просто е стабилизирала ситуацията, като все пак са останали важни оперативни проблеми, очакващи решение, особено поради отделянето на всяко предприятие от неговото предишно дружество-майка.
(239)
Освен това сливането е било мярка, необходима за постигане на тази обща цел, а именно възстановяване на жизнеспособността в пълна степен. Самостоятелно позицията за финансиране на FBN е била слаба, тъй като то е имало относително малък франчайз за банкиране на дребно и е зависело до голяма степен от финансирането на едро (104). ABN AMRO N е изгубило важни компетенции за продукти и голяма част от своята международна мрежа. И двете дружества са били изправени пред оперативни проблеми, свързани например с ИТ, управление на данъците и риска, като освен това не е било сигурно дали дружествата са разполагали с достатъчно голям мащаб във всички стопански дейности, попадащи в техния предмет на дейност. Нидерландската държава е разгледала редица алтернативи и бързо е решила, че сливането в съчетание с допълнителни увеличения на капитала е най-добрият начин за възстановяване на жизнеспособността в пълна степен. При сценарий на сливане свързаните с множество депозити дейности на дребно на ABN AMRO N са компенсирали слабата позиция за финансиране на FBN, докато FBN е могло да допринесе за разрастването на ABN AMRO N и създаването на международни клонове към него. Освен това комбинираното образувание е било в по-добра позиция за справяне с практически проблеми и също така е било в състояние да се възползва от допълнителни икономии от мащаба. Чрез сливането е била избегната необходимостта за ново изграждане на всяко предприятие поотделно,
(240)
По отношение на ситуацията, в която са се намирали дружествата към момента на всяка мярка (III), Комисията отбелязва, че жизнеспособността на дружествата е била възстановена напълно само когато са били приложени всички мерки. Те не са били жизнеспособни в междинния етап, например към 21 ноември 2008 г., когато е било взето решението за сливане. Във връзка с това Комисията подчертава, че в края на декември 2008 г. и съответно след датата на решението за сливане FBN е било застрашено да мине под минималните капиталови изисквания на DNB, тъй като то е трябвало да поеме отписване във връзка с ABN AMRO N. ABN AMRO N все още фигурира в счетоводните книги на FBN за оценка, която вече не е реалистична (105) след оценката, използвана по отношение на мярка X, и следователно отписването е станало неизбежно. С оглед да реши капиталовия проблем на FBN нидерландската държава придоби ABN AMRO N от FBN срещу сумата от 6,5 млрд. EUR и в края на 2009 г. предприе допълнително действие за коригиране на капитала, което се изразява в конвертирането на капитал от втори ред в капитал от първи ред (виж съображение 121 и бележка под линия 52 от настоящото решение). Декларациите на нидерландската държава, […] и […] потвърждават, че FBN и ABN AMRO N все още са били изправени пред важни проблеми, свързани с жизнеспособността, след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. (106)
(241)
Освен това Комисията подчерта, че нидерландската държава е представила изчерпателен план за преструктуриране едва след като е било взето решение за всички мерки, което е показател за това, че жизнеспособността е била напълно възстановена едва в този момент. По време на процедурата Комисията неведнъж е искала подробен план за преструктуриране (виж например съображение 137), който е от първа необходимост, за да може да бъде преценено дали жизнеспособността е била възстановена в пълна степен.
(242)
Нидерландската държава представи плана за преструктуриране от декември 2009 г. на 4 декември 2009 г., но в този първи план все още липсваха важни елементи, споменати в съобщението относно преструктурирането, например финансови прогнози за най-лош възможен сценарий. Необходимите допълнителни елементи пристигнаха на 23 март 2010 г. В отговор на по-ранните искания от Комисията за представяне на план за преструктуриране нидерландската държава отговори, че сливането между FBN и ABN AMRO N е изиграло ключова роля за преструктурирането на тези дружества. По нейно мнение екипът по управление на прехода на група ABN AMRO се е нуждаел от време за изготвяне на план и не е можел да има цялостна представа относно бъдещата форма на групата преди да бъде извършено сливането.
6.1.3. Наличие на предимство и заключение относно наличието на помощ по отношение на мерките, приложени след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г.
(243)
Мярка Z е била необходима, за да се избегне спадът на съотношението на капитала на FBN под нивото на минималните изисквания към регулаторния капитал.
(244)
Проблемът с капитала на FBN се дължи на високата оценка на ABN AMRO N в неговите отчети. Симулациите в докладa от комплексната проверка на […] показват, че ако балансовата стойност на ABN AMRO N спадне на 6,5 млрд. EUR, това ще доведе до съотношение от първи ред и съотношение на общия капитал съответно от 3,8 % и 7,6 % за FBN (107). С други думи, съществувал е риск FBN да падне под минимума на общото регулаторно съотношение, при което се изисква минимално съотношение на общия капитал от 8 % (с максимум половината от него във втори ред). Според доклада на […], продажбата на ABN AMRO N на нидерландската държава на стойност от 6,5 млрд. EUR е повишила съотношението от първи ред и съотношение на общия капитал на FBN съответно до 7,8 % и 15,7 %, като по този е начин разрешила проблема с капитала на FBN и е позволила на дружеството да остане на пазара.
(245)
Мерките са предоставили на FBN предимство във вид на капитал, който то не би могло да намери на пазара. Освен това дружеството не е било в състояние да използва вътрешно генерираните базови печалби, за да разреши (част от) проблема, отчасти понеже е понесло загуби на стойност от 922 млн. EUR през 2008 г., свързани с измамата на Мадоф. Тъй като е съществувал риск FBN да падне под минималните капиталови изисквания, мерките са позволили на дружеството да спази регулаторните изисквания и да осъществява своята стопанска дейност.
(246)
Комисията стигна до заключението, че покупката на ABN AMRO N от нидерландската държава не е била извършена при пазарни условия, поради причините изброени по-долу.
(247)
Инвеститор в условия на пазарна икономика (108), който е имал интерес към придобиването на ABN AMRO N през декември 2008 г., би се съобразил с пазарната цена, като вземе предвид пазарните условия в този момент. В доклада на […] нидерландската държава е направила две оценки: „обхващаща цикъла“ оценка на стойност [5 - 9] млрд. EUR, при която се допуска нормализиране на пазарите, и оценка на „настоящите пазарни условия“ на стойност от [4 - 6,5] млрд. EUR, които е основана на пазарните условия през първите дни на октомври 2008 г. (109). Инвеститор в условията на пазарна икономика е щял да използва „настоящите пазарни условия“ като отправна точка.
(248)
Корекция на пазарната оценка на „настоящите условия“ би била необходима във всеки случай, за да се вземе под внимание влошаването на пазарните условия в периода между 3 октомври 2008 г. (а именно от датата, на която е издаден докладът за оценката от […]), и действителната дата, на която е взето решение за придобиването на ABN AMRO N от нидерландската държава. През този период индексът Euro Stoxx 50 се е понижил с 22,2 %, а индексът Euro Stoxx Banks се е понижил с 45,3 %.
(249)
Аргументът на нидерландската държава, че не е необходима каквато и да е корекция предвид консервативния рисков профил на ABN AMRO N (а именно липса на несъбираеми активи, добра позиция за финансиране и т.н.), не може да бъде приет. Спадът на пазара беше широко разпространен, по-специално сред банковите акции, което сочи, че спадът не е бил свързано толкова със специфичните характеристики на акциите, колкото с влошените икономически и финансови условия на пазара и свързаното с това увеличение на изисканите рискови премии. Предвид този контекст е необходимо оценката на „настоящите пазарни условия“ от 3 октомври 2008 г. да бъде коригирана надолу, за да се получи разумна оценка за стойността на ABN AMRO N на 14 декември 2008 г. Прилагането на наблюдаваните процентни спадове на индекса Euro Stoxx 50 и индекса Euro Stoxx Banks (22,2 % и 45,3 %) води до установяване на диапазон на пазарните цени за декември 2008 г. между [2,2 - 3,6] млрд. EUR и [3,1 - 5,1] млрд. EUR (а именно [4 - 6,5] млрд. EUR, понижени с 22,2 % и с 45,3 %) (110).
(250)
Комисията може да приеме, че, както е заявено от нидерландските власти, трябва да бъде направена корекция, за да се вземе под внимание фактът, че нидерландската държава не е извършила плащане по сделката в брой. В резултат от мярка Y2 нидерландската държава е притежавала дълг, емитиран от FBN, и след това е заплатила на FBN за ABN AMRO N, като е опростила част от този дълг с номинална стойност от 6,5 млрд. EUR. Тъй като дълговете, емитирани от други банки в този момент са се търгували с отстъпка от номиналната стойност, Комисията може да приеме, че стойността на дълговите инструменти е била по-ниска от номиналната стойност. Въз основа на наличната пазарна информация Комисията може да приеме корекция от [10 - 30] % или [0,65 - 1,95] млрд. EUR.Това предполага действителна стойност на транзакцията от [4,55 - 5,85] млрд. EUR (6,5 млрд. EUR минус [0,65 - 1,95] млрд. EUR), а не 6,5 млрд. EUR (111).
(251)
В такъв случай размерът на помощта в мярка Z ще представлява разликата между заплатената цена и пазарната стойност на ABN AMRO N. В този случай тя ще бъде между [0 - 2,75] млрд. EUR ([4,55 - 5,85] млрд. EUR минус [3,1 - 5,1] млрд. EUR) и [0,95 - 3,65] млрд. EUR ([4,55 - 5,85] млрд. EUR минус [2,2 - 3,6] млрд. EUR).
(252)
Комисията не вижда никакво основание за твърденията на нидерландската държава, че нейната оценка от 6,5 млрд. EUR е била убедително потвърдена с одобрението на другите участници в консорциума и от доклад на […]. Заплащането на завишена цена за ABN AMRO N не е повлияло на другите участници в консорциума, което означава, че тяхното одобрение на продажбата не е представлявало одобрение на самата стойност. Освен това липсват признаци, че самите участници в консорциума са извършили нова оценка. Освен това писмото на […] не подкрепя твърдението на нидерландска държава. […] просто е потвърдило, че методологията и процесът и краткият доклад за тях не могат да бъдат приети като надеждно средство за определяне на стойността. Освен това в доклада на […] като основа се използва цената, заплатена от нидерландската държава за FBN и ABN AMRO N на 3 октомври 2008 г. Както е изложено по-горе, сделката, извършена на 3 октомври 2008 г., не е сделка, основана на пазара. Сделка, която съдържа помощ, не може да бъде използвана за установяване на пазарна цена.
(253)
Докладът на експертите, които работят за акционерите на Fortis SA/NV, също не поддържа хипотезата, че нидерландската държава не е заплатила завишена цена. Докладът представлява единствено вторичен анализ на оценките и методите на оценяване, които са били използвани по време на процеса, а не нова оценка. Освен това докладът трябва да бъде тълкуван в собствения си контекст. Акционерите на Fortis SA/NV са изразили опасения, че са получили прекалено ниска цена за придобитите от нидерландската държава акции и основният предмет на доклада е това твърдение, т.е. че нидерландската държава е заплатила прекалено ниска цена. На последно място трябва да бъде посочено също така, че параграфите, на които се позовава нидерландската държава, не съдържат нищо за самото дружество ABN AMRO N поотделно, а в тях се споменава единствено пълният пакет от активи, придобити от нидерландската държава.
(254)
Поради това трябва да бъде заключено, че мярка Z представлява мярка за държавна помощ в полза на FBN, тъй като тя предоставя на FBN капитал, който му дава възможност да остане на пазара. Определеният размер на помощта попада в диапазона между [0 - 2,75] млрд. EUR и [0,95 - 3,65] млрд. EUR.
(255)
Комисията достигна до заключението, че покриването на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z е отговорност на нидерландската държава, а не на ABN AMRO N. От 3 октомври 2008 г. насам нидерландската държава е обвързана от условията на САК. В съответствие с това тя е била задължена да извърши разделянето на ABN AMRO Holding, като се придържа към условията, описани в САК. Тъй като финансовият надзорен орган е разрешил процесът на разделянето да започне едва щом бъде решен проблемът с капитала на ABN AMRO Z, нидерландската държава и другите участници в консорциума не са имали друг избор, освен да запълнят капиталовия недостиг на ABN AMRO Z.
(256)
ABN AMRO N просто е действало като посредник в структура, като е осигурило необходимия капитал на ABN AMRO Z, което не е имало никакви оперативни дейности.
(257)
Комисията не е открила никакво доказателство за наличието на непряка помощ, предоставена на ABN AMRO N. Предоставените от нидерландската държава пояснения са потвърдили, че всички значими финансови сделки между ABN AMRO Z и ABN AMRO N са се провели при пазарни условия или преди държавната намеса от 3 октомври 2008 г.
(258)
Както е споменато в съображение 110, CRI е бил запазен след отделянето на ABN AMRO II от ABN AMRO Bank с цел покриване на разумния марж на стойност 500 млн. EUR и разходите за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR, докато парични потоци от инструменти MCS са били инжектирани в ABN AMRO Z. По този начин от датата на отделянето на ABN AMRO II от ABN AMRO Bank (а именно 6 февруари 2010 г.) (до края на CRI през октомври 2010 г.) CRI е представлявало държавна помощ за ABN AMRO II, докато стойността в размер на 1,7 млрд. EUR от MCS, приходите от която са били прехвърлени на ABN AMRO Z, е престанала да бъде помощ за ABN AMRO N/ABN AMRO II на същата дата. Следователно тези промени не са променили количеството на помощта, а само инструментите, чрез които е била предоставена помощта, както и нейната продължителност. Тази промяна на формата не поражда никакви въпроси, които е необходимо да бъдат разгледани в останалата част от настоящото решение.
(259)
Поради това трябва да се заключи, че мярка А не представлява държавна помощ. Съгласно САК, разрешаването на проблемите с недостига на капитал на ABN AMRO Z е договорно задължение на нидерландската държава като правоприемник на Fortis SA/NV. Ето защо мерките не представляват селективно предимство за ABN AMRO N и не го освобождават от разходите, които то е щяло да поеме в обичайния случай.
(260)
Тъй като CRI не е бил достатъчен, за да покрие недостига на капитал на ABN AMRO Z, нидерландската държава е трябвало да инжектира допълнителен капитал посредством MCS. Обосновката, разработена по отношение на мярка A, важи и за мярка Б1.
(261)
Поради това се стига до заключението, че мярка Б1 не представлява държавна помощ, тъй като финансирането на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z е било задължение на нидерландската държава според САК и не предоставя селективно предимство на ABN AMRO N.
(262)
Цялата сума от 1,08 млрд. EUR (а именно мерки Б2 и Б3, взети заедно) включва общи разходи за разделянето в размер на 480 млн. EUR, разходи в размер на 90 млн. EUR, свързани със създаването на отдел „Парични пазари“, и разумен буфер в размер на 500 млн EUR. Важно е да бъде направено разграничение между разумния буфер в размер на 500 млн. EUR и останалите разходи за разделянето в размер на 580 млн. EUR.
(263)
По отношение на останалите разходи за разделянето Комисията приема, че САК е задължило нидерландската държава да извърши разделянето на ABN AMRO Holding на три отделни части, като се придържа към насоките за САК. С други думи, разходите за разделянето са следствие от договорните задължения, които нидерландската държава е поела съгласно САК като правоприемник на Fortis SA/NV. В нетно изражение ABN AMRO N няма да има по-добра капиталова позиция заради настоящата мярка, тъй като нидерландската държава инжектира капитал, който незабавно се изразходва за разходите за разделянето.
(264)
Тази обосновка обаче не е валидна по отношение на разумния марж в размер на 500 млн. EUR, тъй като липсва каквато и да било договорно задължение на държавата да го осигури. Ако нидерландската държава не бе предоставила тази помощ, ABN AMRO N щеше да бъде в по-неблагоприятна финансова позиция и щеше да бъде задължено например да намали своите RWA, за да освободи капитал. С други думи, разумният марж представлява селективно предимство, което е подобрило конкурентната позиция на ABN AMRO N в сравнение със сценарий, в който мярката не е била осъществена.
(265)
Ето защо се стига до заключението, че макар общите разходи за разделянето да не представляват държавна помощ, разумният марж в размер на 500 млн. EUR (а именно част от мярка Б3) представлява такава помощ. Той предоставя на ABN AMRO N допълнителен капитал и представлява селективно предимство.
(266)
Комисията подчерта, че не е съществувало каквото и да било договорно или икономическо задължение за сливането на FBN и ABN AMRO N, когато нидерландската държава е придобила тези дружества.. Подразделението за управление на активите на ABN AMRO N наистина е било интегрирано в рамките на Fortis Bank SA/NV, но това подразделение не е задължителен отдел за банките, тъй като много други банки имат специализирани външни снабдители, които осигуряват продукти за управление на активите. Самата нидерландска държава реши на 21 ноември 2008 г. да изпълни сливането на ABN AMRO N и FBN, като предпочете този вариант пред другите алтернативи за преструктуриране, например самостоятелна стратегия за двете банки, бърза продажба на едното или и на двете дружества или бърза продажба на основни дъщерни дружества.
(267)
FBN и ABN AMRO N не са могли да заплатят сами първоначалните разходи за интегриране, свързани със сливането. Комисията констатира, че в общественото пространство нидерландската държава е защитила сливането, като е заявила, че „двете банки са по-силни заедно, отколкото самостоятелно“ (112). Сливането в действителност трябва да доведе до големи предимства под формата на синергии (оценени в размер на 1,1 млн. EUR преди данъчно облагане годишно) и по-силна конкурентна позиция (например по-високи пазарни дялове, по-добра база за финансиране и пр.).
(268)
С оглед да усвоят ползите от сливането FBN и ABN AMRO N е трябвало да поемат редица разходи (а именно разходи, свързани с компенсацията за сливането, разходи за интегриране). Нидерландската държава е заплатила тези разходи чрез рекапитализация (в момент, когато все още трудно се е намирал капитал), а FBN и ABN AMRO N са усвоили всички ползи. Поради това нидерландската държава предоставя ясно предимство на FBN и ABN AMRO N.
(269)
По мнение на нидерландската държава сливането е с положителна настояща нетна стойност (113). При все това, както вече обстойно е посочено в съображения 235-242, мерки Б4 и Б5 следват други мерки за държавна помощ и са част от по-голям план за преструктуриране, поради което ПИУПИ не се прилага.
(270)
Поради това се стига до заключението, че мерки Б4 и Б5 представляват държавна помощ съответно в размер на 300 млн. EUR и 1,2 млрд. EUR. Те предоставят на FBN и ABN AMRO N селективно предимство, като им осигуряват капитал.
(271)
Мярка В предоставя на дружество FBN капитал, който му дава възможност да спази минималните регулаторни изисквания на финансовия надзорен орган. Ако нидерландската държава не беше конвертирала капитала от втори ред в капитал от първи ред, на FBN шеще да се наложи да преустанови своите операции или щеше да бъде задължено да търси алтернативни решения, например намаляване на неговите RWA с цел освобождаване на капитал от първи ред. Благодарение на мярката FBN е разполагало с повече капитал и се е намирало по-силна конкурентна позиция, отколкото при сценарий, в който не се предоставя помощ.
(272)
Нидерландската държава е конвертирала дългови инструменти от втори ред с номинална стойност в размер на 1,35 млрд. EUR в капитал от първи ред с еквивалентна стойност. Това конвертиране е довело до същите парични потоци като в сценария, при който FBN изкупува по номинална стойност инструментите от втори ред, притежавани от държавата, последвано от повишаване на капитала на същата стойност. По аналогия на съображение 250 Комисията би могла да приеме, че пазарната стойност на дълговите инструменти, от която нидерландската държава се е отказала, е била под номиналната стойност. Като се имат предвид отстъпките за подобни инструменти на конкурентните банки, е оправдана отстъпка в размер на [135 - 405] млн. EUR (или [10 - 30] %). С други думи, FBN непряко е заплатило на нидерландската държава сума, която е с [135 -- 405] млн. EUR повече от исканата, като косвено е откупило инструментите по номинална стойност. Поради това стойността на помощта е щяла да бъде [0,945 - 1,215] млрд. EUR, а не 1,35 млрд. EUR.
(273)
Твърдението на нидерландската държава, че мярката съответства на ПИУПИ, не може да бъде прието. Мярката следва други мерки, в които е налице държавна помощ, както е пояснено в съображения 235-242, поради което ПИУПИ не се прилага.
(274)
Поради това трябва да бъде направено заключение, че мярка В представлява държавна помощ в размер на [0,945 - 1,215] млрд. EUR, тъй като тя предоставя на FBN предимство под формата на допълнителен капитал.
(275)
По отношение на плащанията към другите участници в консорциума Комисията е заключила, че плащанията наистина са част от свързаните със САК задължения. Участниците в консорциума са очаквали появата на някои непредвидени проблеми по време на процеса на разделянето и САК описва процедурите, които трябва да бъдат използвани за решаване на тези проблеми. Комисията не е открила никакви доказателства, че плащанията от страна на нидерландската държава към другите участници в консорциума са довели до допълнително прехвърляне на нетни активи към ABN AMRO N или до каквито и да било друго предимство за дружеството.
(276)
Поради това се стига до заключението, че мярка Г не представлява държавна помощ, тъй като мярка Г е била задължение по САК на държавата, а не на ABN AMRO N. Мярка Г не включва предоставянето на селективно предимство на ABN AMRO N.
(277)
Комисията стигна до заключението, че до голяма степен кръстосаните задължения са свързани със специфичния контекст на отделянето на ABN AMRO N от неговото дружество-майка ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV). Съгласно нидерландския закон за дружествата Deutsche Bank като купувач на New HBU носи отговорност за дълговете на ABN AMRO Bank, ако последното не изпълни своите задължения. Ето защо Deutsche Bank иска да получи обезщетение за риска, на който е изложено заради ABN AMRO Bank. Ако ABN AMRO N не беше отделено от ABN AMRO Bank, тези кръстосани задължения между New HBU и ABN AMRO Bank нямаше да съществуват. Поради това нидерландската държава предостави гаранция по отношение на кръстосаните задължения, които съществуват единствено заради отделянето на ABN AMRO N. Нидерландската държава не е предоставила гаранция по отношение на кръстосаните задължения между New HBU и ABN AMRO N.
(278)
Поради това се заключава, че може да бъде прието, че мярка Д не представлява държавна помощ, тъй като съгласно САК отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank е задължение на нидерландската държава.
6.1.4. Количествено определяне на държавната помощ
(279)
Група ABN AMRO (или FBN и ABN AMRO N преди сливането) се е облагодетелствала от помощ за рекапитализация, която попада в диапазона между 4,2 млрд. EUR и 5,45 млрд. EUR. Тази стойност преминава в диапазона 2,75 %-3,5 %, когато бъде сравнена с претеглените спрямо риска активи на група ABN AMRO.
(280)
Комисията подчерта, че FBN също така се е облагодетелствало от помощ за осигуряване на ликвидност в доста значителен размер както в относително, така и в абсолютно изражение.
Таблица 5
Държавна помощ: Обобщена таблица за помощта за рекапитализация и помощта за осигуряване на ликвидност
Помощ за рекапитализация
(всички стойности са в млрд. EUR)
Минимален размер на държавната помощ
Максимален размер на държавната помощ
RWA на комбинираното образувание ABN AMRO N
мин. % на RWA
макс. % на RWA
Мярка Z: Нидерландската държава придобива AA от FBN
[0 - 2,75]
[0,95 - 3,65]
162,6 (114)
[0-1,7] %
[0,6 - 2,25] %
Мярка Б3: Разходи за разделяне (разумен марж)
0,5
0,5
149,5 (115)
0,33 %
0,33 %
Мярка Б4: Капиталов недостиг, свързан с продажбата на HBU
0,3
0,3
149,5
0,20 %
0,20 %
Мярка Б5: Разходи за интегриране
1,2
1,2
149,5
0,80 %
0,80 %
Мярка В: Конвертиране на капитал от втори ред == капитал от първи ред
[0,945 - 1,215]
[0,945 - 1,215]
149,5
[0,63 - 0,82] %
[0,63 - 0,82] %
Общ размер на помощта за рекапитализация
4,2
5,45
2,75 %
3,5 %
Финансова помощ/Помощ за осигуряване на ликвидност
Мярка Y1: Механизъм за краткосрочна ликвидност
45
Мярка Y2: Дългосрочни заеми
7,9
Емитиране на нов дългов инструмент, гарантиран съгласно нидерландската гаранционна схема
18,8
Общ размер на финансовата помощ/помощ за осигуряване на ликвидност
71,7 (или 52,9 след коригиране на двойното отчитане) (116)
6.2. Съвместимост на различните мерки за помощ
(281)
Член 107, параграф 3, буква б) от Договора дава право на Комисията да обяви дадена помощ за съвместима с вътрешния пазар, ако тя е предназначена „за преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на държава-членка“. По отношение на нидерландската икономика рискът от сериозни затруднения е бил потвърден в редица одобрения на Комисията относно мерките, предприети от нидерландските власти за борба с финансовата криза, каквато мярка е например гаранционната схема.
(282)
Във връзка с това обаче е важно да се подчертае, че Първоинстанционният съд е изтъкнал, че член 107, параграф 3, буква б) от Договора трябва да се прилага ограничително (117), така че затруднението в икономиката да окаже влияние върху цялата държава-членка, а не само в регионален мащаб. Комисията отбелязва, че ABN AMRO N и FBN са водещи нидерландски банки с клонова мрежа в национален мащаб и челни позиции на пазара в широка гама от сегменти на нидерландския пазар за банкиране на дребно и банкиране за МСП. В контекста на редица колебания, свързани с възстановяването от глобалната финансова и икономическа криза, прекратяването на дейността на тези банки би причинило сериозни затруднения за нидерландската икономика и поради това държавна помощ от нидерландското правителство може да бъде оценена по силата на член 107, параграф 3, буква б) от Договора.
(283)
Комисията изложи повече подробности относно съвместимостта на специфичните мерки в своето съобщение относно банковия сектор, в съобщението относно рекапитализацията и в съобщението относно обезценените активи, както и относно изискваното преструктуриране в своето съобщение относно преструктурирането.
(284)
Индивидуалните мерки трябва да бъдат проучени в контекста на съответните съобщения на Комисията. Инструментът за освобождаване на капитал не обхваща обезценените активи и de facto е заместител на мярка за рекапитализация. При все това съгласно общите принципи, които се съдържат в съобщението относно обезценените активи, инструментът за освобождаване на капитал трябва да бъде в съответствие с вътрешния пазар. С оглед да поддържа равни условия Комисията трябваше да провери дали CRI не е бил използван за пренасочване на очаквани загуби към портфейла на държавата. Мярка A също така следва да съдържа достатъчно стимули за излизане и в случай че икономическата ситуация се влоши, ABN AMRO N все пак трябва да поеме известни загуби чрез вертикална част. Мерките за осигуряване на ликвидност (мерки Y1 и Y2) трябва да бъдат оценени в контекста на съобщението относно банковия сектор, а мерките за рекапитализация (и по-специално мерки Z, Б4 и Б5, както и разумния марж в размер на 500 млн. EUR, който беше част от мерки Б3 и В) - в контекста на съобщението относно рекапитализацията.
6.2.1. Съвместимост на мерки Y1 и Y2 съгласно съобщението относно банковия сектор
(285)
С цел да се спази съобщението относно банковия сектор мерки Y1 и Y2 трябва да бъдат добре насочени, пропорционални и предназначени да избегнат необосновано нарушаване на конкуренцията.
(286)
Комисията повтаря заключението, съдържащо се в съображение 51 от решението от 8 април 2009 г., че предприетите мерки за прекъсване на всички връзки между FBN и неговото дружество-майка Fortis SA/NV са били необходими, за да може FBN да се защити от тогавашните сериозни затруднения на неговото дружество-майка. Поради това мерките могат да бъдат счетени за добре насочени с цел постигане на оздравяване на FBN.
(287)
Мерки Y1 and Y2 също така трябва да бъдат пропорционални и да не нарушават необосновано конкуренцията. Във връзка с това Комисията има благоприятно мнение относно ценовата система, разработена от нидерландската държава, която цели да създаде равни условия с гаранционната схема (вж. съображение 169). По отношение на гаранционните схеми Комисията последователно е искала от държавите-членки да начисляват премия от най-малко 50 базисни пункта за гаранции със срок, по-дълъг от три месеца (и не по-дълъг от 12 месеца). Комисията заключи, че нидерландската държава не е прилагала системно EURIBOR + 50 базисни пункта за заемите, по-дълги от три месеца. Поради това Комисията може да обяви мярка Y1 за съвместима с вътрешния пазар единствено ако бъде извършено корективно плащане в размер на 18,2 млн. EUR, за да се гарантира, че заемите с матуритет от повече от три месеца са ефективно изплатени при стойност от EURIBOR + 50 базисни пункта. Комисията отбелязва, че всички механизми за ликвидност са били изплатени и приключени през юни 2009 г.
(288)
По отношение на мярка Y2 Комисията констатира, че понеже нидерландската държава не е променила лихвения процент и матуритета на заемите, FBN е получило изгода от сравнително евтини заеми, които биха могли да нарушат конкуренцията. Поради това Комисията може да обяви мярката за съвместима със съобщението относно банковия сектор само при правилно прилагане на всички условия, изложени по-нататък в настоящото решение, и по-конкретно мерките за ограничаване на нарушаването на конкуренцията.
6.2.2. Съвместимост на мерки Z, Б3 (а именно 500 млн. EUR), Б4, Б5 и В съгласно съобщението относно рекапитализацията
(289)
Комисията стигна до заключението, че въпросните мерки са били въведени, за да отговорят на реална потребност и представляват необходимия минимум за цялостно възстановяване на жизнеспособността на въпросните дружества.
(290)
По отношение на възнаграждението Комисията констатира, че държавата вече е била собственик на 100 % от обикновените акции на FBN (и непряко на 100 % на акциите на ABN AMRO N). Всички тези мерки са били абсолютно необходими с цел запазване на стойността на това дялово участие.
(291)
Група ABN AMRO ще реализира възвръщаемост на собствения капитал от приблизително […] % през 2013 г., което е признак, че благодарение на всички държавни намеси е било създадено жизнеспособно и рентабилно предприятие.
(292)
Всички налични оценки на група ABN AMRO са много над размера на помощта в мерки Z, Б3, Б4, Б5 и В (а именно между 4,2 млрд. EUR и 5,45 млрд. EUR). По този начин държавата ще получи подходящо възнаграждение по отношение на помощта, предоставена на ABN AMRO N и FBN (118).
(293)
Предвид изложеното по-горе Комисията стигна до заключението, че Мерки Z, Б3, Б4, Б5 и В са съвместими със съобщението относно рекапитализацията, ако бъдат надлежно изпълнени условията, изложени по-долу в решението.
6.2.3. Съвместимост на инструмента за освобождаване на капитал с принципите, изложени в съобщението за обезценени активи
(294)
Комисията потвърждава, че инструментът за освобождаване на капитал, въведен от нидерландската държава, се различава от традиционните мерки за обезценени активи, приложени в други случаи. Докато другите мерки за обезценени активи имат за цел да освободят банките от обезценени активи, портфейлът, защитен от CRI, е традиционен нидерландски ипотечен портфейл, от който нито ABN AMRO N, нито външни експерти са очаквали съществено влошаване на резултатите.
(295)
Комисията отбеляза, че традиционна рекапитализация на равнището на ABN AMRO N не е благоприятна за нидерландската държава, понеже то не е било отделно юридическо лице в съответния момент и нидерландската държава е нямало да бъде в позиция да обособи капиталовите си вноски, което би довело до отрицателни последствия, особено при сценарии, свързани със затруднения. Освен това инструментите за освобождаване на частния капитал не са били осъществими, като се има предвид размерът на сделката и усложненията, свързани с отделянето на ABN AMRO Bank NV, дружеството-майка на ABN AMRO N и ABN AMRO Z.
(296)
Предвид тези особени обстоятелства Комисията може да приеме, че CRI е алтернативно средство на традиционното увеличаване на капитала, а не за защита срещу несъбираеми активи и поради това той е необходима и подходящо насочена мярка, целяща решаване на специфичния проблем с капитала на ABN AMRO Z.
(297)
Въпреки факта, че мярката е основно заместваща мярка за рекапитализация, тя трябва да бъде съвместима с другите схеми за освобождаване на капитал, така че да защитава вътрешния пазар, както е пояснено в съображение 284.
(298)
Комисията заключи, че нидерландската държава е предоставила достатъчно доказателства, за да покаже, че оценката е била такава, че ABN AMRO N или неговите законни правоприемници ще понесат очакваните загуби. Пазарните данни (по-конкретно рейтинговите доклади), данните от предишни периоди и последните доказателства от ABN AMRO N показват, че годишният транш „първа загуба“ от 20 базисни пункта трябва да е достатъчен за покриването на очакваните загуби.
(299)
Възнаграждението, което ABN AMRO N плаща, не е по-ниско от изискването в съобщението относно обезценените активи и съобщението относно рекапитализацията. Възнаграждението предполага, че ABN AMRO N ще заплати 10 % от стойността на капитала, който е освободен от сделката като резултат на намаляването на RWA. Тази ставка е благоприятна в сравнение с минималните ставки, изложени в точка (27) от съобщението относно рекапитализацията. Поради относително високото възнаграждение вертикалният дял от 5 % и механизмът за дължими възстановявания могат да бъдат проучени в съответствие с точка (24) и бележка под линия 15 от съобщението относно обезценените активи.
(300)
Освен това мярка A съдържа достатъчно стимули за излизане. Кол опциите, описани в съображение 107, показват, че за ABN AMRO N (или понастоящем група ABN AMRO) е лесно да прекрати мерките. Освен това ценообразуването е такова, че мерките стават все по-скъпи с течение на времето. В договорните условия се предвижда, че ценообразуването няма да бъде регулирано, когато група ABN AMRO започне да изчислява своите капиталови изисквания въз основа на Базел II. Тази липса на регулиране ще намали ефекта от освобождаването на капитал от мярката, докато гаранционната такса няма да се понижи. Освен това траншът „първа загуба“ е изчислен като процент от началната стойност на портфейла, така че като процент траншът „първа загуба“ от неизплатения портфейл (а именно коригираният начален портфейл inter alia за плащания) постепенно ще се повиши с времето.
(301)
С оглед на характеристиките на CRI и с оглед плана за преструктуриране от декември 2009 г. и актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г., както е описано в дял 2.3 от решението, Комисията счита, че мярка А е съвместима с основните принципи на мярката относно обезценените активи и с принципите на вътрешния пазар, както е обяснено в съображение 284.
(302)
Фактът, че група ABN AMRO се е възползвала от кол опцията по отношение на CRI скоро след изпълняването на изискванията на Базел II, подтвърждава ex-post анализа, направен в съображения 294-301.
6.3. Оценка на помощта и на плана за преструктуриране от декември 2009 г., както и на актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г. съгласно съобщението относно преструктурирането
(303)
Поради стойността и обхвата на помощта, както е описано в предходните параграфи, и по-конкретно факта, че помощта за рекапитализация е превишила 2 % от RWA, Комисията счита, че е нужно всеобхватно преструктуриране в съответствие с точка (4) от съобщението относно преструктурирането.
6.3.1. Жизнеспособност
(304)
В плана за преструктуриране трябва да се демонстрира, че стратегията на банката е основана на съгласувана концепция и да се покаже, че банката е възстановила своята жизнеспособност в дългосрочен план без да разчита на държавна подкрепа.
(305)
Както вече бе заключено в решението от 5 февруари 2010 г., в търговските модели на FBN и ABN AMRO N не се разчита на поемането на прекомерен риск и на неустойчиви практики за кредитиране. При все това двете образувания са били оставени уязвими и не са били снабдени в някои основни области като последствие от отделянето им от групите на техните съответни дружества-майки. След разбиването на неговото дружество-майка ABN AMRO N е имало ограничен достъп до по-големи дружества, вече е нямало достъп до международна мрежа и са му липсвали редица продукти и ИТ капацитет. Освен това FBN е било сериозно засегнато от отделянето му от дружеството-майка и неговите финансови средства са били генерирани изключително на пазара за продажби на едро. Планът за преструктуриране на група ABN AMRO от декември 2009 г. (както и актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г.) показва, че интегрирането на ABN AMRO N и FBN значително е намалило слабостите на всяко от отделните предприятия. Комбинацията между FBN и ABN AMRO N е спомогнала за облекчаването на някои от тези проблеми. Големият франчайз за банкиране на дребно и частно банкиране на ABN AMRO N е включвал множество депозити, което е създало по-добър финансов профил за интегрираната група, FBN е разрешило част от проблемите с международната мрежа на ABN AMRO N и двете групи заедно са били в състояние да разрешат по по-добър начин например проблемите, свързани с информационни технологии (а именно не всяка от тях е трябвало да възстановява поотделно ИТ-платформа и други инструменти за поддръжка).
(306)
Финансовите прогнози показват, че към края на периода за преструктуриране комбинираното образувание следва да бъде в състояние да покрие своите разходи и да реализира подходяща възвръщаемост на собствения капитал в размер на приблизително […] %. Дори и в „стресов“ сценарий дружеството ще продължи да реализира печалби, а съотношението на неговата капиталова адекватност ще се задържи над минималните регулаторни прагове. Следователно капиталовият буфер на дружество изглежда достатъчно висок - след неколкократните държавни намеси - за да издържи на бъдещи неблагоприятни обстоятелства без да се налага отново да се обръща за помощ към държавата.
(307)
Както показват данните от втората половина на 2008 г. и първата половина на 2009 г., изключително важно е да се реализират достатъчно високи нетни лихвени приходи, за да се създаде напълно жизнеспособно дружество. Поради това планът за преструктуриране от декември 2009 г. и актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г. могат да бъдат обявени за съвместими с изискванията за жизнеспособност, които се съдържат в съобщението относно преструктурирането само при условие че група ABN AMRO ще се стреми да реализира актуализираните нетни лихвени приходи, определени в плана за преструктуриране от ноември 2010 г. Група ABN AMRO трябва редовно да докладва за своя напредък на Комисията- поне веднъж на всяко тримесечие. Ако група ABN AMRO констатира отклонения в сравнение с тези прогнози, тя следва незабавно да предприеме корективни действия.
(308)
Планът за преструктуриране трябва да съдържа прогнозни стойности с нужната разбивка, а преструктурирането изисква също така и оттегляне от дейностите, оттегляне от дейности, които ще генерират структурни загуби в средносрочен план (119). В съображение 120 от решението от 5 февруари 2010 г. Комисията изрази съмнения дали проблемите с жизнеспособността на подразделението Prime Fund Solutions - което докладва значима загуба във връзка с Madoff от 2008 г. - са били решени по адекватен начин. Този проблем е бил решен с продажбата на PFS на Credit Suisse (виж също така съображение 74). Подробните прогнозни стойности на равнището на подразделението показват, че както при базов сценарий, така и при „стресов“ сценарии всички подразделения допринасят за резултатите по положителен начин. Поради това Комисията може да заключи, че няма други подразделения със структурни проблеми във връзка с рентабилността и с оглед на това заключение няма да бъдат необходими допълнителни продажби, за да се подобри жизнеспособността на дружеството.
6.3.2. Споделяне на тежестта/необходим минимум
(309)
Планът за преструктуриране следва ясно да показва, че помощта е останала ограничена до необходимия минимум. Разходите, свързани с преструктурирането, следва да се платят не само от държавата, а и в максимална степен от лицата, които са инвестирали в банката. С други думи, банката и притежателите на нейния капитал следва да направят възможно най-голям принос към преструктурирането със свои собствени ресурси. Помощта за преструктуриране следва да бъде ограничена до покриване на разходи, които са необходими за възстановяване на жизнеспособността. В съответствие с това на предприятията не следва да се отпускат публични ресурси, които биха могли да бъдат използвани за финансиране на дейности, които нарушават пазара и които не са свързани с процеса на преструктуриране, например придобивания (120).
(310)
В съобщението относно преструктурирането се припомня, че забраната за придобиване е необходима, за да се ограничи помощта до необходимия минимум. В точка (23) от съобщението относно преструктурирането се посочва изрично, че „не трябва да се предоставят на предприятието публични средства, които биха могли да бъдат използвани за финансиране на дейности, нарушаващи пазара и несвързани с процеса на преструктуриране. Например придобиване на дялове в други предприятия или нови инвестиции не може да бъде финансирано чрез държавна помощ, освен ако не е от основно значение за жизнеспособността на предприятието“.
(311)
Освен това в съобщението относно преструктурирането забраната за придобиване се свързва с нарушения на конкуренцията. В съображения (39) и (40) от съобщението се обяснява, че „Държавната помощ не трябва да бъде използвана в ущърб на конкуренти, които не получават подобна подкрепа с публични средства“ и че „банките не следва да използват държавна помощ за придобиване на конкурентни дружества. Това условие следва да се прилага най-малко три години и може да продължи до края на периода на преструктуриране в зависимост от обхвата и размера на продължителността на помощта“.
(312)
В съответствие с точка (40) от съобщението относно преструктурирането, помощта може да бъде обявена за съвместима единствено при условие че групата ABN AMRO стриктно прилага забраната за придобиване (121) през трите години след датата на настоящото решение. Срокът на забраната за придобиване следва да бъде удължен, ако нидерландската държава продължи да притежава повече от 50 % от групата ABN AMRO след три години. При все това срокът на забраната за придобиване не трябва да бъде по-дълъг от пет години. Въпреки че част от помощта вече е била възстановена, някои мерки (по-специално мерки Z и В) не могат да бъдат възстановени от банката поради формата, в която са били предоставени (т.е. не под формата на хибриден дългов инструмент). Преустановяването на държавната собственост е средство за преценка кога изтича преимуществото, получено от помощта.
(313)
Комисията констатира, че планът за преструктуриране от декември 2009 г. (допълнен с финансови прогнози за най-лош възможен сценарий на 23 март 2010 г.) вече е показал, че групата ABN AMRO се е превърнала в жизнеспособно предприятие, което следва да реализира добра възвръщаемост от собствения капитал и дори се очаква да реализира добри печалби при по-лоши икономически условия. Актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г. потвърди този анализ. Това връщане на жизнеспособността не зависи от придобиванията. Поради това забраната за придобиване не пречи на връщането на жизнеспособността.
(314)
Комисията счита, че съгласно точка (26) от съобщението относно преструктурирането забраната на хибридни купони и забраната на хибридни кол опции са неизбежни (122). В контекста на преструктурирането мерките, които намаляват общия размер на собствените средства, не са съвместими с целта за споделяне на тежестта и изискването за необходимия минимум.
(315)
Както е посочено в точка (26) от съобщението относно преструктурирането, „Банките обаче не следва да използват държавна помощ за възнаграждаване на собствените си средства (собствен капитал и подчинен дълг), когато тези дейности не генерират достатъчни печалби“. Подробната оценка на плана за преструктуриране на групата ABN AMRO от декември 2009 г. (и актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г.) позволява на Комисията да заключи, че след приблизително две години групата ABN AMRO следва да е възстановила своята жизнеспособност, както е илюстрирано от приемливата възвръщаемост на собствения капитал с приблизителен размер […] % съответно през 2012 г. и 2013 г. При тези обстоятелства срокът на забраната на хибридните купони и хибридните кол опции от 2 години (123) изглежда осигурява подходящо споделяне на тежестта от страна на притежателите на капитала на фирмата (124). По този начин помощта може да бъде обявена за съвместима единствено при условие на двегодишна забрана на хибридните купони и хибридните кол опции, както е описано подробно в член 8 от оперативната част на решението. Тази забрана на купоните и кол опции следва да се прилага и по отношение на притежатели на преференциални акции на FBNH, за да се разсеят съмненията, изразени от Комисията в съображение 130 от решението от 5 февруари 2010 г.
(316)
В други случаи мерките за споделяне на тежестта са необходими и за да се гарантира, че оздравените банки носят адекватна отговорност за последствията от предишното си поведение, така че да се създадат подходящи стимули както за тяхното бъдещо поведение, така и за това на другите. Този фактор е по-малко приложим в настоящия случай, тъй като проблемите на дружеството са били до голяма степен свързани с предишното дружество-майка Fortis SA/NV (виж раздел 6.3.3 „Мерки за ограничаване на нарушаването на конкуренцията“). Поради това от гледна точка на споделянето на тежестта може да бъде прието също така, че не съществуват големи продажби освен продажбите на PFS и Intertrust, които заедно възлизат на […] % от общия приход от дейността и […] % от RWA.
6.3.3. Мерки за ограничаване на нарушаването на конкуренцията
(317)
По отношение на мерките, необходими за ограничаване на нарушаването на конкуренцията, настоящият случай показва някои нетипични особености.
(318)
В точка (28) от съобщението относно преструктурирането се посочва видът на нарушаването на конкуренцията, което може да се прояви, когато се предоставя държавна помощ с цел поддържане на финансовата стабилност в периоди на системна криза: „Ако банките се конкурират въз основа на предимствата на продуктите и услугите си, тези, които натрупват прекомерен риск и/или се основават на неустойчиви бизнес модели, в крайна сметка ще загубят пазарния си дял и вероятно ще напуснат пазара, а същевременно по-ефикасни конкуренти ще разширят дейността си или ще навлязат на съответните пазари. Държавната помощ продължава минали нарушения на конкуренцията, предизвикани от поемане на прекомерен риск и неустойчиви бизнес модели, чрез изкуствена подкрепа за пазарната мощ на бенефициерите. По този начин тя може да създаде морален риск за бенефициерите, като отслабва стимулите за тези, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да иновират.“
(319)
Както е обяснено в решението от 3 декември 2008 г., затрудненията на Fortis SA/NV и Fortis Bank SA/NV са следствие на прекомерен риск: i) Fortis Bank SA/NV е инвестирало голяма сума в структуриран кредит, а ii) Fortis SA/NV е решило да купи ABN AMRO N на много висока цена. С цел да разреши отпускането на помощ на такива банки, Комисията изисква значително намаление на пазарното присъствие на бенефициера. В това отношение Комисията отбелязва, че Fortis SA/NV е било разделено на четири части: белгийските и международните застрахователни активи все още представляват част от регистрираното на борсата Fortis SA/NV (което след разпадането на Fortis SA/NV е било преименувано на Ageas); Fortis Bank SA/NV и BGL са били придобити от BNP Paribas; нидерландската държава е придобила FBN (включително ABN AMRO N); и нидерландската държава е придобила също така нидерландските застрахователни дейности (125). С други думи Fortis SA/NV е било разделено на по-малки субекти и самото Fortis Bank SA/NV е било разделено на две части (126).
(320)
Комисията отбелязва, че мерките в полза на FBN и ABN AMRO N, оценени в настоящото решение, имат специфични характеристики, които се различават от другите случаи на преструктуриране, които е трябвало да проучи по време на настоящата криза, включително онези на Fortis Bank SA/NV и Fortis SA/NV. В настоящия случай FBN и ABN AMRO N на първо място не се нуждаят от държавна помощ поради вземане на грешни управленски решения. Необходимостта от държавна помощ не произтича например от натрупването на прекомерни рискове в техните инвестиции, от тяхната политика на отпускане на заеми или от предприемане на неустойчива ценова политика. Освен това затрудненията на Fortis SA/NV и Fortis Bank SA/NV не са произтекли от рисково отпускане на заеми или ценовите политики при банкирането на дребно, частното или търговското банкиране, които всъщност са били печеливши. Ето защо Комисията счита, че помощта за FBN и ABN AMRO N има значително по-малко нарушаващ ефект отколкото помощта, одобрена в полза на финансови институции, които са натрупали прекомерни рискове. Поради това Комисията счита, че не са необходими допълнителни продажби.
(321)
При все това следва да се гарантира, че държавната помощ не се използва от FBN и ABN AMRO N за разрастване за сметка на конкурентите, например чрез прилагане на неустойчива ценова политика или придобиване на други финансови институции. Ако това се случи, помощта ще „отслаби стимулите за тези, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да иновират“ и би могла да попречи на „стимулите за трансгранични дейности“, като обезсърчи навлизането на нидерландския пазар.
(322)
Следователно държавната помощ може да бъде обявена за съвместима единствено ако съществуват достатъчни мерки, които да гарантират, че тя не се използва в ущърб на конкуренти, които не са получили подобна подкрепа с публични средства. Трябва да се съхранят равни условия между банките, които са получили подкрепа с публични средства и онези, които не са. Освен това трябва да не се допуска държавната помощ да отслабва стимулите за онези, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да иновират, и да не се създават пречки, които биха могли да попречат на трансграничната дейност.
(323)
В съобщението относно преструктурирането се предвижда естеството и формата на такива ограничения да зависят от размера на помощта и от условията и обстоятелствата, при които е предоставена, както и от характеристиките на пазара или пазарите, на които извършва дейност банката. Размерът на помощта е описан в раздел 6.1.3 „Количествено определяне на размера на помощта“. Специфичните условия и обстоятелства, при които е предоставена, бяха обсъдени в началото на настоящия раздел. Както е посочено в точка (32) от съобщението относно преструктурирането, роля играят и размерът и относителното значение на банката на нейния пазар или пазари. Ако преструктурираната банка разполага с ограничено оставащо пазарно присъствие, е по-малко вероятно да са необходими допълнителни мерки. Поради това условията, необходими за обявяване на помощта за съвместима, са свързани основно с банкирането на дребно и частното банкиране, тъй като дружеството вече значително е намалило своето присъствие в сферата на търговското банкиране чрез продажбата на New HBU.
(324)
Помощта може да бъде обявена за съвместима със съобщението относно преструктурирането, при условие че групата ABN AMRO приложи мерките, описани в съображения (325)-(329).
(325)
При банкирането на дребно и частното банкиране помощта може да бъде обявена за съвместима, при условие че групата ABN AMRO няма да бъде ценови лидер по отношение на стандартизираните спестявания и ипотечните продукти. В съответствие с точка (44) от съобщението относно преструктурирането, групата ABN AMRO следва да не предлага ценови условия, каквито не могат да бъдат предложени от конкурентите, които не получават помощ.
(326)
Тъй като забраната за заемане на лидерска позиция по отношение на цените може да е не толкова ефективна в сегменти с много нестандартизирани продукти като частното банкиране в Нидерландия, където е подадена специална жалба, съществува необходимост от допълнително условие в съответствие с точка (44) от съобщението относно преструктурирането, за да бъде обявена помощта за съвместима. Групата ABN AMRO трябва да се стреми да постигне нетните приходи от лихви, както бяха представени на Комисията на 8 ноември 2010 г. Ето защо групата ABN AMRO следва да предприеме подходящи действия веднага щом констатира, че не може да достигне своите прогнози, особено когато последните се дължат на ниски лихвени маржове.
(327)
Тъй като в частното банкиране е трудно да бъде изпълнена и контролирана забрана за заемане на лидерска позиция по отношение на цените, необходимо е да бъдат приложени други подходящи компенсации с цел гарантиране на ефективна конкуренция, каквито са мерките за насърчаване на навлизането на пазара, както е описано в точка (44) от съобщението относно преструктурирането. Във връзка с това, необходимо условие за обявяване на помощта за съвместима е група ABN AMRO да приложи мярка, която улеснява прехода. По-конкретно група ABN AMRO следва да покрие своите собствени административни разходи и разходи по прехвърляния и сделки за своите клиенти на „Частно банкиране Нидерландия“, които произтичат пряко от прекратяването на отношението на частно банкиране и прехвърлянето на портфейли (127). Тази мярка следва да бъде прилагана в рамките на период от два последователни месеца, които започват да текат от възможно най-скорошна дата и не по-късно от година след датата на решението. Веднага след започване на двумесечния период банката ще уведоми по ясен начин всички свои клиенти на частно банкиране за възможността, която им се предлага. Група ABN AMRO следва също така да предостави доказателства на Комисията за това, че банковите преводи на клиентите се извършват в съответствие с обичайните процедури, както и че не са налице каквито и да било забавяния в процеса на извършване на банкови преводи на клиенти.
(328)
Ако мерките за ограничаване на необоснованите нарушения на конкуренцията, и по-конкретно специфичните мерки в сектора на банкирането на дребно и частното банкиране са правилно приложени, те също така ще решат адекватно въпросите, повдигнати от жалбоподателя. При проучването на тези въпроси Комисията установи, че ABN AMRO временно е определяло цени на загуба за някои продукти, но че тази ценова политика е била осъществявана в среда със затруднена ликвидност, поради което всички банки са се конкурирали агресивно за спестовни продукти, като същевременно е налице и специфичният контекст на създаването на MoneYou (чието пускане на пазара е било решено преди разпадането на Fortis SA/NV).
(329)
В точка (44) от съобщението относно преструктурирането също така се споменава, че банките не трябва да изтъкват държавната подкрепа като конкурентно предимство, когато предлагат на пазара финансовите си оферти. Поради това за обявяване на помощта за съвместима се поставя условие група ABN AMRO да не използва държавната помощ в своите маркетингови кампании и в комуникацията си с инвеститори за период от три години. Срокът на тези забрани следва да бъде удължен до пет години, ако нидерландската държава все още притежава дялово участие от поне 50 % в група ABN AMRO.
(330)
От гледна точка на необоснованите нарушения на конкуренцията Комисията има положително отношение към продажбите на PFS и Intertrust. Продажбата на PFS намалява привлекателността на дружеството за институционалните клиенти, докато Intertrust inter alia е извършвало услуги, които са могли да направят франчайза за частно банкиране по-силен. В резултат на това неговата продажба е можела да улесни конкурентите да подобрят своите конкурентни позиции в сравнение с тази на ABN AMRO Mees Pierson. Освен това Комисията счита, че фактът, че част от помощта е била възстановена, допринася за ограничаване на нарушаването на конкуренцията. Освен това Комисията изразява положително становище относно дивидентната политика, описана в съображение 75.
6.3.4. Заключение
(331)
Следователно, ако всички условия, описани в раздели 6.2 и 6.3, са правилно изпълнени, планът за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от декември 2010 г., предоставя достатъчно доказателства за това, че дългосрочната жизнеспособност на група ABN AMRO е била възстановена. Планът за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от ноември 2010 г., осигурява достатъчно споделяне на тежестта и съдържа адекватни мерки за ограничаване на необоснованите нарушения на конкуренцията. Поради това Комисията може условно да обяви, че планът за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от ноември 2010 г., е в съответствие със съобщението относно преструктурирането.
7. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
Комисията констатира, че Нидерландия неправомерно е привела в действие държавната помощ, посочена в раздел 6.1.2 „Количествено определяне на държавната помощ“ в противоречие с член 108, параграф 3 от Договора. При все това тази помощ може да се приеме за съвместима, ако се изпълнят условията, изложени в раздели 6.2 и 6.3 и описани по-подробно в постановителната част на настоящото решение.
Комисията отбелязва, че нидерландската държава е приела по изключение да получи текста на това решение само на английски език.
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, предоставена от Нидерландия на ABN AMRO Group, е съвместима с вътрешния пазар при условията, определени в членове 3-9.
Тази държавна помощ е била предоставена по следния начин:
-
помощ за рекапитализация на стойност между 4,2 млрд. EUR и 5,45 млрд. EUR съответно в полза на FBN и ABN AMRO N, и
-
помощ за осигуряване на ликвидност в размер на 71,7 млрд. EUR.
Член 2
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
а)
„група ABN AMRO“ означава група ABN AMRO и изцяло притежаваните от нея преки или непреки дъщерни дружества, включително образуванията, върху които група ABN AMRO упражнява едноличен контрол по смисъла на Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 г. относно контрола върху концентрациите между предприятия („Регламент на ЕО за сливанията“) (128).
б)
„класиране на първо място“ означава предлагане на най-атрактивната цена.
в)
„клиенти на дребно“ означава всички клиенти, които са физически лица (за разлика от корпоративните клиенти).
г)
„стандартизирани спестовни и депозитни продукти на пазара на дребно“ означава всички стандартизирани продукти на пазара на дребно и депозитни продукти, които във всеки един момент обхващат поне 85 % от обема на продуктите на група ABN AMRO на пазара на дребно на спестовни и депозитни продукти.
д)
„стандартизирани ипотечни продукти“ означава всички стандартизирани продукти на пазара на дребно и депозитни продукти, които във всеки един момент обхващат поне 85 % от обема на продуктите на група ABN AMRO на ипотечния пазар.
е)
„Частно банкиране Нидерландия“ означава всички клиенти на БЕ „Частно банкиране“, с изключение на онези от тях, които са част от „Частно банкиране (Международно)“ (129).
Член 3
1. Група ABN AMRO не се класира на първо място без предварително разрешение от страна на Комисията по отношение на стандартизираните спестовни и депозитни продукти на пазара на дребно за клиенти на дребно сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял от гледна точка на обем на нидерландския пазар на спестявания на дребно в който и да било от следните сегменти:
-
спестовни сметки;
-
депозити с фиксиран срок за период от 1 година;
-
депозити с фиксиран срок за период от 2 години;
-
депозити с фиксиран срок за период от 3 години;
-
депозити с фиксиран срок за период от 4 години; и
-
депозити с фиксиран срок за период от 5 години.
Независимо от първа алинея, когато три финансови институции съвместно се класират на първо място сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял в сегмент от нидерландския пазар на спестявания и депозити на дребно, група ABN AMRO може да съгласува своите лихвените проценти с лихвените проценти на тези три финансови институции по отношение на стандартизираните продукти в съответния сегмент.
2. Група ABN AMRO не следва да се класира на първо място без предварително разрешение от страна на Комисията по отношение на какъвто и да било вид стандартизирана ипотека сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял на нидерландския ипотечен пазар на дребно.
Независимо от първа алинея, когато три финансови институции съвместно се класират на първо място сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял на нидерландския ипотечен пазар на дребно, група ABN AMRO може да съгласува своите лихвените проценти с лихвените проценти на тези три финансови институции по отношение на съответния стандартизиран вид ипотека.
3. С оглед да гарантира спазване на параграфи 1 и 2 група ABN AMRO постоянно и поне всяка седмица извършва мониторинг на условията, предложени от […] другите финансови институции, които имат най-голям пазарен дял от гледна точка на обем на нидерландския пазар на спестявания, до степента, до която тези условия са обществено достъпни. Ако данните на всяка от тези […] други финансови институции не са обществено достъпни, те ще бъдат заменени с данните на следващите най-големи финансови институции от класацията на пазарните дялове.
Веднага щом група ABN AMRO установи, че тя предлага цена за който и да било от нейните продукти, която е по-благоприятна от цената, която ѝ е позволено да предлага на основание параграф 1 и параграф 2 от настоящия член, група ABN AMRO незабавно уведомява Комисията. Тя незабавно коригира цената на продуктите и извършва корекцията на цената възможно най-скоро.
По отношение на спестовните и депозитни продукти на пазара на дребно, група ABN AMRO извършва корекцията не по-късно от десет работни дни от датата, на която е забелязала промяната в условията. При все това, ако промяната засяга продукти, чиято цена може да бъде променена само в края на даден месец и има по-малко от десет работни дни от датата на забелязване на промяната и края на месеца, група ABN AMRO извършва корекцията при първа възможност от края на следващия месец.
По отношение на ипотеките група ABN AMRO коригира своята ценова политика в срок от десет работни дни от датата, на която е забелязала промяната в условията, а корекцията се извършва не по-късно от петнадесет работни дни от датата, на която е била забелязана промяната в условията.
4. Условието, определено в параграфи 1 и 2, се прилага за срок от три години, считано от датата на настоящото решение. Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад за спазване на това условие на всяко тримесечие и най-късно в срок от две седмици от публикуването на финансовите резултати на група ABN AMRO за тримесечието.
Член 4
1. Група ABN AMRO полага максимални усилия, за да постигне прогнозните стойности (включително нетните приходи от лихви), предоставени на Комисията в плана за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от ноември 2010 г. Прогнозните стойности от ноември 2010 г. се постигат на равнище консолидирана група ABN AMRO.
Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад на всяко тримесечие, като посочва разбивка на прогнозните стойности и действителните данни (включително нетните приходи от лихви) на равнището на четирите сегмента, определени в плана за преструктуриране от декември 2009 г. и плана за преструктуриране от ноември 2010 г.: а именно „Банкиране на дребно“, „Частно банкиране (Нидерландия)“, „Частно банкиране (Международно)“ и „Търговско банкиране“.
Група ABN AMRO може да предяви обосновано искане към Комисията за преразглеждане на нейните прогнозни стойности (включително нетните приходи от лихви) с цел отчитане на външни развития.
2. Група ABN AMRO предоставя разбивка на прогнозните стойности за нетните приходи от лихви по обем и маржове на равнище консолидирана група и на равнище частно банкиране.
Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад на всяко тримесечие и най-късно в срок от две седмици след публикуването на нейните финансови резултати за тримесечието, като посочва дали нетните приходи от лихви, постигнати на равнище консолидирана група, съответстват на прогнозните стойности, посочени в параграф 1. В този доклад също така се прави сравнение между прогнозните маржове и действителните маржове на равнище консолидирана група и на равнище частно банкиране.
Ако нетните приходи от лихви, постигнати на равнище консолидирана група, не съответстват на тези прогнозни стойности, група ABN AMRO посочва в този доклад мерките, предприети за постигане на тези прогнозни стойности.
3. Задълженията, определени в параграфи 1 и 2, се прилагат за срок от три години, считано от датата на настоящото решение.
Член 5
1. Група ABN AMRO не придобива контрол върху повече от [0 - 7] % от всяко едно предприятие.
2. Чрез дерогация от разпоредбите на параграф 1 група ABN AMRO може да извършват придобивания, ако общата брутна кумулативна покупна цена (с изключение на поемането или прехвърлянето на дългови инструменти във връзка с тези придобивания), платена от група ABN AMRO за всички тези придобивания за период от три години, считано от датата на настоящото решение, е по-малко от [0 - 600] млн. EUR.
Забраната, изложена в параграф 1, не се прилага по отношение на придобивания на частен собствен капитал от страна на група ABN AMRO, ако те са подходящи за нейния бизнес план и планирания бюджет на нейното подразделение „Частен собствен капитал“, предоставени на Комисията на 5 октомври 2010 г.
Забраната, изложена в параграф 1, не се прилага и по отношение на […] дялове от собствения капитал, взети от подразделението на група ABN AMRO „Електроенергия, стоки и транспорт“ в подкрепа на нейната обичайна дейност по финансиране, ако те са подходящи за нейния бизнес план и планирания бюджет на това подразделение, предоставени на Комисията на 10 януари 2010 г.
Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад на всяко тримесечие и най-късно в срок от две седмици след публикуването на нейните финансовите резултати за тримесечието. В този доклад се изброяват действителните придобивания от страна на подразделенията „Частен собствен капитал“ и „Електроенергия, стоки и транспорт“. Освен това в доклада се посочва подробна информация относно другите придобивания на група ABN AMRO, които ѝ е разрешено да направи на основание на първа алинея.
3. Забраната, изложена в параграф 1, се прилага за срок от поне три години, считано от датата на настоящото решение, или до датата, на която дяловото участие на Нидерландия в група ABN AMRO падне под размер от 50 %, в зависимост кое от тези събития настъпи по-късно. Тази забрана престава да се прилага най-късно пет години от датата на настоящото решение.
В случай че забраната, изложена в параграф 1, се прилага за период, по-дълъг от три години, считано от датата на настоящото решение, общата брутна кумулативна покупна цена, приложима по алинея 1 от параграф 2, се увеличава с [0 - 200] млн. EUR на година.
Член 6
Група ABN AMRO не оповестява факта, че е държавна собственост, и не споменава в своята комуникация със съществуващите или потенциалните клиенти или инвеститори получаването на каквато и да било държавна подкрепа за период от поне три години, считано от датата на настоящото решение, или до датата, на която размерът на дяловото участие на Нидерландия спадне под 50 % от акциите в група ABN AMRO, в зависимост кое от тези събития настъпи по-късно. Тази забрана престава да се прилага най-късно пет години от датата на настоящото решение.
Независимо от тази забрана група ABN AMRO може да изтъква факта, че тя е държавна собственост, както и че е получена някаква друга държавна помощ, когато такова споменаване се изисква съгласно приложимите законодателни или нормативни разпоредби.
Член 7
1. Група ABN AMRO предлага на клиентите на „Частно банкиране Нидерландия“ вариант за прекратяване на тяхното отношение на частно банкиране с група ABN AMRO, както и за прехвърляне на техните инвестиционни портфейли на други банки. Това предложение е в сила за период от два последователни месеца („съответният период“).
Съответният период започва да тече възможно най-скоро след датата на настоящото решение, като се дава (ако това се изисква) разумен срок за подготовка, и най-късно в срок от една година от датата на настоящото решение. Група ABN AMRO предоставя на Комисията за одобрение начална дата за съответния период поне четири седмици преди предполагаемата начална дата на съответния период.
2. Група ABN AMRO предоставя по ясен начин на всички свои клиенти на „Частно банкиране Нидерландия“ условията на предложението, описани в параграф 1, най-късно на първия ден от съответния период. Информацията, която следва да бъде изпратена от група ABN AMRO на нейните клиенти, първо се предоставя на Комисията поне четири седмици преди изпращането на тази информация на клиентите.
3. Група ABN AMRO улеснява прекратяването на отношенията на частно банкиране, когато това бъде поискано от клиентите, като използва обичайните процедури при най-ниско възможно равнище на разходите. Ако клиентът реши да прехвърли своята позиция и/или (свързаните с нея) обезпечителни права, и ако това прехвърляне е възможно от гледна точка на получаващата банка, ABN AMRO улеснява това прехвърляне. Клиентите се уведомяват по-скоро за варианта за прехвърляне на позиции, отколкото за варианта за ликвидирането им, като се информират и за разходите, свързани с двата варианта.
Група ABN AMRO покрива своите собствени административни разходи и разходи по прехвърляния и сделки, които произтичат пряко от прекратяването на отношението на частно банкиране и прехвърлянето на портфейли (130).
Група ABN AMRO не е задължена да покрива други финансови последици за клиента.
Член 8
Група ABN AMRO не изплаща каквито и да било купони върху основния капитал от първи ред, капиталовите инструменти от първи и втори ред (включително хибридните капиталови инструменти и преференциалните акции), емитирани преди датата на настоящото решение, нито пък упражнява каквито и да било права на кол опции по отношение на тези капиталови инструменти до 10 март 2013 г. включително, освен когато е налице правно задължение за извършване на това.
Група ABN AMRO може да емитира нови капиталови инструменти след датата на настоящото решение или да изплаща купони върху тези нови капиталови инструменти, освен когато тези емисии и плащания доведат до задължение за изплащане на купони върху нейните собствени съществуващи капиталови инструменти.
Чрез дерогация от разпоредбите на първа алинея, група ABN AMRO може да използва кол опция по отношение на инструмент FCC (а именно 87,5 млн. EUR, некумулативни постоянни преференциални акции без право на глас с доходност 6,25 % от клас А, серия I, издадени от Fortis Capital Company Ltd).
До 10 март 2013 г. включително група ABN AMRO изплаща дивиденти върху своите обикновени акции единствено ако тези дивиденти надвишават 100 млн. EUR (131).
Член 9
Най-късно до 30 юни 2011 г. група ABN AMRO изплаща на Нидерландия коригиран лихвен процент върху заемите, посочени в писмо по електронната поща от Комисията до нидерландската държава от дата 24 юни 2010 г. Сумите, коригирани чрез начисляването на лихва, възлизат на 18 152 722 EUR.
Член 10
Нидерландия уведомява Комисията в срок от два месеца от уведомлението на настоящото решение за мерките, предприети за неговото спазване.
Член 11
Адресат на настоящото решение е Кралство Нидерландия.
Съставено в Брюксел на 5 април 2011 година.
KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 5. april 2011
om nederlandenes foranstaltninger C 11/09 (ex NN 53b/08, NN 2/10 og N 19/10) til fordel for ABN AMRO Group NV (oprettet efter fusionen mellem Fortis Bank Nederland og ABN AMRO N)
(meddelt under nummer K(2011) 2114)
(Kun den engelske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2011/823/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte bemærkninger (1) i overensstemmelse med traktatens artikel 108, stk. 2, og under henvisning til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
1. SAGSFORLØB
(1)
Den 3. oktober 2008 overtog den nederlandske stat Fortis Bank Nederland (»FBN«) (det nederlandske bankdatterselskab af finansieringsholdingselskabet Fortis SA/NV (2)), herunder aktiver i ABN AMRO Holding ejet af FBN (»ABN AMRO N«) for et beløb af 12,8 mia. EUR. I samme transaktion indtrådte den nederlandske stat i stedet for Fortis Bank SA/NV, Fortis SA/NV's belgiske bankdatterselskab, som fordringshaver i lån til FBN med en nominel værdi på 16,1 mia. EUR (3). Den nederlandske stat bevilgede endvidere FBN en kortsigtet likviditetsfacilitet på 45 mia. EUR og accepterede at skadesløsholde Fortis SA/NV for omkostninger og forpligtelser, der stammede fra konsortiets aktionæroverenskomst (»aktionæroverenskomsten«). Aktionæroverenskomsten indeholdt de tre finansielle institutioners rettigheder og forpligtelser (Fortis SA/NV, Banco Santander og Royal Bank of Scotland (»RBS«) eller de tre »medlemmer af konsortiet«), som i fællesskab havde budt på ABN AMRO Holding via den nyoprettede juridiske enhed »RFS Holdings«. Den 7. oktober 2008 anmeldte den nederlandske stat sine foranstaltninger af 3. oktober 2008 (overtagelse af FBN for 12,8 mia. EUR, novation af langfristede lån med en nominel værdi på 16,1 mia. EUR og den kortfristede likviditetsfacilitet på 45 mia. EUR, i det følgende benævnt »de integrerede transaktioner af 3. oktober 2008«) som foranstaltninger, der ikke udgør statsstøtte, for at få juridisk vished om disse foranstaltninger. Eftersom foranstaltningerne allerede var blevet gennemført, registrerede Kommissionen sagen som en NN-sag (nemlig NN53b/08).
(2)
Under forhandlingerne, der førte til overtagelsen af FBN den 3. oktober 2008, henviste den nederlandske stat til en ekstern vurderingsrapport af […] (4) hvoraf Kommissionen fik tilsendt en kopi den 15. oktober 2008.
(3)
I et brev af 30. oktober 2008 underrettede Kommissionen det nederlandske finansministerium om, at den foreløbigt var af den opfattelse, at foranstaltningerne af 3. oktober 2008 syntes at udgøre statsstøtte til FBN. Den 20. november blev der afholdt et møde mellem Kommissionens tjenestegrene og den nederlandske stat.
(4)
Den 21. november 2008 besluttede den nederlandske stat officielt, at den ikke ville holde FBN and ABN AMRO N adskilt, men i stedet ville søge at fusionere de to selskaber (»fusionen«) i overensstemmelse med Fortis SA/NV's tidligere planer.
(5)
Den 3. december 2008 traf Kommissionen en beslutning (5) (»beslutningen af 3. december 2008«), hvori den erklærede, at den nederlandske stats foranstaltninger af 3. oktober 2008 til fordel for Fortis Bank SA/NV udgjorde statsstøtte, der er forenelig med fællesmarkedet. I betragtning 4 i denne beslutning anføres det imidlertid udtrykkeligt, at Kommissionen i en særskilt procedure ville afgøre, om de foranstaltninger, der blev gennemført den 3. oktober 2008, også omfattede støtte til FBN.
(6)
Den 17. december 2008 underrettede den nederlandske stat Kommissionen om, at den havde til hensigt at overtage ABN AMRO N fra FBN for 6,5 mia. EUR. Overtagelsen fandt sted den 24. december 2008. Den 2. februar 2009 anmeldte de nederlandske myndigheder af hensyn til den retlige sikkerhed denne overtagelse som en foranstaltning, der ikke udgør statsstøtte.
(7)
Den 24. december 2008 underskrev RBS, Banco Santander og den nederlandske stat en ændring til aktionæroverenskomsten, hvorved den nederlandske stat indtrådte i aktionæroverenskomsten i stedet for Fortis SA/NV.
(8)
Den 6. marts 2009 sendte den nederlandske stat Kommissionen en due diligence-rapport (6) om de overtagne virksomheder, som var blevet udarbejdet af […] på anmodning fra den nederlandske stat.
(9)
Ved en beslutning af 8. april 2009 (»beslutningen af 8. april 2009«) indledte Kommissionen en procedure i henhold til traktatens artikel 108, stk. 2, under sagsnr. C11/09 (ex-NN53b/08) med hensyn til påstået statsstøtte til FBN og ABN AMRO N.
(10)
Den 6. maj 2009 modtog Kommissionen en klage fra Van Lanschot Bank (»klageren«), som er en nederlandsk konkurrent til FBN og ABN AMRO N. Kommissionen videresendte brevet til den nederlandske stat den 22. juli 2009 og anmodede om bemærkninger. Den nederlandske stat anmodede om at få forlænget tidsfristen den 20. august 2009 og sendte et detaljeret svar på klagen den 22. september 2009. Klageren sendte yderligere oplysninger ved brev af 21. august 2009 og 28. august 2009. Disse breve blev videresendt til den nederlandske stat den 23. september 2009, og den nederlandske stat svarede den 29. oktober 2009.
(11)
Den 15. maj 2009 sendte den nederlandske stat et brev til Kommissionen, hvori den svarede på en række spørgsmål, som blev rejst i beslutningen af 8. april 2009. Den 11. august 2009 blev der sendt et detaljeret svar om indholdet - som den nederlandske stat havde anmodet om mere tid til.
(12)
I et uofficielt dokument sendt den 15. juni 2009 og på et opfølgende møde med Kommissionen den 16. juni 2009 underrettede den nederlandske stat Kommissionen om, at den havde til hensigt at gennemføre en rekapitaliseringsplan på 2,5 mia. EUR, så ABN AMRO N kunne blive udskilt fra sit moderselskab, ABN AMRO Bank (7). På dette møde anførte den nederlandske stat, at der efter den første kapitaltilførsel på 2,5 mia. EUR ville blive behov for yderligere foranstaltninger, der dog endnu ikke kunne sættes tal på.
(13)
I beslutningen af 8. april 2008 havde Kommissionen opfordret det nederlandske finanstilsyn »DNB« til at kommentere FBN's og ABN AMRO N's finansielle situation. Kommissionen modtog de ønskede oplysninger om FBN ved brev af 18. juni 2009 og en ajourføring den 5. januar 2010. Den nederlandske stat videresendte endvidere et brev fra DNB om ABN AMRO N den 20. januar 2010.
(14)
Den 6. juli 2009 sendte ABN AMRO Bank - ABN AMRO N’s moderselskab - et brev til Kommissionen med bemærkninger til beslutningen af 8. april 2009. Dette brev blev sendt til den nederlandske stat den 22. juli 2009, og den nederlandske stat svarede den 22. september 2009.
(15)
Den 9. juli 2009 underrettede den nederlandske stat Kommissionen om, at FBN havde tilbagebetalt hele den kortfristede finansiering, den havde modtaget fra den nederlandske stat under likviditetsfaciliteten af 3. oktober 2008 på 45 mia. EUR.
(16)
Den 15. juli 2009 underrettede den nederlandske stat Kommissionen om FBN's planer om at overtage Fortis Clearing Americas (»FCA«) fra Fortis Bank SA/NV.
(17)
Den 17. juli 2009 anmeldte den nederlandske stat formelt en plan med rekapitaliseringsforanstaltninger til en værdi af 2,5 mia. EUR (8) bestående af en credit default swap (»CDS«), som reducerede bankens kapitalbehov med 1,7 mia. EUR (»kapitalfrigørelsesinstrumentet«) og et obligatorisk konvertibelt værdipapir (»obligatorisk konvertibelt værdipapir«) på 800 mio. EUR. Foranstaltningerne var oprindeligt registreret under sagsnr. N429/09, men eftersom foranstaltningerne blev truffet, inden Kommissionen havde truffet beslutning om dem, blev sagen flyttet fra registret over anmeldt støtte til registret over ikke-anmeldt støtte (under nr. NN 2/10).
(18)
Den 10. september 2009 sendte den nederlandske stat et uofficielt dokument til Kommissionen med en ajourføring af udskillelsesprocessen og en indikation af, at yderligere (beløbsmæssigt ikke nærmere fastlagte) statsstøtteforanstaltninger ville være uundgåelige.
(19)
På et møde med Kommissionen den 9. november 2009 anførte den nederlandske stat, at FBN og ABN AMRO N havde brug for nye foranstaltninger til en værdi af 4,39 mia. EUR, således at de samlede foranstaltninger (herunder den foranstaltning, der blev anmeldt den 17. juli 2009) kom op på 6,89 mia. EUR. Foranstaltningerne blev beskrevet yderligere i et tillæg af 10. november 2009 til det uofficielle dokument af 10. september 2009 og i en yderligere forklarende note af 13. november 2009.
(20)
Den 26. november 2009 forelagde den nederlandske stat Kommissionen en rapport af […] med bemærkninger til transaktionen af 24. december 2008. Rapporten var desuden vedlagt baggrundsmateriale med en forklaring af […].
(21)
Den 4. december 2009 forelagde den nederlandske stat Kommissionen en første version (9) af en omstruktureringsplan for ABN AMRO Group (»omstruktureringsplanen af december 2009«), den nye enhed, som var resultatet af fusionen mellem FBN og ABN AMRO N. I denne plan beskrives den nye enheds strategi, ligesom den indeholdt finansielle beregninger for et basisscenarie.
(22)
Den 14. januar 2010 anmeldte den nederlandske stat formelt de nye statsstøtteforanstaltninger på 4,39 mia. EUR ud over de allerede anmeldte foranstaltninger i juli 2009. Kommissionen registrerede de nye foranstaltninger under nr. N19/10.
(23)
Ved afgørelse af 5. februar 2010 (»afgørelsen af 5. februar 2010«) udvidede Kommissionen undersøgelsesprocedure C11/09 til også at omfatte de foranstaltninger, der er registreret under NN2/10 og N19/10. I denne afgørelse godkendte Kommissionen midlertidigt disse foranstaltninger som redningsstøtte frem til den 31. juli 2010. Den nederlandske stat sendte Kommissionen et brev, hvori den gav tilsagn om et forbud mod prisførerskab frem til udgangen af 2010.
(24)
Den 23. marts 2010 modtog Kommissionen et svar fra den nederlandske stat - som havde anmodet om at få forlænget tidsfristen - på afgørelsen af 5. februar 2010. Den nederlandske stat gav endvidere yderligere oplysninger om omstruktureringsplanen af december 2009 for den nye ABN AMRO Group med bl.a. finansielle beregninger for det værst tænkelige scenarie.
(25)
Kommissionen stillede yderligere spørgsmål den 8. april 2010, som blev besvaret den 7. maj 2010. Den nederlandske stat gav endvidere Kommissionen yderligere oplysninger om krydshæftelse som følge af gennemførelsen af fusionstilsagnet (10) den 26. maj 2010. Samme dag sendte Kommissionen en e-mail med opfølgende spørgsmål, som blev besvaret den 9. juni 2010.
(26)
Den 20. juli 2010 anmodede den nederlandske stat Kommissionen om at forlænge den midlertidige godkendelse af den redningsstøtte, der er registeret under NN2/10 og N19/10. Den nederlandske stat sendte endvidere et brev om en forlængelse af tilsagnet om forbuddet mod prisførerskab indtil den 30. juni 2011 eller indtil vedtagelsesdatoen for Kommissionens endelige afgørelse.
(27)
Den 30. juli 2010 besluttede Kommissionen at forlænge den midlertidige godkendelse af den redningsstøtte, der er registreret under sagsnr. NN2/10 og N19/10, indtil Kommissionen havde afsluttet sin undersøgelse (C11/09).
(28)
Den 20. august 2010 sendte den nederlandske stat Kommissionen et dokument med en detaljeret redegørelse for exitstrategien.
(29)
Den 5. oktober 2010 fremlagde den nederlandske stat en forretningsplan for private equity-divisionen i ABN AMRO Group. En tilsvarende plan for divisionen for energi, råvarer og transport (»Energy, Commodities and Transportation«) i ABN AMRO Group blev sendt til Kommissionen den 10. januar 2010.
(30)
Den 15. oktober 2010 meddelte ABN AMRO Group, at den ville udnytte sin købsoption til at bringe kapitalfrigørelsesinstrumentet af 31. oktober 2010 til ophør.
(31)
Den 8. november 2010 fremsendte den nederlandske stat en ajourføring (»omstruktureringsplanen af november 2010«) - dateret den 29. oktober 2010 - af ABN AMRO Groups omstruktureringsplan af 4. december 2009. Den 10. januar 2011 sendte den nederlandske stat et dokument med en redegørelse for, hvordan ABN AMRO Groups ajourførte beregninger af 8. november 2010 så ud i forhold til de oprindelige beregninger af 4. december 2009.
(32)
I løbet af proceduren fandt der talrige udvekslinger af oplysninger, telekonferencer og møder sted mellem repræsentanter for den nederlandske stat, ABN AMRO N og FBN og Kommissionen.
2. DETALJERET BESKRIVELSE AF STØTTEMODTAGERNE OG FORANSTALTNINGERNE
2.1. Oprettelse af ABN AMRO Group
(33)
I foråret 2007 oprettede konsortiets medlemmer en ny juridisk enhed, »RFS Holdings«, der skulle overtage ABN AMRO Holding.
(34)
Konsortiets medlemmer havde til hensigt at dele ABN AMRO Holding op i tre dele, og denne proces blev beskrevet i aktionæroverenskomsten.
(35)
For at lette opdelingen oprettede konsortiets medlemmer såkaldte »sporingsaktier«, der repræsenterede det økonomiske ejerskab af virksomhederne, som blev tillagt de enkelte medlemmer af konsortiet. Som følge deraf blev RBS, Banco Santander og Fortis SA/NV de økonomiske (11) ejere af henholdsvis den såkaldte R-andel, S-andel og N-andel (»ABN AMRO R«, »ABN AMRO S« og »ABN AMRO N«).
(36)
ABN AMRO R omfattede bl.a. forretningsenhederne Global Business & Markets, Asia, Global Transaction Services og det internationale netværk, mens ABN AMRO S bl.a. omfattede forretningsenhederne Latin America og Antonveneta (Italien).
(37)
ABN AMRO N omfattede forretningsenhederne Netherlands og Private Banking samt International Diamond and Jewelry Group.
(38)
De enheder, som de enkelte medlemmer af konsortiet ikke fik tildelt, blev samlet i den såkaldte ABN AMRO Z-andel (»ABN AMRO Z«), som f.eks. fortsat var ansvarlig for hovedkontorfunktionerne. Hvert medlem af konsortiet havde en forholdsmæssig andel (12) i ABN AMRO Z.
(39)
Den 3. oktober 2008 overtog den nederlandske stat FBN fra Fortis Bank SA/NV for 12,8 mia. EUR. Som følge af denne overtagelse blev den nederlandske stat også indirekte ejer af ABN AMRO N, eftersom FBN - inden for Fortis Bank SA/NV - var den juridiske ejer af ABN AMRO N. Den 3. oktober 2008 gav den nederlandske stat endvidere tilsagn om at skadesløsholde SA/NV for eventuelle udgifter, som Fortis SA/NV måtte pådrage sig som følge af sin fortsatte tilstedeværelse i aktionæroverenskomsten. Den 24. december 2008 underskrev RBS, Banco Santander og den nederlandske stat en ændring til aktionæroverenskomsten, hvorved den nederlandske stat trådte i stedet for Fortis SA/NV i aktionæroverenskomsten.
(40)
Den 24. december 2008 overtog den nederlandske stat ABN AMRO N fra FBN for 6,5 mia. EUR og blev dermed den direkte ejer af ABN AMRO N. Forud for overtagelsen kontrollerede den nederlandske stat indirekte ABN AMRO N via FBN.
(41)
Diagram 1:
Udskillelse af ABN AMRO N
(42)
Den 21. november 2008 besluttede den nederlandske stat, at den ville fusionere ABN AMRO N med FBN (hvilket Fortis SA/NV også have haft til hensigt, men ikke gennemført). Fusionen kunne først gennemføres, når ABN AMRO N var blevet udskilt fra sit moderselskab ABN AMRO Bank. Først blev ABN AMRO N's aktiviteter overført til en ny juridisk enhed i ABN AMRO Bank, som fik navnet ABN AMRO II.
(43)
Den 6. februar 2010 blev ABN AMRO II udskilt som beskrevet i betragtning 41 og ændrede navn til ABN AMRO Bank. Samtidig fik den juridiske enhed, som tidligere hed ABN AMRO Bank, ændret navn til »The Royal Bank of Scotland NV« (»RBS NV«) (se diagrammet ovenfor).
(44)
Inden den nye enhed, ABN AMRO Bank, kunne fusionere med FBN, skulle den først gennemføre et fusionstilsagn. Da Fortis SA/NV overtog ABN AMRO N i 2007, havde Kommissionen konkluderet (13) (»fusionsbeslutningen«), at en fusion mellem ABN AMRO N og FBN ville føre til fusionsproblemer på det nederlandske bankmarked, navnlig inden for forretningsbank- og factoringsegmentet.
(45)
For at afhjælpe disse fusionsproblemer gav Fortis SA/NV tilsagn om at afhænde en række aktiviteter (nemlig factoringdivisionen IFN og forretningsbankaktiviteterne i »New HBU«) til Deutsche Bank. Da den nederlandske stat overtog FBN og ABN AMRO N den 3. oktober 2008, havde Fortis SA/NV endnu ikke afsluttet det planlagte salg af New HBU og IFN til Deutsche Bank. Da den nederlandske stat havde besluttet at gå videre med fusionen mellem FBN og ABN AMRO N, genoptog den forhandlingerne med Deutsche Bank (14). Salget af New HBU og IFN til Deutsche Bank blev afsluttet den 1. april 2010.
(46)
New HBU havde samlede aktiver til en værdi af [10 - 20] mia. EUR og beskæftigede omkring [1 000-1 500] fuldtidsækvivalenter (»FTE’er«). New HBU omfattede Hollandsche Bank Unie (»HBU«) (en forretningsbank ejet af ABN AMRO N), nogle af ABN AMRO’s salgskontorer (13 ud af i alt 78) og nogle af ABN AMRO’s erhvervskundeenheder (to ud af i alt fem).
(47)
ABN AMRO Bank og FBN fusionerede officielt til ABN AMRO Group den 1. juli 2010 som beskrevet i diagram nr. 2 i betragtning 49.
(48)
Den nederlandske stat overførte forvaltningen af sin andel i ABN AMRO Z til den nye ABN AMRO Bank, eftersom den ikke ønskede at afsætte ressourcer til den daglige ledelse i denne del. Ikke desto mindre er den nederlandske stat fortsat den juridiske ejer af ABN AMRO Z og er som sådan berettiget til alle potentielle fordele og hæfter for alle potentielle tab i ABN AMRO Z (15).
(49)
Diagram 2:
Oprettelse af ABN AMRO Group
2.2. Støttemodtagere
2.2.1. Økonomiske aktiviteter i ABN AMRO N og ABN AMRO Z
(50)
ABN AMRO N - isoleret betragtet den tredjestørste bank i Nederlandene efter Rabobank og ING - bestod af forretningsenhederne Netherlands og Private Banking.
(51)
Den første forretningsenhed, Netherlands, tilbød detail- og forretningsbankydelser via et filialnetværk på 510 bankbutikker og 78 rådgivningsfilialer samt gennem alternative kanaler såsom internettet, kontanthæveautomater (16) og callcentre. Forretningsenheden Netherlands beskæftigede omkring 19 000 FTE’er.
(52)
Inden for detailbankvirksomhed havde forretningsenheden Netherlands et stærkt kundegrundlag inden for segmentet »privatkundeforretninger« (»mass retail«) (over [3,5 - 5] mio. kunder) og »fordelskunder« (»preferred banking«) (over [250 000 - 420 000] kunder) (17), som den tilbød en lang række produkter (såsom opsparing, investeringer, realkreditlån, forsikring, kreditkortlån og betalinger).
(53)
Inden for forretningsbankvirksomheden havde ABN AMRO N [300 000 - 400 000] SMV-kunder (18) og [9 000 - 21 000] større erhvervskunder (selv om ABN AMRO Banks større kunder i henhold til aktionæroverenskomsten blev tilført RBS) med en bred vifte af produkter (såsom kredit, betalings- og likviditetsstyring, opsparing, risiko- og forsikringsstyring, komplekse finansielle løsninger og produkter, leasing og factoring).
(54)
Den anden forretningsenhed, Private Banking, er rettet mod personer med investerbare nettoaktiver på over 1 mio. EUR med forskellige produkter inden for formueforvaltning og -planlægning. Forretningsenheden Private Banking havde opbygget et veludviklet netværk gennem organisk vækst i Nederlandene og Frankrig og gennem overtagelser i Tyskland (Delbrück Bethmann Maffei) og Belgien (Bank Corluy). Forretningsenheden Private Banking omfattede endvidere det franske joint venture inden for forsikring Neuflize Vie.
(55)
De virksomheder, som den nederlandske stat overtog den 3. oktober, omfattede endvidere International Diamond and Jewelry Group, som er en division med fokus på virksomheder, der er involveret i smykkeproduktion og handel med diamanter.
(56)
ABN AMRO Z indeholdt ikke driftsaktiver, men bl.a. skatteaktiver, en række andele (bl.a. i Saudi Hollandi Bank) og den resterende private equity-portefølje. Med hensyn til forpligtelser fandtes der en hensat forpligtelse til opfyldelse af forpligtelser vedrørende det amerikanske justitsministerium, andre hensatte forpligtelser (delvist personalerelaterede) og koncernintern finansiering af selskabetsaktiver. Som anført i fodnote 11 udgør den nederlandske stats andel i ABN AMRO Z 33,81 %.
(57)
En række finansielle nøgletal for ABN AMRO N er sammenfattet i tabel 1 nedenfor:
Tabel 1
Finansielle nøgletal for ABN AMRO N (i mio. EUR)
2008
2009
Driftsindtægter i alt (19)
5 189
4 899
Nettoresultat
471
(117)
Egenkapitalforrentning
6,7 %
-2,7 %
Omkostnings-/udbytteforhold
73 %
77,5 %
Aktiver i alt
183 539
202 084
Egenkapital i alt
7 044
4 278 (20)
Risikovægtede aktiver (21)
91 700
74 973 (22)
Tier 1-procent
9,4 %
10,2 % (23)
Samlet kapitalprocent eller BIS-procent
12,6 %
14,8 %
Stabil finansiering/illikvide aktiver
107 %
110 %
Kilde: ABN AMRO Bank NV, Årsberetning 2009, uden ABN AMRO Z og private equity-konsolidering, men med New HBU.
(58)
I regnskabsåret 2009 rapporterede ABN AMRO N om et underskud på 117 mio. EUR. Underskuddet skyldtes større nedskrivninger på lån, pres på rentemarginalerne, højere afgifter i forbindelse med den nederlandske indlånsgarantiordning og adskillelses- og integrationsomkostninger (24). Uden adskillelses- og integrationsomkostninger ville ABN AMRO N have genereret et lille nettooverskud for 2009 på 52 mio. EUR.
2.2.2. Fortis Bank Nederland (FBN)
(59)
Isoleret set var FBN den fjerdestørste bank på det nederlandske marked (efter Rabobank, ING og ABN AMRO N, men før SNS REAAL).
(60)
Den nederlandske stat (og tidligere Fortis SA/NV) ejede en direkte andel på 92,6 % i FBN, idet investeringsselskabet Fortis FBN(H) Preferred Investments BV ejede den resterende andel på 7,4 % i form af præferenceaktier. Den nederlandske stat ejede 70 % af aktierne i dette investeringsselskab, idet de resterende 30 % var ejet af en række private investorer (25). De privatejede præferenceaktier havde en nominel værdi på 210 mio. EUR og gav en (ikke-kumulativ) dividende på 5,85 % (26).
(61)
FBN's aktiviteter blev underopdelt i tre segmenter - detailbankvirksomhed (Retail Banking), privatbankvirksomhed (Private Banking) og merchant-bankvirksomhed (Merchant Banking).
(62)
Retail Banking omfattede de traditionelle detailbankaktiviteter (med et netværk på 157 filialer), [2 - 3] mio. individuelle kunder og [20 000 - 60 000] SMV-kunder), men også Directbank (som tilbød løsninger vedrørende realkreditlån via formidlere) samt forbrugerfinansiering og betalingskortprodukter fra henholdsvis Alfam og ICS.
(63)
Private Banking blev primært udviklet under mærket Fortis Mees Pierson og tilbød formueforvaltningstjenester (formueplanlægning, investering, lån og forsikring) på et segmenteret grundlag til [15 000 - 40 000] kunder i hele Nederlandene.
(64)
Inden for Merchant Banking skelnede FBN mellem syv forskellige underdivisioner. I divisionen »Commercial Banking« (1) havde FBN 23 erhvervscentre, der tilbød flere forskellige produkter til selskaber med en omsætning på op til 250 mio. EUR. Virksomheder med en omsætning på over 250 mio. EUR samt den offentlige sektor blev betjent af en anden underdivision, nemlig »Corporate & Public Banking« (2). Ligeledes fandtes der underdivisionerne »Investment banking« (3) (27), »Specialised Financial Services« (4) (28), »Energy, Commodities & Transportation« (5), »Global Markets & Institutional Banking« (6) (29) og »Clearing Funds & Custody« (7) (30).
(65)
En række af FBN's finansielle nøgletal er sammenfattet i tabel 2 nedenfor:
Tabel 2
Finansielle nøgletal for FBN
(i mio. EUR)
2006
2007
2008 (31)
2009
Driftsindtægter i alt
3 473
3 553
3 096
2 171
Nettoresultat
1 157
1 296
-18 486
406
Egenkapitalforrentning (norm.) (32)
20,1 %
8,9 %
4,9 %
0,7 %
Omkostnings-/udbytteforhold
50,5 %
54,2 %
64,9 %
84,2 %
Aktiver i alt
209 749
272 378
184 203
189 785
Egenkapital i alt
5 910
21 763
2 944
4 716
Risikovægtede aktiver
66 995
75 850
70 932
53 730 (33)
Tier 1-procent
8,6 %
11,2 %
7,4 %
12,5 %
Kapitalprocent i alt
10,5 %
11,2 %
11,2 %
16,7 %
Udlåns-/indlånskvote
167 %
237 %
208 %
Kilde: FBN's årsrapporter for 2008/2009
(66)
I 2008 genererede FBN et underskud på 18,5 mia. EUR, men dette underskud skyldtes i vidt omfang ekstraordinære poster. Selskabet så sig nødsaget til at rapportere et nettounderskud på 16,8 mia. EUR på sin andel i RFS Holdings og salget deraf, ligesom det måtte foretage nedskrivninger på 922 mio. EUR (efter skat) i sin division Prime Fund Solutions som følge af Madoff-svindelaffæren (34). Det underliggende nettoresultat med fradrag af disse elementer udgjorde 604 mio. EUR, som næsten udelukkende blev realiseret i første halvår af 2008.
(67)
I 2009 realiserede FBN et nettoresultat på 406 mio. EUR, godt hjulpet af to ekstraordinære overskud (en kontantafregning på 362,5 mio. EUR med Fortis Capital Company) og en Madoff-relateret tilbageførsel af hensatte forpligtelser på 16 mio. EUR. Det underliggende nettooverskud faldt til 27 mio. EUR (35) (fra 604 mio. EUR i 2008).
2.2.3. ABN AMRO Group
(68)
ABN AMRO Group, som blev oprettet efter fusionen mellem FBN og ABN AMRO Bank (dvs. ABN AMRO N-aktiviteter) den 1. juli 2010 samler alle aktiviteterne i FBN og ABN AMRO N i to særskilte forretningsenheder, nemlig »Retail and Private Banking« og »Commercial and Merchant Banking«. Koncernens proformadriftsindtægter udgjorde i 2008 7,15 mia. EUR, og de samlede proformaaktiver udgjorde 360 mia. EUR. Ifølge de seneste tal (36) har ABN AMRO Group en egenkapital i henhold til IFRS (37) på 11,7 mia. EUR.
(69)
ABN AMRO Group er godt diversificeret med driftsindtægter på 4,2 mia. EUR inden for »Retail and Private Banking« og 2,8 mia. EUR inden for »Commercial and Merchant Banking«. Geografisk ligger hovedparten af ABN AMRO Groups omsætning (nemlig [65 - 95] % af den samlede omsætning) i Nederlandene.
(70)
Inden for »Retail and Private banking« har den integrerede ABN AMRO Group markedsandele på [15 - 20] % og [15 - 20] % (38) inden for henholdsvis »Mass Retail« (privatkundeforretninger) og »Preferred Banking« (39) (fordelskunder), hvilket gør den til den tredjestørste på det nederlandske bankmarked med hensyn til markedsandel. Inden for Private Banking (ABN AMRO Mees Pierson) er ABN AMRO Group langt den største på det nederlandske marked med en markedsandel på omkring [30 - 40] % (40). Inden for »Commercial and Merchant Banking« udgør ABN AMRO Groups markedsandel omkring [15 - 25] % (41).
(71)
ABN AMRO Group omfatter ikke længere New HBU og factoringaktiviteterne i IFN, som blev frasolgt inden for rammerne af fusionstilsagnet den 1. april 2010.
(72)
Som led i omstruktureringsprocessen blev to mindre divisioner i FBN (nemlig Intertrust og Prime Fund Solutions (»PFS«)) ligeledes frasolgt og indgår ikke længere i ABN AMRO Group.
(73)
I september 2009 solgte FBN (og dennes partner Banque Générale du Luxembourg (»BGL«) (42) Intertrust til private equity-specialisten Waterland. Intertrust er en af de største aktører inden for global trust og corporate management. Den beskæftiger 1 000 eksperter i 19 lande og har en driftsindtægt og risikovægtede aktiver på henholdsvis […] mio. EUR og […] mio. EUR.
(74)
I maj 2010 annoncerede FBN endvidere salget af PFS til Credit Suisse. PFS leverer fondsydelser til den alternative kapitalforvaltningsindustri, herunder f.eks. administration, bank- og depottjenester samt finansiering. Dens kunder rækker fra formueforvaltere for modeforretninger til store globale institutioner som pensionsfonde og statslige formuefonde. PFS var ansvarlig for de hensatte forpligtelser efter skat på 922 mio. EUR i forbindelse med Madoff-svindelaffæren, som FBN registrerede i 2008. PFS har en indtægt på […] mio. EUR og risikovægtede aktiver på […] mio. EUR.
(75)
Den 4. marts 2011 offentliggjorde ABN AMRO Group sit resultat for regnskabsåret 2010, som viste et nettounderskud på 414 mio. EUR. Efter fradrag af adskillelses- og integrationsomkostninger udgjorde ABN AMRO Groups underliggende overskud 1 077 mio. EUR. Pr. 31. december 2010 udgjorde ABN AMRO Groups tier 1-kernekapitalprocent og tier 1-procent samt den samlede kapitalprocent henholdsvis 10,4 %, 12,8 % og 16,6 %. I samråd med den nederlandske stat fastlagde ABN AMRO Group en dividendepolitik med et mål for dividendebetalingen på 40 % af årets rapporterede overskud.
2.3. Beskrivelse af omstruktureringsplanen af december 2009 og den opdaterede omstruktureringsplan af november 2010
(76)
Den nederlandske stat fremsendte den 4. december 2009 omstruktureringsplanen af december 2009 til Kommissionen. Yderligere oplysninger blev fremsendt i marts 2010 (43). En fusion mellem FBN og ABN AMRO N er central for det forretningskoncept, der blev udviklet i omstruktureringsplanen af december 2009. ABN AMRO Group, den nye bank, som opstod efter omstruktureringsplanen af december 2009, vil fokusere på mid-market-segmentet i Nederlandene (44) og vil være aktiv inden for »Retail and Private Banking« og »Commercial and Merchant Banking«.
(77)
Omstruktureringsplanen af december 2009 starter ud fra den diagnose, at kapitalbehovet ikke hang sammen med FBN's og ABN AMRO N's underliggende resultat, men i stedet med behovet for at finansiere deres adskillelse fra moderselskaberne og de direkte integrationsomkostninger i forbindelse med fusionen.
(78)
I et kontrafaktisk scenarie uden statsstøtte anerkendes det i omstruktureringsplanen af december 2009, at Fortis SA/NV uden en koordineret indsats fra regeringerne i Benelux-landene ville være kollapset og have trukket FBN og ABN AMRO N med sig.
(79)
Omstruktureringsplanen af december 2009 indeholder finansielle beregninger for perioden 2009-2012 med en fordeling af divisioner på Retail Banking, Private Banking NL, Private Banking International og Commercial & Merchant Banking. Specifikt for 2012 har ABN AMRO Group endvidere beregnet et »run-rate« overskud, som ikke omfatter overgangsomkostninger, idet det antages, at der allerede var medtaget omkostningssynergier for hele året. Disse beregninger blev foretaget for et basisscenarie og det værst tænkelige scenarie.
(80)
Den 8. november 2010 opdaterede den nederlandske stat de finansielle beregninger i omstruktureringsplanen af december 2009 for perioden frem til 2012, herunder yderligere beregninger for 2013 i omstruktureringsplanen af november 2010.
(81)
I basisscenariet går den nederlandske stat ud fra den antagelse, at forretningsvolumen vil stige i takt med inflationen. Personaleomkostningerne antages at stige med [1 - 6] % om året og andre omkostninger mere moderat med [1 - 5] % om året Den nederlandske stat forventer endvidere, at ABN AMRO Groups hensatte forpligtelser til tab på lån vil begynde at falde fra det høje niveau, som blev rapporteret i 2009.
(82)
I basisscenariet i omstruktureringsplanen af november 2010 realiserer ABN AMRO Group et negativt nettoresultat på […] mio. EUR i 2010, inden det igen genererer et overskud fra 2011 på (dvs. et overskud på […] mio. EUR i 2011).
(83)
I 2012 og 2013 forventes det, at ABN AMRO Groups nettoresultat stiger til henholdsvis […] mio. EUR og […] mio. EUR svarende til en egenkapitalforrentning (45) (»RoE«) på ca. […] %. Forbedringen af ABN AMRO Groups rentabilitet skyldes bedre driftsindtægter (som bør rette sig efter det svage tal for 2009), omkostningsbesparelsesprogrammet, som ved fuld fart bør sænke omkostningerne med 1,1 mia. EUR om året før skat og en normalisering af de hensatte forpligtelser til tab på lån efter toppunktet i 2009. I 2013 vil ABN AMRO Groups omkostnings-/udbytteforhold ifølge prognosen være […] %.
(84)
Basisscenarie
Tabel 3
2009 (faktisk)
2010 (E (46))
2011 (E)
2012 (E)
2012 løbende (E)
2013 (E)
Driftsindtægter
7 039
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Renteindtægter, netto
4 528
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Indtægt fra gebyrer og provisioner, netto
1 933
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Andre indtægter
849
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Driftsudgifter
-5 568
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Driftsudgifter - normal drift
-5 258
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Driftsudgifter - overgang
- 310
(…)
(…)
(…)
Driftsresultat
1 471
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Nedskrivninger på lån
-1 585
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Resultat før skat
- 114
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Skatter og minoritetsinteresser
45
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Nettoresultat
-68
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Underliggende nettoresultat
(med fradrag af overgangsomkostninger)
163
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
(85)
I det værst tænkelige scenarie i omstruktureringsplanen af november 2010 gik den nederlandske stat ud fra mere konservative antagelser end i basisscenariet. Den anvendte rentemarginaler, som var 7,5 % lavere end i basisscenariet, mere forsigtige beregninger for provisioner og gebyrer (vækst på 4 % om året i modsætning til 7 % i basisscenariet), lavere synergier (virkning på - […] mio. EUR på resultatet for 2013) og 15 % lavere tilbageførsel af hensatte forpligtelser til tab på lån (virkning på - […] mio. EUR for resultatet for 2013).
(86)
Selv om disse mere konservative tal ville medføre lavere resultater, ville ABN AMRO Group fortsat kunne generere et overskud. I det værst tænkelige scenarie forudses et underliggende nettoresultat på […] mio. EUR og […] mio. EUR i henholdsvis 2012 og 2013 (sammenlignet med henholdsvis […] mio. EUR og […] mio. EUR i basisscenariet).
(87)
I omstruktureringsplanen af december 2009 kom den nederlandske stat også ind på sin exitstrategi, idet den understregede, at den ikke har til hensigt at forblive en langsigtet investor i ABN AMRO Group.
(88)
I et brev af 20. august 2010 gav den nederlandske stat Kommissionen yderligere oplysninger om sin exitstrategi. Den nederlandske stat forklarede, at den planlægger en placering i form af en børsintroduktion (47), men holder andre muligheder åbne, som f.eks. et privat salg til en investor eller markedsdeltager. I sit brev af 20. august 2010 anfører den nederlandske stat, at en indledende andel på [0 - 50] - [10 - 60] % kan stilles til rådighed for en børsintroduktion tidligst i […], efterfulgt af et andet udbud på endnu [0 - 50] - [10 - 60] % i 2015. Den nederlandske stat ønsker at tjene sin oprindelige investering tilbage med tillæg af finansieringsomkostningerne på [2 - 5] %. Den nederlandske stat har til hensigt at reducere sin andel i ABN AMRO Group til højst [25 - 65] %, helst inden udgangen af [2014 - 2018]. I sidste ende forpligter den nederlandske stat sig fuldt ud til en fuldstændig exit. Den endelige beslutning om børsintroduktionen ligger hos den nederlandske finansminister og afhænger af omstændighederne på markedet, om ABN AMRO Group er klar til en børsintroduktion og det forventede overskud. Den 24. januar 2011 gjorde den nederlandske stat endvidere sin exitstrategi tilgængelig for offentligheden (48).
(89)
Omstruktureringsplanen af december 2009 (og den opdaterede omstruktureringsplan af november 2010) viser, at ABN AMRO Group - efter gennemførelsen af alle statsstøtteforanstaltningerne - er tilstrækkeligt kapitaliseret. I omstruktureringsperioden bør den planlagte tier 1-procent ligge et godt stykke over […] % mellem 2009 og 2012 og bør derefter stige yderligere til […] % i 2013.
(90)
I omstruktureringsplanen af december 2009 forklarer den nederlandske stat, at ABN AMRO Group allerede har frasolgt en række virksomheder. Ud over salget af New HBU og IFN i fusionstilsagnsprocessen solgte ABN AMRO N og FBN også Intertrust og PFS.
(91)
Sammenlignet med ABN AMRO Group repræsenterer Intertrust og PFS tilsammen [0 - 5] %, [0 - 5] % og [0 - 5] % med hensyn til de forventede samlede driftsindtægter, omkostninger og risikovægtede aktiver.
(92)
Under omstruktureringsprocessen foretog FBN ligeledes et opkøb for at rette op på en skævhed som følge af opdelingen af Fortis SA/NV. FBN var den juridiske ejer af forretningsenheden Brokerage, Clearing and Custody og alle kontorerne i forbindelse med denne forretning med undtagelse af kontoret i Chicago, som forblev en del af Fortis Bank SA/NV. For at rette op på denne skævhed i forbindelse med opdelingen overtog FBN Chicago-filialen af Fortis Clearing Americas fra Fortis Bank SA/NV den 31. juli 2009 til en pris af ca. […] mio. USD.
2.4. Beskrivelse af foranstaltningerne
(93)
Til at identificere de enkelte statsstøtteforanstaltninger anvender Kommissionen i denne afgørelse samme bogstavkoder som i afgørelsen af 5. februar 2010.
2.4.1. Foranstaltninger omfattet af beslutningen af 8. april 2009
(94)
Den 3. oktober 2008 overtog den nederlandske stat FBN (herunder ABN AMRO N) fra Fortis Bank SA/NV for 12,8 mia. EUR (»foranstaltning X«). Kommissionen indledte ikke proceduren med hensyn til denne foranstaltning, der som sådan ikke gav statsstøtte til FBN, selv om den var en del af den transaktion, der gav statsstøtte til FBN (se betragtning 32 i beslutningen af 8. april 2009).
(95)
På det tidspunkt, hvor den nederlandske stat overtog FBN, var FBN meget afhængig af Fortis Bank SA/NV med hensyn til finansiering. For at sikre at FBN blev fuldstændig adskilt fra Fortis Bank SA/NV, blev den nederlandske stat nødt til at afslutte finansieringsforholdet mellem FBN og Fortis Bank SA/NV. For at afbryde de eksisterende forbindelser gav den nederlandske stat den 3. oktober 2008 FBN en kortfristet likviditetsfacilitet på 45 mia. EUR (»foranstaltning Y1«). Denne likviditetsfacilitet gav FBN mulighed for at tilbagebetale kortfristede lån på 34 mia. EUR til Fortis Bank SA/NV. Den nederlandske stat trådte endvidere i stedet for Fortis Bank SA/NV som långiver af langfristede lån til FBN for et nominelt beløb på 16,1 mia. EUR i en såkaldt »novation« (»foranstaltning Y2«) (49).
(96)
Den kortfristede likviditetsfacilitet under foranstaltning Y1 var gældende indtil slutningen af juni 2009. Mens den var gældende, blev forrentningen ændret en række gange. I perioden fra den 6. oktober 2008 og den 23. oktober 2008 ydede den nederlandske stat FBN kortfristet finansiering til EONIA (50) (for dag-til-dag-lån på højst 5 mia. EUR) eller EURIBOR (51) (for langfristet likviditet på højst 40 mia. EUR) uden ekstra marginal. Efter den 23. oktober 2008 var der en kort periode (indtil den 5. november 2008), hvor den nederlandske stat anvendte EONIA + 50 basispoint og EURIBOR + 50 basispoint. I denne anden periode gjaldt der fortsat et beløb på højst 5 mia. EUR for dag-til-dag-likviditet og 40 mia. EUR for langfristet likviditet. I perioden fra den 5. november 2008 til den 1. marts 2009 ændrede den nederlandske stat forrentningen til EONIA + 25 basispoint for dag-til-dag-lån, EURIBOR + 25 basispoint for lån med en løbetid (52) på under tre måneder og EURIBOR + 50 basispoint for mål med en løbetid på over tre måneder (53). Efter den 1. marts 2009 udviklede den nederlandske stat et totrinssystem, hvorved FBN blev opfordret til at reducere sin afhængighed af staten. En indledende finansieringstranche (uanset løbetid) blev stillet til rådighed til EURIBOR + 25 basispoint, men da denne tærskel blev overskredet, kunne FBN kun få ekstra likviditet til EURIBOR + 50 basispoint (54). Størrelsen af den samlede likviditetsfacilitet og størrelsen af den første tærskel blev gradvist sænket. Den 9. juli 2009 underrettede den nederlandske stat Kommissionen om, at FBN havde tilbagebetalt alle sine kortfristede lån til staten.
(97)
De langfristede lån omfattet af novationen til den nederlandske stat (foranstaltning Y2) udgjorde 16,1 mia. EUR, herunder 8,15 mia. EUR i tier 2-kapital (heraf 3 mia. EUR i det øvre tier 2) og 7,95 mia. EUR i højt prioriterede lån (senior loans).
(98)
Den 24. december 2008 overtog den nederlandske stat ABN AMRO N fra FBN for 6,5 mia. EUR (»foranstaltning Z«). Den nederlandske stat betalte ikke kontant, men betalte for købet ved at annullere langfristet gæld på 6,5 mia. EUR, som den havde fået i de integrerede transaktioner af 3. oktober 2008 som led i foranstaltning Y2. Den nederlandske stat gav med andre ord afkald på krav på 6,5 mia. EUR over for FBN for at betale for ABN AMRO N (55).
2.4.2. Foranstaltninger omfattet af afgørelsen af 5. februar 2010
(99)
Nogle af foranstaltningerne i medfør af afgørelsen af 5. februar 2010 (56) blev anmeldt til Kommissionen i juli 2009 og de resterende i januar 2010. I juli 2009 anmeldte den nederlandske stat et kapitalfrigørelsesinstrument (»foranstaltning A« med en kapitalfrigørelsesvirkning på 1,7 mia. EUR), et obligatorisk konvertibelt værdipapir på 500 mio. EUR (»foranstaltning B1«) og en anden tranche af obligatoriske konvertible værdipapirer på 300 mio. EUR (»foranstaltning B2«).
(100)
I januar 2010 anmeldte den nederlandske stat supplerende kapitalforanstaltninger til en værdi af 4,39 mia. EUR. Den nederlandske stat tegnede yderligere obligatoriske konvertible værdipapirinstrumenter til en værdi af 2,28 mia. EUR til dækning af yderligere udskillelsesomkostninger (780 mio. EUR, »foranstaltning B3«), kapitalunderskuddet som følge af salget af New HBU (300 mio. EUR, »foranstaltning B4«) og integrationsomkostninger (1,2 mia. EUR, »foranstaltning B5«). For at bringe FBN's tier 1-kapital i overensstemmelse med kapitalkravene, konverterede den nederlandske stat endvidere 1,35 mia. EUR af FBN's tier 2-kapital, som den allerede ejede, til tier 1-kapital (»foranstaltning C«). Den nederlandske stat betalte endvidere de andre medlemmer af konsortiet 740 mio. EUR kontant (»foranstaltning D«) som forudset i aktionæroverenskomsten til løsning af spørgsmål, der først opstod i løbet af udskillelsesprocessen. Endelig gav den nederlandske stat en garanti for krydshæftelser som følge af salget af New HBU (»foranstaltning E«).
(101)
Den nederlandske stat solgte kreditbeskyttelse via en CDS på ABN AMRO N's nederlandske realkreditportefølje, svarende til omkring [30 - 80] % af ABN AMRO N's samlede boliglånsportefølje. Denne foranstaltning medførte en reduktion i ABN AMRO N's risikovægtede aktiver.
(102)
Som betaling for kreditbeskyttelsen modtog den nederlandske stat et årligt gebyr på 51,5 basispoint (beregnet som en procentdel af porteføljens værdi i begyndelsen af hver enkelt referenceperiode).
(103)
Dette beløb blev beregnet ved hjælp af den kapitalækvivalente omkostningsmetode. Den nederlandske stat besluttede, hvor meget kapital ABN AMRO N kunne frigøre som følge af kapitalfrigørelsesinstrumentet (nemlig 1,7 mia. EUR, baseret på Basel I-krav, som fortsat blev anvendt på det tidspunkt, hvor aftalen om kapitalfrigørelsesinstrumentet blev gennemført), og derefter beregnede den et afkast på 10 % af denne kapitalfrigørelse (nemlig 10 % af 1,7 mia. EUR), som svarede til 51,5 basispoint af den oprindelige porteføljeværdi på 34,5 mia. EUR.
(104)
Hvert år beholdt ABN AMRO N en »første tab«-tranche på 20 basispoint (beregnet i procent af den oprindelige porteføljeværdi).
(105)
ABN AMRO N beholdt en vertikal del på 5 % af den resterende risiko.
(106)
Prissætningen på kreditbeskyttelsesinstrumentet ville ikke blive justeret, når ABN AMRO N først havde vedtaget Basel II-kapitalkravene fuldt ud, selv om kapitalfrigørelsesvirkningen af kapitalfrigørelsesinstrumentet ville være betydeligt mindre.
(107)
I princippet havde CDS-kontrakten en løbetid på syv år, men ABN AMRO N havde købsoptioner, der gjorde det muligt at ophæve kontrakten på en række forudbestemte datoer (f.eks. oktober 2010, januar 2011 og januar 2012) (57).
(108)
I henhold til aktionæroverenskomsten skulle de tre partnere i konsortiet sikre, at ABN AMRO Z fortsat var tilstrækkeligt kapitaliseret. I den forbindelse skulle den nederlandske stat bidrage med 2,2 mia. EUR til ABN AMRO Z's kapitalunderskud. Målet med kapitalfrigørelsesinstrumentet var at gøre det muligt for ABN AMRO N at yde en del af dette bidrag på 2,2 mia. EUR til ABN AMRO Z.
(109)
Den nederlandske stat foretrak den utraditionelle løsning med kapitalfrigørelsesinstrumentet i stedet for en traditionel kapitaltilførsel, idet den inden udskillelsen ikke kunne afgrænse kapitalbidrag i ABN AMRO Bank. Eftersom ABN AMRO N med andre ord ikke var en særskilt juridisk enhed, kunne en kapitaltilførsel i ABN AMRO Bank også have været til fordel for de to andre medlemmer af konsortiet. Dette handlingsforløb kunne have haft alvorlige konsekvenser, navnlig i krisescenarier.
(110)
Da udskillelsen fandt sted blev ABN AMRO N en særskilt juridisk enhed (den nye ABN AMRO Bank). Den nederlandske stat fortsatte med at bære ansvaret i henhold til aktionæroverenskomsten for at afhjælpe kapitalunderskuddet på 2,2 mia. EUR i ABN AMRO Z. Den nederlandske stat besluttede, at ABN AMRO N skulle bruge kontanter fra obligatoriske konvertible værdipapirinstrumenter (navnlig foranstaltning B3, i det omfang den vedrørte forsigtighedsmargenen på 500 mio. EUR og 1,2 mia. EUR i foranstaltning B5) til at tilføre 1,7 mia. EUR til ABN AMRO Z, samtidig med at den beholdt kapitalfrigørelsesinstrumentet i den nye ABN AMRO Bank til at dække forsigtighedsmargenen på 500 mio. EUR og integrationsomkostninger på 1,2 mia. EUR.
(111)
Den 15. oktober 2010 bekendtgjorde ABN AMRO Bank og den nederlandske stat, at kapitalfrigørelsesinstrumentet ville blive ophævet pr. 30. oktober 2010. Og da ABN AMRO Bank i mellemtiden havde gennemført Basel II-kravene, var kapitalfrigørelsesinstrumentet blevet mindre interessant og mindre nødvendigt (58).
(112)
Eftersom kapitalfrigørelsesinstrumentet ikke rakte til at dække hele kapitalunderskuddet på 2,2 mia. EUR i ABN AMRO Z, ydede den nederlandske stat ekstra kapital til ABN AMRO Bank via et obligatorisk konvertibelt værdipapir.
(113)
Dette obligatoriske konvertible værdipapir blev kategoriseret som hybrid tier 1-kapital, havde en kuponrente på 10 % og blev automatisk konverteret til aktier i ABN AMRO II på det tidspunkt, hvor ABN AMRO N blev udskilt fra ABN AMRO Bank. Fra det tidspunkt udgjorde det tier 1-kernekapital. Konverteringen fandt sted til nominel værdi (59). Foranstaltningen gjorde det muligt for ABN AMRO II (ændret til ABN AMRO Bank) at bidrage med 500 mio. EUR til ABN AMRO Z.
(114)
For at dække omkostningerne i forbindelse med udskillelsen af ABN AMRO N fra ABN AMRO Bank tegnede den nederlandske stat yderligere obligatoriske konvertible værdipapirer. I juli 2009 blev der anmeldt en indledende tranche på omkring 300 mio. EUR (foranstaltning B2), og den resterende del (nemlig 780 mio. EUR) blev anmeldt i januar 2010 (foranstaltning B3).
(115)
Der var behov for det fulde beløb på 1,08 mia. EUR (nemlig foranstaltning B2 og B3 samlet) for at dække følgende omkostninger:
-
480 mio. EUR i veldefinerede udskillelsesomkostninger
-
90 mio. EUR til oprettelse af en Money Market Desk og
-
500 mio. EUR til en forsigtighedsmargen.
(116)
Den nederlandske stat sørgede for en yderligere opdeling af udskillelsesomkostningerne på 480 mio. EUR. De vedrørte eksponering for krydshæftelser ([0 - 200] mio. EUR), afvikling af risikofordelingsbreve ([0 - 200] mio. EUR), tilbagekøb af securitisation værdipapirer ([0 - 200] mio. EUR), overførsel fra ABN AMRO R af ABN AMRO N's kunders handelsrelaterede markedsrisiko ([0 - 200] mio. EUR), ophør af kapitalfrigørelsesinstrumenter ([0-200] mio. EUR) og diverse udskillelses- og afviklingsomkostninger ([0 - 300] mio. EUR).
(117)
Efter udskillelsen fra moderselskabet ABN AMRO Bank havde ABN AMRO II brug for at oprette sin egen Money Market Desk, hvilket kostede 90 mio. EUR.
(118)
Endelig tilførte den nederlandske stat yderligere kapital på 500 mio. EUR for at sikre, at ABN AMRO N havde en vis margen over minimumslovkravene.
(119)
FBN og ABN AMRO N kunne først fusioneres, når de fusionsproblemer, der blev identificeret i fusionsbeslutningen, var blevet løst. Den nederlandske stat besluttede derfor at sælge New HBU og IFN til Deutsche Bank. Denne transaktion medførte imidlertid et yderligere kapitalbehov på 470 mio. EUR, som ABN AMRO N ikke kunne klare selv. Den nederlandske stat besluttede at hjælpe og tilførte 300 mio. EUR i form af obligatoriske konvertible værdipapirer (60).
(120)
For at gennemføre fusionen skulle ABN AMRO N og FBN (og efter fusionen også ABN AMRO Group) betale for direkte integrationsomkostninger på 1,2 mia. EUR (efter skat) i forbindelse med afskedigelsesomkostninger, integration af ikt-platforme og omstrukturering af filialnettet. Eftersom ABN AMRO N og FBN ikke selv kunne finansiere disse omkostninger, besluttede den nederlandske stat at tilføre kapital i form af obligatoriske konvertible værdipapirer (61).
(121)
FBN var forpligtet til at forhøje sin tier 1-kapital, efter at DNB (62) havde anført, at der manglede tier 1-kapital på ca. 1,26 mia. EUR. Efter udskillelsen fra moderselskabet Fortis SA/NV måtte FBN endvidere bruge 90 mio. EUR til at dække omkostninger i forbindelse med oprettelsen af en Treasury Desk, Basel-relaterede modeller, licenser og konsulentydelser.
(122)
Den nederlandske stat ydede denne ekstra kapital ved at konvertere tier 2-gæld med en nominel værdi på 1,35 mia. EUR til tier 1-kapital. Transaktionen omfattede således ikke nye kontantbeløb (63).
(123)
Da medlemmerne af konsortiet i 2007 forhandlede om at overtage ABN AMRO Holding, fandt de ud af, at det ikke var alle kendsgerninger, der var kendt på dette tidspunkt. Aktionæroverenskomsten indeholdt derfor en række generelle principper til opfyldelse af visse betalingsforpligtelser, som først ville blive synlige under udskillelsesprocessen. De præcise beløb skyldes en forhandlingsproces, hvori deltog den nederlandske stat (og inden da Fortis SA/NV).
(124)
Det samlede beløb på 740 mio. EUR vedrører:
(…)
Der kompenseres delvist for disse udgående pengestrømme ved, at den nederlandske stat modtog […] fra de andre medlemmer i konsortiet i forbindelse med strandede omkostninger.
(125)
Den resterende del af betalingsforpligtelserne for andre medlemmer af konsortiet (nemlig 740 mio. EUR) blev betalt kontant, dels direkte til de andre medlemmer af konsortiet, dels til ABN AMRO Bank (nu RBS NV).
(126)
Selv efter frasalget af New HBU vil ABN AMRO Bank (nu RBS NV) og ABN AMRO II (eller dennes retssuccessor) fortsat hæfte over for kreditorerne i New HBU, hvis New HBU ikke kan opfylde sine forpligtelser over for sine egne kreditorer. Tilsvarende vil New HBU stå over for krydshæftelser i forhold til kreditorer i ABN AMRO Bank og ABN AMRO II. Eftersom krydshæftelsen havde rod i salget af New HBU, som resulterede i en beslutning fra ABN AMRO II og dennes aktionærer, var det også deres ansvar at finde en løsning. Den foreslåede løsning tydede på, at den nederlandske stat og Deutsche Bank (nemlig køberen af New HBU) aftalte, at New HBU og ABN AMRO II skulle skadesløsholde hinanden for denne krydshæftelse ved at stille sikkerhed for hinanden og dermed reducere de afledte lovgivningsmæssige kapitalkrav til de ønskede 20 %. Som følge af denne aftale måtte ABN AMRO II stille sikkerhed over for New HBU for et beløb på op til 950 mio. EUR (faldende over tid i takt med, at de underliggende forpligtelser forfalder) for New HBU's forpligtelser over for ABN AMRO II og over for ABN AMRO Bank (nu RBS NV). Eftersom ABN AMRO II ikke havde midler til at stille den fornødne sikkerhed med hensyn til forpligtelserne over for ABN AMRO Bank (nu RBS NV), stillede staten en modgaranti i form af en garanti for gælden i ABN AMRO Bank (nu RBS NV).
(127)
Den nederlandske stat prissatte denne risiko, som om den var en statsgaranti for ABN AMRO Banks (nu RBS NV) efterstillede gæld. Prissætningen blev - på grundlag af Den Europæiske Centralbanks (»ECB's«) rekapitaliseringshenstilling (64) - fastsat til 200 basispoint plus den gennemsnitlige CDS-margen (65).
(128)
I tabel 4 sammenfattes de foranstaltninger, der vurderes i denne afgørelse. Kolonnen »Begrundelse« er den samme som i tabel 1 ved punkt 57 i afgørelsen af 5. februar 2010. Som anført i betragtning 110 blev foranstaltningerne og foranstaltningernes mål omdannet efter udskillelse af ABN AMRO N fra ABN AMRO Bank den 6. februar 2010. Mere specifikt blev foranstaltning A anvendt fra og med denne dato for målene i foranstaltning B3 (hvad angår forsigtighedsmargenen) og foranstaltning B5 og omvendt.
Tabel 4
Statsstøtte-foranstaltninger
Beskrivelse
Størrelse
(i mia. EUR)
Begrundelse
Juridisk enhed, som foranstaltningen tildeles
Foranstaltninger omfattet af beslutningen af 8. april 2009
Y1
Kortfristet finansiering
45
FBN
Y2
Langfristet finansiering
16,1
FBN (for at muliggøre tilbagebetaling til Fortis Bank SA/NV)
Z
Overtagelse af ABN AMRO N
6,5
FBN (købspris betalt via afkald på gæld)
Kapitalforanstaltninger anmeldt i juli 2009 og gennemført i juli/august 2009
Foranstaltning A
Kapital-frigørelses-instrument
CDS-beskyttelse på en portefølje på 34,5 mia. EUR (med en kapital-frigørelses-virkning på 1,7 mia. EUR)
Afhjælpning af kapitalunderskud i ABN AMRO Z
ABN AMRO Bank (nu RBS NV) og flyttet til ABN AMRO II (nu ABN AMRO Bank) på udskillelses-datoen
Foranstaltning B1
Obligatorisk konvertibelt værdipapir
0,5
Foranstaltning B2
Obligatorisk konvertibelt værdipapir
0,3
Første tranche af udskillelses-omkostninger
ABN AMRO Bank NV (nu RBS NV) og flyttet til ABN AMRO II (nu ABN AMRO Bank) efter udskillelsen
Yderligere kapitalforanstaltninger anmeldt i januar 2010
Foranstaltning B3
Obligatorisk konvertibelt værdipapir
0,78
Anden tranche af udskillelses-omkostninger og forsigtigheds-margen på 0,5 mia. EUR
967 mio. EUR betalt til ABN AMRO Bank (nu RBS NV) og derefter flyttet til ABN AMRO II (nu ABN AMRO Bank) efter udskillelsen, idet det resterende betales direkte til ABN AMRO II
Foranstaltning B4
Obligatorisk konvertibelt værdipapir
0,3
Kapitalvirkning af salget af New HBU
Foranstaltning B5
Obligatorisk konvertibelt værdipapir
1,2
Integrations-omkostninger
Foranstaltning C
Udskiftning af tier 2 til almindelig egenkapital
1,35
Tier 1-underskud på FBN-niveau
FBN
Foranstaltning D
Kontantbetaling til partnerne i konsortiet
0,74
Betalings-forpligtelser som følge af aktionær-overenskomsten
Andre partnere i konsortiet/ABN AMRO Bank (nu RBS NV)
Foranstaltning E
Garanti for forpligtelser på 950 mio. EUR
0,95
Krydshæftelser som følge af salget af New HBU
ABN AMRO II (nu ABN AMRO Bank)
3. INDLEDELSESÅRSAGER
3.1. Begrundelser for at indlede proceduren i beslutningen af 8. april 2009
(129)
I beslutningen af 8. april 2009 indledte Kommissionen en sag, fordi den havde anledning til at tro, at foranstaltning Y1, Y2 og Z (66) repræsenterede statsstøtte til fordel for FBN og ABN AMRO N. Kommissionen mente, at disse foranstaltninger gjorde det muligt for FBN og ABN AMRO N at blive på markedet og videreføre deres aktiviteter. Den havde grund til at tro, at disse foranstaltninger var selektivt fordelagtige for FBN og ABN AMRO N.
(130)
I betragtning 29 og 30 i beslutningen af 8. april 2009 bemærkede Kommissionen, at foranstaltning X, Y1 og Y2 var en del af den samme købsaftale, som havde til formål at udskille FBN fra resten af Fortis SA/NV. Allerede i beslutningen af 3. december 2008 blev det konkluderet, at den nederlandske stat ved at indgå i aftalen af 3. oktober 2008 ikke havde optrådt som en normal investor i en markedsøkonomi.
(131)
I betragtning 33 i beslutningen af 8. april 2009 anførte Kommissionen, at foranstaltning Y1 tilsyneladende var fordelagtig for FBN, eftersom den havde modtaget et finansieringsbeløb, som den ikke kunne have fundet på markederne, da markederne på dette tidspunkt var i fuldstændig opløsning. I betragtning af disse ekstreme markedsforhold tvivlede Kommissionen endvidere på, at den rente, som den nederlandske stat krævede, havde været acceptabel for en privat investor. Kommissionen bemærkede endvidere, at den nye finansieringsgivers soliditet syntes at være en fordel for FBN. FBN var ikke længere afhængig af et selskab i likviditetsmæssig krise som Fortis SA/NV, men modtog finansiering fra den nederlandske stat.
(132)
Kommissionen tvivlede på, at foranstaltning Y1 var forenelig med Kommissionens meddelelse - Støttereglernes anvendelse på foranstaltninger truffet over for pengeinstitutter i forbindelse med den aktuelle globale finanskrise (»bankmeddelelsen«) (67) eftersom den hverken var proportional eller begrænset til det nødvendige minimum. Der blev rejst mere specifikke bekymringer i betragtning 52 i beslutningen af 8. april 2009 om foreneligheden af følgende elementer: (1) den forrentning, som FBN betalte, (2) den maksimumperiode, som FBN kunne udnytte finansieringen i, (3) den maksimale løbetid for de relevante instrumenter og (4) likviditetsfacilitetens omfang.
(133)
Kommissionen anførte endvidere, at foranstaltning Y2 kunne indeholde elementer af statsstøtte, hvis Fortis Bank SA/NV på tidspunktet for overtagelsen var i stand til at anmode om en omgående indfrielse af de langfristede lån, hvis FBN's ejerskab skulle ændre sig. Hvis der rent faktisk fandtes en ejerskabsrelateret indfrielsesklausul, gav foranstaltning Y2 FBN mulighed for at udnytte langfristede lån til rentesatser fra før krisen. Foranstaltning Y2 betød, at FBN ikke var forpligtet til at finde alternativ finansiering under de dagældende markedsforhold. Endvidere kunne der sættes spørgsmålstegn ved den nederlandske stats beslutning om at yde langfristede lån i stedet for kortfristede lån, eftersom Fortis Bank SA/NV havde ret til at anmode om indfrielse. I beslutningen af 8. april 2009 gav Kommissionen således udtryk for bekymring over, at foranstaltning Y2 indeholdt statsstøtte over en længere periode end strengt nødvendig. For at kunne vurdere de statsstøttemæssige konsekvenser af foranstaltning Y2 anmodede Kommissionen den nederlandske stat om at give yderligere oplysninger om de kontraktmæssige bestemmelser om tidlig indfrielse for de langsigtede kontrakter.
(134)
I betragtning 54 i beslutningen af 8. april 2009 udtrykte Kommissionen endvidere tvivl om, hvorvidt den nederlandske stat havde truffet tilstrækkelige foranstaltninger til at begrænse uforholdsmæssige konkurrencefordrejninger i overensstemmelse med punkt 27 i bankmeddelelsen.
(135)
Kommissionen var endvidere bekymret over, at ABN AMRO N - potentielt indirekte - havde draget fordel af likviditetsforanstaltningerne til FBN. Den anmodede derfor den nederlandske stat om at give yderligere oplysninger om ABN AMRO N's finansieringsposition og -strategi.
(136)
Med hensyn til foranstaltning Z tvivlede Kommissionen på, at den nederlandske stat betalte FBN markedsprisen for overtagelsen af ABN AMRO N. Kommissionen bemærkede, at den nederlandske stat betalte mere end de aktuelle markedsforhold i vurderingen af 3. oktober 2008 fra den nederlandske stats egen vurderingsekspert […] i rapporten, som blev nævnt i betragtning 2. Endvidere bemærkede Kommissionen, at den nederlandske stat ikke havde anvendt en korrektionsfaktor til at vise den nedgang på aktiemarkedet, som fandt sted i oktober og december 2008, og som var særlig udtalt for bankaktier. Hvis den nederlandske stat betalte for meget, da den købte ABN AMRO N, var foranstaltning Z ensbetydende med statsstøtte, der hjalp med at rekapitalisere FBN.
(137)
Generelt bemærkede Kommissionen endvidere i beslutningen af 8. april 2009, at den nederlandske stat endnu ikke havde fremsendt DNB’s vurdering af FBN og ABN AMRO N. Den nederlandske stat havde heller ikke fremsendt en rentabilitetsplan eller en omstruktureringsplan med detaljerede finansielle beregninger. Da der hverken fandtes en rentabilitetsplan eller en omstruktureringsplan, kunne Kommissionen ikke beslutte, om ABN AMRO N og FBN som følge af foranstaltning X, Y1, Y2 og Z havde tilstrækkelig kapital og kunne realisere et acceptabelt rentabilitetsniveau.
3.2. Årsager til at forlænge proceduren i afgørelsen af 5. februar 2010
(138)
Da den nederlandske stat den 17. juli 2009 og den 15. januar 2010 anmeldte supplerende foranstaltninger til fordel for FBN og ABN AMRO N som foranstaltninger, der ikke udgør statsstøtte, var Kommissionen bekymret for, om nogle af disse supplerende foranstaltninger udgjorde ekstra statsstøtte til FBN og ABN AMRO N.
(139)
I afgørelsen af 5. februar 2010 bemærkede Kommissionen, at den nederlandske stat i henhold til aktionæroverenskomsten havde en række forpligtelser, som ikke var forpligtelser for ABN AMRO N. Foranstaltninger truffet af den nederlandske stat med henblik på at overholde forpligtelserne i henhold til aktionæroverenskomsten (og navnlig forpligtelsen til at bære omkostningerne for ABN AMRO Z og forpligtelsen til at udskille ABN AMRO N fra ABN AMRO Bank) udgjorde ved første øjekast ikke statsstøtte til ABN AMRO N.
(140)
Kommissionen anførte, at foranstaltning A og B1 primært syntes at være udformet til at dække kapitalunderskuddet i ABN AMRO Z, men samtidig var det uklart for Kommissionen, om der ikke også var en indirekte fordel for de økonomiske aktiviteter i ABN AMRO N. I denne forbindelse ønskede Kommissionen at vide, om ABN AMRO N og ABN AMRO Z - uden særskilt juridisk status - var tilstrækkeligt bundet i forhold til hinanden. Kommissionen ønskede også at modtage yderligere oplysninger om årsager til kapitalunderskuddet i ABN AMRO Z og f.eks. om overførslen af Unicredito-aktier fra ABN AMRO Z til ABN AMRO N. Kommissionen havde også spørgsmål vedrørende betalingen fra ABN AMRO N til ABN AMRO Z for udførelsen af hovedkontorfunktioner. Kommissionen mistænkte, at - i hvert fald en del af - underkapitaliseringen af ABN AMRO Z hang sammen med, at ABN AMRO N ikke betalte markedspris for ABN AMRO Z's hovedkontortjenester.
(141)
Selv om udskillelsen af ABN AMRO N fra ABN AMRO Bank i henhold til aktionæroverenskomsten er den nederlandske stats forpligtelse, kunne Kommissionen ikke udelukke, at den statslige rekapitalisering, der finansierede udskillelsesomkostningerne, kunne udgøre statsstøtte. Kommissionen bemærkede, at ikke alle omkostninger, der kategoriseres som udskillelsesomkostninger i ordets snævreste forstand var knyttet til udskillelsesforpligtelsen som beskrevet i aktionæroverenskomsten. Kommissionen bemærkede, at kategorien »udskillelsesomkostninger« omfattede et beløb på 500 mio. EUR, som skulle bruges til at sikre ABN AMRO Group en forsigtighedsmargen over minimumskravene.
(142)
Kommissionen bemærkede, at den nederlandske stat hjalp FBN og ABN AMRO N med at betale omkostningerne i forbindelse med fusionen. For at løse de fusionsproblemer, som blev skabt af fusionen, besluttede ABN AMRO N at sælge IFN og New HBU, hvilket førte til et nyt kapitalunderskud. Kommissionen bemærkede, at FBN og ABN AMRO N kunne profitere af fordelene ved fusionen (f.eks. fusionssynergier, fordelene ved at være et stærkere selskab med en større markedsandel på det nederlandske marked), samtidig med, at den nederlandske stat finansierede de direkte omkostninger. I den forbindelse bemærkede Kommissionen, at den nederlandske stat ikke var juridisk forpligtet til at betale disse omkostninger, eftersom de opstod i den nederlandske stats beslutning af 21. november 2008 om at fusionere FBN og ABN AMRO N og ikke i aktionæroverenskomsten.
(143)
Kommissionen bemærkede, at fusionen og de specifikke omstændigheder i forbindelse med udskillelsen medførte krydshæftelser (foranstaltning E). Ifølge nederlandsk selskabslovgivning forblev ABN AMRO Bank (nu RBS NV) og ABN AMRO II ansvarlig for gældshaverne i New HBU, hvis New HBU (eller dens nye ejer Deutsche Bank) ikke opfylder sine betalingsforpligtelser. New HBU havde lignende forpligtelser over for gældshaverne i ABN AMRO Bank (nu RBS NV) og ABN AMRO II). Kommissionen kunne ikke udelukke, at skadesløsholdelsesløsningen, som betød, at den nederlandske stat udstedte en garanti til gældshaverne i ABN Amro Bank (nu RBS NV) til en overkurs på 200 basispoint plus den gennemsnitlige CDS-margen, udgjorde statsstøtte.
(144)
Kommissionen var ligeledes bekymret over udformningen af kapitalfrigørelsesinstrumentet (foranstaltning A). Kommissionen anerkendte, at foranstaltning A grundlæggende var forskellig fra andre foranstaltninger for værdiforringede aktiver, da den ikke havde til formål at beskytte ABN AMRO N mod yderligere fald i nødlidende aktiver (toxic assets) med en meget usikker vurdering. Ikke desto mindre mente Kommissionen, at foranstaltning A for at være forenelig med det indre marked skulle overholde de generelle principper i meddelelsen fra Kommissionen om behandlingen af værdiforringede aktiver i Fællesskabets banksektor (68) (»meddelelsen om værdiforringede aktiver«). Mere specifikt bør der være tilstrækkelig dokumentation for en præcis prissætning, hvilket betyder, at banken ikke bør overføre forventede tab til staten. I denne henseende ønskede Kommissionen også at forstå, hvilke konsekvenser en række specifikke kontraktmæssige bestanddele (f.eks. tilbagebetalingsmekanismen og vertikale dele) ville få for den faktiske pengestrøm og prissætning. Endelig tvivlede Kommissionen på, om der var tilstrækkelige incitamenter til at sikre, at ABN AMRO N ville ophæve instrumentet, så snart det ikke længere var nødvendigt.
(145)
Kommissionen tvivlede på, om omstruktureringsplanen af december 2009 opfyldte kriterierne i meddelelsen fra Kommissionen om genoprettelse af rentabiliteten i finanssektoren under den nuværende krise og vurdering af omstruktureringsforanstaltninger på grundlag af statsstøttereglerne (69) (»omstruktureringsmeddelelsen«) med hensyn til rentabilitet, byrdefordeling og uforholdsmæssige konkurrencefordrejninger.
(146)
Kommissionen anerkendte, at ABN AMRO Group ved første øjekast ville realisere en tilstrækkelig omsætning til at dække alle driftsomkostningerne (herunder værdiforringelser) og oparbejde en acceptabel egenkapitalforrentning. Kommissionen bemærkede imidlertid også, at egenkapitalforrentningen i ABN AMRO Group i vid udstrækning afhang af en række nøgleforudsætninger. Først og fremmest er det vigtigt, at ABN AMRO Group, hvis den ønsker at blive omkostningseffektiv med et acceptabelt omkostnings-/udbytteforhold, gennemfører de planlagte synergier (nemlig 1,1 mia. EUR før skat sammenlignet med et nettoresultat i 2013 på […] mia. EUR). For det andet var det som anført i betragtning 118 i afgørelsen af 5. februar 2010 endvidere af afgørende betydning for ABN AMRO Groups rentabilitet, at den kunne forbedre sin nettorentemarginal fra det lave niveau i FBN og ABN AMRO N i andet halvår af 2008 og første halvår af 2009. I afgørelsen af 5. februar 2010 anførte Kommissionen, at den havde brug for flere oplysninger om disse spørgsmål, så den kunne vurdere, om rentabiliteten reelt set var blevet genoprettet på lang sigt.
(147)
Kommissionen bemærkede endvidere, at omstruktureringsplanen af december 2009 endnu ikke indeholdt finansielle beregninger for det værst tænkelige scenarie som krævet i punkt 13 i omstruktureringsmeddelelsen. Kommissionen anmodede derfor om sådanne finansielle beregninger for det værst tænkelige scenarie, så den kunne kontrollere, hvordan ABN AMRO Group ville klare sig under mere belastende markedsforhold.
(148)
Kommissionen bemærkede endvidere, at omstruktureringsplanen af december 2009 indeholdt meget få oplysninger om de mindre underdivisioner, således at Kommissionen kunne ikke afgøre, om alle rentabilitetsspørgsmål på dette niveau var håndteret tilstrækkeligt. Mere specifikt tvivlede Kommissionen på, om rentabiliteten i PFS, en division i FBN, som rapporterede om store Madoff-relaterede tab i 2008, var tilstrækkeligt garanteret.
(149)
Kommissionen tvivlede på, om statsstøtten var begrænset til det nødvendige minimum for at genoprette rentabiliteten i ABN AMRO Group. I den forbindelse bemærkede den, at ABN AMRO Group havde anført, at den ønskede at foretage mindre tillægsovertagelser, som den fandt nødvendig for at kunne genopbygge de produktkompetencer, der gik tabt i udskillelsesprocessen fra Fortis SA/NV og ABN AMRO Holding. I afgørelsen af 5. februar 2010 anførte Kommissionen, at statsstøtte ikke skal anvendes til at finansiere overtagelser eller nye investeringer, medmindre dette er nødvendigt for at genoprette en virksomheds rentabilitet. Kommissionen anmodede den nederlandske stat om at kaste mere lys over ABN AMRO Groups overtagelsespolitik og bl.a. fremsende en detaljeret liste over aktiviteter, som ABN AMRO Group skulle opbygge af hensyn til rentabiliteten.
(150)
Kommissionen tvivlede desuden på, om alle udbydere af hybrid kapital til FBN og ABN AMRO N havde betalt deres andel af omstruktureringen. Kommissionen var f.eks. bekymret over, om FBN's præferenceaktionærer (70) i tilstrækkelig grad havde bidraget til at sikre, at den nederlandske stats indgreb ikke blev begrænset til det nødvendige minimum.
(151)
Også med hensyn til varighed bør statsstøtten begrænses til det nødvendige minimum. I denne forbindelse bemærkede Kommissionen, at der var behov for en række foranstaltninger til håndtering af midlertidige problemer, men Kommissionen tvivlede på, om den nederlandske stat havde taget tilstrækkelige skridt til at sikre, at foranstaltningerne ville blive afviklet, når der ikke længere var brug for dem.
(152)
Med hensyn til foranstaltning A bemærkede Kommissionen, at kapitalfrigørelsesinstrumentet ikke ville være attraktivt, når først ABN AMRO N fik lov til at gennemføre Basel II-krav. Selv om kapitalfrigørelsesinstrumentet indeholdt købsfunktioner, der gjorde det muligt at ophæve kontrakten før tid, bemærkede Kommissionen, at der ikke var nogen klar tidsplan for den nederlandske stats exit.
(153)
Endvidere bemærkede Kommissionen med hensyn til forsigtighedsmargenen på 500 mio. EUR, at hensigten var, at ABN AMRO Group skulle erstatte dette beløb med selvfinansieret kapital. Igen bemærkede Kommissionen, at der ikke var nogen som helst angivelse af tidsforløbet.
(154)
Med hensyn til integrationsomkostningerne på 1,2 mia. EUR (nemlig foranstaltning B5) bemærkede Kommissionen, at den nederlandske stat hævdede, at disse ville føre til vigtige synergier på 1,1 mia. EUR (før skat) om året, hvilket i princippet kunne anvendes til at betale statsstøtten tilbage. Alligevel bemærkede Kommissionen, at den nederlandske stat ikke havde sørget for en mekanisme, der sikrede en sådan tilbagebetaling. Med hensyn til kapitalbehovet i forbindelse med salget af New HBU konkluderede Kommissionen, at kapitalkravet vedrørende kreditordningen ville falde brat i takt med, at lånene gradvist forfaldt til betaling. Igen understregede Kommissionen, at statsstøtte skal tilbagebetales, når der ikke længere er behov for den.
(155)
Med hensyn til konkurrencefordrejning bemærkede Kommissionen, at FBN's og ABN AMRO N's kapitalbehov til en vis grad stammede fra deres udskillelse fra deres tidligere moderselskaber og fra direkte integrationsomkostninger og ikke fra overdreven risikotagning eller dårlig forvaltning i FBN og ABN AMRO N. På denne baggrund konkluderede Kommissionen, at der sandsynligvis ikke ville blive behov for yderligere frasalg.
(156)
Samtidig udtrykte Kommissionen imidlertid tvivl om, hvorvidt omstruktureringsplanen af december 2009 indeholdt tilstrækkelige adfærdsmæssige foranstaltninger til at sikre, at FBN og ABN AMRO N ikke ville bruge statsstøtten til at vokse på bekostning af deres konkurrenter, f.eks. ved at gennemføre en ikke-bæredygtig prissætningspolitik eller overtage andre finansielle institutioner, som kan svække ikke-støttemodtageres incitament i forhold til konkurrence, investeringer og innovation og dermed afholde nye deltagere fra at komme ind på det nederlandske bankmarked.
(157)
Hvad angår exit, anførte Kommissionen, at det ville være nyttigt, hvis den nederlandske stat udviklede og tydeligt kommunikerede en exitstrategi. Gentagne og massive indgreb fra den nederlandske stat kunne rent faktisk blive opfattet som permanent støtte fra indskyderne.
4. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
4.1. Første sæt bemærkninger fra Van Lanschot (brev af 6. maj 2009)
(158)
Klageren hævdede, at FBN og ABN AMRO N (herunder deres datterselskaber som MoneYou og Mees Pierson) takket være statsstøtte og statsligt ejerskab tilbød uholdbart høje renter på individuelle opsparings- og indlånskonti og dermed destabiliserede det nederlandske bankmarked.
(159)
Klageren mente derudover, at den rente, som FBN og ABN AMRO N tilbød, var tabsgivende. I denne henseende henviste den til, at EURIBOR-renten faldt fra 5 % i september 2008 til under 2 % i januar/februar 2009, mens den rente, som FBN og ABN AMRO N tilbød på opsparing, rent faktisk steg.
(160)
Klageren påpeger endvidere de særlige kendetegn på det nederlandske marked for private banking i forhold til detailbankmarkedet, som har en tendens til at øge den fordrejende virkning af de trufne foranstaltninger. Opsparingsbeløb inden for private banling er i gennemsnit større end inden for detailbankvirksomhed. Hvad angår mindre opsparingsbeløb bekymrer kunderne sig mindre om bankens risikoprofil, eftersom de er beskyttet af den nederlandske indlånsgarantiordning (op til 100 000 EUR). Opmærksomheden på risici øges imidlertid, når denne tærskel passeres, hvilket er ret normalt inden for private banking.
(161)
Klageren hævdede også, at FBN og ABN AMRO N drager fordel af en iboende statsgaranti. Den hævdede, at FBN's og ABN AMRO N's kunder er overbeviste om, at den nederlandske stat ikke lader statsejede banker gå konkurs.
(162)
Klageren - som red krisen af uden statsstøtte - understregede, at den var stærkt påvirket af FBN's og ABN AMRO N's fordrejende adfærd, da den traditionelt i stort omfang gjorde brug af det nederlandske opsparingsmarked til finansiering af aktiver (71). I absolutte tal havde klageren opsparing og indlån til 15 mia. EUR, hvilket betød, at en rentestigning på 1 % kunne koste selskabet ca. 150 mio. EUR om året (72). Ud over denne omkostningsstigning var der ydermere en volumenpåvirkning, eftersom Van Lanschot mistede kunder.
4.2. Opfølgende bemærkninger fra Van Lanschot (brev af 21. og 28. august 2009)
(163)
Ifølge klageren varede FBN's og ABN AMRO N's usædvanlige adfærd ved hen over sommermånederne i 2009.
(164)
Som et yderligere argument henviste klageren til unormalt store ændringer i volumen og markedsandele på det traditionelt stabile nederlandske opsparingsmarked. I denne henseende påpegede klageren FBN's og ABN AMRO N's pressemeddelelser, som meldte om indskud på henholdsvis 9 mia. EUR og 21 mia. EUR i første halvår af 2009 (73). Klageren mente, at disse tal var anselige i lyset af, at værdien af det samlede nederlandske opsparingsmarked er ca. 287 mia. EUR.
(165)
Som et andet eksempel på usædvanlig prissætning henviste klageren til, at renten på opsparing i nabolande som Belgien, Frankrig og Tyskland havde fulgt faldet i EURIBOR-renten, mens nederlandske opsparingsrenter fortsat var stædigt høje.
4.3. Bemærkninger fra ABN AMRO Bank (brev af 6. juli 2009)
(166)
I en bemærkning om beslutningen af 8. april 2009, der indledte den formelle undersøgelsesprocedure, gav ABN AMRO Bank (dvs. ABN AMRO N's moderselskab) yderligere oplysninger om sin finansieringsposition og finansieringsstrategi. ABN AMRO Bank afviste, at den - direkte eller indirekte - havde udnyttet nogen form for finansieringsstøtte til FBN (foranstaltning Y1 og Y2). ABN AMRO Bank påpegede, at den ikke havde behøvet hjælp til finansiering under hele krisen takket være sin diversificerede finansieringsstrategi. Den understregede desuden, at dens likviditetsstatistik holdt sig inden for både de lovgivningsmæssige grænser og dens egne interne grænser.
5. BEMÆRKNINGER FRA DEN NEDERLANDSKE STAT
5.1. Bemærkninger fra den nederlandske stat til beslutningen af 8. april 2009
(167)
Den nederlandske stat anerkendte, at FBN havde været i stand til at forfølge sine aktiviteter på grund af statens overtagelse (74), men hævdede, at overtagelsen stemte overens med det såkaldte »markedsøkonomiske investorprincip«. Derfor var der ifølge den nederlandske stat ikke nogen selektiv fordel og dermed ikke nogen statsstøtte. Den nederlandske stat hævdede, at den - selv om de integrerede transaktioner af 3. oktober 2008 primært skulle forhindre en destabilisering af FBN og ABN AMRO N og det nederlandske banksystem generelt - ved at købe andele i FBN og ABN AMRO N agtede at generere et positivt afkast på langt sigt. Den nederlandske stat understregede, at prisen for FBN (inklusive ABN AMRO N) lå inden for den eksterne vurderingseksperts vurderingsniveau.
(168)
Den nederlandske stat hævdede, at den havde betalt en rimelig markedspris for FBN, men understregede, at selv om den havde betalt for meget, ville betalingen have udgjort statsstøtte til Fortis SA/NV (som var det sælgende selskab) og ikke statsstøtte til FBN.
(169)
Hvad angår foranstaltning Y1, hævdede den nederlandske stat, at den havde ydet kortfristet finansiering til FBN på markedsvilkår. Den hævdede, at FBN inden krisen modtog finansiering fra sit moderselskab til EONIA- eller EURIBOR-rente uden ekstra marginal. Den nederlandske stat fremførte, at den prissætning, de anvendte (som beskrevet i betragtning 96), stemte overens med praksis på markedet. Mere specifikt anførte den, at det prissætningssystem, der blev anvendt i perioden efter den 5. november 2008 (med en marginal på 50 basispoints for lån med en løbetid på over tre måneder) var i tråd med den nederlandske garantiordning (75).
(170)
Med hensyn til den periode, hvor FBN's likviditetsfacilitet blev stillet til rådighed, forklarede den nederlandske stat, at den indledte forhandlinger om at afvikle likviditetsfaciliteten i januar 2009 med det formål at afvikle den hurtigst muligt. Med dette mål in mente indførte den nederlandske stat i marts 2009 et nyt prissætningssystem i to trin, som gjorde finansiering dyrere, hvis den overskred en foruddefineret tærskelværdi. Den nederlandske stat antog, at FBN kunne tilbagebetale likviditetsfaciliteten med 4 til 5 mia. EUR om måneden, og agtede at afvikle likviditetsfaciliteten ved udgangen af 2009. I realiteten betalte FBN likviditetsfaciliteten tilbage hurtigere end ventet. Likviditetsfaciliteten var allerede afviklet den 1. juli 2009.
(171)
Den nederlandske stat hævdede, at den maksimale løbetid for likviditeten i likviditetsfaciliteten var proportionel. I denne henseende forklarede den nederlandske stat, at den i den første periode (dvs. fra den 6. til den 23. oktober 2008) havde ydet likviditet med en løbetid på højst et par uger. Da likviditetsfaciliteten efterfølgende blev justeret, blev den maksimale løbetid forlænget til ni måneder for at undgå indløsningstoppunkter.
(172)
Den nederlandske stat forklarede, at den samlede volumen under likviditetsfaciliteten (dvs. 5 mia. EUR for dag-til-dag-finansiering og 40 mia. EUR for langfristet finansiering) var baseret på FBN's reelle finansieringsbehov og derfor var det nødvendige minimum. Den kortfristede likviditetsfacilitet på 45 mia. EUR tog højde for den normale volatilitet i FBN's likviditet og gav FBN mulighed for omgående at tilbagebetale ca. 34 mia. EUR til Fortis SA/NV.
(173)
Hvad angår de langfristede lån (dvs. foranstaltning Y2), anerkendte den nederlandske stat, at Fortis Bank SA/NV kunne have anmodet om en tilbagebetaling af de fastforrentede lån (men ikke de variabelt forrentede lån) (76). Den nederlandske stat hævdede imidlertid, at den blot var trådt i stedet for Fortis Bank SA/NV, og at alle betingelserne i de eksisterende kontrakter var uændrede. Ifølge den nederlandske stat var kontrakten mellem Fortis Bank SA/NV og FBN en normal markedskontrakt mellem aktører på det private marked. Den nederlandske stat anførte, at dens adfærd - fordi den var trådt i stedet for en markedsøkonomisk investor - automatisk var i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip. Den nederlandske stat mente som sådan ikke, at den skulle begrunde, hvorfor renten kunne have været højere, eller hvorfor den burde have udskiftet de langfristede lån med kortfristede lån (77).
(174)
Den nederlandske stat anførte derudover, at det var ret almindeligt for selskaber, når de foretog overtagelser, at de samtidig ydede likviditet til nyovertagne datterselskaber.
(175)
Med hensyn til, om ABN AMRO N havde modtaget direkte eller indirekte statsstøtte, afviste den nederlandske stat, at ABN AMRO N modtog finansiering fra den nederlandske stat eller FBN. Den nederlandske stat forklarede, at ABN AMRO N med sin store franchise inden for private banking og detailbankvirksomhed havde tilstrækkelig finansiering selv.
(176)
Med hensyn til foranstaltning Z hævdede den nederlandske stat, at transaktionsprisen på 6,5 mia. EUR var en rimelig markedspris. Den understregede, at prisen lå mellem »aktuelle markedsforhold«-vurderingen på [4 - 6,5] mia. EUR og »through-the-cycle«-vurderingen på [6,5 - 9] mia. EUR som beregnet af den eksterne vurderingsekspert i begyndelsen af oktober 2008 (forud for transaktionen den 3. oktober 2008). I forhold til at overtagelsen (foranstaltning Z) fandt sted to en halv måned, efter at vurderingen blev foretaget, mente den nederlandske stat ikke, at det var nødvendigt at foretage rettelser, eftersom vurderingen i starten af oktober 2008 allerede viste visse usikkerheder (78). Den nederlandske stat hævdede endvidere, at investeringsbankvirksomhed og nødlidende aktiver normalt lå til grund for tillidsproblemer i andre banker og medførte betydelige kursfald for aktier i disse banker. ABN AMRO N skilte sig derimod med sin stabile profil som detailbank og kommerciel bank grundlæggende ud fra de andre banker. På denne baggrund hævdede den nederlandske stat, at det ikke gav mening at justere kursen analogt med andre banker.
(177)
Den nederlandske stat understregede desuden, at de øvrige medlemmer af konsortiet og navnlig RBS skulle godkende transaktionen, og at […]. Den nederlandske stat henviste også til punkt 166 og 177 i den foregående ekspertrapport til generalforsamlingen i Fortis SA/NV den 11. februar 2009 i Bruxelles (79), idet den hævdede, at disse punkter støtter den nederlandske stats argument om, at den betalte en rimelig pris for FBN, ABN AMRO N, Fortis Insurance og Fortis Corporate Insurance den 3. oktober 2008, hvilket dermed udgør en gyldig referencepris for salget fra december 2008.
(178)
Den nederlandske stat gennemførte foranstaltning Z ved at give afkald på de krav, den havde over for FBN. Endvidere hævdede den nederlandske stat, at Kommissionen - hvis den skulle drage den konklusion, at foranstaltning Z udgjorde statsstøtte - skulle anvende en korrektion. Eftersom tilsvarende instrumenter i andre banker blev handlet til en betydelig rabat i forhold til pari (80), var det logisk, at markedsværdien af de gældsinstrumenter, som den nederlandske stat havde givet afkald på, også var under pari. De aktuelle markedsforhold tydede med andre ord på, at den nederlandske stat ikke var berettiget til pari, men til en lavere markedsværdi. Den nederlandske stat anførte, at den under hensyntagen til de aktuelle markedsforhold kun var berettiget til en markedsværdi på [4,55 - 5,85] mia. EUR (så pariværdien af lånene på 6,5 mia. EUR korrigeret for en markedsrabat på [0,65 - 1,95] mia. EUR).
(179)
Den 18. juni 2009 sendte det nederlandske finansministerium en vurdering af FBN fra DNB til Kommissionen som anmodet i beslutningen af 8. april 2009. […] (81), (82), (83)
(180)
DNB underrettede ligeledes Kommissionen om […] ABN AMRO N i et brev af 20. januar 2010. […]
5.2. Bemærkninger fra den nederlandske stat om afgørelsen af 5. februar 2010
(181)
Generelt anførte den nederlandske stat, at de trufne foranstaltninger ikke udgør statsstøtte, fordi foranstaltningerne:
i)
ikke var til fordel for ABN AMRO N eller FBN,
ii)
var nødvendige for at udskille ABN AMRO N og FBN fra deres respektive tidligere moderselskaber og var en følge af den nederlandske stats kontraktmæssige forpligtelser som retssuccessor til Fortis SA/NV i aktionæroverenskomsten eller
iii)
var økonomisk rationelle ud fra en privat investors synspunkt.
(182)
Den nederlandske stat hævdede, at Kommissionen skulle anvende det markedsøkonomiske investorprincip på alle de foranstaltninger, som den nederlandske stat havde truffet. Navnlig med hensyn til de fusionsrelaterede foranstaltninger (dvs. foranstaltning B4 og B5) understregede den nederlandske stat, at fusionen var en investering med en positiv nettonutidsværdi og derfor forenelig med det markedsøkonomiske investorprincip.
(183)
Den nederlandske stat accepterede med andre ord ikke Kommissionens foreløbige udtalelse i betragtning 96 i afgørelsen af 5. februar 2010 om, at det markedsøkonomiske investorprincip ikke fandt anvendelse på foranstaltningerne efter de integrerede transaktioner af 3. oktober 2008, eftersom disse foranstaltninger udgjorde en del af en større rednings- og omstruktureringsoperation.
(184)
Den nederlandske stat anerkendte, at statsstøttereglerne betyder, at det markedsøkonomiske investorprincip ikke finder anvendelse, når der foretages flere sammenhængende kapitaltilførsler inden for en kort periode. Ikke desto mindre anførte den, at denne analyse ikke holdt stik i forhold til FBN og ABN AMRO N, da de integrerede transaktioner af 3. oktober 2008 - efter statens mening - ikke indeholdt statsstøtteforanstaltninger, og eftersom de opfølgende foranstaltninger endvidere ikke var knyttet til den indledende transaktion.
(185)
Den nederlandske stat anførte, at Kommissionen burde tage højde for de meget specifikke omstændigheder, hvorunder den nederlandske stat skulle købe FBN. Den nederlandske stat påpegede derudover, at salget af New HBU havde været en stor byrde for den nederlandske stat og for ABN AMRO N med en negativ kapitalvirkning på 470 mio. EUR.
(186)
Den nederlandske stat hævdede at have baseret alle sine foranstaltninger på principperne i bankmeddelelsen (84) og meddelelsen fra Kommissionen - Rekapitalisering af pengeinstitutter under den aktuelle finanskrise: Støttens begrænsning til det nødvendige minimum og sikkerhedsforanstaltninger mod uforholdsmæssige konkurrencefordrejninger (85) (»rekapitaliseringsmeddelelsen«). Generelt hævdede den nederlandske stat, at dens foranstaltninger var velfokuserede, stod i forhold til de aktuelle udfordringer og udformet, så de minimerede de negative bivirkninger i forhold til konkurrenterne.
(187)
Den nederlandske stat hævdede, at foranstaltning A og B1 ikke udgjorde statsstøtte, eftersom staten var kontraktmæssigt forpligtet til at løse de kapitalproblemer, som ABN AMRO Z stod over for. Den nederlandske stat var under en kontraktmæssig forpligtelse i aktionæroverenskomsten til at gennemføre udskillelsen fra ABN AMRO Holding. DNB tillod kun, at udskillelsen af ABN AMRO II blev påbegyndt, hvis alle medlemmerne af konsortiet havde betalt deres andel af ABN AMRO Z's kapitalunderskud. Den nederlandske stat indrømmede, at den ydede kapital til ABN AMRO Z via ABN AMRO N, men understregede, at ABN AMRO N kun fungerede som mellemled. I sidste ende havde ABN AMRO N kun sendt kapital videre til ABN AMRO Z, og foranstaltning A gav ikke nogen selektiv fordel for ABN AMRO N.
(188)
Med hensyn til om kapitalunderskuddet i ABN AMRO Z skyldtes selektive fordele for ABN AMRO N, anførte den nederlandske stat, at medlemmerne af konsortiet allerede på tidspunktet for konsortiets overtagelse af ABN AMRO Holdings (se betragtning 33) havde sikret, at aktiviteterne i de forskellige sporingsaktier (som defineret i betragtning 35) var tilstrækkelig afgrænset i forhold til hinanden. Denne ordning betød, at der også var en klar skelnen mellem aktiviteterne i ABN AMRO N og ABN AMRO Z. Det betød f.eks., at ABN AMRO N havde sin egen virksomhedsledelsesstruktur og sin egen rapportering. Den nederlandske stat henledte også Kommissionens opmærksomhed på, at ABN AMRO N havde særskilt juridisk status pr. 6. februar 2010 (86).
(189)
Den nederlandske stat dokumenterede endvidere, at ABN AMRO Z's kapitalunderskud allerede eksisterede på overtagelsestidspunktet den 3. oktober 2008. ABN AMRO Z's åbningsbalance var allerede negativ med 7,4 mia. EUR den 3. oktober 2008, og Fortis SA/NV's andel deri var omkring 2,5 mia. EUR. Med hensyn til kilderne til kapitalunderskuddet erkendte den nederlandske stat, at der var sket en overførsel af Unicredito-aktier til en værdi af 1 mia. EUR fra ABN AMRO Z til de operationelle sporingsaktier (inklusive ca. 300 mio. EUR til ABN AMRO N), men den gav oplysninger, der viste, at overførslen af Unicredito-aktier fandt sted i februar 2008, længe før den nederlandske stat greb ind. Derfor kunne overførslen af Unicredito-aktier ikke anses for at være statsstøtte.
(190)
Med hensyn til ABN AMRO Z's omkostninger i forbindelse med hovedkvarterfunktioner understregede den nederlandske stat, at disse omkostninger faldt drastisk, efter at medlemmerne af konsortiet overtog ABN AMRO Holding som beskrevet i betragtning 33. Eftersom medlemmerne af konsortiet ikke havde nogen interesse i at bevare et stort integreret hovedkontor, var det logisk at holde disse omkostninger så lave som muligt. Tallene fra den nederlandske stat viste, at ABN AMRO Z's koncernfunktionsomkostninger udgjorde [0 - 0,5] mia. EUR i 2008 og [0 - 0,2] mia. EUR i 2009, hvilket den nederlandske stat anså for at være ubetydeligt. Den nederlandske stat understregede endvidere, at den påtog sig forpligtelsen til at absorbere disse omkostninger, da den erstattede Fortis SA/NV som part i aktionæroverenskomsten efter overtagelsen af FBN (inklusive ABN AMRO N) den 3. oktober 2008.
(191)
Hvis Kommissionen mente, at foranstaltning A er statsstøtte, hævdede den nederlandske stat, at meddelelsen om værdiforringede aktiver (87) ikke bør finde anvendelse. Ifølge den nederlandske stat var der ingen usikkerhed i vurderingen af de beskyttede aktiver, som derfor ikke kunne anses for at være »værdiforringede« i den i meddelelsen anvendte forstand. Hvis Kommissionen ikke var enig i dette, medgav den nederlandske regering, at ABN AMRO N's CDS fortsat opfyldte de generelle principper i denne meddelelse. Endvidere hævdede den, at kreditbeskyttelsesinstrumentet var nødvendigt og proportionalt, samtidig med at konkurrencefordrejningerne blev holdt på et minimum.
(192)
Den nederlandske stat slog fast, at forrentningen af kapitalfrigørelsesinstrumentet - et afkast på 10 % af den frigjorte kapital - var tilstrækkelig høj. Den dokumenterede derudover, at »første tab«-tranchen på 20 basispoint var betydeligt højere end det forventede tab. Den nederlandske stat anførte, at historiske tab (dvs. [0 - 15] basispoint) og de forventede tab i 2010 (dvs. [0 - 30] basispoint) på ABN AMRO N's realkreditportefølje var en god indikator for en række fremtidige forventede tab. Ligeledes bekræftede markedsoplysninger fra vurderingsrapporter (88), at »første tab«-tranchen oversteg det forventede tab. Den nederlandske stat henviste også til et dokument fra investeringsbanken […], som simulerede, hvordan den nederlandske stats pengestrømme kunne udvikle sig i forskellige stressscenarier.
(193)
Den nederlandske stat mente også, at kapitalfrigørelsesinstrumentet indeholdt tilstrækkelige exitincitamenter. Den nederlandske stat henledte Kommissionens opmærksomhed på inddrivelsen i kapitalfrigørelsesinstrumentet og på, at kapitalfrigørelsesinstrumentet ikke længere ville være attraktivt, når ABN AMRO Group fik lov til at operere under Basel II-kravene. På denne baggrund mente den nederlandske stat, at ABN AMRO N sandsynligvis ville inddrive kapitalfrigørelsesinstrumentet i januar 2011, hvor overgangen til Basel II-kravene forventedes at medføre en reduktion i den frigjorte kapital.
(194)
Den nederlandske stat forklarede, at udskillelsesomkostningerne (dvs. foranstaltning B2 og B3) var en følge af aktionæroverenskomsten, som den nederlandske stat rent faktisk havde været part i siden den 3. oktober 2008. Ifølge aktionæroverenskomstens betingelser var staten - i modsætning til ABN AMRO N - forpligtet til at dele ABN AMRO Holding op i tre dele. Den nederlandske stat afviste, at disse omkostninger gav ABN AMRO N en fordel, og den forklarede, at den betalte udskillelsesomkostningerne, eftersom det var statens kontraktmæssige ansvar at gennemføre udskillelsen.
(195)
Hvad angår forsigtighedsmargenen på 500 mio. EUR - ligeledes kategoriseret under udskillelsesomkostninger - anførte den nederlandske stat, at det var almindelig bankpraksis. Banker kan ikke operere med kun minimumskapitalkravet, men har brug for en yderligere sikkerhedsmargen. Ellers ville bankerne, hvis de oplever et - om end lille - tilbageslag, omgående støde ind i finansielle problemer. Den nederlandske stat anførte imidlertid, at bidraget til forsigtighedsmargenen bør være midlertidigt, og at ABN AMRO N på længere sigt selv bør generere forsigtighedsmargenen uden hjælp fra den nederlandske stat.
(196)
Med hensyn til foranstaltning B4 hævdede den nederlandske stat, at foranstaltningen ikke udgjorde statsstøtte. Den nederlandske stat hævdede, at beslutningen om at fusionere begge banker allerede var truffet og delvist gennemført, da den overtog FBN. Den nederlandske stat støttede sin påstand ved at henvise til, at ABN AMROs formueforvaltning allerede var blevet udskilt og integreret i Fortis SA/NV på tidspunktet for de integrerede omkostninger af 3. oktober 2008. Den nederlandske stat understregede endvidere, at Kommissionen havde forpligtet den til at gennemføre et fusionstilsagn for at løse udestående fusionsproblemer, og at den overtog New HBU's fusionstilsagn fra Fortis SA/NV. Den nederlandske stat anførte derudover, at ABN AMRO N's finansielle midler i sidste ende ikke ville øges, og den forsvarede derfor den holdning, at foranstaltning B4 ikke udgjorde statsstøtte.
(197)
Den nederlandske stat anførte, at statslige midler, der blev ydet til at finansiere integrationsomkostninger (foranstaltning B5), skulle ses som en rationel investering, der gav sunde afkast i form af synergier. Den nederlandske regering anslog, at disse synergier havde en værdi på omkring 1,1 mia. EUR om året (før skat), mens de direkte integrationsomkostninger udgjorde 1,2 mia. EUR (efter skat). Ifølge den nederlandske stat burde den samlede nettonutidsværdi af fusionen (under hensyntagen til synergier, integrationsomkostninger og omkostningerne i forbindelse med fusionstilsagnet) udgøre et positivt beløb på 2,88 mia. EUR (89).
(198)
Ifølge den nederlandske stat var konverteringen fra tier 2- til tier 1-kapital (foranstaltning C) ikke selektivt til fordel for FBN. Den nederlandske stat hævdede, at konverteringen var i den nederlandske stats interesse, eftersom den kunne konvertere lån med en gennemsnitlig kuponrente på 2,976 % til egenkapital, som efter dens mening havde en attraktiv forrentning. I denne forbindelse henviste den nederlandske stat til ABN AMRO Groups forventede normaliserede egenkapitalforrentning for 2012 på ca. […] % som anført i omstruktureringsplanen for december 2009.
(199)
Hvis Kommissionen mener, at foranstaltning C er statsstøtte, anførte den nederlandske stat, at Kommissionen ikke skulle anse alle frafaldne lån for at være statsstøtte. Den forklarede, at konverteringen kunne inddeles i tilbagebetaling af tier 2-kapital til pari kombineret med tilførsel af tier 1-kernekapital (uden nettokontantvirkninger). Ifølge den nederlandske stat kunne den ikke med rimelighed have forventet en tilbagebetaling af tier 2-kapital til pari på det pågældende tidspunkt, eftersom sammenlignelige instrumenter fra andre banker blev handlet med en anselig rabat i forhold til pari, hvilket viser de skrøbelige forhold på markedet. Den nederlandske stat anførte, at en rabat på [135 - 405] mio. EUR var berettiget baseret på sammenlignelige tal.
(200)
Den nederlandske stat anførte, at betalingen på 740 mio. EUR (foranstaltning D) var en af dens forpligtelser i henhold til aktionæroverenskomsten. Endvidere understregede den nederlandske stat, at der kun var betalinger til de andre medlemmer af konsortiet og ikke til ABN AMRO N, så ABN AMRO N modtog heller ikke statsstøtte.
(201)
Vedrørende foranstaltning E anførte den nederlandske stat, at ABN AMRO II ikke drog fordel af modgarantien (beskrevet i betragtning 126), men at foranstaltning E blot satte ABN AMRO II i stand til at yde Deutsche Bank en modgaranti. Den hævdede, at modgarantien ikke kunne anvendes af banken til at udvikle nye forretninger og derfor ikke ville medføre nogen konkurrencefordrejninger.
(202)
Den nederlandske stat mente, at modgarantien stemte overens med Kommissionens rekapitaliseringsmeddelse. Den nederlandske stat understregede, at den havde baseret sin prissætning på Den Europæiske Centralbanks rekapitaliseringshenstilling.
(203)
Den nederlandske stat kommenterede også Kommissionens mistanke om, at FBN's præferenceaktionærer (90) ikke i tilstrækkelig grad havde bidraget i forhold til byrdefordeling. Den nederlandske stat forklarede, at præferenceaktieinvestorerne ikke havde modtaget dividende i 2008 (hverken kontant eller periodiseret), og at præferenceaktierne blev handlet under pari. Den nederlandske stat tilføjede, at FBN's betalingsevne eller evne til at henlægge en fast dividende i fremtiden afhang af, om FBN havde tilstrækkelige IFRS-overskud. Den nederlandske stat bemærkede, at dividendebestemmelsen om FBN's præferenceaktier indeholder såkaldte »dividend stopper/pusher«-sprog (91), og at usikkerheden omkring ABN AMRO Groups dividendepolitik reducerede den tryghed, som præferenceaktieinvestorerne kunne udlede af »dividend stopper/pusher«-sproget.
(204)
Med hensyn til, om kapital ville blive tilbagebetalt, når det (midlertidige) kapitalbehov forsvinder, hævdede den nederlandske stat, at den agtede at anvende ABN AMRO Groups dividendepolitik på en sådan måde, at ABN AMRO Group ikke ville have nogen overflødig kapital, som kunne medføre en fordrejning af konkurrencen (92).
(205)
Vedrørende konkurrencefordrejning anførte den nederlandske stat, at den ikke var enig i Kommissionens holdning til, at ABN AMRO N og FBN blev styrket i Nederlandene som følge af fusionen, eller at en sådan udvikling truede med at skabe uforholdsmæssige konkurrencefordrejninger. Den var snarere af den modsatte mening og påpegede i denne henseende, at udskillelsen af FBN og ABN AMRO N fra deres respektive moderselskaber og den efterfølgende fusion var meget arbejdsintensiv og betød, at ledelsen i FBN og ABN AMRO N kunne bruge mindre tid på den daglige forretning, og den anførte derfor, at udskillelsen og den efterfølgende fusion havde en negativ indvirkning på konkurrencesituationen for FBN og ABN AMRO N (eller ABN AMRO Group efter fusionen).
5.3. Bemærkninger fra den nederlandske stat til bemærkninger fra interesserede parter
5.3.1. Bemærkninger fra den nederlandske stat til klagerens brev af 6. maj 2009
(206)
Generelt understregede den nederlandske stat, at den mente, at foranstaltningerne til fordel for FBN og ABN AMRO N ikke opfyldte EU’s definition af statsstøtte og derfor ikke havde en fordrejende virkning. Den mente, at FBN's og ABN AMRO N's adfærd på opsparings- og indskudsmarkedet stemte overens med en rationel markedsaktør, som beskyttede sine kommercielle interesser. Den nederlandske stat mente, at den rente, som FBN og ABN AMRO N tilbød, ikke var fordrejende. Den hævdede følgelig, at Unionens konkurrencelovgivning ikke var blevet overtrådt.
(207)
Den nederlandske stat fremlagde en række sammenligningstabeller med de renter, der blev tilbudt på specifikke indskuds- og opsparingsprodukter. Den nederlandske stat afviste, at FBN og ABN AMRO N konsekvent fik tilbudt den højeste rente, navnlig sammenlignet med mindre nederlandske banker som SNS, NIBC og DSB. Den nederlandske stat påpegede endvidere, at renten på opsparingskonti allerede var høj i Nederlandene inden finanskrisen, delvist som følge af mindre bankers adfærd med en aggressiv prispolitik. Den nederlandske stat mente, at bankerne under finanskrisen forsøgte at beskytte deres opsparingsfranchise ved at tilbyde kunderne en relativ høj rente på opsparingsprodukter.
(208)
Den nederlandske stat kommenterede endvidere prisstrategien hos MoneYou, ABN AMRO N's internetmærke, som blev introduceret på markedet i september 2008. Den nederlandske stat anførte, at MoneYou er et specifikt internetprodukt, som adskilte sig betydeligt fra mere traditionelle produkter med hensyn til omkostningsgrundlag og serviceniveau. Den nederlandske stat anførte, at MoneYou skulle opbygge mærkebevidsthed inden for de første seks måneder og derfor skulle tilbyde en rente, som var lidt lavere end eller svarede til den rente, som tilsvarende internetbanker på markedet tilbød (93). Fra andet kvartal 2009 og fremefter blev den rente, som MoneYou tilbød, sænket, og MoneYou lagde sig i det såkaldte midtersegment (94). Med hensyn til MoneYou tilføjede den nederlandske stat, at den kun rejste begrænsede midler (nemlig [0 - 5] mia. EUR), svarende til omtrent [0 - 5] % af den samlede volumen på det nederlandske opsparingsmarked. Den nederlandske stat tilføjede, at tidligere Van Lanschot-kunder kun repræsenterede en mindre del af MoneYous forretning (nemlig [0 - 5 000] konti eller [0 - 5] % af MoneYous konti).
(209)
Den nederlandske stat afviste endvidere, at ABN AMRO N og FBN udelukkende benyttede det nederlandske opsparingsmarked til at finansiere sig selv. Den nederlandske stat gav nye oplysninger, der viste, at ABN AMRO N den 6. juli 2009 havde udstedt en dækket obligation på 2 mia. EUR, og at FBN havde udstedt 15,5 mia. EUR i statsgaranterede gældsinstrumenter. Ifølge den nederlandske stat var klagerens påstande ukorrekte og forhastede. Den anførte, at FBN blot havde brug for lidt tid til at iværksætte finansoperationer og udstede statsgaranterede gældsinstrumenter. Den nederlandske stat anførte endvidere, at indskud og opsparingsprodukter også er vigtige i forhold til at skabe et kundeforhold og har et andet og bredere formål end andre finansieringsinstrumenter. I denne henseende påpegede den nederlandske stat, at et tab i en banks andel af opsparings- og indskudsmarkedet kunne medføre tab af markedsandele i andre bankprodukter.
(210)
Den nederlandske stat afviste endvidere, at forbrugerne og markedsdeltagerne opfattede ABN AMRO N og FBN som mere sikre banker end konkurrenterne. Den henviste til vurderingsbureauernes vurdering af FBN og ABN AMRO N, som f.eks. lå under Rabobanks AAA-vurdering. Dens relative CDS-margen fortalte en lignende historie. Den nederlandske stat mente endvidere, at statsejerskabet ikke gjorde ABN AMRO N eller FBN mere sikker i forbrugernes og markedsdeltagernes øjne. I denne henseende påpegede den, at de mange ad hoc-indgreb fra statens side havde vist, at den nederlandske stat om muligt ville gribe ind med hensyn til alle privatejede banker. Den mente dermed, at der rent faktisk ikke var nogen forskel mellem den sikkerhed, som nederlandske privatejede banker tilbød sammenlignet med nederlandske statsejede bankers sikkerhed.
(211)
For at beregne, om den rente, som blev tilbudt på opsparingsprodukter, rent faktisk var tabsgivende, hævdede den nederlandske stat, at den ikke skulle sammenlignes med EURIBOR's rente, men snarere med renten fra en portefølje med tilknytning til indeks eller toneangivende obligation (den såkaldte »replicating portfolio« (95). Ved hjælp af denne metode anerkendte den nederlandske stat, at der for nogle produkter var en midlertidig negativ margen. Den anførte imidlertid, at det var rationel markedsadfærd og i overensstemmelse med (privatejede) konkurrenters markedsadfærd på netop dette tidspunkt.
5.3.2. Bemærkninger fra den nederlandske stat til klagerens argumenter af 21. og 28. august 2009
(212)
Den nederlandske stat anførte, at dens tidligere bemærkninger, som er sammenfattet i betragtning 206 til 211, vedrørende klageren, fortsat var gældende.
(213)
Derudover bemærkede den nederlandske stat, at klagerens påstand om, at ABN AMRO N's og FBN's markedsandel var øget, var baseret på en forkert statistik. Med hensyn til den påståede stigning på 21 mia. EUR i indskud indsamlet af ABN AMRO N, hævdede den nederlandske stat, at kun 5,1 mia. EUR skyldtes nederlandsk detailopsparing, og at resten primært skyldtes opsparinger fra erhvervskunder og udenlandske indskud. Den nederlandske stat gav ligeledes oplysninger, der viste, at en stor del af FBN's volumenstigning i indskud og opsparinger stammede fra corporate banking i modsætning til detailbankvirksom hed og private banking.
(214)
Den nederlandske stat bemærkede, at nederlandske kunder havde investeret mere i deres opsparing på grund af det usikre makroøkonomiske miljø. Den fremhævede data fra det centrale statistikkontor, Central Bureau of Statistics (»CBS«), som anførte, at opsparingen steg med 7,7 % i første halvår af 2009 i forhold til året før. ABN AMRO N's kundeopsparing steg med 7,5 % i forhold til året før, hvilket tydede på, at ABN AMRO N's markedsandel i stedet faldt. FBN dokumenterede endvidere, at dens kundeopsparing havde udviklet sig sammen med markedet.
5.3.3. Bemærkninger fra den nederlandske stat til bemærkningerne fra ABN AMRO Bank
(215)
Den nederlandske stat bekræftede, at den ikke havde givet ABN AMRO N en likviditetsfacilitet, og bekræftede dermed generelt ABN AMRO Banks argumenter.
6. VURDERING
6.1. Eksistensen af støtte
(216)
I traktatens artikel 107, stk. 1, fastsættes det, at enhver støtte, der ydes af medlemsstaterne eller gennem statslige ressourcer i hvilken som helst form, som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencen ved at favorisere visse virksomheder eller fremstilling af bestemte goder, skal, i det omfang det påvirker handelen mellem medlemsstaterne, være uforenelig med det indre marked. Det følger, at en statsforanstaltning udgør statsstøtte, hvis den opfylder de fire følgende (akkumulerende) kriterier:
-
statslige ressourcer
-
selektiv fordel
-
fordrejende virkning på konkurrencen og
-
virkning på handelen mellem medlemsstaterne.
(217)
Det første kriterium opfyldes for foranstaltning Y1 til E i tabel 4 i betragtning 128, da alle disse foranstaltninger er direkte finansieret af den nederlandske stats ressourcer.
(218)
Hvorvidt en foranstaltning udgør en selektiv fordel for FBN, ABN AMRO N eller ABN AMRO Group efter fusionen (det andet kriterium), analyseres i betragtning 220 til 278, idet hver foranstaltning undersøges særskilt.
(219)
Hvis der i dette tilfælde findes en selektiv fordel, er det tredje og fjerde kriterium også opfyldt. Alle foranstaltninger fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencen, eftersom de giver FBN, ABN AMRO N eller ABN AMRO Group en fordelagtig position i forhold til andre konkurrerende banker (tredje kriterium). Endvidere har foranstaltningerne en indvirkning på handelen mellem medlemsstaterne. FBN, ABN AMRO N og ABN AMRO Group er efter fusionen internationalt orienterede banker med aktiviteter uden for Nederlandene, samtidig med at de konkurrerer på hjemmemarkedet med datterselskaber til udenlandske banker (fjerde kriterium).
6.1.1. Foranstaltning Y1 og Y2 af 3. oktober 2008
(220)
Det er relevant at minde om, at det i denne afgørelse kun er den potentielle støtte til FBN, ABN AMRO N eller ABN AMRO Group efter fusionen, der vurderes. Potentiel støtte til Fortis Bank SA/NV som følge af foranstaltning Y1 og Y2 blev vurderet i beslutningen af 3. december 2008.
(221)
Som anført i betragtning 52 i beslutningen af 3. december 2008 (96) og i den indledende støttevurdering for disse foranstaltninger i beslutningen af 8. april 2009 hænger foranstaltningerne af 3. oktober 2008 (nemlig foranstaltning X, Y1 og Y2) uløseligt sammen. Den nederlandske stat udskilte FBN og ABN AMRO N fra deres likviditetstrængte moderselskab gennem overtagelsen af FBN, men for at isolere FBN fuldt ud fra moderselskabets likviditetsproblemer måtte den nederlandske stat ligeledes påtage sig rollen som finansieringsyder til FBN. Dette mål udmøntede sig i foranstaltning Y1 og Y2. Derudover overtog den nederlandske stat den 3. oktober 2008 Fortis SA/NV's forpligtelser i aktionæroverenskomsten.
(222)
Som anført i betragtning 50 i beslutningen af 3. december 2008, kan Kommissionen ikke acceptere, at det markedsøkonomiske investorprincip er opfyldt for de integrerede transaktioner af 3. oktober 2008, hvorved den nederlandske stat overtog FBN (herunder ABN AMRO N) for 12,8 mia. EUR og ydede FBN et meget stort finansieringsbeløb. I lyset af de daværende markedsforhold ville ingen køber have været i stand til og villig til at tilbyde så meget for at redde FBN (97). Endvidere bekræftede yderligere oplysninger fra den nederlandske stat, at den nederlandske stat den 3. oktober2008 ligeledes havde accepteret at friholde Fortis SA/NV for dens forpligtelser i henhold til aktionæroverenskomsten. Denne aftale om aktionæroverenskomsten ville have gjort de integrerede transaktioner af 3. oktober 2008 endnu mindre acceptable for en markedsøkonomisk investor. Uden en reel due diligence-undersøgelse var der ingen investor, som ville have overtaget Fortis SA/NV's forpligtelser i henhold til aktionæroverenskomsten, som medførte store forpligtelser på et senere tidspunkt (som den nederlandske stat allerede var delvist opmærksom på den 3. oktober 2008).
(223)
For den nederlandske stat var de integrerede transaktioner af 3. oktober 2008 nødvendige for at undgå store negative bivirkninger for det nederlandske banksystem og økonomien (98). En markedsøkonomisk investor tager typisk ikke højde for sådanne bivirkninger.
(224)
Viljen til at undgå et alvorligt sammenbrud i det nederlandske banksystem og økonomien forklarer også, hvorfor den nederlandske stat traf sine beslutninger så hurtigt. En markedsøkonomisk investor ville havde taget langt længere tid om at evaluere det potentielle behov for yderligere kapitaltilførsler og ville endvidere have undersøgt selskabernes økonomi i detaljer. Som følge deraf ville en markedsøkonomisk investor med tilstrækkelig tid til at udføre en reel due diligence-undersøgelse have haft et bedre syn på de opfølgende investeringer og ville have taget højde for disse oplysninger i sin vurdering. Den nederlandske stat skulle reagere hurtigt for at bevare den finansielle stabilitet i Nederlandene og kunne ikke opføre sig som en markedsøkonomisk investor og bruge længere tid på at overveje de integrerede transaktioner af 3. oktober 2008 og forpligtelserne i henhold til aktionæroverenskomsten dybere.
(225)
Kommissionen bekræfter derfor sin vurdering af, at de integrerede transaktioner af 3. oktober 2008 ikke stemte overens med det markedsøkonomiske investorprincip (denne konklusion blev allerede truffet i beslutningen af 3. december 2008, hvoraf det fremgik, at disse transaktioner var statsstøtte til Fortis Bank SA/NV).
(226)
Med hensyn til eventuelle fordele blev det i de samlede foranstaltninger af 3. oktober 2008 tilladt at udskille FBN og ABN AMRO N fra Fortis SA/NV, hvilket gav en betydelig selektiv fordel for FBN, som i høj grad var integreret i Fortis Bank SA/NV og navnlig var meget afhængig af sidstnævnte med hensyn til finansiering. I omstruktureringsplanen af december 2009 (se også betragtning 78) indrømmede den nederlandske stat, at hvis den ikke havde grebet ind, var FBN blevet trukket ned af Fortis SA/NV. Uden statsstøtteforanstaltningerne havde FBN stadig været eksponeret for Fortis SA/NV's forpligtelser, som balancerede på kanten af konkurs, og denne eksponering ville havde udgjort en betydelig hindring for FBN's aktiviteter. Ved at afgrænse sine aktiviteter i forhold til Fortis SA/NV kunne FBN i vidt omfang undgå de problemer og omkostninger, som er typiske for et nødlidende (finansielt) selskab (f.eks. højere finansieringsomkostninger, dårligere betalingsbetingelser fra leverandører og modparter, højere personaleomkostninger med henblik på at fastholde medarbejdere, reduktion i aktiviteter og risikovægtede aktiver for at bevare kapitalen) (99). Selv om ABN AMRO N rent driftsmæssigt forblev et særskilt selskab, frygtede den nederlandske stat en sammenblanding som følge af, at markederne kunne forbinde ABN AMRO N med dens fremtidige ejer Fortis SA/NV.
(227)
Foranstaltning Y1 - en betydelig komponent i de integrerede transaktioner af 3. oktober 2008 - gav også FBN en stor fordel, navnlig på grund af transaktionens størrelse og de på daværende tidspunkt gældende markedsforhold.
(228)
Den store likviditetsfacilitet på 45 mia. EUR (100) blev ydet, da engrosmarkederne var stort set lukkede, navnlig for store beløb og for selskaber med en relativt høj udlåns-/indlånskvote som FBN. At der ikke fandtes så meget likviditet på markedet, bekræftes af, at FBN skulle bruge flere kvartaler på at udskifte den kortfristede likviditetsfacilitet med andre finansieringskilder. I sidste ende betalte FBN hele den kortfristede finansiering fra den nederlandske stat tilbage i juni 2009, ni måneder efter likviditetsstøtten blev ydet. Refinansieringen skete delvist gennem statsgaranterede gældsudstedelser (101).
(229)
Det bør derfor konkluderes, at foranstaltning Y1 udgør statsstøtte, da den gav FBN en fordel i form af finansiering, som den ikke kunne have fundet på markedet under de dagældende markedsforhold.
(230)
Med hensyn til foranstaltning Y2, novationen af de langfristede lån fra Fortis Bank SA/NV, mener Kommissionen, at denne foranstaltning udgør en selektiv fordel for FBN. Oplysningerne fra den nederlandske stat viser, at Fortis Bank SA/NV var berettiget til en omgående tilbagebetaling af de fastforrentede langfristede lån (med en nominel værdi på 7,9 mia. EUR) på grund af ejerskiftet hos FBN. Takket være foranstaltning Y2 skulle FBN ikke finde ny finansiering på markedet for at tilbagebetale disse langfristede lån. Den kunne fortsat drage fordel af de eksisterende lån til samme priser som før krisen.
(231)
Ved at acceptere novationen ydede den nederlandske stat FBN langfristet gæld til den rente, der var gældende før krisen. En markedsøkonomisk investor ville ikke have ydet disse lån til en rente, der var gældende før krisen, men ville have forhandlet en rente, som bedre afspejlede de dagældende markedsforhold, navnlig eftersom det drejede sig om lån af en anselig størrelse.
(232)
Det bør derfor konkluderes, at foranstaltning Y2 udgør statsstøtte for FBN, eftersom den gav FBN en selektiv fordel i form af lån til en rente, der var gældende før krisen. Den nederlandske stat forsøgte ikke at indrette renten på det amortisable lån efter den rente, der var gældende før krisen, og udviste derfor ikke en adfærd som en markedsøkonomisk investor.
(233)
Kommissionen havde fået tilstrækkelige oplysninger til at kunne konkludere, at ABN AMRO N ikke modtog finansiering gennem foranstaltning Y1 og Y2. Den drog således ikke fordel af disse foranstaltninger.
(234)
De integrerede transaktioner af 3. oktober 2008 stemmer således ikke overens med det markedsøkonomiske investorprincip og giver FBN en selektiv fordel. Disse foranstaltninger gjorde det muligt for FBN at forblive på markedet og videreføre sine aktiviteter uden at blive yderligere påvirket af moderselskabets problemer. FBN modtog endvidere omfattende finansieringsstøtte, som ikke var tilgængelig på markedet med så kort varsel. Foranstaltning Y1 og Y2 udgør derfor statsstøtte, mens foranstaltning X som fastlagt i betragtning 32 i beslutningen af 8. april 2009 som sådan ikke udgør statsstøtte til FBN, men er en del af en større transaktion - udskillelsen af FBN fra Fortis Bank SA/NV - som involverede statsstøtte til FBN.
6.1.2. Anvendelighed af det markedsøkonomiske investorprincip på de foranstaltninger, som blev gennemført efter den indledende støtte af 3. oktober 2008
(235)
Den nederlandske stat har truffet en lang række foranstaltninger til fordel for FBN og ABN AMRO N fordelt over en periode på omtrent 18 måneder. Den nederlandske stat hævder, at testen for det markedsøkonomiske investorprincip burde anvendes individuelt på hver af disse foranstaltninger (og navnlig på de fusionsrelaterede foranstaltninger - B4 og B5). På grundlag af foranstaltningernes kronologi (I), deres fælles formål (II) og selskabernes situation på tidspunktet for de enkelte foranstaltninger (III) konkluderer Kommissionen imidlertid, at de ikke er tilstrækkeligt tydelige til at blive bedømt uafhængigt i forhold til det markedsøkonomiske investorprincip. Kommissionen mener, at alle foranstaltninger er led i én lang omstruktureringsproces (102), (103).
(236)
Foranstaltningernes kronologi (I), som er beskrevet tidligere i afsnit 2.1 og afsnit 2.4 i denne afgørelse, viser, at alle foranstaltninger hænger sammen og blev truffet inden for en kort periode.
(237)
Derudover hænger de fusionsrelaterede foranstaltninger tydeligt sammen med de foregående indgreb. Da den nederlandske stat den 21. november 2008 - lidt mere end seks uger efter redningsindgrebet af 3. oktober 2008 - besluttede at fusionere FBN og ABN AMRO N, var det kun muligt, fordi den lige havde reddet de to selskaber fra konkurs. I et kontrafaktisk scenarie ville det med andre ord uden indgrebet den 3. oktober 2008 ikke have været muligt, da de to selskaber enten ikke havde eksisteret længere eller kun havde eksisteret i en meget reduceret form, som kunne have ført til en meget mindre og knap så attraktiv enhed, som den nederlandske stat også indrømmer i sin omstruktureringsplan af december 2009 (se betragtning 78).
(238)
Alle foranstaltningerne havde som fælles mål (II) at genoprette rentabiliteten i FBN og ABN AMRO N. Umiddelbart efter de integrerede transaktioner af 3. oktober 2008 stod det klart, at den nederlandske stat blot havde stabiliseret situationen, mens der fortsat var vigtige problemer at løse, navnlig på grund af de enkelte enheders udskillelse fra det tidligere moderselskab.
(239)
Endvidere var fusionen en nødvendig foranstaltning for at nå det fælles mål og genoprette rentabiliteten fuldt ud. Isoleret set var FBN's finansieringsposition svag, da den havde en relativt lille detailfranchise og i høj grad afhang af engrosfinansiering (104). ABN AMRO N havde mistet vigtige produktkompetencer og en stor del af sit internationale netværk. Begge selskaber stod over for driftsmæssige udfordringer i forbindelse med f.eks. it, skatteforvaltning og risikostyring, ligesom det var usikkert, om de var tilstrækkeligt store på alle de forretningsområder, som de var aktive inden for. Den nederlandske stat så på en række alternativer og besluttede hurtigt, at en fusion kombineret med yderligere kapitaltilførsler var den bedste metode til at genoprette rentabiliteten fuldt ud. I et fusionsscenarie kompenserede ABN AMRO N's indskudsrige detailaktiviteter for FBN's svage finansieringsposition, hvorimod FBN kunne tilføre ABN AMRO N større og internationale filialer. Endvidere var den fusionerede enhed bedre rustet til at løse praktiske problemer og kunne desuden udnytte visse stordriftsfordele. Med fusionen undgik man at skulle genopbygge hver enkelt enhed særskilt.
(240)
Med hensyn til selskabernes situation på tidspunktet for de enkelte foranstaltninger (III) bemærker Kommissionen, at selskabernes rentabilitet først var fuldt ud genoprettet, da alle foranstaltningerne var gennemført. De var ikke rentable på et mellemliggende trin, som f.eks. den 21. november 2008, da beslutningen om at fusionere blev truffet. I denne henseende understreger Kommissionen, at FBN ved udgangen af december 2008, hvilket vil sige efter beslutningen om at fusionere, risikerede at falde ned under DNB's minimumskapitalkrav, fordi den blev nødt til at foretage en nedskrivning af ABN AMRO N. ABN AMRO N fremgik fortsat af FBN's bøger med en vurdering, som ikke længere var realistisk (105) efter den vurdering, der blev anvendt i foranstaltning X, og en nedskrivning var derfor uundgåelig. For at løse FBN's kapitalproblem overtog den nederlandske stat ABN AMRO N fra FBN for 6,5 mia. EUR og traf yderligere korrigerende kapitalforanstaltninger i slutningen af 2009 med konverteringen af tier 2-kapital til tier 1-kapital (se betragtning 121 og fodnote 52 i denne afgørelse). Erklæringer fra den nederlandske stat […] og […] bekræfter, at FBN og ABN AMRO N fortsat stod over for vigtige rentabilitetsrelaterede spørgsmål efter de integrerede transaktioner af 3. oktober 2008 (106).
(241)
Kommissionen bemærker desuden, at den nederlandske stat først fremsendte den fulde omstruktureringsplan, da der var truffet beslutning om alle foranstaltningerne, hvilket viser, at rentabiliteten først da var fuldt ud genoprettet. Under denne procedure anmodede Kommissionen gentagne gange om en detaljeret omstruktureringsplan (se f.eks. betragtning 137), som var uundværlig for at vurdere, om et støttet selskabs rentabilitet var blevet genoprettet fuldt ud.
(242)
Den nederlandske stat fremsendte omstruktureringsplanen af december 2009 den 4. december 2009, men denne indledende plan savnede fortsat vigtige elementer, som var nævnt i omstruktureringsmeddelelsen, som f.eks. finansielle beregninger for det værst tænkelige scenarie. De nødvendige færdiggørelser ankom den 23. marts 2010. Den nederlandske stat svarede på tidligere anmodninger fra Kommissionen om en omstruktureringsplan, at fusionen mellem FBN og ABN AMRO N spillede en afgørende rolle i omstruktureringen af disse selskaber. Ifølge denne havde overgangsledelsesgruppen i ABN AMRO Group behov for tid til at udarbejde en plan og kunne ikke danne sig et fuldstændigt overblik over koncernens fremtidige form, før fusionen var gennemført.
6.1.3. Eksistensen af en fordel og konklusion om eksistensen af støtte for de foranstaltninger, der blev gennemført efter de integrerede transaktioner af 3. oktober 2008
(243)
Foranstaltning Z var nødvendig for at undgå, at FBN's kapitalprocenter faldt til under de lovpligtige minimumskapitalkrav.
(244)
FBN's kapitalproblem skyldtes den høje vurdering af ABN AMRO N i regnskabet. Simuleringer i […]s due diligence-rapport viser, at en nedbringelse af ABN AMRO N's værdi til 6,5 mia. EUR ville føre til en tier 1-kapitalprocent og en samlet kapitalprocent på henholdsvis 3,8 % og 7,6 % for FBN (107). Der var med andre ord en risiko for, at FBN ville falde under de lovgivningsmæssige minimumskrav, som kræver en samlet kapitalprocent på mindst 8 % (idet højst halvdelen udgøres af tier 2). Ifølge […]-rapporten løftede salget af ABN AMRO N til den nederlandske stat for i alt 6,5 mia. EUR tier 1-kapitalprocenten og den samlede kapitalprocent for FBN til henholdsvis 7,8 % og 15,7 %, hvilket løste FBN's kapitalproblem og lod selskabet blive på markedet.
(245)
Foranstaltningen betød, at FBN havde en fordel i form af kapital, som den ikke kunne have fundet på markedet. Selskabet kunne desuden ikke anvende internt genererede underliggende overskud til at løse (en del af) problemet, delvist fordi det blev påført et tab på 922 mio. EUR i 2008 i forbindelse med Madoff-svindelaffæren. Eftersom der var en risiko for, at FBN ville falde ned under minimumkapitalkravene, tillod foranstaltningen selskabet at overholde lovkravene og forfølge sine aktiviteter.
(246)
Kommissionen er nået til den konklusion, at den nederlandske stats køb af AMRO N af nedenstående årsager ikke fandt sted på markedsvilkår.
(247)
En markedsøkonomisk investor (108) med en interesse i at overtage ABN AMRO N i december 2008 ville have anvendt en markedspris og taget højde for markedsforholdene på det pågældende tidspunkt. I […]-rapporten havde den nederlandske stat to vurderinger: En »through the cycle«-vurdering på [5-9] mia. EUR, som forudsatte en normalisering af markederne, og en »aktuelle markedsforhold«-vurdering på [4 - 6,5] mia. EUR, som var baseret på markedsforholdene i de første dage i oktober 2008 (109). En markedsøkonomisk investor ville have brugt »aktuelle markedsforhold«-vurderingen som udgangspunkt.
(248)
En rettelse til »aktuelle markedsforhold«-vurderingen ville under alle omstændigheder være nødvendig for at tage højde for de forværrede markedsforhold mellem den 3. oktober 2008 (nemlig datoen for […]-vurderingsrapporten) og den faktiske dato, hvor den nederlandske stats overtagelse af ABN AMRO N blev besluttet. I denne periode faldt Euro Stoxx 50-indekset med 22,2 %, mens Euro Stoxx Banks-indekset faldt med 45,3 %.
(249)
Den nederlandske stats argument om, at der ikke var behov for nogen justering i lyset af ABN AMRO N's konservative risikoprofil (dvs. ingen nødlidende aktiver, god finansieringsposition osv.) kan ikke accepteres. Markedets nedgang ramte bredt og navnlig blandt bankaktier, hvilket viste, at nedgangen ikke i så høj grad skyldtes aktier alene, men snarere de forværrede økonomiske og finansielle markedsforhold og den dermed forbundne stigning i de krævede risikopræmier. På denne baggrund er det nødvendigt at nedjustere »aktuelle markedsforhold«-vurderingen af 3. oktober 2008 for at få en rimelig vurdering af værdien af ABN AMRO N den 14. december 2008. Med det observerede procentvise fald i Euro Stoxx 50-indekset og Euro Stoxx Banks-indekset (22,2 % og 45,3 %) fås et markedsprisniveau for december på mellem [2,2 - 3,6] mia. EUR og [3,1 - 5,1] mia. EUR (dvs. [4 - 6,5] mia. EUR reduceret med 22,2 % og 45,3 %) (110).
(250)
Kommissionen kan acceptere, at der som anført af de nederlandske myndigheder burde foretages en justering for at tage højde for, at den nederlandske stat ikke betalte transaktionen kontant. Som følge af foranstaltning Y2 ejede den nederlandske stat gæld udstedt af FBN, og den betalte derefter FBN for ABN AMRO N ved at give afkald på en del af denne gæld med en nominel værdi af 6,5 mia. EUR. Eftersom gæld udstedt af andre banker på det pågældende tidspunkt blev handlet til en lavere kurs end pari, kan Kommissionen acceptere, at de gældsinstrumenter, der blev givet afkald på, blev handlet til under pariværdi. Baseret på tilgængelige markedsoplysninger kunne Kommissionen acceptere en justering på [10 - 30] % eller [0,65 - 1,95] mia. EUR. Dette ville medføre en faktisk transaktionspris på [4,55 - 5,85] mia. EUR (6,5 mia. EUR [0,65 - 1,95] mia. EUR) i stedet for 6,5 mia. EUR (111).
(251)
Støttebeløbet i foranstaltning Z ville således være forskellen mellem den betalte pris og markedsværdien af ABN AMRO N. Den ville derfor ligge mellem [0 - 2,75] mia. EUR ([4,55 - 5,85] mia. EUR minus [3,1 - 5,1] mia. EUR) og [0,95 - 3,65] mia. EUR ([4,55 - 5,85] mia. EUR minus [2,2 - 3,6] mia. EUR).
(252)
Kommissionen ser ikke noget grundlag for den nederlandske stats påstande om, at vurderingen på 6,5 mia. EUR på overbevisende vis blev styrket gennem en godkendelse fra de andre medlemmer af konsortiet og i en rapport fra […]. En overbetaling for ABN AMRO N påvirkede ikke de øvrige medlemmer af konsortiet, hvilket betyder, at deres godkendelse af salget ikke var en godkendelse af selve vurderingen. Der er heller ingen tegn på, at medlemmerne af konsortiet selv foretog en ny vurdering. Brevet fra […] støtter heller ikke den nederlandske stats påstand. […] bekræftede blot metoden og processen, og den korte rapport kan ikke anses for at være en troværdig vurdering. I […]-rapporten blev der endvidere taget udgangspunkt i den pris, som den nederlandske stat betalte for FBN og ABN AMRO N den 3. oktober 2008. Som anført ovenfor er transaktionen af 3. oktober 2008 ikke en markedsbaseret transaktion. En transaktion, der omfatter støtte, kan ikke anvendes til at nå frem til markedsprisen.
(253)
Rapporten fra de eksperter, der arbejder for aktionærerne i Fortis SA/NV, støtter heller ikke hypotesen om, at den nederlandske stat ikke betalte for meget. Rapporten er kun en sekundær analyse af de vurderinger og vurderingsmetoder, som blev anvendt under processen, og er ikke en ny vurdering. Endvidere bør rapporten ses i sin sammenhæng. Aktionærerne i Fortis SA/NV var bekymrede over, at de fik for lav en pris for de aktiver, som den nederlandske stat overtog, og i rapporten er det kun denne påstand, der behandles, dvs. at den nederlandske stat betalte for lav en pris. Endelig bør det nævnes, at de punkter, som den nederlandske stat henviser til, ikke siger noget om ABN AMRO N isoleret set, men udelukkende henviser til hele den pakke af aktiver, som den nederlandske stat overtog.
(254)
Det bør derfor konkluderes, at foranstaltning Z er en statsstøtteforanstaltning til fordel for FBN, eftersom den giver FBN kapital, der gør det muligt for FBN at blive på markedet. Det identificerede støttebeløb ligger på mellem [0 - 2,75] mia. EUR og [0,95 - 3,65] mia. EUR.
(255)
Kommissionen har konkluderet, at det var den nederlandske stats ansvar - og ikke ABN AMRO N's ansvar - at dække kapitalunderskuddet i ABN AMRO Z. Siden den 3. oktober 2008 har den nederlandske stat været bundet af betingelserne i aktionæroverenskomsten. Den var således forpligtet til at gennemføre udskillelsen af ABN AMRO Holding på de betingelser, der er beskrevet i aktionæroverenskomsten. Eftersom finanstilsynet først tillod udskillelsesprocessen at starte, da ABN AMRO Z's kapitalproblem var løst, havde den nederlandske stat og de andre medlemmer af konsortiet intet andet valg end at udfylde kapitalhullet i ABN AMRO Z.
(256)
ABN AMRO N optrådte blot som mellemled i en konstruktion, der skulle give ABN AMRO Z, som ikke har nogen driftsaktiviteter, den nødvendige kapital.
(257)
Kommissionen har ikke fundet beviser på indirekte støtte til ABN AMRO N. Præciseringerne fra den nederlandske stat bekræftede, at alle betydningsfulde finansielle transaktioner mellem ABN AMRO Z og ABN AMRO N fandt sted på markedsvilkår eller inden statens indgreb den 3. oktober 2008.
(258)
Som nævnt i betragtning 110 blev kapitalfrigørelsesinstrumentet holdt på plads efter udskillelsen af ABN AMRO II fra ABN AMRO Bank for at dække forsigtighedsmargenen på 500 mio. EUR og integrationsomkostningerne på 1,2 mia. EUR, mens kontanter fra obligatoriske konvertible værdipapirer blev tilført ABN AMRO Z. Fra datoen for udskillelsen af ABN AMRO II fra ABN AMRO Bank (dvs. den 6. februar 2010) (indtil slutningen af kapitalfrigørelsesinstrumentet i oktober 2010) udgjorde kapitalfrigørelsesinstrumentet statsstøtte til ABN AMRO II, mens beløbet på 1,7 mia. EUR fra de obligatoriske konvertible værdipapirer, hvoraf overskuddet blev overført til ABN AMRO Z, ophørte med at være støtte til ABN AMRO N/ABN AMRO II på samme dato. Disse ændringer ændrer således ikke omfanget af støtte, men kun de instrumenter, som støtten blev ydet ved hjælp af, og dens varighed. Denne ændring rejser ikke nogen spørgsmål, som skal overvejes i resten af denne afgørelse.
(259)
Det bør derfor konkluderes, at foranstaltning A ikke udgør statsstøtte. I henhold til aktionæroverenskomsten var den nederlandske stat som retssuccessor til Fortis SA/NV kontraktligt forpligtet til at løse ABN AMRO Z's kapitalunderskud. Foranstaltningen udgør derfor ikke en selektiv fordel for ABN AMRO N og fritager den ikke for de omkostninger, den normalt havde båret.
(260)
Eftersom kapitalfrigørelsesinstrumentet ikke rækker til at dække ABN AMRO Z's kapitalunderskud, måtte den nederlandske stat tilføre ekstra kapital via et obligatorisk konvertibelt værdipapir. Bevæggrundene med hensyn til foranstaltning A gælder også for foranstaltning B1.
(261)
Det bør derfor konkluderes, at foranstaltning B1 ikke udgør statsstøtte, eftersom den nederlandske stat i henhold til aktionæroverenskomsten var forpligtet til at finansiere ABN AMRO Z's kapitalunderskud, og dette ikke selektivt er til fordel for ABN AMRO N.
(262)
Det fulde beløb på 1,08 mia. EUR (dvs. foranstaltning B2 og B3 sammen) omfatter generelle udskillelsesomkostninger på 480 mio. EUR, 90 mio. EUR i forbindelse med oprettelsen af en Money Market Desk og en forsigtighedsbuffer på 500 mio. Det er vigtigt at skelne mellem forsigtighedsbufferen på 500 mio. EUR og de andre udskillelsesomkostninger på 580 mio. EUR.
(263)
Med hensyn til de andre udskillelsesomkostninger accepterer Kommissionen, at den nederlandske stat i henhold til aktionæroverenskomsten var forpligtet til at forfølge opdelingen af ABN AMRO Holding i tre særskilte dele efter retningslinjerne i aktionæroverenskomsten. Udskillelsesomkostningerne er med andre ord en konsekvens af den nederlandske stats kontraktlige forpligtelser i henhold til aktionæroverenskomsten som retssuccessor til Fortis SA/NV. Netto har ABN AMRO N ikke en bedre kapitalposition som følge af denne foranstaltning, eftersom den nederlandske stat tilfører kapital, som omgående optages af udskillelsesomkostningerne.
(264)
Denne begrundelse gælder imidlertid ikke forsigtighedsmargenen på 500 mio. EUR, eftersom staten ikke var kontraktligt forpligtet til at stille den til rådighed. Hvis den nederlandske stat ikke havde ydet denne støtte, ville ABN AMRO N have befundet sig i en endnu værre finansiel position, og den ville havde været forpligtet til f.eks. at reducere sine risikovægtede aktiver til frigjort kapital. Forsigtighedsmargenen er med andre ord en selektiv fordel, som forbedrede ABN AMRO N's konkurrencemæssige position sammenlignet med et scenarie, hvor foranstaltningen ikke var blevet gennemført.
(265)
Det bør derfor konkluderes, at selv om de generelle udskillelsesomkostninger ikke udgør statsstøtte, så gør forsigtighedsmargenen på 500 mio. EUR det (dvs. en del af foranstaltning B3). Den giver ABN AMRO N ekstra kapital og udgør en selektiv fordel.
(266)
Kommissionen bemærker, at der ikke var nogen kontraktlig eller økonomisk forpligtelse til at fusionere FBN og ABN AMRO N, da den nederlandske stat overtog disse selskaber. Formueforvaltningsdivisionen i ABN AMRO N var blevet integreret i Fortis Bank SA/NV, men denne division er ikke en nødvendig forretning for banker, eftersom mange andre banker får deres formueforvaltningsprodukter fra specialiserede eksterne leverandører. Det var den nederlandske stat selv, der den 21. november 2008 besluttede at fusionere ABN AMRO N og FBN, da den foretrak denne mulighed frem for andre omstruktureringsalternativer som f.eks. en isoleret strategi for de to banker, et hurtigt salg af et eller begge selskaber eller et hurtigt salg af større datterselskaber.
(267)
FBN og ABN AMRO N kunne ikke selv betale de direkte integrationsomkostninger for fusionen. Kommissionen bemærker, at den nederlandske stat offentligt har forsvaret fusionen ved at sige, at »de to banker står stærkere sammen end alene« (112). Fusionen bør medføre store fordele i form af synergier (vurderet til 1,1 mia. EUR om året før skat) og en stærkere konkurrencemæssig position (f.eks. større markedsandele, bedre finansieringsgrundlag osv.).
(268)
For at udnytte fordelene ved fusionen skulle FBN og ABN AMRO N pådrage sig forskellige omkostninger (nemlig omkostninger i forbindelse med fusionstilsagnet, integrationsomkostninger). Den nederlandske stat betalte disse omkostninger via en rekapitalisering (på et tidspunkt, hvor det fortsat var vanskeligt at skaffe kapital), mens FBN og ABN AMRO N fik alle fordelene. Det giver således FBN og ABN AMRO N en klar fordel.
(269)
Ifølge den nederlandske stat har fusionen en positiv nettonutidsværdi (113). Men som allerede fyldigt beskrevet i betragtning 235 til 242 følger foranstaltning B4 og B5 andre statsstøtteforanstaltninger og udgør en del af en større omstruktureringsplan, således at det markedsøkonomiske investorprincip ikke finder anvendelse.
(270)
Derfor bør det konkluderes, at foranstaltning B4 og B5 udgør statsstøtte på henholdsvis 300 mio. EUR og 1,2 mia. EUR. De giver FBN og ABN AMRO N en selektiv fordel ved at yde dem kapital.
(271)
Foranstaltning C giver FBN kapital, så den kunne overholde finanstilsynets lovgivningsmæssige minimumskrav. Hvis den nederlandske stat ikke havde konverteret sin tier 2-kapital til tier 1-kapital, havde FBN været nødt til at afbryde sin drift eller været forpligtet til at lede efter alternative løsninger som f.eks. at nedbringe sine risikovægtede aktiver for at frigøre tier 1-kapital. Takket være denne foranstaltning sluttede FBN med mere kapital og en stærkere konkurrencemæssig position end i et »ingen støtte«-scenarie.
(272)
Den nederlandske stat konverterede tier 2-gældsinstrumenter med en nominel værdi på 1,35 mia. EUR til et tilsvarende beløb i tier 1-kapital. Denne konvertering fører til den samme pengestrøm som et scenarie, hvor FBN havde genkøbt tier 2-instrumenter ejet af staten til pariværdi efterfulgt af en kapitaltilførsel af samme beløb. Analogt med betragtning 250 kunne Kommissionen acceptere, at markedsværdien af de gældsinstrumenter, som den nederlandske stat gav afkald på, var under pari. Under hensyntagen til tilsvarende bankers rabatter på lignende instrumenter er en rabat på [135 - 405] mio. EUR (eller [10 - 30] %) rimelig. FBN betalte med andre ord indirekte [135 - 405] mio. EUR for meget til den nederlandske stat ved implicit at købe instrumenterne tilbage til pari. Støttebeløbet ville således udgøre [0,945 - 1,215] mia. EUR og ikke 1,35 mia. EUR.
(273)
Den nederlandske stats påstand om, at foranstaltningen stemmer overens med det markedsøkonomiske investorprincip kan ikke accepteres. Foranstaltningen følger andre foranstaltninger, som indeholder elementer af statsstøtte som forklaret i betragtning 235 til 242, så det markedsøkonomiske investorprincip finder ikke anvendelse.
(274)
Det bør derfor konkluderes, at foranstaltning C udgør statsstøtte til en værdi af [0,945 - 1,215] mia. EUR, da den giver FBN en fordel i form af ekstra kapital.
(275)
Med hensyn til betalingerne til de øvrige medlemmer af konsortiet har Kommissionen konkluderet, at betalingerne rent faktisk er en del af forpligtelserne i forbindelse med aktionæroverenskomsten. Medlemmerne af konsortiet havde ventet, at der ville dukke visse uventede spørgsmål op under udskillelsesprocessen, og i aktionæroverenskomsten beskrives de procedurer, der skal anvendes til at løse disse spørgsmål. Kommissionen har ikke fundet nogen dokumentation for, at den nederlandske stats betalinger til de øvrige medlemmer af konsortiet medførte en ekstra overførsel af nettoaktiver til ABN AMRO N eller andre fordele for selskabet.
(276)
Det bør derfor konkluderes, at foranstaltning D ikke udgør statsstøtte, eftersom foranstaltning D var en af statens og ikke ABN AMRO N's forpligtelser i henhold til aktionæroverenskomsten. Foranstaltningen medførte ingen selektive fordele for ABN AMRO N.
(277)
Kommissionen har konkluderet, at krydshæftelserne i stort omfang hænger sammen med det specifikke forløb, da ABN AMRO N blev udskilt fra moderselskabet ABN AMRO Bank (nu RBS NV). I henhold til nederlandsk lovgivning hæfter Deutsche Bank som køber af New HBU for ABN AMRO Banks gæld, hvis sidstnævnte ikke opfylder sine forpligtelser. Deutsche Bank ønsker derfor at blive friholdt for den risiko, den løber i forhold til ABN AMRO Bank. Hvis ABN AMRO N ikke var blevet udskilt fra ABN AMRO Bank, ville disse krydshæftelser mellem New HBU og ABN AMRO Bank ikke have eksisteret. Den nederlandske stat giver derfor en garanti for en krydshæftelse, som udelukkende eksisterer på grund af ABN AMRO N's udskillelse. Den nederlandske stat giver ikke nogen garanti for krydshæftelsen mellem New HBU og ABN AMRO N.
(278)
Det bør derfor konkluderes, at det kan accepteres, at foranstaltning E ikke udgør statsstøtte, da ABN AMRO N's udskillelse fra ABN AMRO Bank er den nederlandske stats forpligtelse i henhold til aktionæroverenskomsten.
6.1.4. Kvantificering af statsstøtten
(279)
ABN AMRO Group (eller FBN og ABN AMRO N inden fusionen) har draget fordel af rekapitaliseringsstøtten, som ligger et sted mellem 4,2 mia. EUR og 5,45 mia. EUR. Dette beløb svarer til 2,75 %-3,5 % i forhold til ABN AMRO Groups risikovægtede aktiver.
(280)
Kommissionen bemærker, at FBN også drog fordel af et betragteligt beløb i likviditetsstøtte, både relativt og absolut.
Tabel 5
Statsstøtte: Sammenfatning af rekapitaliseringsstøtte og likviditetsstøtte
Rekapitaliseringsstøtte
(alle tal i mia. EUR)
Statsstøtte min.
Statsstøtte maks.
Risikovægtede aktiver i den fusionerede enhed FBN-ABN AMRO N
Min. % af risikovægtede aktiver
Maks. % af risikovægtede aktiver
Foranstaltning Z: Den nederlandske stat overtager AA fra FBN
[0 - 2,75]
[0,95 - 3,65]
162,6 (114)
[0 - 1,7] %
[0,6 - 2,25] %
Foranstaltning B3: Udskillelsesomkostninger (forsigtighedsmargen)
0,5
0,5
149,5 (115)
0,33 %
0,33 %
Foranstaltning B4: Kapitalunderskud i forbindelse med salget af HBU
0,3
0,3
149,5
0,20 %
0,20 %
Foranstaltning B5: Integrationsomkostninger
1,2
1,2
149,5
0,80 %
0,80 %
Foranstaltning C: Konvertering fra tier 2 == tier 1
[0,945 - 1,215]
[0,945 - 1,215]
149,5
[0,63 - 0,82] %
[0,63 - 0,82 %
Samlet rekapitaliseringsstøtte
4,2
5,45
2,75 %
3,5 %
Finansierings-/likviditetsstøtte
Foranstaltning Y1: Kortfristet likviditetsfacilitet
45
Foranstaltning Y2: Langfristede lån
7,9
Udstedelse af nyt gældsinstrument garanteret under den nederlandske garantiordning
18,8
Samlet finansierings-/likviditetsstøtte
71,7 (eller 52,9 justeret for dobbeltoptælling) (116)
6.2. De forskellige støtteforanstaltningers forenelighed
(281)
I henhold til traktatens artikel 107, stk. 3, litra b), kan Kommissionen erklære støtte forenelig med det indre marked, hvis den har til formål at »afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats økonomi«. Med hensyn til den nederlandske økonomi blev risikoen for en alvorlig forstyrrelse bekræftet i Kommissionens forskellige godkendelser af de foranstaltninger, som den nederlandske stat traf for at bekæmpe finanskrisen, såsom garantiordningen.
(282)
I denne henseende er det imidlertid vigtigt at understrege, at Retten i Første Instans har fremhævet, at traktatens artikel 107, stk. 3, litra b), bør anvendes restriktivt (117), således at den økonomiske forstyrrelse skal påvirke hele medlemsstaten og ikke blot en af dennes regioner. Kommissionen bemærker, at ABN AMRO N og FBN er førende nederlandske banker med et bredt nationalt netværk af filialer og førende positioner på markedet inden for en lang række segmenter på det nederlandske detail- og SMV-bankmarked. I forbindelse med de forskellige usikkerheder vedrørende genrejsningen efter den globale finans- og økonomikrise, ville disse bankers diskontinuitet skabe alvorlige forstyrrelser for den nederlandske økonomi, og statsstøtten fra den nederlandske regering kan dermed vurderes i henhold til traktatens artikel 107, stk. 3, litra b).
(283)
Kommissionen fastsatte flere detaljer om de forskellige foranstaltningers forenelighed i sin bankmeddelelse, rekapitaliseringsmeddelelsen og meddelelsen om værdiforringede aktiver samt om den krævede omstrukturering i sin omstruktureringsmeddelelse.
(284)
De enkelte foranstaltninger bør testes i forhold til Kommissionens relevante meddelelser. Kapitalfrigørelsesinstrumentet dækker ikke værdiforringede aktiver og træder faktisk i stedet for en rekapitaliseringsforanstaltning. De generelle principper bag meddelelsen om værdiforringede aktiver bør imidlertid også gælde for kapitalfrigørelsesinstrumentet for at være forenelig med det indre marked. For at sikre ens spilleregler måtte Kommissionen kontrollere, om kapitalfrigørelsesinstrumentet blev anvendt til at flytte forventede tab på porteføljen til staten. Foranstaltning A burde også indeholde exitincitamenter, og hvis den økonomiske situation forværres, skulle ABN AMRO N stadig påtage sit et tab via en vertikal andel. Likviditetsforanstaltningerne (foranstaltning Y1 og Y2) bør bedømmes i forhold til bankmeddelelsen og rekapitaliseringsforanstaltningerne (nærmere bestemt foranstaltning Z, B4 og B5 samt forsigtighedsmargenen på 500 mio. EUR, som udgjorde en del af foranstaltning B3 og C) i forhold til rekapitaliseringsmeddelelsen.
6.2.1. Foreneligheden af foranstaltning Y1 og Y2 i henhold til bankmeddelelsen
(285)
For at overholde bankmeddelelsen bør foranstaltning Y1 og Y2 være velfokuserede, stå i forhold til de aktuelle udfordringer og udformet, så de ikke udgør uforholdsmæssige konkurrencefordrejninger.
(286)
Kommissionen gentager konklusionen i betragtning 51 i beslutningen af 8. april 2009 om, at foranstaltningen, der brød alle forbindelser mellem FBN og dennes likviditetstrængte moderselskab Fortis SA/NV, var nødvendig for at beskytte FBN mod moderselskabets på daværende tidspunkt akutte problemer. Foranstaltningerne kan derfor anses for at være velfokuserede med hensyn til at redde FBN.
(287)
Foranstaltning Y1 og Y2 bør ligeledes stå i forhold til udfordringerne og ikke fordreje konkurrencen unødigt. I denne henseende ser Kommissionen positivt på det prissystem, som den nederlandske stat har udviklet, og som har til formål at sikre ens spilleregler med garantiordningen (se betragtning 169). Med hensyn til garantiordninger har Kommissionen konsekvent anmodet medlemsstaterne om at kræve en overkurs på mindst 50 basispoint for garantier, der er længere end tre måneder (og ikke længere end 12 måneder). Kommissionen fandt, at den nederlandske stat ikke konsekvent anmodede om EURIBOR + 50 basispoint for lån på mere end tre måneder. Derfor kan Kommissionen kun erklære foranstaltning Y1 kompatibel med det indre marked på den betingelse, at der foretages en korrigerende betaling på 18,2 mio. EUR for at sikre, at lån med en løbetid på over tre måneder forrentes med EURIBOR + 50 basispoint. Kommissionen bemærker positivt, at alle likviditetsfaciliteter var tilbagebetalt og afsluttet i juni 2009.
(288)
Med hensyn til foranstaltning Y2 bemærker Kommissionen, at eftersom den nederlandske stat ikke ændrede lånenes rente og løbetid, drog FBN fordel af relativt billige lån, som kunne fordreje konkurrencen. Kommissionen kan derfor kun erklære foranstaltningen forenelig med bankmeddelelsen, hvis alle de betingelser, der er beskrevet senere i denne afgørelse, og mere specifikt foranstaltningerne til begrænsning af konkurrencefordrejninger, gennemføres korrekt.
6.2.2. Forenelighed af foranstaltning Z, B3 (dvs. 500 mio. EUR), B4 og B5 og C i henhold til rekapitaliseringsmeddelelsen
(289)
Kommissionen har konkluderet, at de relevante foranstaltninger blev truffet for at løse et reelt behov og udgjorde det nødvendige minimum med hensyn til at genoprette de relevante selskabers rentabilitet.
(290)
Med hensyn til afkast bemærkede Kommissionen, at staten allerede ejede 100 % af de ordinære aktier i FBN (og indirekte 100 % af ABN AMRO N). Alle disse foranstaltninger var uundværlige for at bevare aktiebeholdningens værdi.
(291)
ABN AMRO Group vil realisere en egenkapitalforrentning på ca. […] % i 2013, hvilket viser, at der takket være alle statens indgreb er skabt en rentabel og profitabel enhed.
(292)
Alle de tilgængelige vurderinger af ABN AMRO Group ligger godt over støttesummen for foranstaltning Z, B3, B4, B5 og C (nemlig mellem 4,2 mia. EUR og 5,45 mia. EUR). Staten vil dermed få en passende forrentning af den støtte, der er ydet til ABN AMRO N og FBN (118).
(293)
I lyset af ovenstående har Kommissionen konkluderet, at foranstaltning Z, B3, B4, B5 og C er forenelige med rekapitaliseringsmeddelelsen, hvis betingelserne senere i denne afgørelse gennemføres korrekt.
6.2.3. Kapitalfrigørelsesinstrumentets forenelighed med principperne i meddelelsen om værdiforringede aktiver
(294)
Kommissionen anerkender, at den nederlandske stats kapitalfrigørelsesinstrument adskiller sig fra traditionelle foranstaltninger vedrørende værdiforringede aktiver, som er vurderet i andre sager. Mens andre foranstaltninger vedrørende værdiforringede aktiver har haft til formål at fritage banker for værdiforringede aktiver, er den portefølje, som beskyttes af kapitalfrigørelsesinstrumentet, en traditionel nederlandsk realkreditportefølje, hvis resultater hverken ABN AMRO N eller eksterne eksperter ventede ville forringes betydeligt.
(295)
Kommissionen bemærker, at en traditionel rekapitalisering for ABN AMRO N ikke var heldig for den nederlandske stat, fordi den ikke var en særskilt juridisk enhed på det relevante tidspunkt, og den nederlandske stat ville ikke have været i stand til at afgrænse sit kapitalbidrag, hvilket kunne have haft negative konsekvenser, navnlig i krisescenarier. Endvidere var kapitalfrigørelsesinstrumenter ikke mulige i lyset af transaktionens størrelse og kompleksiteten i forbindelse med udskillelsen af ABN AMRO Bank NV, ABN AMRO N's og ABN AMRO Z's moderselskab.
(296)
På denne særlige baggrund kan Kommissionen acceptere, at kapitalfrigørelsesinstrumentet i højere grad er et alternativ til traditionelle kapitaltilførsler end beskyttelse mod nødlidende aktiver og derfor er en nødvendig og hensigtsmæssigt målrettet foranstaltning til løsning af de særlige kapitalproblemer i ABN AMRO Z.
(297)
I lyset af at foranstaltningen primært skal træde i stedet for en rekapitalisering, bør den være konsekvent i forhold til andre kapitalfrigørelsesinstrumenter og dermed beskytte det indre marked som forklaret i betragtning 284.
(298)
Kommissionen har konkluderet, at den nederlandske stat har givet tilstrækkelig dokumentation for, at vurderingen viste, at ABN AMRO N eller dens retssuccessor vil bære det forventede tab. Markedsdata (især vurderingsrapporter), historiske data og ny dokumentation fra ABN AMRO N viser, at den årlige »første tab«-tranche på 20 basispoint bør række til at dække ventede tab.
(299)
Den forrentning, som ABN AMRO N betaler, er ikke lavere end den, der anmodes om i meddelelsen om værdiforringede aktiver og rekapitaliseringsmeddelelsen. Forrentningen betyder, at ABN AMRO N skal betale 10 % af den kapital, som frigøres ved transaktionen som følge af reduktionen i de risikovægtede aktiver. Denne procentsats er positiv, sammenlignet med de minimumssatser, der er anført i rekapitaliseringsmeddelelsens punkt 27. I lyset af den relativt høje forrentning, kan den vertikale andel på 5 % og tilbagebetalingsmekanismen anses for at stemme overens med punkt 24 og fodnote 15 i meddelelsen om værdiforringede aktiver.
(300)
Foranstaltning A indeholder også tilstrækkelige exitincitamenter. De købsoptioner, som er beskrevet i betragtning 107, viser, at det er let for ABN AMRO N (eller nu ABN AMRO Group) at ophæve foranstaltningen. Endvidere betyder prissætningen, at foranstaltningen bliver dyrere med tiden. Kontraktbetingelserne viser, at prissætningen ikke ville blive justeret, da ABN AMRO Group begyndte at beregne sine kapitalkrav baseret på Basel II. Den manglende justering reducerer foranstaltningens kapitalfrigørelsesvirkning, mens garantigebyret ikke vil falde. Derudover beregnes der en »første tab«-tranche som en procentdel af den indledende porteføljeværdi, så »første tab«-tranchen som en procentdel af den udestående portefølje (dvs. den indledende portefølje korrigeret for bl.a. tilbagebetalinger) gradvist vil øges over tid.
(301)
I lyset af kapitalfrigørelsesinstrumentets egenskaber og omstruktureringsplanen af december 2009 samt den ajourførte omstruktureringsplan af november 2010 som beskrevet under afsnit 2.3 i denne afgørelse mener Kommissionen, at foranstaltning A er forenelig med de generelle principper i foranstaltningen vedrørende værdiforringede aktiver og med det indre markeds principper som beskrevet i betragtning 284.
(302)
Den kendsgerning, at kapitalfrigørelsesinstrumentet blev inddrevet af ABN AMRO Group, lige efter den gennemførte Basel II-kravene, bekræfter efterfølgende analysen i betragtning 294 til 301.
6.3. Vurdering af støtten og af omstruktureringsplanen af december 2009 samt den ajourførte omstruktureringsplan af november 2010 i henhold til omstruktureringsmeddelelsen
(303)
I lyset af beløbet og støttens omfang som beskrevet i de foregående afsnit og navnlig den kendsgerning, at rekapitaliseringsstøtten overstiger 2 % af de risikovægtede aktiver, mener Kommissionen, at der er behov for en mere gennemgribende omstrukturering i overensstemmelse med punkt 4 i omstruktureringsmeddelelsen.
6.3.1. Rentabilitet
(304)
En omstruktureringsplan bør vise, at bankens strategi er baseret på et sammenhængende koncept og vise, at banken har genoprettet den langfristede rentabilitet uden at benytte sig af statsstøtte.
(305)
Som allerede konkluderet i afgørelsen af 5. februar 2010 blev der i FBN's og ABN AMRO N's forretningsmoduler ikke benyttet overdreven risikotagning og ikke-bæredygtig udlånspraksis. De to enheder stod imidlertid sårbare og uden midler på visse kerneområder som følge af udskillelsen fra deres respektive moderselskaber. Efter opdelingen af moderselskabet havde ABN AMRO N ringe adgang til større selskaber, havde ikke længere et internationalt netværk og manglede en række produkter og it-kundskaber. FBN var ligeledes stærkt påvirket af udskillelsen fra moderselskabet, og finansieringen afhang i høj grad af engrosmarkederne. ABN AMRO Groups omstruktureringsplan af december 2009 (og den ajourførte omstruktureringsplan af november 2010) viser, at integrationen af ABN AMRO N og FBN reducerer de enkelte enheders svagheder betydeligt. Fusionen af FBN og ABN AMRO N hjalp med at dæmpe nogle af disse bekymringer. ABN AMRO N's store detail- og private banking-franchise var rig på indskud, hvilket skabte en bedre finansieringsprofil for den integrerede koncern, FBN løste en del af det internationale netværksproblem i ABN AMRO N, og de to koncerner var sammen bedre i stand til at løse eksempelvis it-relaterede problemer (fordi de ikke hver især skulle genopbygge en it-platform og andre supportværktøjer).
(306)
De finansielle beregninger viser, at den fusionerede enhed i slutningen af omstruktureringsperioden burde kunne dække sine omkostninger og realisere en passende egenkapitalforrentning på ca. […] %. Selv i et stressscenarie vil selskabet fortsætte med at generere et overskud, mens solvensprocenten fortsat vil ligge over de lovpligtige minimumstærskler. Selskabets kapitalbuffer synes således at være tilstrækkelig stor - efter gentagne indgreb fra statens side - til at afværge fremtidige negative omstændigheder uden at skulle vende sig til staten igen.
(307)
Som tallene i andet halvår af 2008 og første halvår af 2009 viste, er det af afgørende betydning at realisere tilstrækkeligt høje nettorenteindtægter til at skabe et fuldt ud rentabelt selskab. Omstruktureringsplanen af december 2009 og den ajourførte omstruktureringsplan af november 2010 kan således kun erklæres forenelig med rentabilitetskravene i omstruktureringsmeddelelsen på den betingelse, at ABN AMRO Group bestræber sig på at realisere de ajourførte nettorenteindtægter i henhold til omstruktureringsplanen af november. ABN AMRO Group bør løbende rapportere sine fremskridt til Kommissionen - som minimum hvert kvartal. Hvis ABN AMRO Group bemærker afvigelser i forhold til beregningerne, bør den straks foretage korrigerende foranstaltninger.
(308)
En omstruktureringsplan bør indeholde beregninger med den nødvendige opdeling, ligesom omstrukturering også kræver en tilbagetrækning fra aktiviteter, som på mellemlang sigt fortsat vil være strukturelt tabsgivende (119). I betragtning 120 i afgørelsen af 5. februar 2010 tvivlede Kommissionen på, at rentabilitetsproblemerne i Prime Fund Solutions-divisionen - som rapporterede et vigtigt Madoff-relateret tab i 2008 - var blevet behandlet tilstrækkeligt. Ved at sælge PFS til Credit Suisse (se også betragtning 74) er dette problem blevet løst. De detaljerede beregninger på divisionsniveau viser, at både i et basisscenarie og et stressscenarie bidrager alle divisioner positivt til resultaterne. Derfor kan Kommissionen konkludere, at der ikke findes nogen andre divisioner med strukturelle rentabilitetsproblemer, og i lyset i denne konklusion er der ikke behov for yderligere frasalg for at forbedre selskabets rentabilitet.
6.3.2. Byrdefordeling/nødvendigt minimum
(309)
En omstruktureringsplan bør klart vise, at støtten fortsat er begrænset til det nødvendige minimum. Omkostninger i forbindelse med omstruktureringen bør ikke kun bæres af staten, men så vidt muligt også af dem, der investerede i banken. Banken og dens kapitalejere bør med andre ord så vidt muligt også bidrage til omstruktureringen med deres egne ressourcer. Omstruktureringsstøtten bør begrænses til at dække de omkostninger, som er nødvendige for at genoprette rentabiliteten. En virksomhed bør derfor ikke bevilges offentlige ressourcer, som kan anvendes til at finansiere markedsfordrejende aktiviteter, der ikke er knyttet til omstruktureringsprocessen, som f.eks. overtagelser (120).
(310)
Omstruktureringsmeddelelsen minder om, at et forbud mod overtagelser er nødvendig for at begrænse støtten til det nødvendige minimum. I punkt 23 i omstruktureringsmeddelelsen nævnes det, at »der ikke bør stilles offentlige midler til rådighed for en virksomhed, som kunne anvendes til at finansiere markedsfordrejende aktiviteter, der ikke er knyttet til omstruktureringsprocessen. F.eks. må overtagelse af aktier i andre virksomheder eller nye investeringer ikke finansieres ved hjælp af statsstøtte, medmindre dette er afgørende nødvendigt for genoprettelse af virksomhedens rentabilitet«.
(311)
I omstruktureringsmeddelelsen knyttes der ligeledes et forbud mod overtagelser til konkurrencefordrejning. I meddelelsens punkt 39 og 40 forklares det, at »statsstøtte må ikke anvendes til skade for konkurrenter, som ikke nyder tilsvarende offentlig støtte« og at »bankerne bør ikke bruge statsstøtte til at overtage konkurrerende virksomheder. Dette forbud bør gælde i mindst tre år og eventuelt indtil afslutningen af omstruktureringen, afhængigt af støttens størrelse, omfang og varighed«.
(312)
I overensstemmelse med punkt 40 i omstruktureringsmeddelelsen kan støtten kun erklæres forenelig på den betingelse, at ABN AMRO Group anvender forbuddet mod overtagelser strengt (121) i de tre år efter datoen for denne afgørelse. Forbuddet mod overtagelser bør udvides, hvis den nederlandske stat fortsætter med at eje 50 % af ABN AMRO Group efter tre år. Forbuddet mod overtagelser bør dog ikke række ud over fem år. Hvor en del af støtten allerede er tilbagebetalt, kan visse foranstaltninger (navnlig foranstaltning Z og C) ikke tilbagebetales af banken på grund af den form, den blev givet i (dvs. ikke i form af et hybridt gældsinstrument). Afslutningen af statsejerskabet træder i stedet for en vurdering af, hvornår den fordel, som støtten giver, slutter.
(313)
Kommissionen bemærker, at det allerede i omstruktureringsplanen af december 2009 (som blev afsluttet med finansielle beregninger for det værst tænkelige scenarie den 23. marts 2010) blev anført, at ABN AMRO Group var blevet en rentabel enhed, som skulle realisere en rimelig egenkapitalforrentning og endda forventes at realisere et rimeligt overskud under forværrede økonomiske forhold. Den ajourførte omstruktureringsplan af november 2010 bekræftede denne analyse. Denne tilbagevenden til rentabilitet er ikke knyttet til overtagelser. Et forbud mod overtagelser går således ikke imod en tilbagevenden til rentabilitet.
(314)
Kommissionen mener, at et forbud mod hybride kuponer og et forbud mod indfrielse af hybrid kapital ifølge punkt 26 i omstruktureringsmeddelelsen er uundgåeligt (122). Omstruktureringsmæssigt er foranstaltninger, der reducerer den samlede mængde egne midler, ikke forenelig med målet om byrdefordeling og kravet om nødvendigt minimum.
(315)
Som anført i punkt 26 i omstruktureringsmeddelelsen bør bankerne »imidlertid ikke anvende statsstøtte til at forrente egenkapitalen (stamkapital og efterstillet gæld), hvis dens aktiviteter ikke giver et tilstrækkeligt stort overskud.« En detaljeret vurdering af ABN AMRO Groups omstruktureringsplan af december 2009 (og den ajourførte omstruktureringsplan af november 2010) giver Kommissionen mulighed for at konkludere, at ABN AMRO Group om ca. to år har genoprettet sin rentabilitet som illustreret af en acceptabel egenkapitalforrentning på ca. […] % i henholdsvis 2012 og 2013. På denne baggrund synes en hybrid kupon og et forbud mod indfrielse af hybrid kapital i to år (123) at give en passende byrdefordeling fra selskabets kapitalejere (124). Støtten kan således kun erklæres forenelig på betingelse af et forbud mod hybride kuponer og indfrielse af hybrid kapital som nærmere beskrevet i artikel 8 i afgørelsens operationelle del. Dette forbud mod kuponer og indfrielser bør også gælde indehavere af FBNH-præferenceaktier for at fjerne den tvivl, som Kommissionen gav udtryk for i betragtning 130 i afgørelsen af 5. februar 2010.
(316)
I andre tilfælde er byrdefordelingsforanstaltninger ligeledes nødvendige for at sikre, at reddede banker bærer et passende ansvar for konsekvenserne af deres tidligere adfærd, så der skabes passende incitamenter for deres egen og andres fremtidige adfærd. Denne faktor er mindre relevant i denne sag, eftersom selskabets problemer i vidt omfang var knyttet til det tidligere moderselskab Fortis SA/NV (se afsnit 6.3.3 »Foranstaltninger til begrænsning af konkurrencefordrejninger«). Derfor kan det ud fra et byrdefordelingsperspektiv accepteres, at der ikke er andre store frasalg end salget af PFS og Intertrust, som tilsammen udgjorde […] % af de samlede driftsindtægter og […] % af de risikovægtede aktiver.
6.3.3. Foranstaltninger til begrænsning af konkurrencefordrejninger
(317)
Med hensyn til de foranstaltninger, der skal bruges til at begrænse konkurrencefordrejningerne, har det aktuelle tilfælde nogle atypiske træk.
(318)
I punkt 28 i omstruktureringsmeddelelsen anføres den form for konkurrencefordrejning, som kan forekomme, når statsstøtten gives med henblik på at støtte finansiel stabilitet under en systemisk krise: »Når bankerne konkurrerer på produkter og ydelser, vil de af dem, der har akkumuleret alt for store risici og/eller bygger på uholdbare forretningsmodeller, i sidste ende miste markedsandele og i givet fald blive nødt til at trække sig ud af markedet, mens mere effektive konkurrenter kan ekspandere eller gå ind på de pågældende markeder. Statsstøtte bevirker, at de konkurrencefordrejninger, der tidligere blev skabt ved overdreven risikotagning og uholdbare forretningsmodeller, bliver ved med at bestå, fordi den på kunstig vis understøtter den støttemodtagende banks markedsstyrke. På denne måde kan støtten skabe en moral hazard for støttemodtagerne, samtidig med at den svækker de incitamenter, som banker, der ikke modtager støtte, har til at konkurrere, investere og innovere«.
(319)
Som forklaret i beslutningen af 3. december 2008 var Fortis SA/NV's og Fortis Bank SA/NV's problemer en følge af en overdreven risiko: (i) Fortis Bank SA/NV investerede et stort beløb i struktureret kredit, og ii) Fortis SA/NV besluttede at købe ABN AMRO N til en meget høj pris. For at godkende støtte til sådanne banker kræver Kommissionen en betydelig reduktion i støttemodtagerens tilstedeværelse på markedet. I den forbindelse bemærker Kommissionen, at Fortis SA/NV er blevet delt i fire: De belgiske og internationale forsikringsaktiver er fortsat en del af det børsnoterede Fortis SA/NV (som efter Fortis SA/NV kollaps fik ændret navn til Ageas), Fortis Bank SA/NV og BGL er blevet overtaget af BNP Paribas, den nederlandske stat overtog FBN (herunder ABN AMRO N), og den nederlandske stat overtog desuden de nederlandske forsikringsaktiviteter (125). Fortis SA/NV er med andre ord blevet opdelt i mindre enheder, og Fortis Bank SA/NV er selv blevet delt i to (126).
(320)
Kommissionen bemærker, at de foranstaltninger til fordel for FBN og ABN AMRO N, der vurderes i denne afgørelse, har specifikke træk, som adskiller sig fra andre omstruktureringssager, som den har behandlet under den aktuelle krise, herunder i Fortis Bank SA/NV og Fortis SA/NV. I denne sag har FBN og ABN AMRO N ikke primært behov for statsstøtte, fordi de har truffet fejlagtige ledelsesmæssige beslutninger. Behovet for statsstøtte stammer f.eks. ikke fra akkumuleringen af overdrevne risici i deres investeringer eller i deres lånepolitik, eller fordi de har gennemført en uholdbar prispolitik. På samme måde stammede Fortis SA/NV's og Fortis Bank SA/NV's vanskeligheder ikke fra risikolån eller prispolitikker inden for detail-, privat- eller erhvervsbankaktiviteter, som på den anden side var profitable. Kommissionen mener således, at støtten til FBN og ABN AMRO N er betydeligt mindre fordrejende end den støtte, der blev godkendt til fordel for de finansielle institutioner, som havde akkumuleret overdrevne risici. Kommissionen mener derfor ikke, at der er behov for yderligere frasalg.
(321)
Det bør dog sikres, at statsstøtten ikke anvendes af FBN og ABN AMRO N til at vokse på bekostning af konkurrenterne, f.eks. ved at gennemføre en uholdbar prispolitik eller ved at overtage andre finansielle institutioner. Hvis dette skulle ske, ville støtten »svække ikke-støttemodtageres incitament i forhold til konkurrence, investeringer og innovation« og kunne underminere »incitamenterne til at gå ind i grænseoverskridende aktiviteter« ved at afholde deltagere fra at komme ind på det nederlandske marked.
(322)
Statsstøtten kan således kun erklæres forenelig, hvis der findes tilstrækkelige foranstaltninger til at sikre, at statsstøtten ikke anvendes til ulempe for konkurrenterne, hvoraf nogle ikke modtager tilsvarende offentlig støtte. Der bør være ens spilleregler for de banker, som modtager offentlig støtte, og de banker, der ikke modtager offentlig støtte. Det bør ligeledes undgås, at statsstøtten svækker ikke-støttemodtageres incitament i forhold til konkurrence, investeringer og innovation, og at der skabes adgangsbarrierer, som kan underminere grænseoverskridende aktiviteter.
(323)
I omstruktureringsmeddelelsen fastsættes det, at disse foranstaltningers art og form vil afhænge af støttebeløbets størrelse og de vilkår og omstændigheder, hvorunder støtten er ydet, samt forholdene på det marked eller de markeder, hvor den modtagende bank vil operere. Støttebeløbet er beskrevet i afsnit 6.1.3 Kvantificering af statsstøtten. De særlige vilkår og omstændigheder, hvorunder støtten er ydet, er blevet drøftet i begyndelsen af dette afsnit. Som nævnt i punkt 32 i omstruktureringsmeddelelsen spiller bankens størrelse og relative betydning på sit marked eller sine markeder også en rolle. Hvis banken efter omstruktureringen kun får en ubetydelig markedstilstedeværelse, er det mindre sandsynligt, at der bliver behov for yderligere betingelser. De nødvendige betingelser for at erklære støtten forenelig vedrører således primært detailaktiviteter eller private banking, da selskabet allerede har reduceret sin tilstedeværelse inden for forretningsbankaktiviteter betydeligt via frasalget af New HBU.
(324)
Støtten kan erklæres forenelig med omstruktureringsmeddelelsen på betingelse af, at ABN AMRO Group gennemfører de foranstaltninger, der er beskrevet i punkt 325 til 329.
(325)
Inden for detail- og privatbankaktiviteter kan støtten erklæres forenelig, forudsat at ABN AMRO Group ikke er prisførende for standardiserede opsparings- og realkreditprodukter. I overensstemmelse med punkt 44 i omstruktureringsmeddelelsen bør ABN AMRO Group ikke tilbyde prismæssige betingelser, som ikke kan matches af konkurrenter, der ikke modtager statsstøtte.
(326)
Eftersom et forbud mod prislederskab kan være effektivt i segmenter med mange ikke-standardiserede produkter, som f.eks. private banking-produkter i Nederlandene, hvor der var en specifik klage, er der behov for endnu en betingelse i overensstemmelse med punkt 44 i omstruktureringsmeddelelsen for at erklære støtten forenelig. ABN AMRO Group skal sigte mod at opnå de nettorenteindtægter, som blev forelagt Kommissionen den 8. november 2010. ABN AMRO Group bør derfor træffe passende foranstaltninger, så snart den bemærker, at den ligger under beregningen, navnlig hvis dette skyldes lave rentemarginaler.
(327)
Eftersom det er vanskeligt at gennemføre og overvåge et forbud mod prislederskab inden for private banking-aktiviteter, er det nødvendigt at gennemføre andre, bedre egnede midler til at sikre den effektive konkurrence, såsom foranstaltninger, der letter markedsadgangen, som beskrevet i punkt 44 i omstruktureringsmeddelelsen. I denne henseende er det en nødvendig betingelse for at erklære støtten forenelig, at ABN AMRO Group gennemfører en foranstaltning, der letter omstillingen. Konkret bør ABN AMRO Group dække sine egne administrations-, overførsels- og transaktionsomkostninger for sine kunder i Private Banking NL, som er en direkte konsekvens af afslutningen af forholdet inden for private banking-aktiviteterne og overførslen af porteføljer (127). Denne foranstaltning bør være gældende i en periode på to sammenhængende måneder med start hurtigst muligt og senest et år efter datoen for afgørelsen. Så snart denne periode på to måneder starter, vil banken utvetydigt underrette alle sine private banking-kunder om den mulighed, de tilbydes. ABN AMRO Group bør endvidere dokumentere over for Kommissionen, at kundeoverførsler udføres efter den normale procedure, og at der ikke forekom nogen forsinkelser i kundeoverførselsprocessen.
(328)
Hvis foranstaltningerne til at begrænse uforholdsmæssige konkurrencefordrejninger og mere specifikt de særlige foranstaltninger inden for detail- og private banking-virksomhed gennemføres korrekt, vil de også i tilstrækkelig grad omhandle klagerens spørgsmål. I sin undersøgelse af disse spørgsmål fandt Kommissionen, at ABN AMRO har prissat visse produkter midlertidigt med et tab, men at prissætningspolitikken fandt sted i et likviditetstrængt miljø, hvor alle banker konkurrerede aggressivt om opsparingerne samtidig med den særlige opstart af MoneYou (hvis lancering blev besluttet inden Fortis SA/NV's kollaps).
(329)
I punkt 44 i omstruktureringsmeddelelsen nævnes det endvidere, at banker ved markedsføringen af deres finansielle produkter ikke må henvise til statsstøtten for at udnytte den som en konkurrencemæssig fordel. En betingelse for at erklære støtten forenelig er således, at ABN AMRO Group ikke vil bruge statsstøtten i sine markedsføringskampagner og i sin kommunikation til investorer i en periode på tre år. Disse forbud bør udvides til en periode på op til fem år, så længe den nederlandske stat har en aktiebeholdning på mindst 50 % i ABN AMRO Group.
(330)
Ud fra perspektivet om uforholdsmæssige konkurrencefordrejninger ser Kommissionen positivt på frasalget af PFS og Intertrust. Frasalget af PFS reducerer selskabets tiltrækning for institutionelle investorer, hvorimod Intertrust bl.a. ydede tjenester, som kunne styrke private banking-delen. Som følge deraf kan salget gøre det lettere for konkurrenterne at forbedre deres konkurrencemæssige position i forhold til AMRO Mees Pierson. Kommissionen mener endvidere, at den kendsgerning, at en del af støtten er blevet tilbagebetalt, bidrager til at begrænse konkurrencefordrejningerne. Kommissionen ser ligeledes positivt på dividendepolitikken som beskrevet i betragtning 75.
6.3.4. Konklusion
(331)
Hvis alle betingelserne i afsnit 6.2 og 6.3 således gennemføres korrekt, er omstruktureringsplanen af december 2009 og den ajourførte omstruktureringsplan af november 2010 tilstrækkelig dokumentation for, at ABN AMRO Groups langfristede rentabilitet er genoprettet. Omstruktureringsplanen af december 2009 og den ajourførte omstruktureringsplan af november 2010 giver tilstrækkelig byrdefordeling og indeholder passende foranstaltninger til at begrænse uforholdsmæssige konkurrencefordrejninger. Kommissionen kan derfor på visse betingelser erklære, at omstruktureringsplanen af december 2009 og den ajourførte omstruktureringsplan af november 2010 stemmer overens med omstruktureringsmeddelelsen.
7. KONKLUSION
Kommissionen finder, at Nederlandene ulovligt har gennemført den statsstøtte, som er anført i afsnit 6.1.3 »Kvantificering af statsstøtten« i strid med traktatens artikel 108, stk. 3. Denne støtte kan imidlertid betragtes som forenelig, hvis betingelserne i afsnit 6.2 og 6.3, som nærmere beskrevet i denne afgørelses dispositive del, opfyldes.
Kommissionen bemærker, at den nederlandske stat undtagelsesvist har accepteret at modtage denne afgørelse udelukkende på engelsk -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Den statsstøtte, som Nederlandene har ydet til ABN AMRO Group, er forenelig med det indre marked, forudsat at betingelserne i artikel 3 til 9 opfyldes.
Statsstøtten blev givet som følger:
-
rekapitalisering til en værdi af mellem 4,2 mia. EUR og 5,45 mia. EUR til fordel for henholdsvis FBN og ABN AMRO N og
-
71,7 mia. EUR i likviditetsstøtte.
Artikel 2
I denne afgørelse anvendes følgende definitioner:
a) »ABN AMRO Group«: ABN AMRO Group med alle 100 % ejede direkte eller indirekte datterselskaber, herunder de enheder, som ABN AMRO Group har enekontrol med inden for betydningen af Rådets forordning (EF) nr. 139/2004 af 20. januar 2004 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (»EF-fusionsforordningen«) (128)
b) »rangere øverst«: at tilbyde den mest attraktive pris
c) »detailkunder«: alle individuelle kunder (i modsætning til erhvervskunder)
d) »standardiserede detailopsparings- og indskudsprodukter«: alle standardiserede detail- og indskudsprodukter, der til enhver tid dækker mindst 85 % af ABN AMRO Groups produktvolumen på detailopsparings- og indskudsmarkedet.
e) »standardiserede realkreditprodukter«: alle standardiserede detail- og indskudsprodukter, der til enhver tid dækker mindst 85 % af ABN AMRO Groups produktvolumen inden for realkredit.
f) Private Banking NL: alle kunder i forretningsenheden Private Banking med undtagelse af de kunder, som er en del af Private Banking International (129)
Artikel 3
1. I mangel af en forudgående godkendelse fra Kommissionen rangerer ABN AMRO Group ikke øverst med hensyn til standardiserede detailopsparings- og indskudsprodukter til detailkunder blandt de […] finansielle institutioner, som har den største markedsandel i volumen på det nederlandske detailopsparingsmarked inden for et af følgende segmenter:
-
opsparingskonti
-
tidsindskud med en løbetid på et år
-
tidsindskud med en løbetid på to år
-
tidsindskud med en løbetid på tre år
-
tidsindskud med en løbetid på fire år
-
tidsindskud med en løbetid på fem år.
Uanset første afsnit, hvor tre finansielle institutioner sammen rangerer øverst blandt de […] finansielle institutioner, der har den største markedsandel i et segment på det nederlandske detailopsparings- og indskudsmarked, kan ABN AMRO Group matche satsen i de tre finansielle institutioner med hensyn til standardiserede produkter i det tilsvarende segment.
2. I mangel af en forudgående godkendelse fra Kommissionen rangerer ABN AMRO Group ikke øverst med hensyn til nogen standardiseret form for realkreditlån blandt de […] finansielle institutioner, som har den største markedsandel på det nederlandske detailrealkreditmarked.
Uanset første afsnit, hvor tre finansielle institutioner sammen rangerer øverst blandt de […] finansielle institutioner, der har den største markedsandel på det nederlandske detailrealkreditmarked, kan ABN AMRO Group matche satsen i de tre finansielle institutioner med hensyn til den tilsvarende standardiserede form for realkredit.
3. For at sikre overensstemmelse med stk. 1 og 2 overvåger ABN AMRO Group fast og mindst en gang om ugen de betingelser, som tilbydes af de […] andre finansielle institutioner, som har den største markedsandel med hensyn til volumen på de respektive nederlandske opsparingsmarkeder, i det omfang disse betingelser er tilgængelige for offentligheden. Hvis tallene for en af disse […] andre finansielle institutioner ikke er offentligt tilgængelige, erstattes de af tal fra de næststørste finansielle institutioner fra den markedsmæssige rangering.
Så snart ABN AMRO Group finder ud af, at den tilbyder en mere favorabel pris for sine produkter end den pris, som den må tilbyde på grundlag af stk. 1 og stk. 2 i denne artikel, underretter ABN AMRO Group omgående Kommissionen. Den justerer straks produktprisen og gennemfører hurtigst muligt prisjusteringen.
Med hensyn til detailopsparings- og indskudsprodukter gennemfører ABN AMRO Group justeringen senest 10 arbejdsdage efter den dato, hvor den bemærkede afvigelsen fra betingelsen. Hvis afvigelsen imidlertid vedrører produkter, hvor prisen kun kan ændres i slutningen af en måned, og der er mindre end 10 arbejdsdage mellem det tidspunkt, hvor afvigelsen blev bemærket, og slutningen af en måned, gennemfører ABN AMRO Group justeringen ved førstkommende lejlighed fra slutningen af den efterfølgende måned.
Med hensyn til realkreditlån justerer ABN AMRO Group sin prissætning senest 10 arbejdsdage efter den dato, hvor den bemærkede afvigelsen fra betingelsen, og justeringen gennemføres senest 15 arbejdsdage efter den dato, hvor afvigelsen fra betingelsen blev bemærket.
4. Betingelsen i stk. 1 og stk. 2 er gældende i tre år fra datoen for denne afgørelse. ABN AMRO Group sender Kommissionen en overensstemmelsesrapport vedrørende denne betingelse kvartalsvist og senest to uger efter offentliggørelsen af ABN AMRO Groups kvartalsregnskab.
Artikel 4
1. ABN AMRO Group bestræber sig på at opnå de beregninger (herunder nettorenteindtægter), som blev forelagt Kommissionen i omstruktureringsplanen af december 2009 og den ajourførte omstruktureringsplan af november 2010. Beregningerne fra 2010 skal opnås på konsolideret plan i ABN AMRO Group.
ABN AMRO Group rapporterer kvartalsvist til Kommissionen med en opdeling af beregningerne og de faktiske tal (herunder nettorenteindtægter) for de fire segmenter, der er defineret i omstruktureringsplanen af december 2009 og omstruktureringsplanen af november 2010, nemlig Retail Banking, Private Banking NL, Private Banking International, Commercial & Merchant Banking.
ABN AMRO Group kan forelægge Kommissionen en begrundet anmodning om at revidere sine beregninger (herunder nettorenteindtægter) og tage højde for ekstern udvikling.
2. ABN AMRO Group opdeler nettorenteindtægter i volumen og marginaler på konsolideret plan og for privatbankvirksomhed.
ABN AMRO Group rapporterer kvartalsvist og senest to uger efter offentliggørelsen af sit kvartalsregnskab til Kommissionen og angiver, om de nettorenteindtægter, som er opnået på konsolideret plan, stemmer overens med beregningerne i stk. 1. I denne rapport sammenlignes også planlagte og faktiske marginaler på konsolideret plan og for private banking-virksomhed.
Hvis de opnåede nettorenteindtægter på konsolideret plan ikke stemmer overens med disse beregninger, angiver ABN AMRO Group i denne rapport de foranstaltninger, der er truffet for at opfylde beregningerne.
3. Forpligtelserne i stk. 1 og stk. 2 er gældende i tre år fra datoen for denne afgørelse.
Artikel 5
1. ABN AMRO Group overtager ikke kontrollen med mere end [0 - 7] % i en vilkårlig virksomhed.
2. Uanset stk. 1 kan ABN AMRO Group overtage en virksomhed, hvis den samlede bruttokøbspris (eksklusive påtagelse eller overførsel af gæld i forbindelse med sådanne overtagelser), som betales af ABN AMRO Group for alle sådanne overtagelser i en periode på tre år efter datoen for denne afgørelse, er mindre end [0 - 600] mio. EUR.
Forbuddet i stk. 1 gælder ikke private equity-overtagelser i ABN AMRO Group, hvis de passer ind i forretningsplanen og det planlagte budget for »Private Equity«-divisionen som forelagt Kommissionen den 5. oktober 2010.
Forbuddet i stk. 1 gælder heller ikke […] equity-andele, som ABN AMRO Groups division »Energy, Commodities and Transportation«-division har påtaget sig til støtte for dens normale finansieringsvirksomhed, hvis de passer ind i ABN AMRO Groups forretningsplan og det planlagte budget for denne division som forelagt Kommissionen den 10. januar 2010.
ABN AMRO Group rapporterer kvartalsvist til Kommissionen og senest to uger efter offentliggørelsen af kvartalsregnskabet. Rapporten indeholder en liste over faktiske overtagelser i »Private Equity«- og »Energy, Commodities and Transportation«-divisionerne. Rapporten indeholder ligeledes nærmere oplysninger om ABN AMRO Groups andre overtagelser, som den må foretage på grundlag af det første afsnit.
3. Forbuddet i stk. 1 gælder i mindst tre år efter datoen for denne afgørelse eller indtil den dato, hvor Nederlandenes aktieandel i ABN AMRO Group falder til under 50 %, afhængigt af hvad der sker sidst. Dette forbud ophører senest fem år efter datoen for denne afgørelse.
I tilfælde af at forbuddet i stk. 1 gælder i mere end tre år efter datoen for denne afgørelse, øges den samlede engroskøbspris i henhold til stk. 2, afsnit 1, med [0 - 200] mio. EUR pr. år.
Artikel 6
ABN AMRO Group reklamerer ikke med, at den er statsejet, og henviser ikke til eventuel modtaget statsstøtte i sin kommunikation med eksisterende eller potentielle kunder og/eller investorer i en periode på mindst tre år efter datoen for denne afgørelse eller indtil den dato, hvor Nederlandenes andel falder til under 50 % af aktierne i ABN AMRO Group, afhængigt af hvad der sker sidst. Dette forbud ophører senest fem år efter datoen for denne afgørelse.
Uanset dette forbud kan ABN AMRO Group henvise til, at den er statsejet, samt til enhver statsstøtte, den måtte have modtaget, når der stilles krav om en sådan henvisning i lovgivnings- eller forskriftsmæssige bestemmelser.
Artikel 7
1. ABN AMRO Group giver kunderne i Private Banking NL mulighed for at bringe deres private banking-kundeforhold med ABN AMRO Group til ophør og overføre deres investeringsportefølje til andre banker. Dette tilbud gælder i en periode af to på hinanden følgende måneder (»den relevante periode«).
Den relevante periode starter hurtigst muligt efter datoen for denne afgørelse under hensyntagen til (om nødvendigt) en rimelig forberedelsesperiode og senest et år efter datoen for denne afgørelse. ABN AMRO Group sender til Kommissionens godkendelse en startdato for den relevante periode senest fire uger inden den påtænkte start på den relevante periode.
2. ABN AMRO Group underretter alle sine kunder i Private Banking NL om tilbuddets betingelser, jf. stk. 1, på en utvetydig måde senest den første dag i den relevante periode. De oplysninger, som ABN AMRO Group skal sende til sine kunder, gives først til Kommissionen senest fire uger, efter at disse oplysninger sendes til kunderne.
3. ABN AMRO Group fremmer ophøret af private banking-kundeforhold, hvis kunderne anmoder derom, i en almindelig procedure til de lavest mulige omkostninger. Hvis kunden beslutter at overføre sin position og/eller (dermed forbundne) værdipapirrettigheder, og overførslen er mulig fra den overførende banks synspunkt, fremmer ABN AMRO en sådan overførsel. Kunderne underrettes om muligheden for at overføre positioner i stedet for at lukke dem og underrettes om omkostningerne ved de to muligheder.
ABN AMRO Group dækker sine egne administrations-, overførsels- og transaktionsomkostninger, som er en direkte konsekvens af ophøret af private banking-kundeforholdet og overførslen af porteføljer (130).
ABN AMRO Group er ikke forpligtet til at dække andre finansielle konsekvenser for kunden.
Artikel 8
ABN AMRO Group betaler ikke nogen kupon på tier 1-kernekapital og på tier 1- og tier 2-kapitalinstrumenter (herunder hybridkapitalinstrumenter og præferenceaktier), som er udstedt inden datoen for denne afgørelse, ligesom den ikke udnytter nogen købsoptionsrettigheder i forbindelse med sådanne kapitalinstrumenter før efter den 10. marts 2013, medmindre der foreligger en lovmæssig forpligtelse til at gøre dette.
ABN AMRO Group kan udstede nye kapitalinstrumenter efter datoen for denne afgørelse eller betale kupon på sådanne nye kapitalinstrumenter, medmindre sådanne udstedelser eller betalinger medfører en forpligtelse til at betale kupon på dens egne eksisterende kapitalinstrumenter.
Uanset stk. 1 kan ABN AMRO Group indløse et FCC-instrument (dvs. 87,5 mio. EUR, 6,25 % ikke-akkumulerende, ikke-stemmeberettiget uopsigelig præferenceaktie i klasse A, serie I, udstedt af Fortis Capital Company Ltd).
Frem til og med den 10. marts 2013 må ABN AMRO Group kun betale dividende på sine ordinære aktier, hvis dividenden overstiger 100 mio. EUR (131).
Artikel 9
Senest den 30. juni 2011 betaler ABN AMRO Group Nederlandene en justeret rente på de lån, der er identificeret i en e-mail fra Kommissionen til den nederlandske stat af 24. juni 2010. Det justerede beløb med rente beløber sig til 18 152 722 EUR.
Artikel 10
Senest to måneder efter meddelelsen af denne afgørelse underretter Nederlandene Kommissionen om de foranstaltninger, den har truffet for at overholde denne afgørelse.
Artikel 11
Denne afgørelse er rettet til Kongeriget Nederlandene.
Udfærdiget i Bruxelles, den 5. april 2011.