PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 360/2014
ze dne 9. dubna 2014
o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz ferosilicia pocházejícího z Čínské lidové republiky a Ruska na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 11 odst. 2, 5 a 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŘÍZENÍ
1. Platná opatření
(1)
Na základě antidumpingového šetření (dále jen „původní šetření“) Rada prostřednictvím nařízení (ES) č. 172/2008 (2) uložila konečné antidumpingové clo na dovoz ferosilicia (dále též „FeSi“) v současnosti kódů KN 7202 21 00, 7202 29 10 a 7202 29 90, pocházejícího z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“), Egypta, Kazachstánu, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a Ruska (dále jen „konečná antidumpingová opatření“).
(2)
Opatření měla podobu valorického cla v sazbě stanovené na 31,2 % u dovozu z ČLR, s výjimkou společností Erdos Xijin Kuangye Co. (15,6 %) a Lanzhou Good Land Ferroalloy Factory Co. (29,0 %), na 18,0 % u dovozu z Egypta, s výjimkou společnosti The Egyptian Ferroalloys Co. (15,4 %), na 33,9 % u dovozu z Kazachstánu, 5,4 % u dovozu z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a 22,7 % u dovozu z Ruska, s výjimkou továrny na slitiny železa ve městě Bratsk (17,8 %).
(3)
Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1297/2009 (3) zrušilo antidumpingové clo uložené nařízením (ES) č. 172/2008 na dovoz FeSi pocházejícího z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie.
(4)
Dne 30. listopadu 2009 obdržela Evropská komise (dále jen „Komise“) žádost o částečný prozatímní přezkum (dále jen „prozatímní přezkum“) podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení, kterou podal vyvážející výrobce v Rusku, akciová společnost Čeljabinskij elektrometalurgičeskij kombinat, a akciová společnost Kuzneckije Ferrosplavi, která je s ní ve spojení (dále jen „ruská skupina“). Prováděcím nařízením (EU) č. 60/2012 (4) Rada ukončila částečný prozatímní přezkum na základě nedostatku důkazů týkajících se trvalé povahy změněných okolností. Ruská skupina zejména neprokázala, že její chování v oblasti tvorby cen je trvalé povahy. Dumpingové rozpětí stanovené pro ruskou skupinu v původním šetření proto nebylo změněno. Nabídka závazku ze strany ruské skupiny byla odmítnuta ze stejných důvodů.
2. Žádost o přezkum před pozbytím platnosti
(5)
V návaznosti na zveřejnění oznámení o nadcházejícím pozbytí platnosti (5) platných konečných antidumpingových opatření obdržela Komise dne 28. listopadu 2012 žádost o zahájení přezkumu před pozbytím platnosti těchto opatření podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení. Žádost podal výbor Euroalliages („dále jen žadatel“) jménem výrobců představujících více než 25 % celkové výroby FeSi v Unii.
(6)
Žádost se týkala dvou zemí, ČLR a Ruska.
(7)
Žádost byla odůvodněna tím, že pozbytí platnosti stávajících opatření by pravděpodobně vedlo k přetrvání nebo opakování dumpingu a újmy pro výrobní odvětví Unie.
3. Zahájení přezkumu před pozbytím platnosti
(8)
Komise po konzultaci s poradním výborem dospěla k závěru, že pro zahájení přezkumu před pozbytím platnosti existují dostatečné důkazy, a dne 28. února 2013 oznámila zveřejněním oznámení v Úředním věstníku Evropské unie (6) (dále jen „oznámení o zahájení přezkumu“) zahájení přezkumu před pozbytím platnosti v souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení.
4. Šetření
4.1 Období přezkumného šetření a posuzované období
(9)
Šetření týkající se přetrvání nebo obnovení dumpingu se týkalo období od 1. ledna 2012 do 31. prosince 2012 (dále jen „období přezkumného šetření“ nebo „OPŠ“). Přezkoumání trendů významných pro posouzení pravděpodobnosti přetrvávání nebo obnovení újmy se týkalo období od 1. ledna 2009 do 31. prosince 2012 (dále jen „dotčené období“).
4.2 Strany dotčené šetřením
(10)
O zahájení přezkumu před pozbytím platnosti Komise oficiálně vyrozuměla žadatele, ostatní známé výrobce v Unii, vyvážející výrobce v ČLR a Rusku, dovozce, kteří nejsou ve spojení, uživatele, o nichž je známo, že se jich řízení týká, a zástupce zemí vývozu. Zúčastněné strany dostaly možnost písemně se k věci vyjádřit a požádat o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení přezkumu.
(11)
Všechny zúčastněné strany, které o to požádaly a které prokázaly, že mají konkrétní důvody ke slyšení, byly vyslechnuty.
(12)
S ohledem na zjevný velký počet vyvážejících výrobců v ČLR a dovozců v Unii, kteří nejsou ve spojení, jichž se šetření týkalo, se v oznámení o zahájení přezkumu počítalo s výběrem vzorku v souladu s článkem 17 základního nařízení. Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný, a pokud ano, vzorek vybrat, byly výše uvedené strany požádány, aby se do 15 dnů ode dne zahájení přezkumu přihlásily Komisi a aby jí poskytly informace požadované v oznámení o zahájení přezkumu.
(13)
Vzhledem k tomu, že pouze jeden vyvážející výrobce v ČLR poskytl informace požadované v oznámení o zahájení a vyjádřil ochotu spolupracovat s Komisí, bylo rozhodnuto, že v případě vyvážejících výrobců v ČLR se nepoužije výběr vzorku. Po obdržení dotazníku se dotčený vyvážející výrobce rozhodl, že nebude dále spolupracovat. Usuzovalo se proto, že při šetření nespolupracoval žádný vyvážející výrobce v ČLR.
(14)
V případě Ruska byli ke spolupráci při šetření přizváni všichni známí ruští výrobci, tj. továrny na slitiny železa ve městech Bratsk a Serov, NLMK a ruská skupina. Při tomto přezkumném šetření s Komisí spolupracovala pouze ruská skupina.
(15)
Pokud jde o dovozce, kteří nejsou ve spojení, od žádného z nich Komise neobdržela odpověď na dotazník. Usoudila proto, že při šetření nespolupracoval žádný dovozce v Unii, který není ve spojení.
(16)
Komise obdržela odpovědi na dotazník od šesti ze sedmi známých výrobců FeSi v Unii. Vzhledem k poměrně omezenému počtu výrobců v Unii se při přezkumném šetření nepočítalo s výběrem vzorku.
(17)
Inspekce na místě se uskutečnily v prostorách těchto společností:
a)
Výrobci v Unii:
Grupo FERROATLÁNTICA:
Ferroatlántica S.L. - Madrid, Španělsko
Ferropem - Chambéry, Francie
HUTA LAZISKA S.A. - Łaziska Górne, Polsko
OFZ a.s. - Istebné, Slovensko
TDR LEGURE d.o.o. - Ruše, Slovinsko
VARGON ALLOYS A.B. - Vargön, Švédsko
b)
Uživatelé v Unii:
Aperam SA - Lucembursko
Ugitech - Ugine, Francie
c)
Vyvážející výrobce v Rusku:
Ruská skupina:
Čeljabinskij elektrometalurgičeskij kombinat, a. s. (dále též „ČEMK, a. s.“) - Čeljabinsk, Rusko
Kuzneckije Ferrosplavi, a. s. (dále též „KF, a. s.“) - Novokuzneck, Rusko
RFA International LP („RFAI“) - Mishawaka, Spojené státy americké
d)
Výrobci ve srovnatelné zemi:
Elkem AS, Oslo, Norsko
FESIL Rana Metall AS, Trondheim, Norsko
Finnfjord AS, Finnsnes, Norsko.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(18)
Dotčený výrobek je ferosilicium, v současnosti kódů KN 7202 21 00, 7202 29 10 a 7202 29 90, pocházející z ČLR a Ruska.
(19)
Ferosilicium se vyrábí v elektrických obloukových pecích redukcí křemene pomocí uhlíkatých látek. Tento postup je energeticky náročný. Ferosilicium se prodává ve formě hrud, zrn nebo prášku o různé jakosti, která závisí na obsahu křemíku a nečistot (např. hliníku). Při obsahu křemíku 70 % a vyšším se jedná o FeSi vysoké čistoty. Při obsahu křemíku mezi 55 % a 70 % se jedná o FeSi střední čistoty a při obsahu křemíku nižším než 55 % o FeSi nízké čistoty. Dotčený výrobek se používá především jako redukční činidlo a jako legovací přísada v železářském a ocelářském průmyslu.
2. Obdobný výrobek
(20)
Bylo zjištěno, že ferosilicium vyráběné a prodávané v Unii výrobním odvětvím Unie a FeSi vyráběné a prodávané v Norsku (dále jen „srovnatelná země“) - neboť ČLR není zemí s tržním hospodářstvím a během šetření nebyla prošetřena - a v Rusku má v zásadě stejné základní fyzikální a technické vlastnosti a stejné základní použití jako FeSi vyráběné v ČLR a v Rusku a prodávané na vývoz do Unie. Proto jsou považovány za obdobné ve smyslu ustanovení čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
C. PRAVDĚPODOBNOST PŘETRVÁNÍ NEBO OBNOVENÍ DUMPINGU
(21)
V souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení se zkoumalo, zda by pravděpodobně došlo k přetrvání nebo obnovení dumpingu ze strany obou dotčených zemí, pokud by stávající opatření pozbyla platnosti.
DOVOZ Z ČLR
1. Předběžné poznámky
(22)
Jak je uvedeno v 13. bodě odůvodnění, žádný čínský vyvážející výrobce při šetření nespolupracoval. Proto vzhledem k nulové spolupráci ze strany vyvážejících vývozců v ČLR vychází celková analýza, včetně výpočtu výše dumpingu, z dostupných údajů podle článku 18 základního nařízení.
(23)
Pro posouzení pravděpodobnosti přetrvání nebo obnovení dumpingu byla proto použita žádost o přezkum před pozbytím platnosti v kombinaci s dalšími zdroji informací, například se statistikou obchodu týkající se dovozu a vývozu (Eurostat a čínské údaje o vývozu) a jinými veřejně dostupnými informacemi.
(24)
Nedostatek spolupráce ovlivnil srovnání běžné hodnoty s vývozní cenou různých typů výrobku. Jak je vysvětleno v 30. bodě odůvodnění níže, považovalo se za vhodné stanovit běžnou hodnotu i vývozní cenu obecně, a to na základě jediného výrobku, v souladu s článkem 18 základního nařízení.
(25)
V případě, že se zjistilo, že nedošlo ke změně okolností, se v souladu s čl. 11 odst. 9 základního nařízení postupovalo stejným způsobem jako při stanovení dumpingu během původního šetření.
2. Dumping při dovozu během období přezkumného šetření
2.1 Stanovení běžné hodnoty
(26)
V oznámení o zahájení přezkumu Komise vyzvala zúčastněné strany, aby se vyjádřily k návrhu použít Norsko jako třetí zemi s tržním hospodářstvím pro účely stanovení běžné hodnoty v souvislosti s ČLR. Norsko bylo použito jako srovnatelná země v původním šetření. Protože žádná ze stran se k tomu nevyjádřila, dospělo se k závěru, že Norsko by mělo být opět zvoleno jako srovnatelná země za účelem stanovení běžné hodnoty pro ČLR v souladu s čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení.
(27)
V souladu s čl. 2 odst. 2 základního nařízení bylo nejdříve přezkoumáno, zda byl celkový objem domácího prodeje obdobného výrobku spolupracujícími výrobci v Norsku nezávislým odběratelům reprezentativní ve srovnání s celkovým objemem jeho vývozu z ČLR do Unie, tj. zda celkový objem tohoto domácího prodeje představoval alespoň 5 % celkového objemu vývozu dotčeného výrobku do Unie. Bylo zjištěno, že prodej na domácím trhu srovnatelné země je reprezentativní.
(28)
Zjišťovalo se rovněž, zda prodej obdobného výrobku na domácím trhu může být považován za uskutečněný v běžném obchodním styku podle čl. 2 odst. 4 základního nařízení. Za tímto účelem se určil podíl ziskového prodeje nezávislým odběratelům na domácím trhu za období přezkumného šetření.
(29)
Běžná hodnota tak vyšla ze skutečné ceny na domácím trhu, která byla vypočítána jako vážený průměr ceny ziskového domácího prodeje v období přezkumného šetření.
2.2 Stanovení vývozní ceny
(30)
Jak je uvedeno v 24. bodě odůvodnění, žádný čínský vyvážející výrobce při šetření nespolupracoval. Proto byla vývozní cena v souladu s článkem 18 základního nařízení určena na základě nejspolehlivějších dostupných informací.
(31)
Nejprve byly z databáze dovozu Eurostatu získány údaje o objemu a dovozních cenách týkající se tří kódů KN uvedených v 18. bodě odůvodnění výše, to znamená s ohledem na rozdíly v kvalitě. Vzhledem k tomu se považovalo za vhodné stanovit vývozní cenu na základě průměru, přičemž údaje získané v souvislosti s kódy KN 7202 29 10 a 7202 29 90 byly přizpůsobeny obsahu křemíku kódu KN 7202 21 00. Tento postup je jedním z postupů navrhovaných v žádosti o přezkum za účelem odhadu celkového objemu dovozu v závislosti na kvalitě FeSi s obsahem křemíku 75 %. Objem a dovozní ceny výrobků uvedených tří kódů KN byly sjednoceny a zváženy, aby odpovídaly jednomu průměru
(32)
Tato průměrná dovozní cena na úrovni cen CIF byla nakonec upravena odečtením zejména nákladů na přepravu, aby se došlo k hodnotě ze závodu. Prodejní cena byla tedy stanovena podle čl. 2 odst. 8 základního nařízení na základě zaplacených cen nebo splatných cen, které jsou uvedeny ve statistice dovozu Eurostatu.
2.3 Srovnání a úpravy
(33)
Srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny bylo provedeno na základě ceny ze závodu. Pro zajištění spravedlivého srovnání bylo v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení rovněž přihlédnuto k rozdílům, které ovlivňují srovnatelnost cen. Na základě údajů v žádosti o přezkum vzhledem k nedostatku spolupráce čínských vyvážejících výrobců byly zejména provedeny úpravy, které zohledňují vývozní cla.
2.4 Dumping během období přezkumného šetření
(34)
Na základě výše uvedených skutečností bylo zjištěno, že dumpingové rozpětí vyjádřené v procentech ceny s dodáním na hranice Unie před proclením činí 165 %.
(35)
Je však třeba poznamenat, že celkový objem dovozu dotčeného výrobku do Unie se po uložení původních opatření výrazně snížil a výše uvedené dumpingové rozpětí bylo stanoveno na základě sníženého objemu dovozu (tj. méně než 2 500 tun během období přezkumného šetření).
(36)
Proto bylo z důvodu úplnosti analýzy přezkoumáno chování čínských vyvážejících výrobců v oblasti tvorby cen na třech nejvýznamnějších trzích mimo EU, kterými jsou Japonsko, Jižní Korea a Spojené státy americké (dále jen „USA“).
(37)
Za tímto účelem byly pro stanovení cen čínského vývozu do Japonska, Jižní Korey a USA použity čínské údaje o vývozu. Srovnání s běžnou hodnotou stanovenou výše rovněž poukazuje na existenci dumpingu, který kolísá mezi 86 % a 92 %, podle země určení.
3. Vývoj dovozu v případě zrušení opatření
3.1 Výrobní kapacita ČLR
(38)
ČLR je zdaleka největším světovým výrobcem FeSi. Výrobní kapacita byla odhadnuta na 10-11 milionů tun ročně za období přezkumného šetření. Výrobní odvětví ČLR tedy využilo zhruba 50 % své výrobní kapacity. To znamená, že současná volná kapacita činí přibližně 5,5 milionů tun ročně, což představuje téměř sedminásobek celkové spotřeby v Unii. I přes přebytek stávající výrobní kapacity a na základě informací poskytnutých žadatelem se jeví, že kapacita v ČLR stále roste vzhledem k tomu, že jsou v současné době stavěny větší a efektivnější pece.
(39)
Nic nenasvědčuje tomu, že by se spotřeba na čínském domácím trhu nebo na trzích třetích zemí výrazně zvyšovala, a mohla tedy vstřebat nárůst výroby v případě, že by byla využita volná kapacita čínských výrobců.
3.2 Atraktivita trhu Unie
(40)
Po uložení konečných opatření v únoru 2008 se dovoz z ČLR soustavně snižoval, dosáhl okrajové úrovně a v období přezkumného šetření představoval méně než 1 % spotřeby v Unii. Po kulminaci dovozu, která činila přibližně 330 400 tun v roce 2007, se dovoz snížil na méně než 2 500 tun v roce 2012. Trh EU s FeSi však podle zjištěných úrovní cen nadále zůstává pro čínský vývoz atraktivní.
(41)
Jak je uvedeno výše, v ČLR existuje výrazný přebytek výrobní kapacity, což je silná motivace pro hledání alternativních trhů, které by tuto nadbytečnou výrobní kapacitu absorbovaly. V důsledku přísných omezení vývozu, která uložila čínská vláda (tj. 25 % vývozní clo, 17 % DPH bez nároku na odpočet a vývozní licence), však celkový vývoz ČLR klesl z 1,5 milionu tun v období kulminace v roce 2007 na pouhé 0,4 milionu tun v roce 2009. Nicméně počínaje rokem 2010 došlo k oživení celkového vývozu, objem vývozu se zvýšil na 0,8 milionu tun a odhad vývozu na rok 2013 činil 0,7 milionu tun. Nejčerstvější údaje poukazují na setrvalou úroveň vývozu, jehož objem je vyšší než celková spotřeba v Unii.
(42)
Navzdory uvedeným omezením vývozu vyvezli čínští výrobci značný objem FeSi na světové trhy, které nepodléhají žádným omezením dovozu (tj. do Japonska, Jižní Korey a USA).
(43)
Na první pohled by asijský trh mohl být alternativou, která by absorbovala část nadbytku čínské výroby. Na základě informací od žadatele však nedávný vývoj na uvedeném trhu může vést k jeho menší atraktivitě pro čínský vývoz.
(44)
Na asijský trh totiž bude mít vážný dopad zahájení výroby dvou nových výrobců ferosilicia v Malajsii (jedná se o výrobce železných slitin Pertama a Sarawak). Odhaduje se, že malajská roční produkce ferosilicia se od roku 2014 zvýší o 420 000 tun a najde odbytiště v sousedních zemích jihovýchodní Asie, především v Japonsku, které spotřebuje 600 000 tun ferosilicia ročně. Produkce malajských výrobních zařízení bude mít negativní dopad na čínský vývoz do jihovýchodní Asie. Výrobci oceli v Japonsku a ocelárny v Jižní Koreji kromě toho již uzavřeli dohody o nákupu značných objemů ferosilicia ročně od nových malajských výrobců, čímž se vstup čínského vývozu na trh stává obtížnějším.
(45)
V připomínkách k poskytnutým informacím vyvážející výrobce uvedl, že malajská výroba je nadsazena. Po ověření bylo shledáno, že tato připomínka odpovídá skutečnosti, a proto byly údaje o malajské výrobě opraveny na 370 000 tun.
(46)
Proto se očekává, že nová malajská výroba znásobí konkurenci na tomto již nasyceném trhu, na němž mají v současnosti významný podíl ČLR a Rusko.
(47)
Omezenou přítomnost čínských výrobků na trhu Unie v období přezkumného šetření lze vysvětlit především omezením vývozu ze strany vlády ČLR, jak je uvedeno ve 41. bodě odůvodnění výše.
(48)
Atraktivní z hlediska absorpce nadbytečné výrobní kapacity čínských výrobců by rovněž mohly být ceny na trhu EU. Průměrná cena na trhu Unie v roce 2012 byla totiž přinejmenším stejné výše jako vývozní ceny čínských výrobců v hlavních zemích určení (Japonsko, Jižní Korea a USA), což činí trh Unie ještě přitažlivější v době, kdy se prodej v jiných odbytištích stává problematičtějším.
(49)
Je proto možné dospět k závěru, že Evropský trh, který je jedním z největších světových trhů, je nadále pro čínské výrobce atraktivní.
4. Závěr o pravděpodobnosti přetrvání dumpingu
(50)
Na základě dostupné volné kapacity v ČLR a poměrně atraktivní úrovně cen na trhu Unie lze konstatovat, že pokud by platná opatření pozbyla platnosti, existuje riziko zvýšení čínského vývozu dotčeného výrobku.
(51)
Vzhledem k současné a potenciální volné kapacitě v ČLR, skutečnosti, že trh Unie je jedním z největších trhů na světě, a vzhledem k očekávanému tlaku na čínský vývoz v jihovýchodní Asii lze dospět k závěru, že pokud by antidumpingová opatření byla zrušena, čínští vývozci by pravděpodobně vývoz do Unie za dumpingové ceny zvýšili.
DOVOZ Z RUSKA
1. Předběžné poznámky
(52)
Jak je uvedeno ve 14. bodě odůvodnění, při řízení spolupracovala pouze jedna skupina výrobců. Bylo však zjištěno, že ruská skupina přestavuje významný podíl celkové ruské výroby, tj. přibližně 78 % celkové ruské výroby FeSi a největší část vývozu FeSi pocházejícího z Ruska do Unie. Proto se dospělo k závěru, že informace poskytnuté ruskou skupinou v kombinaci s informacemi z jiných zdrojů, například s žádostí o přezkum a s dostupnou statistikou obchodu týkající se dovozu (Eurostat) je třeba využít k posouzení pravděpodobnosti přetrvání nebo opakování dumpingu.
(53)
Pro výpočet dumpingového rozpětí se společnosti, které jsou součástí ruské skupiny, tj. ČEMK, a. s., a KF, a. s., považují za společnosti ve spojení ve smyslu článku 143 celního kodexu (7), stejně jako při původním šetření. Proto bylo za použití níže uvedeného postupu vypočteno dumpingové rozpětí pro celou skupinu. Výše dumpingu se vypočítala pro každého jednotlivého vyvážejícího výrobce před určením váženého průměru dumpingu pro skupinu jako celek. Je třeba poznamenat, že tento postup se lišil od postupu použitého v původním šetření, kdy byl výpočet výše dumpingu proveden shrnutím všech údajů výrobních subjektů o výrobě a prodeji. Tento odlišný postup byl použit při prozatímním přezkumu. Změna okolností, která odůvodnila přijetí této změny postupu, byla změnou v podnikové struktuře skupiny, která umožňuje identifikaci jednotlivých výrobců v rámci skupiny, pokud jde o prodej a výrobu.
2. Dumping při dovozu během období přezkumného šetření
2.1 Stanovení běžné hodnoty
(54)
V souladu s čl. 2 odst. 2 základního nařízení bylo nejdříve u každého vyvážejícího výrobce přezkoumáno, zda byl celkový objem jeho domácího prodeje obdobného výrobku nezávislým odběratelům reprezentativní ve srovnání s celkovým objemem jeho vývozu do Unie, tj. zda celkový objem tohoto prodeje představoval alespoň 5 % celkového objemu vývozu dotčeného výrobku do Unie.
(55)
Bylo rovněž přezkoumáno, zda byl prodej na domácím trhu dostatečně reprezentativní pro účely čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Tento přezkum byl proveden u typů dotčeného výrobku prodávaných vyvážejícím výrobcem na domácím trhu, které byly uznány za přímo srovnatelné s typem prodávaným za účelem vývozu do Unie. Prodej konkrétního typu výrobku na domácím trhu byl považován za dostatečně reprezentativní, pokud celkový objem tohoto typu výrobku prodaného dotčeným vyvážejícím výrobcem na domácím trhu nezávislým odběratelům představoval alespoň 5 % jeho celkového objemu prodeje srovnatelného typu výrobku vyvezeného do Unie.
(56)
Rovněž bylo zjišťováno, zda lze domácí prodej typů výrobku považovat v souladu s čl. 2 odst. 4 základního nařízení za uskutečněný v běžném obchodním styku. Za tímto účelem se určil podíl ziskového prodeje nezávislým odběratelům na domácím trhu za období přezkumného šetření.
(57)
V případě typů výrobku, u nichž se více než 80 % objemu prodeje na domácím trhu uskutečnilo za cenu vyšší než náklady na jednotku a jejichž vážená průměrná prodejní cena byla rovna výrobním nákladům na jednotku nebo vyšší, byla běžná hodnota jednotlivých typů výrobku určena jako vážený průměr skutečných cen veškerého prodeje daného typu na domácím trhu bez ohledu na to, zda šlo o prodej ziskový, či nikoli.
(58)
Pokud objem ziskového prodeje takového typu výrobku nepřesahoval 80 % celkového objemu prodeje daného typu výrobku nebo pokud vážená průměrná cena daného typu výrobku nedosahovala výrobních nákladů na jednotku, byla běžná hodnota založena na skutečné ceně na domácím trhu, která byla určena jako vážená průměrná cena pouze ziskového domácího prodeje daného typu výrobku uskutečněného během období přezkumného šetření.
(59)
Pokud nebyl realizován žádný domácí prodej konkrétního typu výrobku a v případě typů výrobku, u nichž byl domácí prodej nedostatečný, byla běžná hodnota vypočtena v souladu s čl. 2 odst. 3 základního nařízení.
(60)
Při určení běžné hodnoty podle čl. 2 odst. 3 základního nařízení byly částky pro prodejní, režijní a správní náklady a pro zisk stanoveny podle čl. 2 odst. 6 základního nařízení na základě skutečných údajů, které spolupracující vyvážející výrobci skutečně zaznamenali při výrobě a prodeji obdobného výrobku v běžném obchodním styku, nebo na základě dostupných údajů.
2.2 Stanovení vývozní ceny
(61)
Během období přezkumného šetření se vývoz ruské skupiny do Unie uskutečnil prostřednictvím společnosti RFAI, která je v obchodním spojení s ruskou skupinou (dovozce ve spojení) a jež plnila veškeré dovozní funkce spojené se zbožím vstupujícím do volného oběhu v Unii, tj. funkce dovozce ve spojení.
(62)
Vývozní cena tak byla stanovena podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení na základě cen, za něž byly dovezené výrobky poprvé znovu prodány nezávislému kupujícímu, upravených s přihlédnutím k veškerým nákladům vzniklým mezi dovozem a dalším prodejem, jakož i k přiměřenému rozpětí pro prodejní, režijní a správní náklady a zisky. Pro tento účel byl použit skutečný procentní podíl prodejních, správních a režijních nákladů a vzhledem k neexistenci nových informací od nezávislých dovozců o obvykle dosahovaných ziscích se použil shodný procentní zisk, z něhož se vycházelo v původním šetření, tedy 6 %.
(63)
Ruská skupina uvedla, že ke společnosti RFAI by mělo být přistupováno jako k součásti stejného jednoho hospodářského subjektu, neboť obě společnosti jsou kontrolovány a řízeny stejnými osobami a jednají jako jeden hospodářský subjekt. Při stanovení vývozních cen by proto neměly být odečteny prodejní, režijní a správní náklady RFAI a zisk této společnosti.
(64)
Otázka, zda obchodní spojení ruské skupiny a společnosti RFAI má podobu jednoho hospodářského subjektu či nikoli, není podstatná v souvislosti s úpravami za účelem určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9.
(65)
Proto, vzhledem k tomu, že prodej vývozu ruské skupiny se uskutečnil prostřednictvím přidružené společnosti (RFAI), musela být vývozní cena upravena odečtením přiměřeného rozpětí prodejních, správních a režijních nákladů a zisku, jak je jednoznačně stanoveno v čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Na tomto základě musí být toto tvrzení odmítnuto.
(66)
Vyvážející výrobce zopakoval své tvrzení o existenci jednoho hospodářského subjektu, která znemožnila úpravu o prodejní, režijní a správní náklady a zisk podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Uvedl rovněž, že i v případě, že by úpravy byly oprávněné, určená vývozní cena by zahrnovala pouze náklady související s dovozem uskutečněným společností RFAI a nespadaly by do ní prodejní, režijní a správní náklady spojené s vývozem jednoho hospodářského subjektu. Vyvážející výrobce nakonec uvedl, že nesouhlasí se zjištěním, že v tomto případě se nejedná o existenci jednoho hospodářského subjektu.
(67)
Existence jednoho hospodářského subjektu není v souvislosti s určením vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení podstatná. Pokud jsou splněny podmínky uvedené v čl. 2 odst. 1 a 9 základního nařízení, není rozsah kontroly nebo integrace pro posouzení oprávněnosti úprav podle čl. 2 odst. 9 podstatný (8). V čl. 2 odst. 9 základního nařízení se stanoví, že Komise v některých situacích určí vývozní cenu a upraví tuto určenou vývozní cenu, pokud jde o určitý počet parametrů, včetně případů, kdy u stran „vyšla najevo existence obchodního spojení“. Znění čl. 2 odst. 9 základního nařízení jasně stanoví, že „se provedou úpravy“ (podtržení přidala Komise). Komise ověřila, že společnost RFAI plnila veškeré funkce, které běžně plní dovozce v obchodním spojení v Unii. Společnost RFAI je skutečně úzce zapojena do mezinárodní činnosti skupiny (asistenční služba pro zákazníky, logistika a rozvrh dodávek, nákup investičního majetku a nejdůležitějších surovin atd.). Podmínka požadovaná ohledně úpravy podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení byla tedy splněna a opravňovala k provedení úprav. Závěrem proto je, že provedené úpravy byly nutné podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení.
(68)
Vyvážející výrobce uvedl, že z rozhodnutí ve věci Nikopolsky/Interpipe (9) vyplývá, že pokud vývozce a obchodník ve spojení tvoří jeden hospodářský subjekt, není možné provést úpravu vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Toto tvrzení je neopodstatněné. Uvedený rozsudek se skutečně týká úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. i) o nominálních provizích obchodníka, jehož funkce jsou obdobné jako funkce obchodního zástupce vykonávajícího svou činnost za úplatu formou provize. Uvedenou judikaturu nelze proto uplatnit na současný případ, vzhledem k tomu, že švýcarská společnost RFAI vykonává všechny funkce běžně vykonávané obchodníkem ve spojení. Existence jednoho hospodářského subjektu nemá stejné důsledky v případě úprav podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení a v případě vyžadovaných úprav podle čl. 2 odst. 9 zmíněného nařízení. Navíc není jisté, zda strany mohou žádat o úpravu o přiměřené rozpětí prodejních, správních a režijních nákladů a zisku. Tato úprava se provede podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení, jsou-li strany v obchodním spojení.
(69)
Pokud jde o rozsah úprav, žádost týkající se částečných odečtů prodejních, správních a režijních nákladů a zisku nelze přijmout v případě, že vyvážející výrobce nepředložil příslušné důkazy. Úpravy podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení jsou úpravy, které umožňují určit vývozní cenu v těch nejběžnějších případech obchodního spojení. Celkové prodejní, správní a režijní náklady a zisk mohou být upraveny pouze částečně, a to na základě důkazů předložených vyvážejícím výrobcem v souvislosti s náklady, zejména pokud jde o náklady představující zvláštní výdaje, ke kterým došlo v souvislosti s jakoukoli činností, jež není přímo spojená s dovozem dotčeného výrobku mezi jeho dovezením a následným dalším prodejem.
(70)
Ruská skupina dále uvedla, že při výpočtu vývozní ceny by v souladu s čl. 11 odst. 10 základního nařízení nemělo být odečteno antidumpingové clo, neboť toto clo je řádně zohledněno v cenách dalšího prodeje a v pozdějších kupních cenách v Unii.
(71)
Z šetření především vyplynulo, že ceny dalšího prodeje dotčeného výrobku v Unii nezohledňovaly clo, které bylo zaplaceno v případě 99 % doložených transakcí. Proto lze dospět k závěru, že antidumpingové clo nebylo řádně zohledněno v cenách dalšího prodeje ruské skupiny. Žádost ruské skupiny proto nebyla přijata a částka antidumpingového cla byla při určení vývozní ceny odečtena v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení.
2.3 Srovnání a úpravy
(72)
Srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny bylo provedeno na základě ceny ze závodu. Pro zajištění spravedlivého srovnání bylo v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení přihlédnuto k rozdílům, které ovlivňují srovnatelnost cen.
(73)
Byly provedeny úpravy týkající se nákladů na dopravu, na pojištění, na terminály a manipulaci, nákladů na úvěr a poplatky, pokud připadaly v úvahu a byly odůvodněné, v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení.
2.4 Dumping během období přezkumného šetření
(74)
V souladu s čl. 2 odst. 11 a 12 základního nařízení byl srovnán vážený průměr běžné hodnoty a vážený průměr vývozní ceny podle typu výrobku na základě ceny ze závodu odděleně pro každého spolupracujícího vyvážejícího výrobce, který je součástí ruské skupiny.
(75)
Dotčený vyvážející výrobce vyjádřil několik připomínek ohledně výpočtu dumpingového rozpětí.
(76)
Zaprvé, pokud jde o úpravu nákladů na křemenec nakoupený jednou vyrábějící společností, která je součástí skupiny, od jiné vyrábějící společnosti této skupiny, zpochybnil připočtení 5 % ziskového rozpětí k revidované kupní ceně. To zdůvodnil tím, že obě společnosti jsou členy stejného jednoho hospodářského subjektu.
(77)
Přestože argumentace jedním hospodářským subjektem je v souvislosti s úpravou nákladů na křemenec nepodstatná, uznává se, že transakce mezi stranami v obchodním spojení mohou být neziskové. Protože nedošlo k prodeji křemence externím stranám, nemohl být rovněž prokázán vznik zisku. Proto k ziskové přirážce upravených nákladů na křemenec nedošlo a dumping byl odpovídajícím způsobem znovu stanoven.
(78)
Druhá připomínka se týkala skutečnosti, že Komise uplatnila doporučení Orgánu WTO pro řešení sporů v případě sporu s Norskem týkajícím se lososa. V tomto případě doporučení znělo, aby, pokud domácí prodej typu určitého výrobku není reprezentativní, prodejní, správní a režijní náklady a zisk vzniklé při takových transakcích byly nicméně použity při určení běžné hodnoty. Vyvážející výrobce rovněž uvedl, že uplatnění nového postupu při přezkumu před pozbytím platnosti nebylo přípustné vzhledem k tomu, že nedošlo k významné změně okolností.
(79)
Komise objasnila postup skupiny odborníků při sporu týkajícím se norského lososa ve slyšení poskytnutém vyvážejícímu výrobci, který se nadále domníval, že v případě doporučení skupiny odborníků se jednalo o porušení čl. 2 odst. 4 a 6 základního nařízení. Komise má však povinnost provádět tato rozhodnutí v rámci svých závazků vůči WTO. Uvedený postup se týká všech případů, nejen šetření zahájených podle článku 5 základního nařízení.
(80)
Na základě třetí připomínky Komise provedla opravy v případech, kdy náklady jednoho vyvážejícího výrobce skupiny byly porovnány s určitým prodejem jiného vyvážejícího výrobce.
(81)
Komise dále potvrzuje, že u obratu uplatnila úpravu o stejné poplatky jako na náklady na výrobu, přepravní náklady, náklady na pojištění a manipulační náklady, za účelem zkoušky ziskovosti a náklady na balení, za účelem stanovení dumpingového rozpětí.
(82)
Začtvrté vyvážející výrobce uvedl, že bylo chybné odečíst platné antidumpingové clo od vývozní ceny. Aby to dokázal, uvedl, že vývozní prodejní ceny byly v období přezkumného šetření o více než 100 % vyšší než v období původního šetření, což údajně dokazuje, že antidumpingové clo bylo zohledněno ve vývozní ceně. Kromě toho určitá běžná cla na dovoz a antidumpingová cla neměla být odečtena, neboť byla údajně zaplacena předem a spadala do dalšího období. A rovněž náklady na kancelářské prostory v Japonsku a švýcarské federální a kantonální daně z příjmu by neměly být Komisí zohledněny.
(83)
Důkazy poskytnuté vyvážejícím výrobcem nejsou v tomto případě a ohledně dotčeného výrobku přesvědčivé, pokud jde o dokázání, že antidumpingové clo bylo řádně zohledněno ve vývozní ceně. Cena při dalším prodeji a výrobní náklady od původního šetření značně vzrostly. Proto nelze nárůst vývozních cen přesvědčivě připsat údajnému zohlednění cla. Pro ilustraci nepřesvědčivosti předložených důkazů Komise porovnala vývozní ceny a náklady zboží, včetně antidumpingového cla, během období přezkumného šetření; při 99 % transakcích spojených s vývozem nebyla vývozní cena dostatečně vysoká, aby pokryla antidumpingové clo. I v případě, že se clo neodečte, nestačí to pro zpochybnění zjištění o podstatném dumpingu a pravděpodobnost přetrvání dumpingu tím nebyla ovlivněna. Tato skutečnost by proto neměla žádný dopad na výsledky současného šetření v rámci přezkumu před pozbytím platnosti.
(84)
Komise zjistila, že zaplacení zálohy na cla na dovoz a antidumpingová cla není možné a že tato cla se ukládají na dovoz. Skupina kromě toho používala celní sklad, což znamená, že clo bylo splatné teprve, když skutečně došlo k dovozu a prodeji. Na základě srovnání předvahy ze dne 31. prosince 2012 a auditorem ověřené účetní závěrky se navíc jasně ukázalo, že auditoři překlasifikovali údajnou zálohu na antidumpingové clo na skutečně zaplacené antidumpingové clo jako náklady ve výkazu zisků a ztrát.
(85)
Náklady na kancelářské prostory v Japonsku nesouvisely s dotčeným výrobkem, a proto neovlivnily výpočet Komise. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto. Uvedené švýcarské daně mohou být odečteny, pouze pokud se vztahují k dani z příjmu právnických osob; podle reakce na zveřejnění informací se o takový případ pravděpodobně jedná. Výpočet dumpingu byl proto odpovídajícím způsobem přizpůsoben.
(86)
Upravený úrok z půjčky poskytnuté společností, která je členem skupiny se sídlem na Britských Panenských ostrovech, byl opraven Komisí v reakci na tvrzení, podle kterého podobné půjčky mohou být poskytnuty pod tržní úrovní a v zásadě jsou smysluplné, pouze pokud je úrok z takové půjčky nižší než úrok požadovaný bankou. Komise dále potvrdila, že ziskové rozpětí v případě společnosti RFAI bylo uplatněno na čistou hodnotu fakturovanou v účetní měně společnosti a nevycházelo z cen CIF, k nimž byly přidány některé náklady.
(87)
Komise zohlednila výše uvedené a opravila výpočet založený na přijetí tvrzení o prodeji křemence v rámci skupiny, o půjčkách v rámci skupiny a o daních z příjmu uložených švýcarskými federálními a kantonálními orgány; tak bylo dumpingové rozpětí, vyjádřené jako procentní podíl ceny s dodáním na hranice Unie před proclením, stanoveno na 43 %.
(88)
Je třeba připomenout, že z prozatímního přezkumu uvedeného ve 4. bodě odůvodnění vyplynulo, že dovoz ruské skupiny v období od října 2009 do září 2010 se uskutečnil za dumpingové ceny.
3. Vývoj dovozu v případě zrušení opatření
(89)
Kromě analýzy existence dumpingu v průběhu období přezkumného šetření byla též prošetřena pravděpodobnost přetrvání nebo obnovení dumpingu.
3.1 Výrobní kapacita Ruska
(90)
Rusko je druhým největším výrobcem FeSi ve světě. Podle společnosti pro výzkum trhu Metal Expert dosahuje výrobní kapacita Ruska, pokud jde o ferosilicium, zhruba 900 000 tun. Sem patří též výroba v pecích, které mohou vyrábět FeSi, ale i jiné druhy slitin železa. Výrobní zařízení dvou výrobců (společnost Čeljabinskij elektrometalurgičeskij kombinat a továrna na slitiny železa ve městě Serov) totiž umožňuje přecházet od výroby FeSi k výrobě jiných druhů slitin železa v krátkém časovém úseku. Avšak zařízení ostatních ruských výrobců (továrna na slitiny železa ve městě Bratsk, společnosti NLMK a Kuzneckije Ferrosplavi) umožňuje pouze výrobu FeSi.
(91)
Po zveřejnění výsledků jediný spolupracující vyvážející výrobce uvedl, že při výpočtu výrobní kapacity Ruska jeho vlastní informace nebyly zohledněny. Avšak, jak je uvedeno v 52. bodě odůvodnění, hlavní použitý zdroj informací byly informace poskytnuté ruskou skupinou. Zpráva společnosti Metal Expert byla použita pro určení výrobní kapacity dalších ruských výrobců. Tento nárok tudíž není oprávněný.
(92)
Tento vyvážející výrobce dále uvedl, že výroba CHEMK, a. s. byla nesprávně posouzena, neboť podle něj je přecházení od jednoho typu výroby slitin železa k jinému typu výroby prakticky nemožné bez dalších významných nákladů a časových ztrát. Důkazy plynoucí z inspekcí na místě v prostorách CHEMK, a. s. poukazují na to, že pece této společnosti mohou přecházet z výroby jedné slitiny na výrobu jiné bez výše uvedených časových ztrát. Tento nárok tudíž není oprávněný.
(93)
Skutečná výroba v období přezkumného šetření byla odhadnuta na 633 000 tun (základ FeSi s obsahem křemíku 75 %), přičemž je k dispozici volná kapacita až 267 000 tun. Střízlivý přístup a zohlednění výrobní kapacity pro výrobu ostatních slitin železa vede k odhadu, že volná kapacita pro FeSi je nejméně 120 000 tun.
(94)
Ruská skupina uvedla, že odhad volné ruské kapacity byl proveden chybně, neboť Komise nezohlednila, že ruská skupina využívala 95-100 % své výrobní kapacity. Avšak, jak je uvedeno v bodě odůvodnění výše, konzervativní přístup byl rovněž uplatněn zohledněním skutečné volné kapacity. Toto tvrzení se proto zamítá.
(95)
Ze zprávy společnosti Metal Expert vyplývá, že značnou volnou kapacitu lze vysvětlit výrazným poklesem domácí poptávky o 50 % mezi lety 2002 a 2009, která zůstala na stejné úrovni až do roku 2012. Výrobní kapacita tedy značně převyšuje poptávku na domácím trhu. Proto jsou ruští výrobci závislí na vývozu.
3.2 Atraktivita trhu Unie
(96)
Trh EU je pro ruské vývozce i nadále atraktivní, přestože platí stávající opatření. Úroveň dovozu v období přezkumného šetření poukazuje na to, že ruský dovoz byl do určité míry ovlivněn uloženými antidumpingovými cly, jeho přítomnost však byla během období přezkumného šetření i nadále výrazná.
(97)
Jedna ze stran tvrdila, že trh Evropské unie s ferosiliciem bude pro celosvětového dodavatele, např. ruskou skupinu, nezajímavý a že existuje značný globální pokles dovozu, který pokračoval v roce 2012. Uvedená strana tvrdila, že tento trend se v budoucnosti nezmění. Analýza údajů o obchodu shromážděných Eurostatem v souladu s čl. 14 odst. 6 základního nařízení však poukazuje na to, že dovoz z Ruska byl v období 2010-2012 spíše stabilní.
98)
Při srovnání cen dotčeného výrobku vyvezeného do Evropské unie s cenami účtovanými za FeSi na trzích třetích zemí se navíc ukazuje, že ruská skupina stanovuje pro EU vyšší ceny, a to v závislosti na zemi určení.
(99)
Proto je třeba zamítnout tvrzení, že trh Unie není pro ruské výrobce atraktivní.
(100)
Jedna ze stran uvedla, že ruský trh je čím dál tím atraktivnější z důvodu několika nadcházejících projektů, např. zimních olympijských her v roce 2014, které podpoří domácí poptávku po oceli, a tím pádem se znásobí domácí spotřeba ferosilicia. V první řadě je však potřeba poukázat na to, že uvedená strana neposkytla žádné relevantní údaje nebo odhady týkající se dopadu zmíněných projektů na domácí spotřebu FeSi. V každém případě, pokud by k takovému vývoji skutečně došlo, jeho účinek by se již projevil v letech 2012 a 2013. Dostupné údaje však ukazují, že domácí spotřeba zůstává nezměněná. A konečně by působení uvedených projektů bylo v každém případě omezené a dočasné. K tomuto argumentu se proto nepřihlédlo. Jedna ze stran uvedla, že přebytek kapacity v Rusku je z velké části absorbován vývozem na trhy v Asii a USA. V období přezkumného šetření totiž ruští výrobci vyvezli do celého světa více než 73 % své výroby. Nicméně, jak je uvedeno v 93. bodě odůvodnění, v Rusku stále existuje přebytek výrobní kapacity v důsledku poklesu domácí spotřeby, který poukazuje na silnou potřebu nalézt alternativní trhy, aby se vyrovnal ztrátový domácí prodej a absorbovala nadbytečná výrobní kapacita.
(101)
Jak je uvedeno ve 44. bodě odůvodnění, na asijských trzích se znásobí konkurence z důvodu výstavby nových zařízení v Malajsii, která v roce 2014 zahájí výrobu přibližně 420 000 tun. Tato situace vývoz pocházející z Ruska určený pro asijský trh ještě ztíží.
(102)
Jak je uvedeno ve 45. bodě odůvodnění, objem malajské výroby byl stanoven na 370 000 tun.
(103)
Navíc v USA, které jsou jedním z hlavních vývozních trhů, čelí ruští vývozci antidumpingovému šetření, v němž se ověřuje tvrzení o významných dumpingových rozpětích.
(104)
Proto lze dospět k závěru, že ruští vyvážející výrobci jsou značně závislí na vývozu na trhy třetích zemí, na nichž se zvýší konkurence. Uvedená skutečnost ještě zvýší atraktivitu trhu Unie pro zmíněné vyvážející výrobce.
4. Závěr o pravděpodobnosti přetrvání dumpingu
(105)
Na základě výše uvedených zjištění lze závěrem konstatovat, že dovoz z Ruska je stále prováděn za dumpingové ceny a že je velmi pravděpodobné, že dumping bude pokračovat. Vzhledem k současné a případné budoucí volné kapacitě v Rusku, ke skutečnosti, že trh Unie je jedním z největších trhů na světě, a k očekávanému zvýšení kapacity na trhu jihovýchodní Asie lze dospět k závěru, že pokud by antidumpingová opatření pozbyla platnosti, ruští vývozci by pravděpodobně vývoz do Unie za dumpingové ceny ještě zvýšili.
5. Závěr
(106)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se dospělo k závěru, že existuje závažné a reálné nebezpečí přetrvání dumpingu, pokud jde o FeSi pocházející z ČLR a Ruska, pokud by stávající opatření pozbyla platnosti.
D. DEFINICE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ UNIE
(107)
V období přezkumného šetření vyrábělo obdobný výrobek sedm známých výrobců v Unii. Tito výrobci představují výrobní odvětví Unie ve smyslu čl. 4 odst. 1 základního nařízení a jsou dále souhrnně označováni jako „výrobní odvětví Unie“.
(108)
Jak je uvedeno v 16. bodě odůvodnění, požadované informace poskytlo šest výrobců v Unii. Odhaduje se, že dotčené společnosti představují přibližně 90 % celkové výroby Unie a jejich situace se považuje za reprezentativní pro výrobní odvětví Unie.
E. SITUACE NA TRHU UNIE
1. Spotřeba v Unii
(109)
Spotřeba v Unii byla stanovena na základě nesouvisejícího i souvisejícího objemu prodeje výrobního odvětví Unie na trhu Unie, odhadu pro nespolupracujícího výrobce (podle žádosti o přezkum) a údajů o dovozu od Erostatu na úrovni kódů KN.
(110)
V průběhu posuzovaného období se spotřeba v Unii zvýšila o 40 %. Mělo by se nicméně zohlednit, že rok zahájení posuzovaného období (2009) byl velice neúspěšný v důsledku negativních dopadů hospodářské krize. Přes částečné oživení po roce 2009 spotřeba v Unii stále nedosáhla úrovní, které byly zaznamenány v původním šetření, kdy spotřeba každý rok činila více než 850 000 tun.
Tabulka 1
Spotřeba
2009
2010
2011
OPŠ
Spotřeba (v tunách)
544 093
799 233
841 796
760 128
Index (2009 = 100)
100
147
155
140
Zdroj: Odpovědi na dotazník, žádost o přezkum před pozbytím platnosti, Eurostat
2. Objem, ceny a tržní podíl dovozu z dotčených zemí
(111)
Objem dovozu z ČLR a Ruska a podíl tohoto dovozu na trhu byl analyzován na základě údajů Eurostatu a údajů shromážděných v souladu s čl. 14 odst. 6 základního nařízení. Vzhledem k tomu, že objem pocházející z ČLR je velmi nízký, dovoz z dotčených zemí nebyl posuzován souhrnně.
a) Objem dotčeného dovozu a jeho podíl na trhu
(112)
Bylo zjištěno, že během posuzovaného období se dumpingový dovoz do Unie, pokud jde o jeho objem a podíl na trhu, vyvíjel takto:
Tabulka 2
Objem a příslušné podíly dovozu na trhu
2009
2010
2011
OPŠ
ČLR
Objem dovozu (v tunách)
8 105
13 828
5 125
2 516
Index (2009 = 100)
100
171
63
31
Podíl na trhu (v %)
1,5
1,7
0,6
0,3
Index (2009 = 100)
100
116
41
22
Rusko
Objem dovozu (v tunách)
74 678
53 671
29 338
40 725
Index (2009 = 100)
100
72
39
55
Podíl na trhu (v %)
13,7
6,7
3,5
5,4
Index (2009 = 100)
100
49
25
39
Dotčené země celkem
Objem dovozu (v tunách)
82 783
67 499
34 463
43 241
Index (2009 = 100)
100
82
42
52
Podíl na trhu (v %)
15,2
8,4
4,1
5,7
Index (2009 = 100)
100
56
27
37
Zdroj: Eurostat
(113)
Objem dovozu z dotčených zemí během posuzovaného období výrazně poklesl o 48 %. Jeho podíl na trhu rovněž klesl z 15,2 % v roce 2009 na 5,7 % v období přezkumného šetření. Následkem tohoto vývoje téměř ustal vývoz z ČLR na trh Unie. Ruští vyvážející výrobci však nadále vlastní značný podíl na trhu, což z Ruska činí čtvrtého největšího vývozce do Unie.
b) Cena dovozu a cenové podbízení
(114)
Následující tabulka udává průměrnou cenu dumpingového dovozu. Během posuzovaného období se průměrná cena dovozu z ČLR snížila o 38 %. Během stejného období se průměrná cena dovozu z Ruska zvýšila o 31 %, nadále však zůstala nižší než prodejní ceny výrobního odvětví Unie.
Tabulka 3
Průměrná cena dumpingového dovozu
2009
2010
2011
OPŠ
ČLR
Průměrná cena (v EUR za tunu)
991
1 088
873
611
Index (2009 = 100)
100
110
88
62
Rusko
Průměrná cena (v EUR za tunu)
716
776
889
999
Index (2009 = 100)
100
108
124
140
Dotčené země celkem
Průměrná cena (v EUR za tunu)
742
840
887
976
Index (2009 = 100)
100
113
119
131
Zdroj: Eurostat
(115)
S cílem určit cenové podbízení během období přezkumného šetření byly vážené průměrné prodejní ceny jednotlivých typů výrobku spolupracujících výrobců v Unii účtované zákazníkům na trhu Unie, kteří nejsou ve spojení, upravené na úroveň cen ze závodu, porovnány s odpovídajícími váženými průměrnými cenami jednotlivých typů výrobku z dumpingového dovozu účtovanými spolupracujícími ruskými výrobci prvnímu nezávislému zákazníkovi na trhu Unie, stanovenými na základě cen CIF s příslušnou úpravou o cla.
(116)
Vzhledem k tomu, že čínský vyvážející výrobce spolupracoval v přezkumném šetření, bylo cenové podbízení pro čínský vývoz určeno srovnáním vážené průměrné ceny výrobců v Unii účtované odběratelům na trhu Unie, kteří nejsou ve spojení, na základě ceny ze závodu, a průměrné vývozní ceny čínského vývozu na základě cen CIF získaných z Eurostatu s příslušnou úpravou o cla.
(117)
Výsledek srovnání vyjádřený jako procentní podíl obratu spolupracujících výrobců v Unii v období přezkumného šetření ukázal vážené průměrné rozpětí cenového podbízení na trhu Unie mezi 6 % a 39 % v případě Ruska a ve výši 46 % v případě ČLR.
3. Dovoz z dalších třetích zemí, na které se nevztahují opatření
(118)
Objem dovozu z třetích zemí na trh Unie se během posuzovaného období zvýšil o 33 %, což způsobilo zvýšení spotřeby. Podíl na trhu dovozu z třetích zemí zůstal v posuzovaném období relativně stabilní a pohyboval se kolem 70 % spotřeby v Unii; mírně se snížil v období přezkumného šetření. Geografická skladba vývozu však byla proměnlivější vzhledem k výraznému růstu objemu dovozu a podílů na trhu Brazílie a Norska, které pravděpodobně využily především růst spotřeby.
(119)
Průměrné ceny dovozu ze třetích zemí se v průběhu posuzovaného období zvýšily o 22 % a udržely se vysoko nad úrovní cen dovozu z Ruska a ČLR.
4. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
(120)
V souladu s čl. 3 odst. 5 základního nařízení přezkoumala Komise všechny hospodářské faktory a ukazatele ovlivňující stav výrobního odvětví Unie.
(121)
Pro účely analýzy újmy se hospodářská situace výrobního odvětví Unie posuzuje na základě ukazatelů, jako je výroba, výrobní kapacita, využití kapacity, objem prodeje, podíl na trhu a růst, zaměstnanost, produktivita, velikost skutečného dumpingového rozpětí a překonání účinků dřívějšího dumpingu, průměrné jednotkové ceny, náklady na jednotku, ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost opatřit si kapitál, zásoby a náklady práce.
a) Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
(122)
Výroba výrobního odvětví Unie se v posuzovaném období výrazně zvýšila. Tento nárůst byl nejvýraznější v letech 2009 a 2011, kdy výroba vzrostla o 178 %. Tato situace se udržela nezměněná i v období přezkumného šetření. Je třeba připomenout, že rok zahájení posuzovaného období byl výjimečný v důsledku hospodářské krize a byl poznamenán neobvykle nízkou úrovní výroby. Nehledě na výrazné oživení po roce 2009 je totiž třeba připomenout, že výroba výrobního odvětví Unie dosud nedosáhla původní úrovně z období původního šetření (rok 2003), za které byla zaznamenána výroba v množství 270 000 tun.
Tabulka 5
Celková výroba výrobního odvětví Unie
2009
2010
2011
OPŠ
Výroba (v tunách)
81 147
192 495
225 376
224 540
Index (2009 = 100)
100
237
278
277
Zdroj: Odpovědi na dotazník a žádost o přezkum
(123)
Kapacita využití zůstala během posuzovaného období poměrně stabilní, během období přezkumného šetření mírně stoupla. Vzhledem k tomu, že v letech 2009-2011 výrazně rostla výroba, i využití kapacity vykázalo celkové zvýšení o 179 %. Tento vývojový trend se změnil v období přezkumného šetření, když se snížilo využití kapacity. Tato negativní změna nebyla nicméně způsobena snížením skutečné výroby, ale zvýšením samotné kapacity.
Tabulka 6
Výrobní kapacita a využití kapacity
2009
2010
2011
OPŠ
Výrobní kapacita (v tunách)
301 456
301 456
299 914
324 884
Index (2009 = 100)
100
100
99
108
Využití kapacity (v %)
27
64
75
69
Index (2009 = 100)
100
237
279
257
Zdroj: Odpovědi na dotazník a žádost o přezkum
b) Objem prodeje, podíl na trhu a růst
(124)
Objem prodeje výrobního odvětví Unie na trhu Unie odběratelům, kteří nejsou ve spojení (stanovený na základě prodeje odběratelům v Unii, kteří jsou ve spojení, i těm, kteří nejsou ve spojení) sledoval v letech 2009-2011 trend spotřeby. Další náhlý růst v období přezkumného šetření je výsledkem přesunutí prodeje výrobního odvětví Unie odběratelům v Unii, kteří jsou ve spojení, na odběratele v Unii, kteří ve spojení nejsou, což bylo zaznamenáno v letošním roce. Došlo k tomu v důsledku změny v podnikové struktuře jednoho výrobce v Unii.
Tabulka 7
Prodej výrobního odvětví Unie odběratelům, kteří nejsou ve spojení
2009
2010
2011
OPŠ
Objem (v tunách)
60 257
113 048
122 860
191 525
Index (2009 = 100)
100
188
204
318
Zdroj: Odpovědi na dotazník a žádost o přezkum
(125)
Jelikož objem prodeje na trhu Unie sledoval trend spotřeby, zůstal po počátečním nárůstu v roce 2010 podíl výrobního odvětví Unie na trhu během posuzovaného období poměrně stálý.
Tabulka 8
Podíl výrobního odvětví Unie na trhu
2009
2010
2011
OPŠ
Podíl výrobního odvětví Unie na trhu (v %)
14
21
22
25
Index (2009 = 100)
100
155
165
187
Zdroj: Odpovědi na dotazník, Eurostat
(126)
Jak je uvedeno v 111. bodě odůvodnění, mezi rokem 2009 a obdobím přezkumného šetření vzrostla spotřeba v Unii o 40 %. Ve stejném období se výrobnímu odvětví Unie podařilo mírně zvýšit svůj objem prodeje a podíl na trhu.
c) Zaměstnanost a produktivita
(127)
V souvislosti s dotčeným výrobkem vzrostla zaměstnanost ve výrobním odvětví Unie v posuzovaném období o téměř 50 %. Tento nárůst počtu zaměstnanců byl spojen s ještě silnějším růstem produktivity, měřené výstupem (v tunách) na zaměstnance za jeden rok, která ve stejném období činila 86 %.
Tabulka 9
Zaměstnanost a produktivita
2009
2010
2011
OPŠ
Počet zaměstnanců
701
869
1064
1042
Index (2009 = 100)
100
124
152
149
Produktivita (v jednotkách na zaměstnance)
116
222
212
216
Index (2009 = 100)
100
191
183
186
Zdroj: Odpovědi na dotazník, žádost o přezkum.
d) Velikost skutečného dumpingového rozpětí a překonání účinků dřívějšího dumpingu
(128)
Jak je uvedeno v 37. a 87. bodě odůvodnění, dumpingové rozpětí u dovozu z dotčených zemí zůstalo nadále vysoké. Analýza určitých ukazatelů újmy ukázala, že výrobní odvětví překonává účinky minulého dumpingu. Hospodářské oživení však nastalo teprve nedávno a v průběhu období přezkumného šetření byl na trhu Unie zaznamenán i určitý pokles různých ukazatelů újmy, jako je ziskovost, peněžní tok, návratnost investic. Dále je třeba poznamenat, že k příznivému vývoji dochází díky ochraně, kterou poskytují stávající antidumpingová opatření. V případě zrušení uvedených opatření by skutečné dumpingové rozpětí mělo výrazný dopad na výrobní odvětví Unie.
e) Průměrné jednotkové prodejní ceny na trhu Unie a jednotkové výrobní náklady
(129)
Průměrné prodejní ceny spolupracujících výrobců v Unii určené odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení, se zvýšily o 25 % v období 2009-2011 a v období přezkumného šetření opět klesly. V tomto pohybu cen se obecně odráží změny v nákladech na suroviny a energii ve stejném období. Podobný trend, tj. nárůst v období 2009-2011 a pokles v období přezkumného šetření, lze pozorovat u prodejních cen dovozu ze třetích zemí, které jsou držiteli značného podílu na trhu Unie.
Tabulka 10
Prodejní ceny a náklady
2009
2010
2011
OPŠ
Průměrná jednotková prodejní cena v Unii pro odběratele, kteří nejsou ve spojení (v EUR za tunu)
1 136
1 282
1 421
1 151
Index (2009 = 100)
100
113
125
101
Jednotkové výrobní náklady (v EUR za tunu)
1 094
1 031
1 228
1 063
Index (2009 = 100)
100
94
112
97
Zdroj: Odpovědi na dotazník
f) Ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost získávat kapitál
(130)
V posuzovaném období se peněžní tok, investice a návratnost investic výrobců v Unii a jejich schopnost získávat kapitál vyvíjely takto:
Tabulka 11
Ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic
2009
2010
2011
OPŠ
Ziskovost prodeje v Unii odběratelům, kteří nejsou ve spojení (procentní podíl na obratu z prodeje)
2,3
27,0
18,3
7,4
Peněžní tok (v EUR)
4 554 714
44 888 689
39 959 668
19 353 017
Investice (v EUR)
26 599 036
20 962 570
25 274 658
27 076 802
Index (2009 = 100)
100
79
95
102
Návratnost investic (v %)
- 62,6
159,2
58,3
24,8
Zdroj: Odpovědi na dotazník
(131)
Ziskovost spolupracujících výrobců v Unii byla stanovena tak, že čistý zisk před zdaněním z prodeje obdobného výrobku odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení, byl vyjádřen jako procentní podíl z obratu z tohoto prodeje. V roce 2009 bylo ziskové rozpětí velmi nízké, pro některé výrobce v Unii záporné; v roce 2010 se však začalo zvyšovat, společně s růstem spotřeby a prodeje. Je však třeba poznamenat, že v období přezkumného šetření se ziskové rozpětí snížilo, přestože objem prodeje spolupracujícího výrobního odvětví Unie (rovněž při zohlednění změn v podnikové struktuře) byl stabilní. Tato skutečnost vzbudila obavy, pokud jde o budoucí vývoj ziskového rozpětí výrobního odvětví EU.
(132)
Peněžní tok, což je schopnost výrobního odvětví samofinancovat své činnosti, který byl vypočítán na základě operací, byl po celé posuzované období kladný. Tento ukazatel se však zlepšil teprve v roce 2010; poté se ve dvou následujících letech výrazně zhoršil. Šetření rovněž prokázalo, že toto zhoršení týkající se peněžního toku bylo výraznější u menších výrobců v Unii. Tato skutečnost vzbudila obavy, pokud jde o schopnost výrobního odvětví EU pokračovat v nezbytném samofinancování jeho činností ve stávající hospodářské situaci.
(133)
Vývoj v oblasti ziskovosti a peněžního toku během posuzovaného období měl dopad na schopnost spolupracujících výrobců v Unii investovat do jejich činností. Výsledkem je, že úroveň investic zůstává v posuzovaném období poměrně vysoká a stabilní. Návratnost investic vyjádřená jako zisk v procentech čisté účetní hodnoty investic dosáhla kladných hodnot teprve po roce 2009. Avšak tento ukazatel následoval trend v oblasti ziskovosti a peněžního toku, v roce 2010 dosáhl rovněž vrcholu a v letech 2011-2012 plynule klesal.
(134)
Na základě výše uvedených skutečností lze vyvodit závěr, že ačkoli finanční výsledky spolupracujících výrobců v Unii byly nadále dobré během větší části posuzovaného období, ke konci uvedeného období se začaly zhoršovat, zejména v období přezkumného šetření. Jak ukazuje tabulka 11, ziskovost prodeje EU značně klesla a peněžní tok výrobního odvětví Unie byl nižší než hodnota investic, což poukazuje na to, že výrobní odvětví Unie bylo v období přezkumného šetření nuceno využít externího financování.
(135)
Ve stejné době byly zaznamenány obavy týkající se schopnosti získávat kapitál. Pokud by stávající opatření pozbyla platnosti, mohl by uvedený faktor působit jako kritický aspekt oslabení výrobního odvětví Unie. V současné ekonomické situaci je pravděpodobné, že by výrobní odvětví Unie obtížně nacházelo finanční prostředky, aby čelilo návratu dumpingového dovozu z dotčených zemí, a mohlo by velice rychle opět utrpět vážnou újmu. Tato možnost je zejména znepokojující, pokud jde o malé a střední podniky, které jsou součástí výrobního odvětví Unie.
g) Zásoby
(136)
Ačkoli konečný stav zásob spolupracujících výrobců v Unii vzrostl mezi rokem 2009 a obdobím přezkumného šetření o 32 %, snížil se úměrně úrovni výroby a výrobci jej nepovažují za nezvykle velký.
Tabulka 12
Konečný stav zásob
2009
2010
2011
OPŠ
Konečný stav zásob (v tunách)
23 946
21 214
26 117
31 504
Index (2009 = 100)
100
89
109
132
Zdroj: Odpovědi na dotazník
h) Náklady práce
(137)
Počet osob zaměstnaných spolupracujícími výrobci v Unii se v posuzovaném období zvýšil o téměř 50 %, průměrné mzdy těchto zaměstnanců byly v uvedeném období stabilní.
Tabulka 13
Náklady práce
2009
2010
2011
OPŠ
Průměrné náklady práce na zaměstnance
(v EUR)
29 705
30 296
28 991
29 837
Index (2009 = 100)
100
102
98
100
Zdroj: Odpovědi na dotazník
ZÁVĚR K SITUACI VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ UNIE
(138)
Šetření ukázalo, že se dovoz levných dumpingových výrobků z dotčených zemí na trh Unie po uložení původních opatření v roce 2008 snížil. Výrobní odvětví Unie mohlo díky tomu dosáhnout vysoké úrovně výroby, zvýšit svůj objem prodeje, podíl na trhu a ziskovost a zlepšit svou celkovou finanční situaci.
(139)
Proto byl učiněn závěr, že výrobní odvětví Unie neutrpělo během období přezkumného šetření podstatnou újmu. Vzhledem k poklesu spotřeby a zhoršení některých finančních ukazatelů během období přezkumného šetření, například ziskovosti, peněžního toku a návratnosti investic, však situace výrobního odvětví Unie zůstává nestabilní.
F. PRAVDĚPODOBNOST OBNOVENÍ ÚJMY
1. Předběžné poznámky
(140)
Aby mohla být posouzena pravděpodobnost obnovení újmy v případě, že by opatření pozbyla platnosti, byl analyzován možný dopad dovozu z ČLR na trh Unie a na výrobní odvětví Unie v souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení.
(141)
Analýza se soustředila na trend spotřeby na trhu Unie, volnou kapacitu, obchodní toky, atraktivitu trhu Unie a chování dotčených zemí v oblasti tvorby cen.
2. Spotřeba v Unii
(142)
Spotřeba dotčeného výrobku v Unii se v období přezkumného šetření snížila vůči předchozímu roku o 10 %. To zároveň znamená snížení o více než 25 % v porovnání s úrovní před krizí v roce 2007. Pokles spotřeby dotčeného výrobku je důsledkem klesající výroby oceli v Unii, přičemž lze v příštích letech očekávat další pokles. To bude náročné pro výrobní odvětví Unie, které se bude pohybovat ve velmi konkurenčním prostředí. Má se proto za to, že nelze připustit levný dumpingový dovoz z ČLR a Ruska. Takový dovoz bude vyvolávat tlak na snižování cen na trhu a narušovat hospodářskou soutěž a jeho důsledkem bude podstatná újma způsobená výrobcům v Unii.
3. Volná kapacita, obchodní toky a atraktivita trhu Unie a chování dotčených třetích zemí v oblasti tvorby cen
a) ČLR
(143)
Je třeba poznamenat, že celková výrobní kapacita dotčeného výrobku v ČLR se odhaduje na 10-11 milionů tun, což převyšuje celkovou spotřebu FeSi. Zároveň celkové využití kapacity činí přibližně 50 %.
(144)
Čínský vývoz FeSi do celého světa byl v posuzovaném období poměrně stálý, dosáhl 0,8 milionu tun. Tato úroveň vývozu je především výsledkem omezení uvedených ve 41. bodě odůvodnění. Unie však tyto mechanismy nekontroluje a omezení vývozu může čínská vláda kdykoli zrušit, což by pro trh Unie představovalo vážnou hrozbu zaplavení čínským vývozem dotčeného výrobku.
(145)
I v případě, že omezení vývozu budou nadále v platnosti, je třeba zdůraznit, že stávající celosvětový objem vývozu ČLR převyšuje celkovou spotřebu v Unii.
(146)
Lze oprávněně očekávat, že pokud by opatření byla zrušena, v důsledku atraktivity trhu EU uvedené v bodech odůvodnění 40-49 by přinejmenším část stávajícího čínského vývozu byla přesměrována na trh Unie, zvláště proto, že již velmi brzy bude čelit znásobené konkurenci na svých obvyklých asijských trzích; tato konkurence bude důsledkem zvýšené výrobní kapacity v Malajsii, jak je uvedeno ve 44. bodě odůvodnění.
(147)
Pozbytí platnosti antidumpingových cel ve spojení s tvrdší konkurencí v Asii s největší pravděpodobností učiní z trhu Unie atraktivní odbytiště pro čínské vývozce. V této souvislosti je vhodné připomenout, že před uložením opatření byla ČLR významným vývozcem na trh Unie.
(148)
V neposlední řadě stávající úroveň čínských vývozních cen, rozsah zjištěného dumpingového rozpětí a existence výrazného cenového podbízení potvrzují, že bez antidumpingových opatření se bude nekalá soutěž ze strany čínských vývozců opakovat a povede k podstatné újmě výrobního odvětví Unie.
b) Rusko
(149)
Během přezkumného šetření bylo určeno, že výroba dotčeného výrobku v Rusku v období přezkumného šetření činila 633 000 tun a výrobní kapacita se odhaduje na 900 000 tun. Z toho vyplývá přibližně 267 000 tun volné kapacity, která je sama o sobě dostatečná pro zásobení jedné třetiny poptávky Unie.
(150)
Pokud jde o ruský vývoz dotčeného výrobku, je třeba poznamenat, že Rusko v současné době vyváží 73 % své produkce. Kromě Unie jsou tradičními vývozními trhy Ruska USA, Japonsko a Jižní Korea. S ohledem na znásobenou konkurenci na asijských trzích, jak je uvedeno ve 44. bodě odůvodnění, existují nepochybné náznaky, že většina těchto obchodních toků bude přesměrována do Unie, pokud budou zrušena antidumpingová opatření. Tento vývoj by mohl být ještě výraznější, pokud by v současnosti v USA probíhající antidumpingové šetření dovozu z Ruska (které vyplývá z šetření zahájeného v červenci 2013) vedlo k uložení opatření.
(151)
V tomto ohledu jeden vyvážející výrobce z Ruska uvedl, že uložení cla z ferosilicia pocházejícího z Ruska v USA je nepravděpodobné. S cílem podložit toto tvrzení byla předložena určitá neformální zjištění z probíhajícího šetření. Tento výrobce však na podporu svého tvrzení neposkytl žádné podložené důkazy a vzhledem k tomu, že antidumpingové šetření ze strany USA bylo zahájeno a stále probíhá, uložení opatření nelze vyloučit.
(152)
Pozbytí platnosti antidumpingových cel ve spojení s tvrdší konkurencí na jejich hlavních vývozních trzích učiní z trhu Unie atraktivní odbytiště pro ruské vývozce. V této souvislosti je vhodné připomenout, že před uložením opatření bylo Rusko významným vývozcem na trh Unie a je na tomto trhu stále přítomné navzdory opatřením, která platí již pět let.
(153)
V neposlední řadě je třeba zdůraznit, že hrozba, kterou představuje objem ruského dovozu, zostřuje cenová politika Ruska na jeho vývozních trzích. Původní šetření i stávající šetření před pozbytím platnosti ukázala, že ruské dumpingové praktiky se zdají být strukturované, vzhledem k tomu, že vývozní ceny jsou soustavně nižší než ceny na ruském domácím trhu. Stávající šetření navíc potvrzuje, že ceny dovozu z Ruska se i nadále podbízejí prodejním cenám výrobců v Unii.
4. Závěr
(154)
S ohledem na výsledky šetření, zejména ohledně volné kapacity v dotčených zemích, pokračování dumpingu a omezené schopnosti čínských a ruských vývozců prodávat na jiných hlavních trzích třetích zemí, což zvyšuje atraktivitu trhu Unie, se má za to, že zrušení uložených opatření by oslabilo postavení výrobního odvětví Unie na jeho hlavním trhu a že v důsledku pravděpodobného čínského a ruského dovozu za dumpingové ceny by se zopakovala způsobená újma.
(155)
Neexistuje žádný důvod k domněnce, že lepší výsledky výrobního odvětví Unie dosažené díky platným opatřením by zůstaly zachovány nebo by dále posílily, pokud by opatření byla zrušena. Naopak, existují příznivé podmínky pro pravděpodobný přesun dovozu z dotčených zemí na trh Unie za dumpingové ceny a ve velkém objemu. Tento dovoz by pravděpodobně poškodil pozitivní vývoj na trhu Unie, jenž se projevil v posuzovaném období. Pravděpodobný objem dumpingového dovozu by dokázal vyvinout tlak na prodejní ceny výrobního odvětví Unie a způsobit mu ztrátu podílu na trhu. To by mělo nepříznivý dopad na finanční výsledky výrobního odvětví Unie, které je stále nestabilní.
(156)
V souvislosti s tím jsme obdrželi od ruského vyvážejícího výrobce připomínku, že přetrvání újmy nelze zakládat na pouhé možnosti přetrvání újmy, ale spíše na její pravděpodobnosti. Šetření však odhalilo řadu skutečností, včetně toho, že dumpingové praktiky ruských výrobců pokračují, a prokázalo rovněž existenci volné kapacity v Rusku. Skutečností dále zůstává, že spotřeba v Unii je v období přezkumného šetření nižší, než byla při původním šetření. V celosvětovém měřítku se pak očekává větší výstup daného výrobku, zejména na asijském trhu. Pokud se zváží všechny uvedené skutečnosti, lze nabýt poměrné jistoty, že na základě dostupných faktů by v případě pozbytí platnosti opatření bylo výrobní odvětví Unie opět poškozováno dumpingovým dovozem.
G. ZÁJEM UNIE
1. Úvod
(157)
V souladu s článkem 21 základního nařízení bylo zkoumáno, zda by zachování stávajících opatření nebylo v rozporu se zájmem Unie jako celku. Zájem Unie byl určen na základě zhodnocení zájmů různých subjektů, jichž se věc týká, tedy zájmů výrobního odvětví Unie, dovozců a uživatelů. Všem zúčastněným stranám byla poskytnuta příležitost, aby předložily svá stanoviska podle čl. 21 odst. 2 základního nařízení.
(158)
Toto šetření je přezkumem stávajících opatření, a proto bylo možné posoudit případný nepřípustný nepříznivý dopad stávajících antidumpingových opatření na zúčastněné strany.
2. Zájem výrobního odvětví Unie
(159)
V 154. bodě odůvodnění výše byl učiněn závěr, že situace výrobního odvětví Unie by se pravděpodobně vážně zhoršila, pokud by antidumpingová opatření pozbyla platnosti. Zachování opatření by tedy bylo ku prospěchu výrobního odvětví Unie, jelikož výrobci v Unii by měli být schopni udržet objem prodeje, podíl na trhu, ziskovost a celkově pozitivní hospodářskou situaci. Naopak ukončení platnosti opatření by vážně ohrozilo životaschopnost výrobního odvětví Unie, jelikož lze důvodně očekávat změnu orientace čínského a ruského dovozu na trh Unie za dumpingové ceny a ve velkém objemu, což by vedlo k obnovení újmy.
3. Zájem uživatelů
(160)
Při stávajícím šetření s Komisí spolupracovalo deset uživatelů v Unii (slévárny a výrobci oceli). Čtyři odpovědi tvořily připomínky obecné povahy a pouze šest uživatelů zaslalo úplné odpovědi na dotazník. Na základě takto získaných údajů bylo určeno, že náklady na dotčený výrobek měly v průměru přibližně 1 % dopad na celkové výrobní náklady uživatelů a nedosáhly výše 2 % u žádného spolupracujícího výrobce. Proto navzdory ztrátovosti některých uživatelů mezi rokem 2011 a obdobím přezkumného šetření ve ztrátě nelze jejich situaci přičítat antidumpingovým clům na dovoz FeSi.
(161)
Je třeba zohlednit, že podíl ČLR a Ruska na trhu během původního šetření činil přibližně 40 % trhu Unie a cla pro obě uvedené země se pohybovala mezi 15,6 % a 31,2 %. Možný dopad pozbytí platnosti uvedených cel by proto mohl být považován za úsporu nákladů v průměru nejvýše 0,1 % (vypočítáno na základě 40 % podílu na trhu zemí, na něž se opatření vztahují, a s průměrným valorickým clem 20 %). Proto je nepravděpodobné, že by pozbytí platnosti cla mělo dopad na opětnou ziskovost uživatelů, kteří utrpěli ztráty v průběhu posledních dvou let posuzovaného období. V neposlední řadě vzhledem k charakteru dotčeného produktu, jakož i vzhledem k několika zdrojům zásobování trhu, mohou uživatelé snadno přejít k jinému dodavateli.
4. Zájem dovozců
(162)
Všichni známí dovozci byli informováni o zahájení přezkumu. Žádný z dovozců dotčeného výrobku neodpověděl na dotazník k výběru vzorku připojený k oznámení o zahájení přezkumu. Šetřením bylo zjištěno, že dovozci mohou snadno nakupovat od různých zdrojů, které jsou v současné době dostupné na trhu, zejména od výrobního odvětví Unie a od velkých vývozců ze třetích zemí, kteří prodávají za ceny, jež nejsou dumpingové. Jelikož dovozci neprojevili zájem, byl učiněn závěr, že zachování opatření by nebylo proti jejich zájmu.
5. Závěr
(163)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem byl učiněn závěr, že neexistují žádné přesvědčivé důvody proti zachování stávajících antidumpingových opatření.
H. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(164)
Všechny strany byly informovány o stěžejních skutečnostech a důvodech, na jejichž základě byl přijat záměr doporučit, aby byla stávající opatření zachována. Byla jim rovněž poskytnuta lhůta pro podání připomínek k poskytnutým informacím. Podání a připomínky byly v odůvodněných případech náležitě vzaty v úvahu.
(165)
Z těchto důvodů by měla být v souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení antidumpingová opatření na dovoz ferosilicia pocházejícího z ČLR a Ruska uložená nařízením (ES) č. 172/2008 zachována.
(166)
Aby bylo minimalizováno riziko obcházení uložených opatření z důvodu velkých rozdílů v celních sazbách, má se za to, že v tomto případě jsou nezbytná zvláštní opatření za účelem zajištění řádného uplatňování antidumpingových cel. Tato zvláštní opatření, která se týkají pouze společností, pro něž je stanovena individuální celní sazba, zahrnují: povinnost předložit celním orgánům členských států platnou obchodní fakturu, která splňuje požadavky stanovené v příloze tohoto nařízení. Dovoz, k němuž uvedená faktura přiložena není, podléhá zbytkovému antidumpingovému clu použitelnému na všechny ostatní výrobce.
(167)
Výbor zřízený čl. 15 odst. 1 základního nařízení nezaujal žádné stanovisko,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz ferosilicia, v současnosti kódů KN 7202 21 00, 7202 29 10 a 7202 29 90, pocházejícího z Čínské lidové republiky a Ruska.
2. Sazba konečného antidumpingového cla, která se použije na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením pro výrobky popsané v odstavci 1 a vyráběné níže uvedenými společnostmi, činí:
Země
Společnost
Sazba antidumpingového cla (v %)
Doplňkový kód TARIC
Čínská lidová republika
Erdos Xijin Kuang Co., Ltd., Qipanjing Industry Park
15,6
A829
Lanzhou Good Land Ferroalloy Factory Co., Ltd., Xicha Villa
29,0
A830
Všechny ostatní společnosti
31,2
A999
Rusko
Bratsk Ferroalloy Plant, Bratsk
17,8
A835
Všechny ostatní společnosti
22,7
A999
3. Použití individuálních celních sazeb stanovených pro společnosti uvedené v odstavci 2 je podmíněno předložením platné obchodní faktury, která splňuje požadavky stanovené v příloze, celním orgánům členských států. Není-li taková faktura předložena, použije se celní sazba platná pro „všechny ostatní společnosti“.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 9. dubna 2014.
RÈGLEMENT D'EXÉCUTION (UE) No 360/2014 DE LA COMMISSION
du 9 avril 2014
instituant un droit antidumping définitif sur les importations de ferrosilicium originaire de la République populaire de Chine et de Russie à l'issue d'un réexamen au titre de l'expiration des mesures effectué conformément à l'article 11, paragraphe 2, du règlement (CE) no 1225/2009 du Conseil
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l'Union européenne,
vu le règlement (CE) no 1225/2009 du Conseil du 30 novembre 2009 relatif à la défense contre les importations qui font l'objet d'un dumping de la part de pays non membres de la Communauté européenne (1) (ci-après le «règlement de base»), et notamment son article 11, paragraphes 2, 5 et 6,
considérant ce qui suit:
A. PROCÉDURE
1. Mesures en vigueur
(1)
Au terme d'une enquête antidumping (ci-après l'«enquête initiale»), le Conseil a institué, par le règlement (CE) no 172/2008 (2), un droit antidumping définitif sur les importations de ferrosilicium (ci-après «FeSi») relevant actuellement des codes NC 7202 21 00, 7202 29 10 et 7202 29 90, originaire de la République populaire de Chine (ci-après la «Chine»), d'Égypte, du Kazakhstan, de l'ancienne République yougoslave de Macédoine et de Russie (ci-après les «mesures antidumping définitives»).
(2)
Les mesures ont pris la forme d'un droit ad valorem fixé à 31,2 % sur les importations en provenance de Chine, à l'exception des sociétés Erdos Xijin Kuangye (15,6 %) et Lanzhou Good Land Ferroalloy Factory (29 %), à 18 % sur les importations en provenance d'Égypte, à l'exception de The Egyptian Ferroalloys Co. (15,4 %), à 33,9 % sur les importations en provenance du Kazakhstan, à 5,4 % sur les importations en provenance de l'ancienne République yougoslave de Macédoine et à 22,7 % sur les importations en provenance de Russie, à l'exception de Bratsk Ferroalloy Plant (17,8 %).
(3)
Le règlement d'exécution (UE) no 1297/2009 du Conseil (3) a abrogé le droit antidumping institué par le règlement (CE) no 172/2008 sur les importations de FeSi originaire de l'ancienne République yougoslave de Macédoine.
(4)
Le 30 novembre 2009, la Commission européenne (ci-après la «Commission») a reçu une demande de réexamen intermédiaire partiel (ci-après le «réexamen intermédiaire») conformément à l'article 11, paragraphe 3, du règlement de base, déposée par un producteur-exportateur russe, la société Joint Stock Company Chelyabinsk Electrometallurgical Integrated Plant, et sa société liée Joint Stock Company Kuznetsk Ferroalloy Works (ci-après dénommées conjointement le «groupe russe»). Par le règlement d'exécution (UE) no 60/2012 (4), le Conseil a mis fin au réexamen intermédiaire au motif qu'il n'y avait pas suffisamment d'éléments attestant la nature durable du changement de circonstances. En particulier, le groupe russe n'avait pas démontré la nature durable de sa politique des prix. Par conséquent, la marge de dumping du groupe russe - telle qu'elle ressortait de l'enquête initiale - n'a pas été modifiée. L'offre d'engagement soumise par le groupe russe a été rejetée pour les mêmes motifs.
2. Demande de réexamen au titre de l'expiration des mesures
(5)
À la suite de la publication d'un avis d'expiration prochaine (5) des mesures antidumping définitives en vigueur, la Commission a reçu, le 28 novembre 2012, une demande d'ouverture d'un réexamen au titre de l'expiration de ces mesures, en application de l'article 11, paragraphe 2, du règlement de base. La demande a été déposée par Euroalliages (ci-après le «requérant») au nom de producteurs représentant plus de 25 % de la production totale de FeSi dans l'Union.
(6)
La demande visait les deux pays suivants: la Chine et la Russie.
(7)
La demande faisait valoir que l'expiration des mesures entraînerait probablement la continuation ou la réapparition du dumping et du préjudice causé à l'industrie de l'Union.
3. Ouverture d'un réexamen au titre de l'expiration des mesures
(8)
Ayant déterminé, après consultation du comité consultatif, qu'il existait des éléments de preuve suffisants pour ouvrir un réexamen au titre de l'expiration des mesures, la Commission a annoncé, le 28 février 2013, par un avis publié au Journal officiel de l'Union européenne (6) (ci-après l'«avis d'ouverture»), l'ouverture d'un réexamen au titre de l'expiration des mesures conformément à l'article 11, paragraphe 2, du règlement de base.
4. Enquête
4.1. Période d'enquête de réexamen et période considérée
(9)
L'enquête relative à la continuation ou à la réapparition du dumping a porté sur la période comprise entre le 1er janvier 2012 et le 31 décembre 2012 [ci-après la «période d'enquête de réexamen» (PER)]. L'examen des tendances pertinentes aux fins de l'évaluation de la probabilité d'une continuation ou d'une réapparition du préjudice a porté sur la période comprise entre le 1er janvier 2009 et le 31 décembre 2012 (ci-après la «période considérée»).
4.2. Parties concernées par l'enquête
(10)
La Commission a officiellement avisé les requérants, les autres producteurs connus de l'Union, les producteurs-exportateurs en Chine et en Russie, les importateurs indépendants, les utilisateurs notoirement concernés et les représentants des pays exportateurs de l'ouverture du réexamen au titre de l'expiration des mesures. Les parties intéressées ont eu la possibilité de faire connaître leur point de vue par écrit et de demander à être entendues dans le délai indiqué dans l'avis d'ouverture.
(11)
Toutes les parties intéressées qui l'ont demandé et ont démontré qu'il existait des raisons particulières de les entendre ont été entendues.
(12)
Dans l'avis d'ouverture, la Commission a envisagé de recourir à l'échantillonnage, conformément à l'article 17 du règlement de base, pour les producteurs-exportateurs chinois et les importateurs indépendants de l'Union en raison de leur nombre apparemment élevé. Pour lui permettre de décider de l'opportunité de l'échantillonnage et, le cas échéant, de sélectionner un échantillon, la Commission a invité les parties susvisées à se faire connaître dans un délai de quinze jours à compter de l'ouverture du réexamen et à lui fournir les informations demandées dans l'avis d'ouverture.
(13)
Étant donné qu'un seul producteur-exportateur chinois a fourni les informations demandées dans l'avis d'ouverture et a exprimé sa volonté de coopérer avec la Commission, celle-ci a renoncé à l'échantillonnage dans le cas des producteurs-exportateurs chinois. Après avoir reçu le questionnaire, le producteur-exportateur a décidé de pas coopérer davantage. La Commission considère donc qu'aucun producteur-exportateur chinois n'a coopéré à l'enquête.
(14)
En ce qui concerne la Russie, tous les producteurs russes ont été invités à coopérer à l'enquête de réexamen, à savoir les usines de ferro-alliages de Bratsk et de Serov, NLMK et le groupe russe. Seul un producteur russe a coopéré à ladite enquête.
(15)
Aucun des importateurs indépendants n'a répondu au questionnaire. La Commission considère donc qu'aucun importateur indépendant de l'Union n'a coopéré à l'enquête.
(16)
Sur les sept producteurs de FeSi connus de l'Union, six ont répondu aux questionnaires. Dans l'enquête de réexamen, la Commission n'a pas envisagé de recourir à l'échantillonnage pour les producteurs de l'Union en raison de leur nombre relativement limité.
(17)
Des visites de vérification ont été effectuées dans les locaux des sociétés suivantes:
a)
producteurs de l'Union:
Grupo FERROATLÁNTICA:
FerroAtlántica S.A. - Madrid, Espagne
Ferropem - Chambéry, France
Huta Łaziska S.A. - Łaziska Górne, Pologne
OFZ, a.s. - Istebné, Slovaquie
TDR Legure d.o.o. - Ruše, Slovénie
Vargön Alloys AB - Vargön, Suède;
b)
utilisateurs de l'Union:
Aperam SA - Luxembourg
Ugitech - Ugine, France;
c)
producteur-exportateur en Russie:
Groupe russe:
JSC Chelyabinsk Electrometallurgical Integrated Plant («JSC CHEMK») - Tcheliabinsk, Russie
JSC Kuznetsk Ferroalloy Works («JSC KF») - Novokouznetsk, Russie
RFA International LP («RFAI») - Mishawaka, Etats-Unis;
d)
producteurs du pays analogue
Elkem AS - Oslo, Norvège
FESIL Rana Metall AS - Trondheim, Norvège
Finnfjord AS - Finnsnes, Norvège.
B. PRODUIT CONCERNÉ ET PRODUIT SIMILAIRE
1. Produit concerné
(18)
Le produit concerné est le ferrosilicium relevant actuellement des codes NC 7202 21 00, 7202 29 10 et 7202 29 90, originaire de Chine et de Russie.
(19)
Le FeSi est fabriqué par réduction du quartz à l'aide de produits carbonés dans des fours à arc électrique. C'est un procédé à forte intensité énergétique. Le FeSi se vend sous forme agglomérée, en granulés ou en poudre et existe en diverses qualités se distinguant par leur teneur en silicium et en impuretés (aluminium, par exemple). Sa pureté est considérée comme élevée lorsque la teneur en silicium est supérieure ou égale à 70 %. Elle est moyenne lorsque la teneur en silicium est comprise entre 55 % et 70 %, et faible lorsque la teneur en silicium est inférieure à 55 %. Le produit concerné est principalement utilisé dans l'industrie sidérurgique comme désoxydant et élément d'alliage.
2. Produit similaire
(20)
Le FeSi fabriqué et vendu dans l'Union par l'industrie de l'Union et le FeSi fabriqué et vendu en Russie et en Norvège (ci-après le «pays analogue») - qui a été retenu à cet égard à défaut de la Chine, laquelle n'est pas une économie de marché - présentent pour l'essentiel les mêmes caractéristiques physiques et chimiques et les mêmes utilisations de base que le FeSi fabriqué en Russie et en Chine et vendu à l'exportation vers l'Union. Ils sont donc considérés comme des produits similaires au sens de l'article 1er, paragraphe 4, du règlement de base.
C. PROBABILITÉ DE CONTINUATION OU DE RÉAPPARITION DU DUMPING
(21)
Conformément à l'article 11, paragraphe 2, du règlement de base, la Commission a examiné si l'expiration des mesures en vigueur risquait d'entraîner la continuation ou la réapparition du dumping dans les deux pays concernés.
IMPORTATIONS ORIGINAIRES DE CHINE
1. Remarques préliminaires
(22)
Comme l'indique le considérant 13 ci-dessus, aucun producteur-exportateur chinois n'a coopéré à l'enquête. À défaut de coopération de leur part, l'analyse globale, y compris la détermination du dumping, repose sur les données disponibles conformément à l'article 18 du règlement de base.
(23)
La Commission a donc évalué la probabilité d'une continuation ou d'une réapparition du dumping en se fondant sur la demande de réexamen au titre de l'expiration des mesures ainsi que sur d'autres sources, telles que les statistiques des importations et des exportations (données Eurostat et données sur les exportations chinoises) de même que d'autres informations publiques.
(24)
En raison du défaut de coopération, il a été difficile de comparer la valeur normale au prix à l'exportation des différents types du produit. Comme expliqué ci-dessous au considérant 30, il a été jugé approprié d'établir la valeur normale et le prix à l'exportation de manière globale, c'est-à-dire à partir d'un seul produit, conformément à l'article 18 du règlement de base.
(25)
En application de l'article 11, paragraphe 9, du règlement de base, c'est la méthode utilisée dans l'enquête initiale pour établir le dumping qui a été reprise, dans la mesure où les circonstances ont été considérées comme inchangées.
2. Importations faisant l'objet d'un dumping au cours de la PER
2.1. Détermination de la valeur normale
(26)
Dans l'avis d'ouverture, la Commission a invité toutes les parties intéressées à présenter leurs observations sur sa proposition de choisir la Norvège comme pays tiers à économie de marché aux fins de l'établissement de la valeur normale pour la Chine. La Norvège était déjà le pays analogue dans l'enquête initiale. Les parties n'ayant pas émis d'observations sur ce point, il a été décidé qu'il convenait de choisir de nouveau la Norvège comme pays analogue aux fins d'établir la valeur normale pour la Chine, conformément à l'article 2, paragraphe 7, point a), du règlement de base.
(27)
En vertu de l'article 2, paragraphe 2, du règlement de base, la Commission a tout d'abord déterminé si le volume total des ventes du produit similaire sur le marché intérieur par les producteurs norvégiens ayant coopéré à des clients indépendants était représentatif en comparaison avec le volume total des exportations de la Chine vers l'Union, c'est-à-dire que la Commission a cherché à savoir si leur volume total représentait 5 % ou plus du volume total des exportations du produit concerné vers l'Union. En ce sens, les ventes sur le marché intérieur du pays analogue se sont révélées représentatives.
(28)
La Commission a aussi examiné si les ventes du produit similaire sur le marché intérieur pouvaient être considérées comme ayant eu lieu au cours d'opérations commerciales normales, conformément à l'article 2, paragraphe 4, du règlement de base. À cet effet, elle a déterminé dans quelle proportion les ventes à des clients indépendants sur le marché intérieur pendant la PER étaient bénéficiaires.
(29)
La valeur normale a donc été fondée sur le prix intérieur réel, calculé comme la moyenne pondérée des prix des ventes bénéficiaires effectuées sur le marché intérieur pendant la PER.
2.2. Détermination du prix à l'exportation
(30)
Comme l'indique le considérant 24 ci-dessus, les producteurs-exportateurs chinois n'ont pas coopéré à l'enquête. Le prix à l'exportation repose donc sur les meilleurs renseignements disponibles, conformément à l'article 18 du règlement de base.
(31)
Dans un premier temps, les chiffres relatifs au volume et aux prix à l'importation ont été extraits de la base de données d'Eurostat sur les importations pour les trois codes NC énumérés au considérant 18 ci-dessus, en tenant donc compte de la qualité. Comme il a semblé judicieux d'établir le prix à l'exportation à partir d'une moyenne, les données extraites pour les codes NC 7202 29 10 et 7202 29 90 ont été pondérées d'après la teneur en silicium du code NC 7202 21 00. C'était la méthode proposée dans la demande de réexamen pour estimer le volume total des importations en se référant à la qualité du FeSi à 75 %. Les volumes et les prix à l'importation de ces trois codes NC ont été additionnés et pondérés pour produire une moyenne.
(32)
Enfin, cette moyenne des prix à l'importation a été ajustée au niveau caf, en déduisant notamment les coûts de transport, pour obtenir la valeur départ usine. Le prix de vente a donc été établi conformément à l'article 2, paragraphe 8, du règlement de base à partir des prix payés ou à payer dans les statistiques des importations d'Eurostat.
2.3. Comparaison et ajustements
(33)
La comparaison entre la valeur normale et le prix à l'exportation a été réalisée au niveau départ usine. Aux fins d'une comparaison équitable, les différences affectant la comparabilité des prix ont également été prises en compte, conformément à l'article 2, paragraphe 10, du règlement de base. En l'absence de coopération des producteurs-exportateurs chinois, des ajustements ont notamment été effectués afin de tenir compte des droits de douane à l'exportation en se fondant sur les données de la demande de réexamen.
2.4. Dumping pendant la PER
(34)
L'application de la méthode susmentionnée permet d'établir des marges de dumping, exprimées en pourcentage du prix net franco frontière de l'Union avant dédouanement, de 165 %.
(35)
Il convient cependant de noter que le volume total des importations du produit concerné dans l'Union a fortement diminué avec l'institution des mesures initiales et que la marge de dumping susmentionnée a été établie à partir d'un volume limité d'importations (moins de 2 500 tonnes pendant la PER).
(36)
Par souci d'exhaustivité, l'analyse a également porté sur la politique des prix des producteurs-exportateurs chinois sur les trois principaux marchés tiers, à savoir le Japon, la Corée du Sud et les États-Unis d'Amérique (ci-après les «États-Unis»).
(37)
À cette fin, les prix des exportations chinoises vers le Japon, la Corée du Sud et les États-Unis ont été déterminés à partir des statistiques des exportations chinoises. Leur comparaison avec la valeur normale indiquée plus haut atteste également l'existence d'un dumping, s'établissant entre 86 % et 92 % selon le pays de destination.
3. Évolution des importations en cas d'abrogation des mesures
3.1. Capacités de production de la Chine
(38)
La Chine est, de loin, le premier producteur mondial de FeSi. Ses capacités de production étaient estimées à 10 à 11 millions de tonnes par an pendant la PER. L'industrie chinoise aurait donc fonctionné à 50 % de ses capacités et disposerait d'une capacité de réserve de 5,5 millions de tonnes par an environ, ce qui représente pratiquement sept fois la consommation totale de l'Union. En dépit de cette surcapacité actuelle et selon les informations fournies par le requérant, les capacités chinoises continueraient de progresser, du fait de la construction de fours plus grands et plus efficaces.
(39)
Dans l'hypothèse où la capacité de réserve des producteurs chinois serait exploitée, aucun élément ne donne à penser que la demande sur le marché intérieur chinois ou sur celui des pays tiers augmenterait suffisamment pour absorber les excédents.
3.2. Attractivité du marché de l'Union
(40)
Avec l'institution des mesures définitives, en février 2008, les importations originaires de Chine ont progressivement diminué jusqu'à devenir marginales et ont représenté moins de 1 % de la consommation de l'Union pendant la PER. Après avoir atteint un pic à environ 330 400 tonnes en 2007, les importations sont tombées à moins de 2 500 tonnes en 2012. Toutefois, le marché européen du FeSi reste attrayant pour les exportateurs chinois, vu les niveaux de prix observés.
(41)
Comme indiqué plus haut, la Chine dispose d'une importante surcapacité de production, ce qui signifie qu'elle a tout intérêt à trouver d'autres marchés pour absorber ses excédents. Or, plusieurs restrictions à l'exportation instaurées par le gouvernement chinois (un droit à l'exportation de 25 %, une TVA non remboursable de 17 % et des licences d'exportation) ont fait reculer les exportations chinoises dans le monde à 400 000 tonnes seulement en 2009, après un pic de 1,5 million en 2007. Depuis 2010, on observe cependant une reprise des exportations, qui sont repassées à 800 000 tonnes et sont estimées à 700 000 tonnes en 2013. Les chiffres les plus récents indiquent un niveau soutenu des exportations, dont le volume est supérieur à la totalité de la consommation de l'Union.
(42)
Malgré les restrictions à l'exportation, les producteurs chinois de FeSi en ont exporté des quantités considérables sur les marchés qui n'avaient pas de restrictions à l'importation (à savoir le Japon, la Corée du Sud et les États-Unis).
(43)
À première vue, le marché asiatique pourrait être une solution pour absorber une partie des excédents chinois. Mais les informations soumises par le requérant montrent que la récente évolution de ce marché le rend potentiellement moins attrayant pour les exportateurs chinois.
(44)
En effet, le marché asiatique sera bouleversé par la mise en exploitation de deux sites de production de FeSi, en Malaisie (usines de ferro-alliages Pertama et Sarawak). Selon les prévisions, la production annuelle de FeSi de la Malaisie devrait atteindre 420 000 tonnes à partir de 2014. Elle sera vendue dans les pays voisins, en Asie du Sud-Est, et plus particulièrement au Japon, qui a besoin de 600 000 tonnes de FeSi par an. La production des sites malaisiens nuira aux exportations chinoises vers les pays d'Asie du Sud-Est. Par ailleurs, les aciéries du Japon et de Corée du Sud ont déjà conclu des accords sur la fourniture annuelle de volumes considérables de FeSi avec les nouveaux producteurs malaisiens, ce qui restreint l'accès des exportateurs chinois à leurs marchés.
(45)
Le producteur-exportateur ayant répondu à la communication a déclaré que la production de la Malaisie était surestimée. Après vérification, cette observation a été jugée pertinente et ladite production a été réestimée à environ 370 000 tonnes.
(46)
Il est donc probable que la hausse de cette production va aiguiser la concurrence sur un marché déjà saturé, où la Chine et la Russie disposent aujourd'hui de parts de marché significatives.
(47)
La rareté des produits chinois sur le marché de l'Union pendant la PER s'explique principalement par le fait que les pouvoirs publics chinois ont instauré des restrictions à l'exportation, comme cela est mentionné au considérant 41 ci-dessus.
(48)
Les prix pratiqués sur le marché de l'Union devraient aussi inciter les producteurs chinois à y chercher des débouchés pour leurs capacités excédentaires. En effet, le prix moyen sur le marché de l'Union en 2012 était au moins aussi élevé que les prix à l'exportation pratiqués par les producteurs chinois vers leurs principaux pays de destination (Japon, Corée du Sud et États-Unis), ce qui souligne encore davantage l'importance qu'aura le marché de l'Union une fois que les ventes vers d'autres destinations seront plus difficiles.
(49)
Il y a donc lieu de conclure que le marché européen, l'un des plus importants du monde, demeure attrayant pour les producteurs chinois.
4. Conclusion sur la probabilité de continuation du dumping
(50)
La capacité de réserve de la Chine et les prix intéressants pratiqués sur le marché de l'Union nous amènent à conclure qu'en cas d'expiration des mesures, il existe un risque d'augmentation des exportations chinoises du produit concerné.
(51)
Compte tenu des capacités actuelles et potentielles de la Chine, sachant que le marché de l'Union est l'un des plus importants au monde et vu la pression attendue sur les exportations chinoises en Asie du Sud-Est, il est permis de conclure qu'en cas d'expiration des mesures antidumping, les exportateurs chinois augmenteraient probablement leurs exportations vers l'Union à des prix faisant l'objet d'un dumping.
IMPORTATIONS ORIGINAIRES DE RUSSIE
1. Remarques préliminaires
(52)
Comme l'indique le considérant 14 ci-dessus, un seul groupe de producteurs a coopéré à l'enquête. Néanmoins, il s'avère que le groupe russe représente une part significative de la production totale russe, soit environ 78 % de la production totale de FeSi de la Russie, ainsi que la majeure partie du FeSi importé dans l'Union européenne en provenance de Russie. Dès lors, la Commission a considéré qu'elle devait utiliser les renseignements fournis par le groupe russe, en sus des autres sources comme la demande de réexamen et les statistiques disponibles en ce qui concerne les importations (Eurostat), pour évaluer la probabilité d'une continuation ou d'une réapparition du dumping.
(53)
Pour le calcul de la marge de dumping, les sociétés faisant partie du groupe russe, JSC «CHEMK» et JSC «KF», sont considérées comme des sociétés liées au sens de l'article 143 du code des douanes (7), comme dans l'enquête initiale. Par conséquent, une seule marge de dumping a été calculée pour l'ensemble du groupe selon la méthode suivante: la marge de dumping a été établie pour chacun des producteurs-exportateurs afin d'en tirer une marge moyenne de dumping pondérée pour le groupe dans son ensemble. Il convient de noter que cette méthode était différente de celle appliquée dans l'enquête initiale, où le calcul du dumping avait été effectué en cumulant les données sur la production et sur les ventes des entités de production. La nouvelle méthode a été employée dans le réexamen intermédiaire auquel le Conseil a mis fin. Le changement de circonstances qui a justifié une adaptation de la méthode concernait une modification de la structure interne du groupe, qui permettait de déterminer le volume des ventes et de la production de chaque membre du groupe.
2. Importations faisant l'objet d'un dumping au cours de la PER
2.1. Détermination de la valeur normale
(54)
Conformément à l'article 2, paragraphe 2, du règlement de base, la Commission a tout d'abord déterminé si le volume total des ventes du produit similaire à des clients indépendants sur le marché intérieur par les producteurs-exportateurs ayant coopéré était représentatif en comparaison avec le volume total de leurs exportations totales vers l'Union, c'est-à-dire que la Commission a cherché à savoir si le volume total de ces ventes représentait 5 % ou plus du volume total des exportations du produit concerné vers l'Union.
(55)
La Commission a ensuite examiné si les ventes sur le marché intérieur étaient suffisamment représentatives aux fins de l'article 2, paragraphe 2, du règlement de base. L'examen a porté sur les types de produit vendus par un producteur-exportateur sur son marché intérieur considérés comme directement comparables à un type de produit vendu à l'exportation vers l'Union. Les ventes intérieures d'un type de produit donné ont été considérées comme suffisamment représentatives lorsque le volume total de ces ventes par le producteur-exportateur concerné à des clients indépendants sur le marché intérieur représentait 5 % au moins du volume total des ventes du type de produit comparable exporté vers l'Union.
(56)
La Commission a aussi examiné si les ventes des types de produit sur le marché intérieur pouvaient être considérées comme ayant eu lieu au cours d'opérations commerciales normales, conformément à l'article 2, paragraphe 4, du règlement de base. À cet effet, elle a déterminé dans quelle proportion les ventes de chaque type du produit concerné exporté vers des clients indépendants sur le marché intérieur pendant la PER étaient bénéficiaires.
(57)
Pour les types de produit dont plus de 80 % des ventes (en volume) sur le marché intérieur avaient été réalisées à des prix supérieurs aux coûts et dont le prix de vente moyen pondéré était supérieur ou égal au coût de production unitaire, la valeur normale a été calculée comme la moyenne pondérée des prix intérieurs réels de toutes les ventes, qu'elles aient été bénéficiaires ou non.
(58)
Lorsque le volume des ventes bénéficiaires d'un type de produit était inférieur ou égal à 80 % du volume total des ventes de ce type, ou lorsque le prix moyen pondéré de ce type était inférieur au coût de production unitaire, la valeur normale a été établie sur la base du prix intérieur réel, calculé comme le prix moyen pondéré des seules ventes intérieures bénéficiaires de ce type effectuées pendant la PER.
(59)
Lorsqu'un producteur-exportateur n'avait pas réalisé de ventes d'un type de produit donné sur le marché intérieur ou que lesdites ventes étaient insuffisantes, la valeur normale a été construite conformément à l'article 2, paragraphe 3, du règlement de base.
(60)
Pour construire la valeur normale conformément à l'article 2, paragraphe 3, du règlement de base, les montants correspondant aux frais de vente, dépenses administratives et autres frais généraux (ci-après les «frais ACG») ainsi qu'aux bénéfices ont été établis, conformément à l'article 2, paragraphe 6, du règlement de base, sur la base des données réelles concernant la production et les ventes, au cours d'opérations commerciales normales, du produit similaire par le producteur-exportateur, ou sur la base des données disponibles.
2.2. Détermination du prix à l'exportation
(61)
Pendant la PER, les ventes à l'exportation du groupe russe vers l'Union ont été effectuées par RFAI, sa société associée (importateur lié), qui exerçait toutes les fonctions d'importation associées aux biens mis en libre pratique dans l'Union, à savoir celles d'un importateur lié.
(62)
Le prix à l'exportation a donc été déterminé conformément à l'article 2, paragraphe 9, du règlement de base, à partir des prix auxquels les produits importés ont été revendus pour la première fois à un acheteur indépendant, ajustés pour tenir compte de tous les coûts intervenus entre l'importation et la revente et d'une marge raisonnable correspondant aux frais ACG et à la marge bénéficiaire. À cet effet, la Commission a utilisé les frais ACG réels et, en l'absence d'informations nouvelles de la part d'importateurs indépendants concernant les bénéfices réalisés, la marge bénéficiaire appliquée lors de l'enquête initiale, à savoir 6 %.
(63)
Le groupe russe a fait valoir qu'il convenait de considérer RFAI comme faisant partie d'une même entité économique unique (EEU), puisque les sociétés concernées étaient contrôlées et gérées par les mêmes personnes et qu'elles agissaient comme une seule entité économique. Par conséquent, il n'y avait lieu de déduire ni les frais ACG ni les bénéfices de RFAI pour déterminer les prix à l'exportation.
(64)
L'assimilation ou non du groupe russe et de RFAI à une EEU est dépourvue de pertinence dans le cadre d'un ajustement au titre de l'article 2, paragraphe 9, aux fins de la construction du prix à l'exportation.
(65)
Dès lors, puisque les exportations du groupe russe passaient par l'intermédiaire d'une société associée (RFAI), il convenait d'ajuster les prix à l'exportation en déduisant une marge raisonnable pour les frais ACG et la marge bénéficiaire comme le prévoit explicitement l'article 2, paragraphe 9, du règlement de base. Compte tenu de ce qui précède, il convient de rejeter cet argument.
(66)
Le producteur-exportateur a réitéré son argument fondé sur l'existence d'une EEU, de sorte qu'il ne serait pas possible de réaliser les ajustements relatifs aux frais ACG et à la marge bénéficiaire au titre de l'article 2, paragraphe 9, du règlement de base. Il a aussi fait valoir que même si les ajustements étaient justifiés, le prix à l'exportation construit n'aurait pas dû inclure les coûts liés aux importations de RFAI et exclure les frais ACG liés aux exportations de l'EEU. Enfin, il s'est porté en faux contre la constatation de l'absence d'EEU dans son cas.
(67)
L'existence d'une EEU est dépourvue de pertinence dans la construction du prix à l'exportation en application de l'article 2, paragraphe 9, du règlement de base. Tant que les conditions figurant à l'article 2, paragraphes 1 et 9, du règlement de base sont satisfaites, la légalité des ajustements au titre de l'article 2, paragraphe 9 (8), n'est pas liée au degré de contrôle ou d'intégration. L'article 2, paragraphe 9, du règlement de base impose à la Commission de construire, dans certains cas de figure, un prix à l'exportation et d'ajuster ce prix selon un certain nombre de paramètres, notamment en présence de parties «paraissant être associée[s]». Le libellé de l'article 2, paragraphe 9, du règlement de base précise explicitement qu'«un ajustement doit être opéré» (point souligné par la Commission). La Commission a vérifié que RFAI avait accompli toutes les fonctions qui sont normalement effectuées par un importateur associé dans l'Union. De fait, RFAI est étroitement impliquée dans l'activité internationale du groupe (assistance à la clientèle, logistique et calendrier des livraisons, achat de biens d'équipement et des principales matières premières, etc.). Les conditions requises pour un ajustement au titre de l'article 2, paragraphe 9, du règlement de base étaient donc remplies et justifiaient les ajustements opérés. Force est donc de constater que ces ajustements étaient requis en application de l'article 2, paragraphe 9, du règlement de base.
(68)
Le producteur-exportateur a affirmé que d'après l'arrêt rendu dans l'affaire Nikopolsky/Interpipe (9), si l'exportateur et l'opérateur lié constituent une EEU, il n'est pas permis d'ajuster le prix à l'exportation au titre de l'article 2, paragraphe 9, du règlement de base. Cet argument est dénué de fondement. En effet, l'arrêt concerne un ajustement effectué au titre de l'article 2, paragraphe 10, point i), pour des commissions nominales perçues par un opérateur dont les fonctions sont assimilables à celles d'un agent travaillant sur la base de commissions. Sa jurisprudence ne s'applique donc pas à la présente affaire, où la société suisse RFAI accomplit toutes les fonctions qui sont normalement effectuées par un importateur lié. L'existence d'une EEU n'a pas les mêmes conséquences sur les ajustements au titre de l'article 2, paragraphe 10, du règlement de base, et sur les ajustements contestés relevant de l'article 2, paragraphe 9, dudit règlement. De plus, les parties n'ont pas ici l'opportunité de contester un ajustement reflétant une marge raisonnable pour les frais ACG et les bénéfices. Selon l'article 2, paragraphe 9, du règlement de base, cet ajustement doit être opéré quand les parties sont associées.
(69)
En ce qui concerne le montant de l'ajustement, la demande de déduction partielle des frais ACG et des bénéfices ne peut pas être acceptée si le producteur-exportateur ne présente pas d'éléments de preuve. Les ajustements au titre de l'article 2, paragraphe 9, du règlement de base sont ceux qui permettent de construire les prix d'exportation dans les cas les plus communs d'association. Les frais ACG et les bénéfices ne pourraient être partiellement défalqués que sur la base d'informations fournies par le producteur-exportateur en ce qui concerne les coûts, en particulier ceux qui constituent des dépenses spéciales effectuées entre l'importation et la revente dans le cadre d'une activité qui n'est pas directement liée à l'importation du produit concerné.
(70)
Le groupe russe a aussi fait valoir qu'aucune déduction du droit antidumping ne devrait être effectuée dans le calcul du prix à l'exportation, conformément à l'article 11, paragraphe 10, du règlement de base, étant donné que ledit droit était dûment répercuté dans les prix de revente et les prix de vente ultérieurs dans l'Union.
(71)
L'enquête a spécifiquement montré que dans 99 % des opérations signalées, les prix de revente du produit concerné dans l'Union ne répercutaient pas le droit acquitté. Il convient donc de conclure que le droit antidumping n'était pas dûment reflété dans les prix de revente du groupe russe. Par conséquent, la Commission ne peut pas accéder à la demande du groupe russe, et le montant des droits antidumping a été déduit pour construire les prix à l'exportation conformément à l'article 2, paragraphe 9, du règlement de base.
2.3. Comparaison et ajustements
(72)
La comparaison entre la valeur normale et le prix à l'exportation a été réalisée au niveau départ usine. Aux fins d'une comparaison équitable, les différences affectant la comparabilité des prix ont également été prises en compte, conformément à l'article 2, paragraphe 10, du règlement de base.
(73)
Les ajustements concernaient les frais de transport, d'assurance, de terminal et de manutention, le coût du crédit et des commissions, lorsqu'il y avait lieu et que cela se justifiait, conformément à l'article 2, paragraphe 10, du règlement de base.
2.4. Dumping pendant la PER
(74)
Conformément à l'article 2, paragraphes 11 et 12, du règlement de base, la valeur normale moyenne pondérée a été comparée au prix à l'exportation moyen pondéré par type de produit au niveau départ usine, pour chacun des producteurs-exportateurs du groupe russe ayant coopéré.
(75)
Un producteur-exportateur concerné a exposé plusieurs réclamations quant au calcul de la marge de dumping.
(76)
Premièrement, s'agissant de l'ajustement du coût du quartzite acheté par l'une des sociétés productrices du groupe à l'autre, ce producteur-exportateur a contesté l'ajout d'une marge bénéficiaire de 5 % au prix d'achat révisé. Il prétend en effet que les deux sociétés sont membres d'une même EEU.
(77)
Même si l'argument relatif à l'EEU est dénué de pertinence dans le cas de l'ajustement du coût du quartzite, le fait que des transactions entre parties liées peuvent être conclues sans produire de bénéfices est admis. De plus, en l'absence de ventes de quartzite à des parties externes, il n'a pas été possible de démontrer l'existence d'un bénéfice. En conséquence, la marge bénéficiaire ajoutée au coût du quartzite a été supprimée et la marge de dumping a été recalculée.
(78)
Une deuxième réclamation concerne l'application par la Commission des recommandations de l'organe de règlement des différends de l'OMC dans l'affaire «saumon» qui avait opposé la CEE à la Norvège. Il avait été alors recommandé que si des ventes intérieures d'un type de produit particulier n'étaient pas représentatives, les frais ACG et les bénéfices de ces transactions devaient tout de même être utilisés dans la construction de la valeur normale. Le producteur-exportateur a aussi fait valoir qu'il n'était pas permis d'appliquer la nouvelle méthode dans un réexamen au titre de l'expiration puisque aucun changement notable des circonstances ne le justifiait.
(79)
Lorsqu'elle a entendu le producteur-exportateur, la Commission lui a expliqué la méthode dudit groupe spécial, mais il a persisté à voir dans la recommandation du groupe spécial une violation de l'article 2, paragraphes 4 et 6, du règlement de base. La Commission n'en est pas moins tenue d'appliquer cette décision dans le cadre de ses obligations envers l'OMC. Ladite méthode concerne toutes les affaires, et pas seulement les enquêtes ouvertes en application de l'article 5 du règlement de base.
(80)
Compte tenu d'un troisième argument, la Commission a introduit des corrections dans les cas où les coûts de l'un des producteurs-exportateurs du groupe étaient comparés à certaines ventes de l'autre.
(81)
La Commission maintient qu'elle a appliqué au chiffre d'affaires les mêmes ajustements qu'aux coûts de production - tels que les frais de transport, d'assurance et de manutention - dans le but de pouvoir réaliser le test de rentabilité, ainsi qu'aux coûts d'emballage pour déterminer les marges de dumping.
(82)
Dans un quatrième argument, le producteur-exportateur a estimé qu'il n'y avait pas lieu de déduire le droit antidumping en vigueur du prix à l'exportation. En guise de preuve, il a déclaré que les prix de vente à l'exportation étaient de 100 % plus élevés pendant la PER que pendant la période d'enquête initiale, ce qui démontrerait que le droit antidumping était répercuté sur les prix à l'exportation. En outre, certains droits à l'importation et droits antidumping n'auraient pas dû être déduits, parce que leur paiement aurait été anticipé et qu'ils relèveraient d'un exercice ultérieur. Enfin, la Commission n'aurait pas non plus dû prendre en considération les coûts d'un bureau au Japon et l'impôt fédéral et cantonal suisse sur le revenu.
(83)
Les éléments de preuve fournis par le producteur-exportateur ne permettent pas de conclure que le droit antidumping était dûment répercuté sur les prix à l'exportation dans ce cas et pour ce produit. Tant les prix de revente que les coûts de production ont beaucoup augmenté depuis l'enquête initiale. Par conséquent, l'augmentation des prix à l'exportation ne peut pas être attribuée avec certitude aux répercussions du droit alléguée. Pour illustrer le caractère non probant de ces éléments, la Commission a comparé les prix à l'exportation aux coûts des marchandises, droit antidumping compris, pendant la PER: 99 % des transactions à l'exportation n'atteignaient pas un prix à l'exportation suffisamment élevé pour couvrir le droit antidumping. Enfin, même si le droit n'était pas déduit, cela ne serait pas suffisant pour invalider le constat d'un dumping important et n'aurait pas d'incidence sur les conclusions relatives à la probabilité de continuation du dumping. Un tel aspect n'aurait donc pas d'incidence sur l'issue de la présente enquête de réexamen au titre de l'expiration des mesures.
(84)
La Commission fait observer que le paiement anticipé des droits à l'importation et des droits antidumping est impossible et que ces droits sont prélevés à l'importation. En outre, le groupe a utilisé un magasin sous douane, ce qui signifie que les droits n'étaient dus que lorsque les importations et les ventes avaient lieu. Qui plus est, la comparaison de la balance générale des comptes du 31 décembre 2012 et des comptes certifiés a clairement établi que les auditeurs avaient reclassé les droits antidumping prétendument anticipés en droits antidumping payés relevant des charges du compte de résultats.
(85)
Les coûts du bureau au Japon n'étaient pas liés au produit concerné et n'avaient donc pas joué sur le calcul effectué par la Commission. Cet argument a de ce fait été rejeté. Enfin, l'impôt suisse mentionné ne peut être exclu que s'il se rapporte à l'impôt sur le bénéfice des sociétés, ce qui semble être le cas d'après la réponse à la communication. Le calcul du dumping a donc été corrigé en conséquence.
(86)
Les intérêts ajustés d'un prêt accordé par une société du groupe sise aux Îles Vierges britanniques à une autre société du groupe ont été corrigés par la Commission en réponse à l'affirmation selon laquelle de tels prêts peuvent être accordés en deçà des conditions du marché et ne porteraient à conséquence que si les intérêts du prêt étaient inférieurs à ceux qu'une banque exigerait. La Commission maintient que dans le cas de RFAI, la marge bénéficiaire a été appliquée à la valeur nette facturée dans la devise du compte de la société et n'était pas fondée sur le niveau caf de certains coûts ajoutés.
(87)
Compte tenu de ce qui précède, la Commission a corrigé le calcul effectué pour tenir compte des arguments concernant les ventes intragroupes de quartzite, le prêt intragroupe et l'impôt fédéral et cantonal suisse sur le revenu. Elle a ainsi obtenu une marge de dumping, exprimée en pourcentage du prix franco frontière de l'Union avant dédouanement, de 43 %.
(88)
Il convient de rappeler que le réexamen intermédiaire mentionné au considérant 4 ci-dessus a conclu que le groupe russe avait réalisé des importations à des prix de dumping au cours de la période d'octobre 2009 à septembre 2010.
3. Évolution des importations en cas d'abrogation des mesures
(89)
Outre l'analyse de l'existence d'un dumping pendant la PER, la Commission a procédé à un examen de la probabilité d'une continuation ou réapparition du dumping.
3.1. Capacités de production de la Russie
(90)
La Russie est le deuxième producteur mondial de FeSi. Selon le cabinet d'études de marché Metal Expert, les capacités de production russes de FeSi sont d'environ 900 000 tonnes. Elles comprennent la production de FeSi par des fours qui peuvent aussi produire d'autres types de ferro-alliages. En effet, les installations de deux producteurs (JSC «CHEMK» et Serov Ferroalloy Plant) leur permettent de passer de la production de FeSi à celle d'autres ferro-alliages en peu de temps. Quant aux installations des autres producteurs russes (Bratsk Ferroalloy Plant, NLMK et JSC «KF»), elles ne leur permettent de produire que du FeSi.
(91)
À la suite de la communication, l'unique producteur-exportateur ayant coopéré a fait valoir que ses propres renseignements n'avaient pas été pris en considération dans le calcul des capacités de production de la Russie. Pourtant, comme indiqué au considérant 52, les renseignements du groupe russe constituent bien la principale source d'information utilisée. Le rapport de Metal Expert a été mis à contribution pour établir les capacités de production des autres producteurs russes. Cette réclamation n'est donc pas justifiée.
(92)
De plus, le producteur-exportateur a fait valoir que la production de JSC «CHEMK» avait été mal évaluée, car il estimait qu'il était pratiquement impossible de passer de la production d'un ferro-alliage à un autre sans des coûts supplémentaires et une perte de temps importants. Il ressort pourtant de la visite de vérification dans les locaux de JSC «CHEMK» que ces fours peuvent passer d'un ferro-alliage à un autre sans la perte de temps évoquée. Cet argument n'est donc pas accepté.
(93)
Pendant la PER, la production réelle a été estimée à environ 633 000 tonnes (base FeSi à 75 %) avec une capacité de réserve de l'ordre de 267 000 tonnes. Une évaluation prudente de la capacité de réserve pour le FeSi est d'au moins 120 000 tonnes en tenant compte des capacités de production utilisées pour d'autres ferro-alliages.
(94)
Le groupe russe a fait valoir que l'évaluation de la capacité de réserve russe n'avait pas été menée convenablement, la Commission n'ayant pas tenu compte du fait que le groupe russe fonctionnait à 95-100 % de ses capacités de production. Toutefois, comme indiqué au considérant précédent, la Commission a opté pour une évaluation prudente en prenant en considération la capacité de réserve réelle. Cet argument n'est donc pas accepté.
(95)
Au vu du rapport de Metal Expert, cette forte capacité de réserve s'explique par une baisse sensible de la demande intérieure de 50 % entre 2002 et 2009, laquelle est ensuite restée stable jusqu'en 2012. De ce fait, les capacités de production dépassent largement la demande intérieure. Les producteurs russes dépendent donc des exportations.
3.2. Attractivité du marché de l'Union
(96)
En dépit des mesures en vigueur, le marché de l'Union reste attrayant pour les exportateurs russes. Le niveau des importations observé pendant la PER montre que les importations originaires de Russie ont été touchées - dans une certaine mesure - par les droits antidumping institués, mais qu'elles sont restées bien présentes pendant la PER.
(97)
Une partie a fait valoir que le marché de l'Union européenne de FeSi présentait peu d'intérêt pour un fournisseur d'envergure mondiale comme le groupe russe et que la forte baisse générale des importations s'était poursuivie en 2012. Elle prétend que cette tendance n'est pas susceptible de s'inverser. L'analyse des statistiques commerciales collectées auprès d'Eurostat et en application de l'article 14, paragraphe 6, du règlement de base, montre pourtant que les importations originaires de Russie ont été plutôt stables pendant la période 2010-2012.
(98)
Qui plus est, en comparant les prix à l'exportation du produit concerné destiné à l'Union européenne avec les prix du FeSi sur les marchés des pays tiers, il a été constaté que le groupe russe pratiquait des prix plus élevés vers l'Union, en fonction du pays de destination.
(99)
Il convient dès lors de rejeter l'allégation selon laquelle le marché de l'Union n'est pas attrayant pour les producteurs russes.
(100)
Une partie a fait valoir que le marché russe était de plus en plus attrayant en raison de plusieurs projets à venir, comme les jeux Olympiques d'hiver de 2014, qui devraient stimuler la demande intérieure d'acier et donc augmenter la consommation intérieure de FeSi. Il convient cependant de souligner d'abord que cette partie n'a pas fourni de données pertinentes ou d'estimations sur les retombées de ces projets pour la consommation intérieure de FeSi. En tout état de cause, s'il s'agissait d'une évolution en cours, les effets s'en seraient déjà fait ressentir en 2012 et en 2013. Or, les données disponibles montrent que la consommation intérieure est restée stable. Enfin, les effets de ces projets ne sauraient de toute façon revêtir qu'une dimension restreinte et temporaire. Il y a donc lieu de rejeter cet argument. Une partie a fait valoir que les surcapacités russes étaient en grande partie consacrées aux exportations vers les marchés asiatiques et les États-Unis. En effet, pendant la PER, les producteurs russes ont exporté plus de 73 % de leur production. Néanmoins, comme indiqué au considérant 93 ci-dessus, la Russie dispose toujours d'importantes surcapacités de production liées à la baisse de la consommation intérieure. Elle a donc tout intérêt à trouver d'autres marchés pour compenser les pertes sur le marché intérieur et écouler ses excédents.
(101)
Comme mentionné au considérant 44 ci-dessus, la concurrence se renforcera sur les marchés asiatiques en raison des nouveaux sites en construction, en Malaisie, qui commenceront en 2014 une production de l'ordre de 420 000 tonnes. Il sera alors plus difficile pour les exportateurs russes de maintenir leur position sur le marché asiatique.
(102)
Comme expliqué au considérant 45 ci-dessus, la production de la Malaisie a été revue à la baisse à 370 000 tonnes.
(103)
En outre, les exportateurs russes sont confrontés à une enquête antidumping menée aux États-Unis, l'un de leurs principaux marchés à l'exportation, à la suite du dépôt d'une plainte alléguant qu'ils pratiqueraient des marges de dumping importantes.
(104)
Il y a donc lieu de conclure que les producteurs-exportateurs russes sont en grande partie tributaires de leurs exportations vers les marchés de pays tiers qui seront soumis à une concurrence accrue. Le marché de l'Union n'en sera que plus attrayant pour eux.
4. Conclusion sur la probabilité de continuation du dumping
(105)
Il ressort des conclusions exposées ci-dessus que les importations venant de Russie font toujours l'objet d'un dumping et qu'il est fort probable que ces pratiques se poursuivent. Les capacités actuelles et potentielles de la Russie, le marché de l'Union, qui est l'un des plus importants au monde et la hausse des capacités de production attendue en Asie du Sud-Est donnent à penser qu'en cas d'expiration des mesures antidumping, les exportateurs russes augmenteraient probablement leurs exportations vers l'Union à des prix faisant l'objet d'un dumping.
5. Conclusion
(106)
Compte tenu de ce qui précède, la Commission conclut qu'il existe un risque réel et non négligeable de continuation du dumping en ce qui concerne le FeSi originaire de Chine et de Russie en cas d'expiration des mesures en vigueur.
D. DEFINITION DE L'INDUSTRIE DE L'UNION
(107)
Pendant la PER, sept producteurs de l'Union connus fabriquaient le produit similaire. Ceux-ci constituent l'industrie de l'Union au sens de l'article 4, paragraphe 1, du règlement de base et sont ci-après dénommés «l'industrie de l'Union».
(108)
Comme l'indique le considérant 16 ci-dessus, six producteurs de l'Union ont fourni les informations demandées. Selon les estimations, ces producteurs représentent environ 90 % de la production totale de l'Union et leur situation est considérée comme représentative de l'industrie de l'Union.
E. SITUATION SUR LE MARCHÉ DE L'UNION
1. Consommation de l'Union
(109)
La consommation de l'Union a été établie sur la base des volumes de ventes de l'industrie de l'Union à des clients indépendants et liés sur le marché de l'Union, d'une estimation pour le producteur n'ayant pas coopéré (tirée de la demande de réexamen) et des données Eurostat relatives aux importations, au niveau des codes NC.
(110)
Au cours de la période considérée, la consommation de l'Union a augmenté de 40 %. Il faut cependant faire remarquer que la première année de la période considérée (2009) a été particulièrement mauvaise en raison de la crise économique. Malgré une reprise partielle en 2009, la consommation de l'Union n'a toujours pas atteint le niveau observé au moment de l'enquête initiale, lorsque la consommation annuelle dépassait les 850 000 tonnes.
Tableau 1
Consommation
2009
2010
2011
PER
Consommation (tonnes)
544 093
799 233
841 796
760 128
Indice (2009 = 100)
100
147
155
140
Sources: réponses au questionnaire, demande de réexamen et Eurostat.
2. Volume, prix et part de marché des importations originaires des pays concernés
(111)
Les volumes et les parts de marché des importations originaires de Chine et de Russie ont été analysés à partir des données Eurostat et de celles recueillies en application de l'article 14, paragraphe 6, du règlement de base. Les volumes étant très faibles dans le cas de la Chine, les importations en provenance des pays concernés n'ont pas été cumulées.
a) Volumes et parts de marché des importations concernées
(112)
Au cours de la période considérée, les volumes et parts de marché des importations faisant l'objet d'un dumping dans l'Union ont été évalués comme suit:
Tableau 2
Volumes et parts de marché des importations concernées
2009
2010
2011
PER
Chine
Volume des importations (tonnes)
8 105
13 828
5 125
2 516
Indice (2009 = 100)
100
171
63
31
Part de marché (en %)
1,5
1,7
0,6
0,3
Indice (2009 = 100)
100
116
41
22
Russie
Volume des importations (tonnes)
74 678
53 671
29 338
40 725
Indice (2009 = 100)
100
72
39
55
Part de marché (en %)
13,7
6,7
3,5
5,4
Indice (2009 = 100)
100
49
25
39
Total pour les pays concernés
Volume des importations (tonnes)
82 783
67 499
34 463
43 241
Indice (2009 = 100)
100
82
42
52
Part de marché (en %)
15,2
8,4
4,1
5,7
Indice (2009 = 100)
100
56
27
37
Source: Eurostat.
(113)
Les volumes d'importations originaires des pays concernés ont chuté de 48 % durant la période considérée. Leur part de marché a reculé elle aussi, passant de 15,2 % en 2009 à 5,7 % durant la PER. À l'issue de cette baisse, les importations chinoises vers le marché de l'Union ont presque totalement cessé. Les producteurs-exportateurs russes conservent néanmoins une part de marché substantielle, classant la Russie au quatrième rang des exportateurs vers l'Union.
b) Prix des importations et sous-cotation des prix
(114)
Le tableau ci-dessous présente le prix moyen des importations ayant fait l'objet d'un dumping. Au cours de la période considérée, le prix moyen des importations chinoises a diminué de 38 %. Le prix moyen des importations russes a quant à lui augmenté de 31 % durant la même période, mais il reste supérieur aux prix de vente de l'industrie de l'Union.
Tableau 3
Prix moyen des importations faisant l'objet d'un dumping
2009
2010
2011
PER
Chine
Prix moyen (en EUR/tonne)
991
1 088
873
611
Indice (2009 = 100)
100
110
88
62
Russie
Prix moyen (en EUR/tonne)
716
776
889
999
Indice (2009 = 100)
100
108
124
140
Total pour les pays concernés
Prix moyen (en EUR/tonne)
742
840
887
976
Indice (2009 = 100)
100
113
119
131
Source: Eurostat.
(115)
Pour déterminer la sous-cotation des prix pendant la PER, les prix de vente moyens pondérés facturés sur le marché de l'Union pour chaque type de produit à des clients indépendants par les producteurs de l'Union ayant coopéré, ajustés au niveau départ usine, ont été comparés aux prix moyens pondérés correspondants de la vente au premier client indépendant sur le marché de l'Union par les producteurs russes ayant coopéré de chaque type de produit ayant fait l'objet d'un dumping, établis sur une base caf, moyennant les ajustements appropriés au titre des droits de douane.
(116)
Comme aucun producteur-exportateur chinois n'a coopéré à l'enquête de réexamen, la sous-cotation du prix des exportations chinoises a été déterminée en comparant les prix moyens pondérés des producteurs de l'Union à leurs clients indépendants sur le marché de l'Union, au niveau départ usine, avec les prix moyens à l'exportation des exportations chinoises sur la base caf selon Eurostat, moyennant les ajustements appropriés au titre des droits de douane.
(117)
Le résultat de cette comparaison, exprimé en pourcentage du chiffre d'affaires pendant la PER des producteurs de l'Union ayant coopéré, a fait apparaître une marge de sous-cotation moyenne pondérée sur le marché de l'Union comprise entre 6 % et 39 % dans le cas de la Russie, voire 46 % en ce qui concerne la Chine.
3. Importations originaires d'autres pays tiers non soumis aux mesures
(118)
Le volume des importations originaires des pays tiers sur le marché de l'Union a augmenté de 33 % au cours de la période considérée, suivant en cela la tendance à la hausse de la consommation. La part de marché des pays tiers est restée relativement stable au cours de la période considérée, atteignant 70 % de la consommation de l'Union, avec une légère baisse pendant la PER. La répartition géographique des importations a connu cependant une évolution plus marquée, le Brésil et la Norvège, qui apparaissent comme les principaux bénéficiaires de la hausse de la consommation, ayant sensiblement gagné en volumes et en parts de marché.
(119)
Les prix moyens des importations originaires des pays tiers ont augmenté de 22 % pendant la période considérée et restent bien supérieurs au prix des importations russes et chinoises.
4. Situation économique de l'industrie de l'Union
(120)
Conformément à l'article 3, paragraphe 5, du règlement de base, la Commission a examiné tous les facteurs et indices économiques ayant des répercussions sur l'état de l'industrie de l'Union.
(121)
Aux fins de l'analyse du préjudice, la situation économique de l'industrie de l'Union est évaluée sur la base d'indicateurs tels que la production, les capacités de production, l'utilisation des capacités, le volume des ventes, la part de marché et la croissance, l'emploi, la productivité, l'ampleur réelle de la marge de dumping et le rétablissement à la suite de pratiques de dumping antérieures, les prix unitaires moyens, le coût unitaire, la rentabilité, les flux de trésorerie, les investissements, les retours sur investissement et l'aptitude à lever des capitaux, les stocks et les coûts du travail.
a) Production, capacités de production et utilisation des capacités
(122)
La production de l'industrie de l'Union a considérablement augmenté au cours de la période considérée. Cette augmentation a été la plus marquée entre 2009 et 2011, lorsqu'elle a atteint 178 %. Elle est ensuite restée stable pendant la PER. Il convient de rappeler que la première année de la période considérée était exceptionnelle en raison de la crise économique, qui a entraîné un niveau anormalement faible de la production. De fait, malgré une reprise partielle depuis 2009, la consommation de l'Union n'a toujours pas atteint le niveau de départ constaté par l'enquête initiale, en 2003, lorsque la production dépassait les 270 000 tonnes.
Tableau 5
Production totale de l'industrie de l'Union
2009
2010
2011
PER
Production (en tonnes)
81 147
192 495
225 376
224 540
Indice (2009 = 100)
100
237
278
277
Sources: réponses au questionnaire et demande de réexamen.
(123)
Les capacités de production sont restées relativement stables durant la période considérée, avec une légère augmentation pendant la PER. La production ayant considérablement augmenté sur la période 2009-2011, l'utilisation des capacités a affiché une augmentation globale de 179 %. Cette tendance s'est inversée pendant la PER et l'utilisation des capacités a diminué, une baisse qui n'est cependant pas due au recul de la production, mais à l'augmentation des capacités de production.
Tableau 6
Capacités de production et utilisation des capacités
2009
2010
2011
PER
Capacités de production (tonnes)
301 456
301 456
299 914
324 884
Indice (2009 = 100)
100
100
99
108
Utilisation des capacités (en %)
27
64
75
69
Indice (2009 = 100)
100
237
279
257
Sources: réponses au questionnaire et demande de réexamen.
b) Volume des ventes, part de marché et croissance du marché
(124)
Le volume des ventes de l'industrie de l'Union sur le marché de l'Union à des clients indépendants (calculé à partir des ventes aux clients indépendants et aux clients liés dans l'Union) a suivi l'évolution de la consommation dans les années 2009 à 2011. Une hausse ultérieure soudaine pendant la PER s'explique par le transfert de ventes à des clients liés vers les ventes à des clients indépendants au cours de l'année en question. Elle résulte d'un changement intervenu dans la structure interne d'un producteur de l'Union.
Tableau 7
Ventes de l'industrie de l'Union à des clients indépendants
2009
2010
2011
PER
Volume (en tonnes)
60 257
113 048
122 860
191 525
Indice (2009 = 100)
100
188
204
318
Sources: réponses au questionnaire et demande de réexamen.
(125)
Alors que le volume de ventes sur le marché de l'Union a suivi l'évolution de la consommation, la part de marché de l'industrie de l'Union, après un bond initial en 2010, est restée relativement stable pendant la période considérée en suivant une pente légèrement ascendante.
Tableau 8
Part de marché de l'industrie de l'Union
2009
2010
2011
PER
Part de marché de l'industrie de l'Union (en %)
14
21
22
25
Indice (2009 = 100)
100
155
165
187
Sources: réponses au questionnaire et Eurostat.
(126)
Comme l'indique le considérant 111 ci-dessus, la consommation de l'Union a augmenté de 40 % entre 2009 et la PER. L'industrie de l'Union a tiré profit de cette croissance pour augmenter le volume de ses ventes et sa part de marché au cours de la même période.
c) Emploi et productivité
(127)
L'emploi lié au produit concerné au sein de l'industrie de l'Union a augmenté de presque 50 % sur la période considérée. La hausse du nombre de salariés s'est accompagnée d'une hausse encore plus élevée de la productivité, mesurée en production (tonnes) par personne occupée par an, soit 86 % au cours de la période en question.
Tableau 9
Emploi et productivité
2009
2010
2011
PER
Nombre de salariés
701
869
1064
1042
Indice (2009 = 100)
100
124
152
149
Productivité (unité/salarié)
116
222
212
216
Indice (2009 = 100)
100
191
183
186
Sources: réponses au questionnaire, demande de réexamen.
d) Ampleur de la marge de dumping réelle et rétablissement à la suite de pratiques de dumping antérieures
(128)
Comme indiqué aux considérants 37 et 87 ci-dessus, les marges de dumping des importations en provenance des pays concernés restent élevées. L'analyse des indicateurs de préjudice montre que l'industrie est parvenue à se remettre des pratiques de dumping antérieures. Le rétablissement est cependant récent et un certain fléchissement de plusieurs indicateurs de préjudice - tels que la rentabilité, les flux de trésorerie et le retour sur investissement - a été observé sur le marché de l'Union pendant la PER. En outre, il y a lieu de rappeler que ce rétablissement bénéficie de la protection qu'offrent les mesures antidumping en vigueur. Si ces mesures expiraient, les marges de dumping réelles auraient un effet sensible sur l'industrie de l'Union.
e) Prix de vente unitaires moyens sur le marché de l'Union et coûts unitaires de production
(129)
Les prix de vente moyens à des clients indépendants sur le marché de l'Union pratiqués par les producteurs de l'Union ayant coopéré ont augmenté de 25 % entre 2009 et 2011, puis ont baissé pendant la PER. Ces variations des prix correspondent globalement à l'évolution du coût des matières premières et de l'énergie au cours de la même période. Une courbe similaire, progressant entre 2009 et 2011 et décroissant pendant la PER, peut être observée pour les prix de vente des importations originaires des pays tiers qui détiennent la majeure partie du marché de l'Union.
Tableau 10
Prix de vente et coûts
2009
2010
2011
PER
Prix de vente unitaire moyen à des clients indépendants dans l'Union (en EUR/tonne)
1 136
1 282
1 421
1 151
Indice (2009 = 100)
100
113
125
101
Coût unitaire de production (en EUR/tonne)
1 094
1 031
1 228
1 063
Indice (2009 = 100)
100
94
112
97
Source: réponses au questionnaire.
f) Rentabilité, flux de trésorerie, investissements, retour sur investissement et aptitude à lever des capitaux
(130)
Au cours de la période considérée, les flux de trésorerie, les investissements, le retour sur investissement et l'aptitude à lever des capitaux des producteurs de l'Union ont évolué conformément aux éléments du tableau présenté ci-dessous.
Tableau 11
Rentabilité, flux de trésorerie, investissements et retour sur investissement
2009
2010
2011
PER
Rentabilité des ventes de l'Union à des clients indépendants (en % du chiffre d'affaires)
2,3
27,0
18,3
7,4
Liquidités (en EUR)
4 554 714
44 888 689
39 959 668
19 353 017
Investissements (en EUR)
26 599 036
20 962 570
25 274 658
27 076 802
Indice (2009 = 100)
100
79
95
102
Retour sur investissement (en %)
- 62,6
159,2
58,3
24,8
Source: réponses au questionnaire
(131)
La rentabilité des producteurs de l'Union ayant coopéré a été déterminée en exprimant le bénéfice net avant impôt tiré des ventes du produit similaire à des clients indépendants sur le marché de l'Union en pourcentage du chiffre d'affaires concerné. En 2009, la marge bénéficiaire était très faible et même négative pour certains producteurs de l'Union, mais elle a commencé à se redresser en 2010 en suivant la hausse de la consommation et des ventes. Il convient toutefois de noter que pendant la PER, la marge bénéficiaire a décliné, malgré la stabilité du volume de ventes de l'industrie de l'Union ayant coopéré (compte tenu par ailleurs des changements intervenus dans la structure d'entreprise). Cette situation est préoccupante pour l'industrie de l'Union par rapport aux perspectives d'évolution de ses marges bénéficiaires.
(132)
La trésorerie, qui représente la capacité d'autofinancement de l'industrie et qui est calculée sur la base de ses activités, est restée positive tout au long de la période considérée. Cet indicateur ne s'est cependant amélioré qu'en 2010 et s'est considérablement détérioré au cours des deux années suivantes. L'enquête a aussi révélé que la détérioration de la trésorerie avait été plus prononcée pour les petits producteurs de l'Union, ce qui soulève des questions sur la capacité de l'industrie de l'Union à autofinancer convenablement ses activités dans le contexte économique actuel.
(133)
L'évolution de la rentabilité et de la trésorerie durant la période considérée a joué sur la capacité des producteurs de l'Union ayant coopéré à investir dans leurs activités. Ainsi, le niveau des investissements est resté relativement élevé et stable pendant la période considérée. Le retour sur investissement, qui correspond au bénéfice exprimé en pourcentage de la valeur comptable nette des investissements, n'est positif que depuis 2009. Suivant en cela l'évolution de la rentabilité et de la trésorerie, cet indicateur a atteint son plus haut niveau en 2010 et a constamment diminué en 2011 et en 2012.
(134)
Il ressort des éléments susmentionnés que même si les résultats financiers des producteurs de l'Union ayant coopéré sont restés bons pendant la majeure partie de la période considérée, ils ont commencé à se détériorer vers la fin de cette période, notamment pendant la PER. Comme le montre le tableau 11, la rentabilité des ventes de l'Union a chuté, et les flux de trésorerie de l'industrie de l'Union ont été inférieurs à la valeur des investissements, ce qui indique que l'industrie a dû recourir à des financements extérieurs pendant la PER.
(135)
Dans le même temps, des craintes ont été exprimées en ce qui concerne l'aptitude à lever des capitaux. Cet aspect pourrait constituer un facteur de fragilité déterminant pour l'industrie de l'Union si les mesures venaient à expirer. Dans la situation économique actuelle, il est probable que l'industrie de l'Union aurait du mal à trouver les moyens financiers nécessaires pour faire face à un retour des importations faisant l'objet d'un dumping en provenance des pays concernés et elle pourrait de nouveau subir un préjudice grave à très court terme. La situation est particulièrement préoccupante pour les PME de ce secteur.
g) Stocks
(136)
Bien que le niveau des stocks de clôture de l'industrie de l'Union ait augmenté de 32 % entre 2009 et la PER, il a baissé par rapport aux niveaux de production et n'est pas considéré comme anormalement élevé par les producteurs.
Tableau 12
Stocks de clôture
2009
2010
2011
PER
Stocks de clôture (en tonnes)
23 946
21 214
26 117
31 504
Indice (2009 = 100)
100
89
109
132
Source: réponses au questionnaire.
h) Coûts de la main-d'œuvre
(137)
Au cours de la période considérée, le nombre de salariés occupés par les producteurs de l'Union ayant coopéré a augmenté de près de 50 %, alors que les salaires moyens sont restés stables.
Tableau 13
Coûts de la main-d'œuvre
2009
2010
2011
PER
Coût moyen de la main-d'œuvre par salarié
(en EUR)
29 705
30 296
28 991
29 837
Indice (2009 = 100)
100
102
98
100
Source: réponses au questionnaire.
CONCLUSION SUR LA SITUATION DE L'INDUSTRIE DE L'UNION
(138)
L'enquête a montré que les importations à bas prix faisant l'objet d'un dumping en provenance des pays concernés avaient diminué sur le marché de l'Union après l'institution des mesures initiales, en 2008. L'industrie de l'Union a ainsi pu atteindre un niveau élevé de production, augmenter le volume de ses ventes, améliorer sa part de marché et sa rentabilité et renforcer sa situation financière globale.
(139)
La Commission en conclut que l'industrie de l'Union n'a pas subi de préjudice important pendant la PER. Mais, compte tenu de la baisse de la consommation et de la détérioration de certains indicateurs de préjudice pendant la PER, comme la rentabilité, les flux de trésorerie et le retour sur investissement, l'industrie de l'Union reste dans une passe vulnérable.
F. PROBABILITÉ DE RÉAPPARITION DU PRÉJUDICE
1. Remarques préliminaires
(140)
Pour évaluer la probabilité de réapparition du préjudice en cas d'expiration des mesures, l'effet potentiel des importations chinoises et russes sur le marché de l'Union et sur l'industrie de l'Union a été analysé conformément à l'article 11, paragraphe 2, du règlement de base.
(141)
Cette analyse a porté sur l'évolution de la consommation dans l'Union, les capacités de réserve, les flux commerciaux et l'attractivité du marché de l'Union, ainsi que la politique de tarification des pays concernés.
2. Consommation dans l'Union
(142)
La consommation du produit concerné dans l'Union a diminué de 10 % au cours de la PER par rapport à l'année précédente. Il s'agit là d'une réduction de plus de 25 % par rapport au niveau d'avant la crise, en 2007. Le recul de la consommation du produit concerné est dû à une baisse de la production d'acier dans l'Union et pourrait se poursuivre ces prochaines années. L'industrie de l'Union est ainsi confrontée à une situation délicate dans un environnement où la concurrence est forte. Des importations à bas prix faisant l'objet d'un dumping en provenance de Chine et de Russie ne sauraient dès lors être tolérées. Elles exerceraient une pression à la baisse sur les prix du marché, fausseraient le jeu de la concurrence et, par conséquent, causeraient un préjudice matériel important aux producteurs de l'Union.
3. Capacités de réserve, flux commerciaux et attractivité du marché de l'Union; politique de tarification des pays concernés
a) Chine
(143)
Il convient de noter que la capacité totale de production du produit concerné, en Chine, a été estimée à 10 à 11 millions de tonnes, ce qui est supérieur à la consommation mondiale de FeSi. Par ailleurs, le taux d'utilisation globale des capacités est d'environ 50 %.
(144)
Le volume total des exportations chinoises de FeSi est resté relativement stable durant la période considérée, aux alentours de 800 000 tonnes. Cette stabilité est principalement due aux restrictions à l'exportation décrites au considérant 41 ci-dessus. Or, l'Union européenne ne contrôle pas ces mécanismes, et les pouvoirs publics chinois peuvent supprimer lesdites restrictions à l'exportation à tout moment, créant ainsi un sérieux risque de voir le marché de l'Union inondé par les exportations chinoises.
(145)
Même en cas de maintien des restrictions à l'exportation, il convient de souligner que le volume actuel des exportations chinoises dans le monde est plus élevé que la consommation totale de l'Union.
(146)
On peut raisonnablement supposer, au vu de l'attractivité du marché de l'Union décrite aux considérants 40 à 49 ci-dessus, que si les mesures devaient expirer, une partie au moins des exportations chinoises actuelles seraient réorientées vers le marché de l'Union, d'autant plus qu'elles connaîtront bientôt une concurrence accrue sur leurs marchés asiatiques de prédilection, en raison de la création de nouvelles capacités de production en Malaisie, comme expliqué au considérant 44 ci-dessus.
(147)
L'expiration des droits antidumping, combinée à une concurrence accrue en Asie, ne manquerait pas de transformer le marché de l'Union en une cible attrayante pour les exportateurs chinois. Dans ce contexte, il faut rappeler qu'avant l'institution des mesures, la Chine était un exportateur majeur sur le marché de l'Union.
(148)
Enfin, le niveau actuel des prix à l'exportation chinois, l'ampleur de la marge de dumping établie et l'existence d'une sous-cotation des prix significative confirment qu'en l'absence de mesures antidumping, la concurrence déloyale exercée par les exportations chinoises se répéterait, causant un préjudice important à l'industrie de l'Union.
b) Russie
(149)
Selon l'enquête de réexamen, la production du produit concerné, en Russie, pendant la PER s'est élevée à 633 000 tonnes, tandis que la capacité de production était estimée à 900 000 tonnes. La capacité de réserve est donc d'environ 267 000 tonnes, ce qui suffirait à satisfaire un tiers de la demande de l'Union.
(150)
Quant aux exportations russes du produit concerné, elles s'élèvent actuellement à 73 % de la production. Outre l'Union, les marchés de prédilection pour les exportations russes sont les États-Unis, le Japon et la Corée du Sud. Étant donné que la concurrence augmente sur les marchés asiatiques, comme le décrit le considérant 44 ci-dessus, il existe de bonnes raisons de penser que les échanges seront réorientés vers l'Union en cas d'expiration des mesures antidumping. Ce phénomène pourrait s'accentuer si l'enquête antidumping actuellement menée par les États-Unis à l'encontre des importations en provenance de Russie (à l'issue de l'enquête ouverte en juillet 2013) entraînait l'institution de mesures.
(151)
Sur ce point, un producteur-exportateur russe a estimé peu probable l'institution par les États-Unis de droits sur le FeSi originaire de Russie. Il a étayé cette affirmation au moyen de certaines constatations officieuses de l'enquête en cours. Il n'a cependant fourni aucune preuve documentée à cet effet, et l'institution de mesures ne peut pas être exclue puisque cette enquête antidumping des États-Unis a été lancée et est toujours en cours.
(152)
L'expiration des droits antidumping, combinée à une concurrence accrue sur leurs principaux marchés à l'exportation, transformerait le marché de l'Union en une cible attrayante pour les exportateurs russes. Dans ce contexte, il faut rappeler qu'avant l'institution des mesures, la Russie était un exportateur majeur sur le marché de l'Union et qu'elle est toujours présente, même si les mesures sont en vigueur depuis cinq ans.
(153)
Enfin, il faut souligner que la menace que font planer les volumes russes est accrue par la politique de tarification de la Russie sur ses marchés à l'exportation. Tout comme l'enquête initiale, l'enquête présente a montré que les pratiques de dumping russes semblaient structurelles, les prix à l'exportation étant systématiquement inférieurs aux prix sur le marché russe. En outre, la présente enquête confirme que les importations originaires de Russie s'effectuent toujours à des prix inférieurs aux prix de vente des producteurs de l'Union.
4. Conclusion
(154)
Compte tenu des conclusions de l'enquête - notamment en ce qui concerne les capacités de réserve des pays concernés, la poursuite du dumping et les possibilités limitées des exportateurs chinois et russes d'écouler leurs excédents sur les principaux marchés tiers, ce qui accroît l'attractivité du marché de l'Union -, la Commission considère que l'expiration des mesures affaiblirait la position de l'industrie de l'Union sur son marché principal et que le préjudice subi se reproduirait, étant donné que les importations chinoises et russes seraient probablement effectuées à des prix de dumping.
(155)
Aucun élément ne donne à penser que l'amélioration des résultats de l'industrie de l'Union grâce aux mesures en vigueur se maintiendrait ou se renforcerait en cas d'expiration des mesures. Au contraire, les conditions sont favorables à un probable transfert des importations originaires des pays concernés vers le marché de l'Union, à des prix de dumping et pour des volumes considérables, ce qui nuirait probablement aux améliorations observées sur le marché de l'Union pendant la période considérée. Les importations qui seraient probablement effectuées à des prix de dumping seraient en mesure d'exercer une pression sur les prix de vente de l'industrie de l'Union et de lui faire perdre des parts de marché, sapant ainsi les résultats financiers de l'industrie de l'Union, qui demeurent fragiles.
(156)
Sur ce point, nous avons reçu un commentaire émanant d'un producteur-exportateur russe, qui affirme que la réapparition du préjudice ne peut pas se réduire à la seule possibilité de réapparition du préjudice, mais doit se fonder sur sa probabilité. Or, l'enquête a produit une série d'éléments factuels, comme la persistance des pratiques de dumping des producteurs russes et l'existence d'une capacité de réserve russe. De fait, la consommation de l'Union était plus faible pendant la PER qu'avant l'enquête initiale. Enfin, il est prévu que la production mondiale du produit augmente, notamment sur le marché asiatique. Pris dans leur ensemble, ces éléments permettent d'être raisonnablement sûr que, compte tenu des informations disponibles, l'industrie de l'Union subirait un préjudice lié à des importations en dumping, au cas où les mesures viendraient à expirer.
G. INTÉRÊT DE L'UNION
1. Introduction
(157)
Conformément à l'article 21 du règlement de base, la Commission a examiné si le maintien des mesures en vigueur serait contraire à l'intérêt de l'Union dans son ensemble. La détermination de l'intérêt de l'Union repose sur une appréciation des divers intérêts en jeu, c'est-à-dire ceux de l'industrie de l'Union, des importateurs et des utilisateurs. Les parties intéressées ont eu la possibilité de faire connaître leur avis conformément à l'article 21, paragraphe 2, du règlement de base.
(158)
La présente enquête étant un réexamen des mesures existantes, elle a permis d'évaluer toute incidence négative indésirable des mesures antidumping actuellement en vigueur sur les parties intéressées.
2. Intérêt de l'industrie de l'Union
(159)
Le considérant 154 ci-dessus a permis de conclure que l'industrie de l'Union serait susceptible de connaître une grave détérioration de sa situation en cas d'expiration des mesures antidumping. Par conséquent, le maintien des mesures serait bénéfique pour l'industrie de l'Union, étant donné que les producteurs de l'Union devraient être en mesure de maintenir leurs volumes de ventes, leur part de marché, leur rentabilité et une situation économique globalement positive. En revanche, l'abandon des mesures menacerait gravement la viabilité de l'industrie de l'Union, dans la mesure où on peut raisonnablement s'attendre à un transfert des importations chinoises et russes vers le marché de l'Union à des prix de dumping et dans des volumes considérables, ce qui provoquerait une réapparition du préjudice.
3. Intérêt des utilisateurs
(160)
Pour le présent réexamen, la Commission a bénéficié de la coopération de dix utilisateurs de l'Union (fonderies et producteurs d'acier). Quatre des réponses étaient des commentaires généraux et six seulement apportaient des réponses complètes au questionnaire. Grâce à ces données, elle a établi que le coût du produit concerné avait une incidence d'en moyenne 1 % environ sur le coût de production total des utilisateurs, et qu'il n'atteignait 2 % pour aucun des utilisateurs ayant coopéré. La situation déficitaire de certains utilisateurs, en 2011 et pendant la PER, ne saurait dès lors être imputée à l'existence des droits antidumping sur les importations de FeSi.
(161)
Il y a lieu d'estimer la part de marché de la Chine et de la Russie au cours de l'enquête initiale à environ 40 % du marché de l'Union, et les droits pour ces deux pays s'échelonnent de 15,6 % à 31,2 %. Par conséquent, l'incidence potentielle de l'expiration des droits représenterait une économie moyenne ne dépassant pas 0,1 % (calculée à partir d'une part de marché de 40 % pour les pays soumis aux mesures et avec un droit ad valorem moyen de 20 %). Dès lors, il est peu probable que l'expiration des mesures contribuerait à assainir la situation des utilisateurs qui ont subi des pertes durant les deux dernières années de la période considérée. De plus, en raison de la nature du produit ainsi que des différentes sources d'approvisionnement disponibles sur le marché, les utilisateurs peuvent facilement changer de fournisseur.
4. Intérêt des importateurs
(162)
Tous les importateurs connus ont été informés de l'ouverture du réexamen. Aucun importateur du produit concerné n'a répondu au questionnaire d'échantillonnage joint à l'avis d'ouverture. L'enquête a révélé que les importateurs pouvaient facilement acheter les produits auprès des différentes sources qui sont actuellement disponibles sur le marché, en particulier auprès de l'industrie de l'Union et des exportateurs de pays tiers vendant à des prix ne faisant pas l'objet d'un dumping. En l'absence de réponse de la part des importateurs, la Commission a conclu que le maintien des mesures ne serait pas contraire à leur intérêt.
5. Conclusion
(163)
Compte tenu de ce qui précède, force est de constater qu'aucune raison impérieuse ne s'oppose au maintien des mesures antidumping actuelles au nom de l'intérêt de l'Union.
H. MESURES ANTIDUMPING
(164)
L'essentiel des faits et considérations ayant conduit à envisager le maintien des mesures en vigueur a été communiqué à toutes les parties. Un délai leur a aussi été accordé pour présenter leurs observations au sujet de cette communication. Lorsqu'elles étaient pertinentes, leurs arguments et leurs commentaires ont été dûment pris en considération.
(165)
Compte tenu de ce qui précède, et conformément à l'article 11, paragraphe 2, du règlement de base, il y a lieu de maintenir les mesures antidumping applicables aux importations de FeSi originaire de Chine et de Russie qui ont été instituées par le règlement (CE) no 172/2008.
(166)
Afin de réduire au minimum les risques de contournement des droits liés aux écarts importants entre les taux, il est jugé nécessaire, en l'espèce, de prendre des dispositions spéciales pour garantir la bonne application des droits antidumping. Ces mesures spéciales, qui s'appliquent uniquement aux sociétés pour lesquelles un taux de droit individuel est institué, comprennent la présentation, aux autorités douanières des États membres, d'une facture commerciale en bonne et due forme, conforme aux exigences établies en annexe du présent règlement. Les importations qui ne sont pas accompagnées d'une telle facture seront soumises au droit antidumping résiduel applicable à tous les autres producteurs.
(167)
Le comité établi à l'article 15, paragraphe 1, du règlement de base n'a pas émis d'avis,
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
1. Il est institué un droit antidumping définitif sur les importations de ferrosilicium relevant actuellement des codes NC 7202 21 00, 7202 29 10 et 7202 29 90, originaire de la République populaire de Chine et de Russie.
2. Le taux du droit antidumping définitif applicable au prix net franco frontière de l'Union, avant dédouanement, des produits décrits au paragraphe 1 et fabriqués par les sociétés énumérées ci-dessous s'établit comme suit:
Pays
Société
Droit antidumping (en %)
Code additionnel TARIC
République populaire de Chine
Erdos Xijin Kuangye Co., Ltd, Qipanjing Industry Park
15,6
A829
Lanzhou Good Land Ferroalloy Factory Co., Ltd, Xicha Village
29,0
A830
Toutes les autres sociétés
31,2
A999
Russie
Bratsk Ferroalloy Plant, Bratsk
17,8
A835
Toutes les autres sociétés
22,7
A999
3. L'application des taux de droit individuels fixés pour les sociétés mentionnées au paragraphe 2 est subordonnée à la présentation, aux autorités douanières des États membres, d'une facture commerciale en bonne et due forme, conforme aux exigences établies en annexe. Si cette facture fait défaut, le taux de droit applicable à «toutes les autres sociétés» s'applique.
4. Sauf indication contraire, les dispositions en vigueur en matière de droits de douane sont applicables.
Article 2
Le présent règlement entre en vigueur le jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l'Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 9 avril 2014.