PROVÁDĚCÍ SMĚRNICE KOMISE 2014/20/EU
ze dne 6. února 2014
o vymezení tříd Unie pro základní a certifikovanou sadbu brambor a o podmínkách a označování těchto tříd
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2002/56/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění sadby brambor na trh (1), a zejména na čl. 3 odst. 3 první pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnicí Komise 93/17/EHS (2) byla zavedena pravidla týkající se tříd Unie pro základní sadbu brambor.
(2)
Z důvodu rychlého technického a vědeckého pokroku v oblasti systémů pro produkci sadby brambor a rostoucího obchodu se sadbou brambor na vnitřním trhu je žádoucí změna těchto pravidel. Vzhledem k vývoji odvětví by se tato pravidla měla vztahovat také na certifikovanou sadbu brambor.
(3)
Tato pravidla by se měla týkat označování jednotných názvů tříd Unie. Jejich součástí by měly být rovněž podmínky pro uvádění sadby brambor a partií sadby brambor na trh jako kterékoli z příslušných tříd Unie. Tato pravidla by se měla podle potřeby týkat také výskytu škodlivých organismů, brambor jiných odrůd a brambor s vadami, scvrklým povrchem, přichycenou zeminou nebo cizorodými látkami.
(4)
Protože tato směrnice stanoví přísnější požadavky na třídy Unie, není již nutný požadavek, aby pěstovaná rostlina rostla na pozemku, kde od poslední sklizně brambor uplynuly nejméně tři roky, a aby byla podrobena nejméně dvěma úředním prohlídkám.
(5)
Od přijetí směrnice 2002/56/ES došlo k vývoji vědeckých poznatků ohledně souvislosti mezi počtem generací a úrovní výskytu škodlivých organismů na sadbě brambor. Nezbytným opatřením ke snížení fytosanitárního rizika, jež představují škodlivé organismy v latentním stavu, je omezení počtu generací. Toto omezení je nezbytné pro snížení uvedeného rizika, přičemž jiná méně přísná opatření, která by je mohla nahradit, neexistují. Ze zkušeností plyne, že u tříd Unie S, SE a E je třeba povolit maximální počet generací pro každou z těchto tříd Unie. Z důvodu zajištění splnění věcných požadavků by měly uvedené požadavky být považovány za splněné pouze na základě úřední prohlídky.
(6)
Směrnice 93/17/EHS by proto měla být zrušena.
(7)
Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Třídy Unie pro základní sadbu brambor
1. Členské státy zajistí, aby základní sadba brambor mohla být uváděna na trh jako „třída Unie S“, pokud splňuje tyto podmínky:
a)
úřední prohlídkou bylo shledáno, že brambory splňují podmínky uvedené v bodě 1 písm. a) přílohy I, a
b)
úřední prohlídkou bylo shledáno, že jejich partie splňují podmínky uvedené v bodě 1 písm. b) uvedené přílohy.
2. Členské státy zajistí, aby základní sadba brambor mohla být uváděna na trh jako „třída Unie SE“, pokud splňuje tyto podmínky:
a)
úřední prohlídkou bylo shledáno, že brambory splňují podmínky uvedené v bodě 2 písm. a) přílohy I, a
b)
úřední prohlídkou bylo shledáno, že jejich partie splňují podmínky uvedené v bodě 2 písm. b) uvedené přílohy.
3. Členské státy zajistí, aby základní sadba brambor mohla být uváděna na trh jako „třída Unie E“, pokud splňuje tyto podmínky:
a)
úřední prohlídkou bylo shledáno, že brambory splňují podmínky uvedené v bodě 3 písm. a) přílohy I, a
b)
úřední prohlídkou bylo shledáno, že jejich partie splňují podmínky uvedené v bodě 3 písm. b) uvedené přílohy.
Článek 2
Třídy Unie pro certifikovanou sadbu brambor
1. Členské státy zajistí, aby certifikovaná sadba brambor mohla být uváděna na trh jako „třída Unie A“, pokud splňuje tyto podmínky:
a)
úřední prohlídkou bylo shledáno, že brambory splňují podmínky uvedené v bodě 1 písm. a) přílohy II, a
b)
úřední prohlídkou bylo shledáno, že jejich partie splňují podmínky uvedené v bodě 1 písm. b) uvedené přílohy.
2. Členské státy zajistí, aby certifikovaná sadba brambor mohla být uváděna na trh jako „třída Unie B“, pokud splňuje tyto podmínky:
a)
úřední prohlídkou bylo shledáno, že brambory splňují podmínky uvedené v bodě 2 písm. a) přílohy II, a
b)
úřední prohlídkou bylo shledáno, že jejich partie splňují podmínky uvedené v bodě 2 písm. b) uvedené přílohy.
Článek 3
Informace Komisi
Členské státy sdělí Komisi, v jakém rozsahu používají označení příslušných tříd Unie při certifikaci vlastní produkce.
Článek 4
Provedení
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 2015. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění.
Použijí tyto předpisy ode dne 1. ledna 2016.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Zrušení
Směrnice 93/17/EHS se zrušuje s účinkem od 1. ledna 2016.
Článek 6
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 7
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 6. února 2014.
DIRECTIVE D’EXÉCUTION 2014/20/UE DE LA COMMISSION
du 6 février 2014
portant définition des classes de l’Union de plants de pommes de terre de base et de plants de pommes de terre certifiés, ainsi que les conditions et dénominations applicables à ces classes
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
vu la directive 2002/56/CE du Conseil du 13 juin 2002 concernant la commercialisation des plants de pommes de terre (1) et, notamment, son article 3, paragraphe 3, premier alinéa,
considérant ce qui suit:
(1)
La directive 93/17/CEE de la Commission (2) a introduit des règles relatives aux classes de l’Union de plants de base de pommes de terre.
(2)
Les rapides avancées de la technique et de la science dans les systèmes de production de plants de pommes de terre et l’augmentation des échanges de tels plants sur le marché intérieur rendent souhaitable une adaptation de ces règles. À la lumière de l’évolution observée dans ce secteur, il convient que ces règles s’appliquent également aux plants certifiés de pommes de terre.
(3)
Ces règles doivent concerner l’établissement de dénominations de classes uniformes au niveau de l’Union. Elles doivent également inclure des conditions applicables à la mise sur le marché de plants de pommes de terre et de lots de plants de pommes de terre sous les classes respectives de l’Union. Ces conditions doivent concerner, le cas échéant, la présence d’organismes nuisibles, les pommes de terre d’autres variétés et les pommes de terre présentant des défauts, flétries, ou encore, couvertes de terre ou de corps étrangers.
(4)
L’exigence selon laquelle la plante doit pousser sur une parcelle où la dernière culture de pommes de terre remonte à trois ans au moins et doit faire l’objet d’au moins deux inspections officielles n’est plus nécessaire, en raison des exigences plus strictes applicables aux classes de l’Union et exposées dans la présente directive.
(5)
Depuis l’adoption de la directive 2002/56/CE, les connaissances scientifiques ont progressé quant au rapport entre le nombre de générations et le taux de présence d’organismes nuisibles dans les plants de pommes de terre. Il est nécessaire de limiter le nombre de générations pour atténuer le risque phytosanitaire posé sous forme latente par les organismes nuisibles. Une telle limitation s’impose pour diminuer ce risque et ne peut être remplacée par aucune autre mesure moins stricte. L’expérience a montré que la limitation du nombre de générations devait être autorisée pour les classes de l’Union S, SE et E. Seule une inspection officielle peut conclure au respect des exigences de fond.
(6)
Il convient donc d’abroger la directive 93/17/CEE.
(7)
Les mesures prévues à la présente directive sont conformes à l’avis du comité permanent des semences et plants agricoles, horticoles et forestiers,
A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
Article premier
Classes de l’Union de plants de base de pommes de terre
1. Les États membres veillent à ce que les plants de base de pommes de terre puissent être commercialisés sous la «classe de l’Union S» s’ils remplissent les conditions suivantes:
a)
lors d’une inspection officielle, les pommes de terre ont été reconnues comme satisfaisant aux conditions énoncées au paragraphe 1, point a), de l’annexe I; et
b)
lors d’une inspection officielle, leurs lots ont été reconnus comme satisfaisant aux conditions énoncées au paragraphe 1, point b), de ladite annexe.
2. Les États membres veillent à ce que les plants de base de pommes de terre puissent être commercialisés sous la «classe de l’Union SE» s’ils remplissent les conditions suivantes:
a)
lors d’une inspection officielle, les pommes de terre ont été reconnues comme satisfaisant aux conditions énoncées au paragraphe 2, point a), de l’annexe I; et
b)
lors d’une inspection officielle, leurs lots ont été reconnus comme satisfaisant aux conditions énoncées au paragraphe 2, point b), de ladite annexe.
3. Les États membres veillent à ce que les plants de base de pommes de terre puissent être commercialisés en tant que «classe de l’Union E» s’ils remplissent les conditions suivantes:
a)
lors d’une inspection officielle, les pommes de terre ont été reconnues comme satisfaisant aux conditions énoncées au paragraphe 3, point a), de l’annexe I; et
b)
lors d’une inspection officielle, leurs lots ont été reconnus comme satisfaisant aux conditions énoncées au paragraphe 3, point b), de ladite annexe.
Article 2
Classes de l’Union de plants certifiés de pommes de terre
1. Les États membres veillent à ce que les plants certifiés de pommes de terre puissent être commercialisés sous la «classe de l’Union A» s’ils remplissent les conditions suivantes:
a)
lors d’une inspection officielle, les pommes de terre ont été reconnues comme satisfaisant aux conditions énoncées au paragraphe 1, point a), de l’annexe II; et
b)
lors d’une inspection officielle, leurs lots ont été reconnus comme satisfaisant aux conditions énoncées au paragraphe 1, point b), de ladite annexe.
2. Les États membres veillent à ce que les plants certifiés de pommes de terre puissent être commercialisés sous la «classe de l’Union B» s’ils remplissent les conditions suivantes:
a)
lors d’une inspection officielle, les pommes de terre ont été reconnues comme satisfaisant aux conditions énoncées au paragraphe 2, point a), de l’annexe II; et
b)
lors d’une inspection officielle, leurs lots ont été reconnus comme satisfaisant aux conditions énoncées au paragraphe 2, point b), de ladite annexe.
Article 3
Information de la Commission
Les États membres informent la Commission de la mesure dans laquelle ils appliquent les différentes classes de l’Union dans la certification de leurs productions respectives.
Article 4
Transposition
1. Les États membres adoptent et publient, au plus tard le 31 décembre 2015, les dispositions législatives, réglementaires et administratives nécessaires pour se conformer à la présente directive. Ils communiquent immédiatement le texte de ces dispositions à la Commission.
Ils appliquent ces dispositions à partir du 1er janvier 2016.
Lorsqu’elles seront adoptées par les États membres, ces dispositions contiendront une référence à la présente directive ou seront accompagnées d’une telle référence lors de leur publication officielle. Les modalités de cette référence sont arrêtées par les États membres.
2. Les États membres communiquent à la Commission le texte des principales dispositions de droit interne qu’ils adoptent dans le domaine couvert par la présente directive.
Article 5
Abrogation
La directive 93/17/CEE est abrogée avec effet au 1er janvier 2016.
Article 6
Entrée en vigueur
La présente directive entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Article 7
Destinataires
Les États membres sont destinataires de la présente directive.
Fait à Bruxelles, le 6 février 2014.