NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1152/2014
ze dne 4. června 2014,
kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU, pokud jde o regulační technické normy pro určování zeměpisné oblasti rozhodných úvěrových expozic pro výpočet individuální sazby proticyklické kapitálové rezervy
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky (1), a zejména na čl. 140 odst. 7 třetí pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Výpočet individuální sazby proticyklické kapitálové rezervy vyžaduje určení zeměpisné oblasti kapitálových požadavků pro všechny úvěrové expozice dané instituce, včetně expozic držených v obchodním portfoliu a všech sekuritizačních expozic.
(2)
Zeměpisná oblast by měla být určena podle umístění rizika spojeného s expozicemi. Tím bude zajištěno, aby tvorba dodatečných rezerv na základě plnění požadavku na proticyklické rezervy byla přidělena finančnímu systému s nadměrným růstem objemu úvěrů.
(3)
Pro určení zeměpisné oblasti všech úvěrových expozic by se obecně mělo používat místo pobytu povinné osoby nebo dlužníka, neboť se má za to, že nejlépe odráží umístění rizika, což je též důležité pro finanční systém. Určení zeměpisné oblasti úvěrových expozic, jež jsou specializovanými úvěrovými expozicemi ve smyslu čl. 147 odst. 8 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 (2), by však mělo vycházet z umístění aktiv vytvářejících příjem, jenž je primárním zdrojem splácení závazku.
(4)
Aby opatření pro účely určování zeměpisné oblasti rozhodných úvěrových expozic byla chápána jasně a jednoznačně, je nezbytné stanovit seznam definic technických pojmů používaných v tomto nařízení.
(5)
Expozice vůči právnické osobě by měly být v zásadě přiřazeny členskému státu nebo třetí zemi, v níž má daná osoba sídlo. Místo skutečného správního ústředí a sídlo právnické osoby se však mohou lišit. To uznal Soudní dvůr ve svých rozhodnutích ve věcech C-81/87 (Daily Mail), C-212/97 (Centros), C-208/00 (Überseering), C-167/01 (Inspire Art), C-411/03 (Sevic) a C-210/06 (Cartesio). Aby se v těchto případech zajistilo řádné přidělení proticyklické kapitálové rezervy, měly by instituce, jež jsou si tohoto nesouladu ohledně povinné osoby vědomy, přidělit příslušné expozice místu skutečného správního ústředí dané právnické osoby.
(6)
Expozice vůči subjektům kolektivního investování je vhodné přidělit místu osoby povinné z podkladové expozice, jak je definováno v tomto nařízení. Představuje-li určení osoby povinné z podkladové expozice nepřiměřenou zátěž, lze expozici vůči subjektu kolektivního investování přidělit domovskému členskému státu instituce.
(7)
Expozice vůči ostatním aktivům by v případech, kdy nelze určit povinnou osobu, měly být přiděleny domovskému členskému státu instituce.
(8)
S ohledem na instituce, jejichž celková zahraniční expozice nebo činnost v rámci obchodního portfolia je omezená, by měly být uplatněny zásady proporcionality a významnosti a tyto instituce by měly mít možnost použít jednodušší metody určování zeměpisné oblasti. Cílem je zmírnit zátěž menších institucí, jejichž zahraniční aktivita a činnosti v rámci obchodního portfolia jsou zpravidla omezené.
(9)
Toto nařízení vychází z návrhu regulačních technických norem předložených Komisi Evropským orgánem pro bankovnictví.
(10)
Evropský orgán pro bankovnictví uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (3),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1)
„obecnou úvěrovou expozicí“ se rozumí objem rizikové expozice vypočtený podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 pro expozici uvedenou v čl. 140 odst. 4 písm. a) směrnice 2013/36/EU;
2)
„expozicí obchodního portfolia“ se rozumí objem rizikové expozice vypočtený podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 pro expozici uvedenou v čl. 140 odst. 4 písm. b) směrnice 2013/36/EU;
3)
„sekuritizační expozicí“ se rozumí objem rizikové expozice vypočtený podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 pro expozici uvedenou v čl. 140 odst. 4 písm. c) směrnice 2013/36/EU;
4)
„místem povinné osoby“ se rozumí členský stát nebo třetí země, kde má fyzická nebo právnická osoba, která je protistranou instituce v obecné úvěrové expozici, emitentem finančního nástroje nezahrnutého do obchodního portfolia nebo protistranou v expozici neobchodního portfolia, obvyklé místo pobytu (v případě fyzické osoby) nebo sídlo (v případě právnické osoby); v případě právnické osoby, jejíž skutečné správní ústředí se nachází v jiném členském státě nebo třetí zemi, než je členský stát nebo země jejího sídla, se „místem povinné osoby“ rozumí členský stát nebo třetí země jejího skutečného správního ústředí;
5)
„místem dlužníka“ se rozumí členský stát nebo třetí země, kde má fyzická nebo právnická osoba, která je emitentem finančního nástroje zahrnutého do obchodního portfolia nebo protistranou v expozici obchodního portfolia, obvyklé místo pobytu (v případě fyzické osoby) nebo sídlo (v případě právnické osoby); v případě právnické osoby, jejíž skutečné správní ústředí se nachází v jiném členském státě nebo třetí zemi, než je členský stát nebo země jejího sídla, se „místem dlužníka“ rozumí členský stát nebo třetí země jejího skutečného správního ústředí;
6)
„místem příjmů“ se rozumí členský stát nebo třetí země, v níž se nacházejí aktiva vytvářející příjem, který je primárním zdrojem splácení závazku ve vztahu ke specializované úvěrové expozici;
7)
„zahraniční expozicí“ se rozumí obecná úvěrová expozice, jejíž povinná osoba se nenachází v domovském členském státu instituce;
8)
„specializovanou úvěrovou expozicí“ se rozumí obecná úvěrová expozice, která má vlastnosti uvedené v čl. 147 odst. 8 nařízení (EU) č. 575/2013.
Článek 2
Zeměpisná oblast obecných úvěrových expozic
1. Všechny obecné úvěrové expozice, které nespadají do odstavců 2 až 5 tohoto článku, se přidělují místu povinné osoby.
2. Obecné úvěrové expozice vůči subjektům kolektivního investování uvedené v čl. 112 písm. o) nařízení (EU) č. 575/2013 se přidělují místu osoby povinné z podkladových expozic. Existuje-li v případě určité expozice vůči subjektu kolektivního investování více než jedno místo osob povinných z podkladových expozic, lze na danou expozici vůči subjektu kolektivního investování uplatnit též čl. 4 odst. 2 tohoto nařízení.
3. Specializované úvěrové expozice uvedené v čl. 147 odst. 8 nařízení (EU) č. 575/2013 se přidělují místu příjmů.
4. Obecné úvěrové expozice vůči ostatním položkám uvedené v čl. 112 písm. q) nařízení (EU) č. 575/2013 se v případě, že instituce nemůže identifikovat příslušnou povinnou osobu, přidělují domovskému členskému státu instituce.
5. Následující obecné úvěrové expozice lze přiřadit domovskému členskému státu instituce:
a)
expozice vůči subjektům kolektivního investování uvedené v čl. 112 písm. o) nařízení (EU) č. 575/2013, pokud instituce nemůže určit místo osoby povinné (osob povinných) z podkladových expozic na základě informací, jež má k dispozici interně nebo jež jsou dostupné externě, aniž by musela vynaložit nepřiměřené úsilí;
b)
zahraniční expozice, jejichž souhrn nepřesahuje 2 % souhrnu obecných úvěrových expozic, expozic obchodního portfolia a sekuritizačních expozic této instituce. Souhrn obecných úvěrových expozic, expozic obchodního portfolia a sekuritizačních expozic se počítá s vyloučením obecných úvěrových expozic umístěných v souladu s písmenem a) tohoto odstavce a odstavcem 4.
6. Instituce počítají procentní podíl uvedený v odst. 5 písm. b) jednou ročně a ad hoc. Výpočet ad hoc se vyžaduje, pokud nastane událost, která ovlivňuje finanční nebo ekonomickou situaci instituce.
Článek 3
Zeměpisná oblast expozic obchodního portfolia
1. S výhradou odstavců 2 a 3 se expozice obchodního portfolia přidělují místu dlužníka.
2. V případě expozic obchodního portfolia, na něž se vztahují kapitálové požadavky podle části třetí hlavy IV kapitoly 5 nařízení (EU) č. 575/2013, instituce určí zeměpisnou oblast vynásobením souhrnného objemu jejich rizikové expozice níže uvedeným poměrem:
a)
kapitálové požadavky stanovené podle modelu v části třetí hlavě IV kapitole 5 nařízení (EU) č. 575/2013 pro subportfolia rozdělená podle zeměpisných oblastí;
b)
součet kapitálových požadavků stanovených podle písmene a) za všechny zeměpisné oblasti.
3. Instituce, jejichž souhrn expozic obchodního portfolia nepřesahuje 2 % souhrnu obecných úvěrových expozic, expozic obchodního portfolia a sekuritizačních expozic, mohou tyto expozice přidělit domovskému členskému státu instituce.
4. Instituce počítají procentní podíl uvedený v odstavci 3 jednou ročně a ad hoc. Výpočet ad hoc se vyžaduje, pokud nastane událost, která ovlivňuje finanční nebo ekonomickou situaci instituce.
Článek 4
Zeměpisná oblast sekuritizačních expozic
1. Sekuritizační expozice se přidělují místu osoby povinné z podkladových expozic.
2. V případě, že existuje více než jedno místo osoby povinné z podkladových expozic dané sekuritizační expozice, lze tuto expozici přidělit místu osoby povinné z podkladových expozic, která má na podkladových sekuritizačních expozicích největší podíl.
3. Sekuritizační expozice, u nichž nejsou dostupné informace o podkladových sekuritizačních expozicích, mohou být přiděleny domovskému členskému státu instituce, pokud instituce nemůže identifikovat osobu povinnou z podkladových expozic na základě existujících informací dostupných z interních nebo externích zdrojů nebo aniž by musela k získání těchto informací vynaložit nepřiměřené úsilí.
Článek 5
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 4. června 2014.
RÈGLEMENT DÉLÉGUÉ (UE) No 1152/2014 DE LA COMMISSION
du 4 juin 2014
complétant la directive 2013/36/UE du Parlement européen et du Conseil par des normes techniques de réglementation précisant la méthode à utiliser pour déterminer la localisation géographique des expositions de crédit pertinentes aux fins du calcul du taux de coussin de fonds propres contracyclique spécifique à l'établissement
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l'Union européenne,
vu la directive 2013/36/UE du Parlement européen et du Conseil du 26 juin 2013 concernant l'accès à l'activité des établissements de crédit et la surveillance prudentielle des établissements de crédit et des entreprises d'investissement (1), et notamment son article 140, paragraphe 7, troisième alinéa,
considérant ce qui suit:
(1)
Le calcul du taux de coussin de fonds propres contracyclique spécifique à l'établissement impose de déterminer la localisation géographique des exigences de fonds propres pour toutes les expositions de crédit de cet établissement, y compris les expositions incluses dans le portefeuille de négociation et toutes les expositions de titrisation.
(2)
Cette localisation géographique devrait être déterminée sur la base de la localisation du risque lié aux expositions. Cela permettra de garantir que les réserves supplémentaires constituées grâce à la mise en œuvre du coussin de fonds propres contracyclique vont au système financier présentant une croissance excessive du crédit.
(3)
Le lieu de résidence du débiteur ou de l'emprunteur devrait être généralement utilisé pour déterminer la localisation géographique de toutes les expositions de crédit, car il est considéré comme le plus représentatif du lieu où le risque se situe et revêt donc une importance pour le système financier. Toutefois, la localisation géographique des expositions de crédit identifiées comme des expositions de financement spécialisé en vertu de l'article 147, paragraphe 8, du règlement (UE) no 575/2013 du Parlement européen et du Conseil (2) devrait se baser sur la localisation des actifs générant le revenu qui constitue la première source de remboursement du prêt.
(4)
Afin de permettre une compréhension claire et sans ambiguïté des mesures à appliquer pour déterminer la localisation géographique des expositions de crédit pertinentes, il est essentiel de donner une définition des termes techniques utilisés dans le présent règlement.
(5)
Les expositions sur une personne morale devraient, en principe, être rattachées à l'État membre ou au pays tiers dans lequel cette personne morale a son siège statutaire. Toutefois, le lieu du siège statutaire et celui du siège effectif d'une personne morale peuvent différer, ainsi que la Cour de justice l'a reconnu dans ses arrêts dans les affaires 81/87, Daily Mail, C-212/97, Centros, C-208/00, Überseering, C-167/01, Inspire Art, C-411/03, Sevic, and C-210/06, Cartesio. Afin de garantir une allocation appropriée du coussin de fonds propres contracyclique dans ces circonstances, les établissements qui ont connaissance d'une telle différence dans le cas d'un débiteur donné devraient rattacher les expositions pertinentes au lieu du siège effectif de cette personne morale.
(6)
En ce qui concerne les expositions sur des organismes de placement collectif (OPC), il y a lieu de les rattacher au lieu du débiteur de l'exposition sous-jacente au sens du présent règlement. Lorsque l'identification du débiteur de l'exposition sous-jacente suppose un effort déraisonnable, l'exposition sur l'OPC peut être rattachée à l'État membre d'origine de l'établissement.
(7)
Les expositions sur d'autres actifs devraient être rattachées à l'État membre d'origine de l'établissement, si leur débiteur ne peut pas être identifié.
(8)
Il conviendrait de tenir compte de considérations de proportionnalité et d'importance relative pour les établissements dont l'exposition globale à l'étranger ou l'activité de négociation est limitée, en permettant à ces établissements d'appliquer des méthodes de localisation simplifiées, afin d'alléger la charge pour les établissements de plus petite taille, qui tendent à avoir une activité de négociation et des opérations à l'étranger limitées.
(9)
Le présent règlement se fonde sur les projets de normes techniques de réglementation soumis par l'Autorité bancaire européenne à la Commission.
(10)
L'Autorité bancaire européenne a procédé à des consultations publiques ouvertes sur les projets de normes techniques de réglementation sur lesquels se fonde le présent règlement, analysé les coûts et avantages potentiels qu'ils impliquent et sollicité l'avis du groupe des parties intéressées au secteur bancaire institué en application de l'article 37 du règlement (UE) no 1093/2010 du Parlement européen et du Conseil (3),
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
Définitions
Aux fins du présent règlement, on entend par:
1)
«exposition générale de crédit» le montant d'exposition au risque, calculé conformément à l'article 92, paragraphe 3, du règlement (UE) no 575/2013, d'une exposition visée à l'article 140, paragraphe 4, point a), de la directive 2013/36/UE;
2)
«exposition relevant du portefeuille de négociation» le montant d'exposition au risque, calculé conformément à l'article 92, paragraphe 3, du règlement (UE) no 575/2013, d'une exposition visée à l'article 140, paragraphe 4, point b), de la directive 2013/36/UE;
3)
«exposition de titrisation» le montant d'exposition au risque, calculé conformément à l'article 92, paragraphe 3, du règlement (UE) no 575/2013, d'une exposition visée à l'article 140, paragraphe 4, point c), de la directive 2013/36/UE;
4)
«lieu du débiteur» l'État membre ou le pays tiers dans lequel la personne physique ou morale qui est la contrepartie de l'établissement pour une exposition générale de crédit, ou l'émetteur d'un instrument financier non inclus dans le portefeuille de négociation, ou la contrepartie pour une exposition hors portefeuille de négociation, réside habituellement (dans le cas d'une personne physique) ou a son siège statutaire (dans le cas d'une personne morale); dans le cas d'une personne morale dont le siège effectif se situe dans un État membre ou un pays tiers différent de l'État membre ou du pays tiers où se situe son siège statutaire, on entend par «lieu du débiteur» l'État membre ou le pays tiers du siège effectif;
5)
«lieu de l'emprunteur» l'État membre ou le pays tiers dans lequel la personne physique ou morale qui est l'émetteur de l'instrument financier inclus dans le portefeuille de négociation ou la contrepartie pour une exposition relevant du portefeuille de négociation réside habituellement (dans le cas d'une personne physique) ou a son siège statutaire (dans le cas d'une personne morale); dans le cas d'une personne morale dont le siège effectif se situe dans un État membre ou un pays tiers différent de l'État membre ou du pays tiers où se situe son siège statutaire, on entend par «lieu de l'emprunteur» l'État membre ou le pays tiers du siège effectif;
6)
«lieu du revenu» l'État membre ou le pays tiers où se situent les actifs qui génèrent le revenu qui constitue la première source de remboursement du prêt lié à une exposition de financement spécialisé;
7)
«exposition à l'étranger» une exposition générale de crédit dont le débiteur ne se situe pas dans l'État membre d'origine de l'établissement;
8)
«exposition de financement spécialisé» une exposition générale de crédit présentant les caractéristiques indiquées à l'article 147, paragraphe 8, du règlement (UE) no 575/2013.
Article 2
Localisation des expositions générales de crédit
1. Toutes les expositions générales de crédit qui ne relèvent pas des paragraphes 2 à 5 du présent article sont rattachées au lieu du débiteur.
2. Les expositions générales de crédit sur des OPC visées à l'article 112, point o), du règlement (UE) no 575/2013 sont rattachées au lieu du débiteur des expositions sous-jacentes. S'il existe plus d'un lieu correspondant aux débiteurs des expositions sous-jacentes à une exposition sur un OPC, l'article 4, paragraphe 2, du présent règlement peut également être appliqué à cette exposition sur un OPC.
3. Les expositions de financement spécialisé visées à l'article 147, paragraphe 8, du règlement (UE) no 575/2013 sont rattachées au lieu du revenu.
4. Les expositions générales de crédit sur d'autres éléments visées à l'article 112, point q), du règlement (UE) no 575/2013 sont rattachées à l'État membre d'origine de l'établissement, si l'établissement ne peut identifier leur débiteur.
5. Les expositions générales de crédit suivantes peuvent être rattachées à l'État membre d'origine de l'établissement:
a)
les expositions sur des OPC visées à l'article 112, point o), du règlement (UE) no 575/2013, lorsque l'établissement ne peut pas identifier le lieu du ou des débiteurs des expositions sous-jacentes à partir des informations internes ou externes disponibles sans effort disproportionné;
b)
les expositions à l'étranger, dont le montant agrégé n'excède pas 2 % du montant agrégé des expositions générales de crédit, des expositions relevant du portefeuille de négociation et des expositions de titrisation de l'établissement. Le montant agrégé des expositions générales de crédit, des expositions relevant du portefeuille de négociation et des expositions de titrisation est calculé en excluant les expositions générales de crédit localisées conformément au point a) du présent paragraphe et au paragraphe 4.
6. Les établissements calculent le pourcentage visé au paragraphe 5, point b), sur une base annuelle ainsi que sur une base ad hoc. Un calcul ad hoc est requis lorsqu'un événement affectant la situation financière ou économique de l'établissement se produit.
Article 3
Localisation géographique des expositions relevant du portefeuille de négociation
1. Sous réserve des paragraphes 2 et 3, les expositions relevant du portefeuille de négociation sont rattachées au lieu du débiteur.
2. Pour les expositions relevant du portefeuille de négociation soumises aux exigences de fonds propres prévues à la troisième partie, titre IV, chapitre 5, du règlement (UE) no 575/2013, les établissements déterminent leur localisation géographique en multipliant leur montant agrégé d'exposition au risque par le rapport entre:
a)
les exigences de fonds propres pour les sous-portefeuilles, ventilées en fonction de la localisation géographique déterminée conformément au modèle prévu à la troisième partie, titre IV, chapitre 5, du règlement (UE) no 575/2013 et
b)
la somme des exigences de fonds propres déterminées en vertu du point a) pour toutes les localisations géographiques.
(3) Les établissements pour lesquels le total des expositions relevant du portefeuille de négociation n'excède pas 2 % du total de leurs expositions générales de crédit, de leurs expositions relevant du portefeuille de négociation et de leurs expositions de titrisation peuvent rattacher ces expositions à l'État membre d'origine de l'établissement.
(4) Les établissements calculent le pourcentage visé au paragraphe 3 sur une base annuelle ainsi que sur une base ad hoc. Un calcul ad hoc est requis lorsqu'un événement affectant la situation financière ou économique de l'établissement se produit.
Article 4
Localisation géographique des expositions de titrisation
1. Une exposition de titrisation est rattachée au lieu du débiteur des expositions sous-jacentes.
2. Lorsqu'il existe plus d'un lieu correspondant aux débiteurs des expositions sous-jacentes d'une exposition de titrisation donnée, cette exposition peut être rattachée au lieu du débiteur des expositions sous-jacentes représentant la plus forte proportion des expositions de titrisation sous-jacentes.
3. Les expositions de titrisation pour lesquelles aucune information sur les expositions sous-jacentes n'est disponible peuvent être rattachées à l'État membre d'origine de l'établissement, si l'établissement ne peut pas identifier le débiteur sous-jacent à partir des informations internes ou externes disponibles ou sans effort disproportionné pour obtenir ces informations.
Article 5
Entrée en vigueur
Le présent règlement entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l'Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 4 juin 2014.