ДИРЕКТИВА 2010/23/ЕС НА СЪВЕТА
от 16 март 2010 година
за изменение на Директива 2006/112/ЕО относно общата система на данъка върху добавената стойност по отношение на незадължително и временно прилагане на механизма за самоначисляване във връзка с доставки на някои услуги, при които съществува риск от измами
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 113 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие със специалната законодателна процедура,
като има предвид, че:
(1)
Директива 2006/112/ЕО на Съвета (3) определя, че данъкът върху добавената стойност (ДДС) е платим от всяко данъчнозадължено лице, извършващо облагаеми доставки на стоки и услуги. Същевременно, в случай на трансгранични сделки и в определени национални сектори с висок риск от измами, например строителство или отпадъци, се предвижда прехвърляне на задължението за плащане на ДДС към лицето, което получава доставката.
(2)
Предвид мащаба на измамите с ДДС, на държавите-членки следва да бъде позволено временно да прилагат механизъм, при който задължението за плащане на ДДС се прехвърля към лицето, на което са прехвърлени квоти за емисии на парникови газове, както са определени в член 3 на Директива 2003/87/ЕО (4), и други единици, които могат да се използват за постигане на съответствие с посочената директива.
(3)
Въвеждането на такъв механизъм, насочен към посочените услуги, при които според придобития напоследък опит съществува особено висок риск от измами, за разлика от общото му прилагане, не следва да окаже неблагоприятно въздействие върху основните принципи на системата на ДДС, като например плащането на части.
(4)
Държавите-членки следва да изготвят доклад за оценка на прилагането на механизма, за да се даде възможност за оценяване на неговата ефикасност.
(5)
С оглед на оценяването по прозрачен начин на ефекта от прилагането на механизма относно дейностите с цел измама, докладите за оценка от държавите-членки следва да се основават на предварително определени критерии, установени от държавите-членки. Всяка такава оценка следва ясно да оценява равнището на измамите преди и след прилагането на механизма и всяка последваща промяна в тенденциите при дейностите с цел измама, включително доставки на други услуги. Докладът следва да съдържа и оценка на разходите за съответствие за данъчнозадължени лица.
(6)
Всяка държава-членка, която е установила промяна в тенденциите при дейностите с цел измама на своя територия във връзка с услугите по настоящата директива, следва да изготви доклад относно това.
(7)
С оглед осигуряване на възможност на всички държави-членки за прилагане на такъв механизъм е необходимо определено изменение на Директива 2006/112/ЕО.
(8)
Доколкото целта настоящата директива, а именно борбата с измамите с ДДС чрез временна мярка, с дерогация от съществуващите правила на ЕС, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и поради това може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа за пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(9)
Поради това Директива 2006/112/ЕО следва да се измени по съответния начин,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
В Директива 2006/112/ЕО се вмъква следният член:
„Член 199а
1. Държавите-членки могат да предвидят, до 30 юни 2015 г. и за минимален срок от две години, лицето платец на ДДС да е данъчнозадълженото лице, за което се извършва която и да е от следните доставки:
а)
прехвърлянето на квоти за емисии на парникови газове, както са определени в член 3 от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 г. за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността (5), които могат да се прехвърлят в съответствие с член 12 от посочената директива;
б)
прехвърлянето на други единици, които могат да се използват от операторите за постигане на съответствие със същата директива.
2. Държавите-членки уведомяват Комисията за прилагането на механизма, предвиден в параграф 1, при въвеждането на такъв механизъм и предоставят на Комисията следната информация:
а)
декларация относно обхвата на мярката за прилагане на механизма и подробно описание на придружаващите мерки, включително всички задължения за отчитане по отношение на данъчнозадължените лица, както и всички мерки за контрол;
б)
критериите за оценка, които позволяват сравнение между дейностите с цел измама по отношение на услугите, посочени в параграф 1, преди и след прилагането на механизма, дейностите с цел измама по отношение на други услуги преди и след прилагането на механизма, както и за увеличението на други видове дейности с цел измама преди и след прилагането на механизма;
в)
началната дата на мярката за прилагане на механизма и срокът, който трябва да бъде обхванат от нея.
3. Въз основа на критериите за оценка, посочени в параграф 2, буква б), държавите-членки, които прилагат предвидения в параграф 1 механизъм, представят доклад на Комисията не по-късно от 30 юни 2014 г. В доклада се посочва ясно информацията, която трябва да се третира като поверителна, и информацията, която може да се публикува.
Докладът представя подробна оценка на цялостната ефективност и ефикасност на мярката, по-специално по отношение на:
а)
въздействието върху дейностите с цел измама във връзка с доставки на услуги, обхванати от мярката;
б)
евентуално прехвърляне на дейности с цел измама към стоки или други услуги;
в)
разходите за съответствие за данъчнозадължени лица в резултат на мярката.
4. Всяка държава-членка, която е установила, считано от влизането в сила на настоящия член, промяна в тенденциите при дейностите с цел измама на своя територия във връзка с услугите, изброени в параграф 1, представя на Комисията доклад по този въпрос не по-късно от 30 юни 2014 г.
Член 2
Държавите-членки, които изберат да прилагат механизма, предвиден в член 199а, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО, съобщават на Комисията разпоредбите на мярката за прилагане на механизма в момента на стартирането на механизма.
Член 3
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 4
Директивата се прилага до 30 юни 2015 г.
Член 5
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Член 6
Настоящата директива се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 16 март 2010 година.
RÅDETS DIREKTIV 2010/23/EU
af 16. marts 2010
om ændring af direktiv 2006/112/EF om det fælles merværdiafgiftssystem for så vidt angår en fakultativ og midlertidig anvendelse af ordningen for omvendt betalingspligt ved levering af bestemte tjenesteydelser, som kan være udsat for svig
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 113,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
efter en særlig lovgivningsprocedure, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets direktiv 2006/112/EF (3) fastsætter, at momsen påhviler den afgiftspligtige person, som foretager transaktioner, der involverer en afgiftspligtig levering af varer eller tjenesteydelser. I forbindelse med grænseoverskridende transaktioner og for bestemte indenlandske sektorer, der er forbundet med høj risiko, såsom bygge- og anlægssektoren eller affaldssektoren, påtænkes det imidlertid at overføre momspligten til den person, der modtager leveringen.
(2)
Da momssvig er meget alvorligt, bør medlemsstaterne have mulighed for at anvende en ordning midlertidigt, hvorved momspligten overføres til den person, hvortil kvoter til udledning af drivhusgasser, som defineret i artikel 3 i direktiv 2003/87/EF (4), og andre enheder, som kan benyttes med henblik på overholdelse af nævnte direktiv, overdrages.
(3)
Indførelsen af en sådan ordning, der er målrettet mod disse tjenesteydelser, som ud fra de seneste erfaringer er særligt udsatte for svig, men ikke anvendes generelt, bør ikke have en negativ indvirkning på de grundlæggende principper i momsordningen, såsom betaling i flere led.
(4)
Medlemsstaterne bør forelægge en evalueringsrapport om anvendelsen af ordningen for at gøre det muligt at foretage en vurdering af ordningens effektivitet.
(5)
For at der kan foretages en gennemskuelig vurdering af ordningens virkning på svigagtig adfærd, bør medlemsstaternes evalueringsrapporter baseres på forud fastsatte kriterier, som medlemsstaterne fastlægger. Sådanne evalueringer bør indeholde en klar vurdering af omfanget af svig før og efter anvendelsen af ordningen og af efterfølgende ændringer i tendenserne for svigagtig adfærd, herunder ved levering af andre tjenesteydelser. Rapporten bør også evaluere overholdelsesomkostningerne for de afgiftspligtige personer.
(6)
Enhver medlemsstat, der har konstateret en ændring i tendenserne for svigagtig adfærd på dens område i forbindelse med de tjenesteydelser, der er omhandlet i dette direktiv, bør indgive en rapport herom.
(7)
For at give alle medlemsstaterne mulighed for at anvende en sådan ordning er det nødvendigt at foretage en specifik ændring af direktiv 2006/112/EF.
(8)
Målet for dette direktiv, nemlig at sætte ind over for momssvig ved hjælp af en midlertidig foranstaltning, som afviger fra de eksisterende EU-regler, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går direktivet ikke videre end, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(9)
Direktiv 2006/112/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
Artikel 1
I direktiv 2006/112/EF indsættes følgende artikel:
»Artikel 199a
1. Medlemsstaterne kan indtil den 30. juni 2015 og for en periode på mindst to år fastsætte, at den afgiftspligtige person er modtageren i følgende transaktioner:
a)
overdragelse af kvoter til udledning af drivhusgasser som defineret i artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet (5), som kan overdrages i henhold til artikel 12 i nævnte direktiv
b)
overdragelse af andre enheder, som driftsledere kan benytte med henblik på overholdelse af nævnte direktiv.
2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om anvendelsen af den i stk. 1 omhandlede ordning i forbindelse med indførelsen af ordningen og forsyner Kommissionen med følgende oplysninger:
a)
en angivelse af anvendelsesområdet for den foranstaltning, der gennemfører ordningen, og en udførlig beskrivelse af de ledsagende foranstaltninger, herunder enhver indberetningsforpligtelse for afgiftspligtige personer og enhver kontrolforanstaltning
b)
evalueringskriterier, der gør det muligt at sammenligne svigagtig adfærd i forbindelse med de tjenesteydelser, der er anført i stk. 1, før og efter anvendelsen af ordningen, svigagtig adfærd i forbindelse med andre tjenesteydelser før og efter anvendelsen af ordningen samt enhver stigning i andre typer af svigagtig adfærd før og efter anvendelsen af ordningen
c)
begyndelsestidspunktet og den periode, som den foranstaltning, der gennemfører ordningen, skal gælde for.
3. De medlemsstater, der anvender den i stk. 1 omhandlede ordning, indgiver på grundlag af evalueringskriterierne i stk. 2, litra b), en rapport til Kommissionen senest den 30. juni 2014. Rapporten skal klart angive, hvilke oplysninger der skal behandles fortroligt, og hvilke oplysninger der kan offentliggøres.
Rapporten skal indeholde en udførlig vurdering af den samlede virkning og effektivitet af foranstaltningen, navnlig for så vidt angår:
a)
indvirkningen på svigagtig adfærd i forbindelse med levering af de tjenesteydelser, der er omfattet af foranstaltningen
b)
en eventuel ændring af den svigagtige adfærd til at omfatte varer eller andre tjenesteydelser
c)
overholdelsesomkostningerne for de afgiftspligtige personer som følge af foranstaltningen.
4. Enhver medlemsstat, der efter denne artikels ikrafttræden har konstateret en ændring i tendenserne for svigagtig adfærd på deres område i forbindelse med de i stk. 1 anførte tjenesteydelser, skal indgive en rapport herom til Kommissionen senest den 30. juni 2014.
Artikel 2
De medlemsstater, der vælger at anvende den i artikel 199a, stk. 1, i direktiv 2006/112/EF omhandlede ordning, underretter Kommissionen om bestemmelserne i den foranstaltning, der gennemfører ordningen, når ordningen begynder.
Artikel 3
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 4
Direktivet anvendes indtil den 30. juni 2015.
Artikel 5
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Artikel 6
Dette direktiv offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
Udfærdiget i Bruxelles, den 16. marts 2010.