PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 18. března 2014
o uspořádání časově omezeného testu umožňujícího určité odchylky při uvádění populací rostlinných druhů pšenice, ječmene, ovsa a kukuřice na trh podle směrnice Rady 66/402/EHS
(oznámeno pod číslem C(2014) 1681)
(Text s významem pro EHP)
(2014/150/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 66/402/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva obilovin na trh (1), a zejména na článek 13a uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 66/402/EHS stanoví zvláštní požadavky pro produkci osiva obilovin a jeho uvádění na trh. Ustanovení této směrnice brání uvádění na trh osiv, která nenáleží k určité odrůdě.
(2)
Nový výzkum v Unii týkající se rozmnožovacího materiálu rostlin, který nesplňuje definici odrůdy z hlediska uniformnosti, nicméně ukazuje, že by používání tohoto různorodého materiálu mohlo skýtat výhody, zejména co se týče ekologické produkce nebo produkce v zemědělství s nízkými vstupy například v zájmu omezení šíření chorob.
(3)
Aby bylo možné uvádět osivo těchto populací na trh, bylo by nezbytné změnit čl. 2 odst. 1 písm. E, F a G směrnice 66/402/EHS přidáním možnosti uvádět na trh osiva, jež nesplňují požadavky týkající se odrůdových hledisek. K rozhodnutí o takovéto změně směrnice 66/402/EHS je třeba shromáždit informace o uvádění osiv těchto populací na trh. Zejména je zapotřebí ověřit, zda lze na základě informací o metodách jejich šlechtění a pěstování zajistit identifikaci populací konkrétních druhů se zárukami podobnými těm, jež vyplývají z požadavků týkajících se odrůdových hledisek. Kromě toho je třeba v rámci tohoto testu posoudit, zda lze zajistit pravost osiva těchto populací, která jsou uváděna na trh, a informace pro uživatele se zárukami podobnými zárukám vyplývajícím z čl. 3 odst. 1 a článku 10, jež jsou založeny na požadavcích sledovatelnosti a určení míst produkce.
(4)
S ohledem na vlastnosti populací by mohlo uznávání osiva populací představovat pro orgány i hospodářské subjekty neúměrnou zátěž. Je tedy vhodné shromáždit informace o možnosti vytvořit systém kontrol produkce osiva populací, které nevyžaduje uznání, a jeho uvádění na trh.
(5)
Vzhledem k jejich významu pro odvětví trhu s obilovinami a k dostupným výsledkům výzkumu by druhy, jež budou předmětem tohoto testu, měly být pšenice, ječmen, oves a kukuřice.
(6)
V zájmu vyjasnění povahy populací ve srovnání s odrůdami je třeba stanovit požadavek týkající se počtu odrůd, jež byly použity při křížení k vyšlechtění populace.
(7)
Odpovědné úřední subjekty by měly tento test sledovat prostřednictvím úředních kontrol produkce osiva populací, jejich množství a jejich uvádění na trh, osob provádějících udržovací šlechtění těchto populací a výkonnost těchto populací v konkrétních oblastech.
(8)
Je třeba stanovit podmínky pro podávání žádostí a povolování populace na základě tohoto rozhodnutí, dále pro předkládání referenčních vzorků, název populace a registraci osob produkujících a uvádějících tuto populaci na trh. Důležité je, aby byly tyto podmínky posuzovány s cílem zajistit pravost a sledovatelnost těchto populací během produkce a jejich uvádění na trh, zajistit účinné kontroly ze strany odpovědných úředních subjektů a zamezit vytvoření trhu souběžného s trhem vytvořeným na základě směrnice 66/402/EHS.
(9)
Mimoto je vhodné stanovit pro produkci a uvádění na trh konkrétní požadavky, aby se zajistilo, že osivo populací bude splňovat stejné požadavky ve všech zúčastněných členských státech. Tyto požadavky by měly vycházet z podmínek stanovených v tomto rozhodnutí. V zájmu zajištění zdraví a jakosti osiva by měly být tyto požadavky podobné požadavkům, jež jsou stanoveny pro certifikované osivo ve směrnici 66/402/EHS, aby byla zajištěna srovnatelná úroveň jakosti.
(10)
Vzhledem k testovací povaze opatření stanoveného v tomto rozhodnutí by mělo být určeno maximální množství pro uvádění populací na trh, přičemž by se mělo přihlédnout k potřebě testovat různé druhy populací za využití stávajících zařízení. Toto množství by mělo být takové, aby umožňovalo spolehlivé a reprezentativní výsledky testu. Nemělo by však překročit určitou hranici, aby se zabránilo vytvoření trhu s osivem, jenž by byl souběžný s trhem vytvořeným na základě směrnice 66/402/EHS.
(11)
V zájmu zajištění transparentnosti a informovaného rozhodování uživatelů těchto populací a s cílem předejít podvodným praktikám by měly být přijaty pro uvádění osiva těchto populací na trh zvláštní podmínky označování návěskou platné po dobu provádění testu. Vzhledem ke zvláštní povaze populací by tyto podmínky měly být odchylné od ustanovení přílohy V směrnice 66/402/EHS. Je potřeba ověřit, zda lze pro uživatele materiálu zajistit dostatečné a odpovídající informace prostřednictvím požadavku, aby se v názvu populací jasně uvádělo, že jde o populace, a aby návěska uváděla oblast produkce.
(12)
Při určování hospodářské, agronomické a environmentální hodnoty ustanovení, která představují lepší alternativu k výše uvedeným ustanovením směrnice 66/402/EHS, je důležité zajistit komplexní posouzení několika prvků a výsledků tohoto testu. Za tím účelem by měly členské státy zaznamenávat příslušné informace, jmenovitě druhy a názvy používané pro testované populace, druh populací, způsoby povolování populací a související náklady, výsledky zkoušek, výkonnostní výsledky, velikost zapojených hospodářských subjektů, druh uživatelů a jejich zkušenosti.
(13)
Aby členské státy mohly ověřit, že není překročeno maximální množství osiva populací, měly by hospodářské subjekty, jež mají v úmyslu tyto populace produkovat, sdělit dotčeným členským státům množství, která hodlají vyprodukovat.
(14)
Aby bylo hospodářským subjektům umožněno produkovat a uvádět na trh dostatečné množství osiva a příslušným orgánům umožněno kontrolovat uvedený materiál a shromáždit dostatečné a porovnatelné informace pro přípravu zprávy, měl by test probíhat alespoň po dobu tří období, kdy je osivo uváděno na trh.
(15)
Opatření stanovená v tomto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět
1. Na úrovni Unie se pořádá časově omezený test za účelem posouzení, zda může produkce osiva populací uvedených v článku 2 a náležejících k druhům Avena spp., Hordeum spp., Triticum spp. a Zea mays L. určeného k uvedení na trh a jeho uvádění na trh za určitých podmínek představovat lepší alternativu k vyloučení uvádění na trh osiva, jež nesplňuje požadavky čl. 2 odst. 1 písm. E, F a G směrnice 66/402/EHS týkající se odrůdových hledisek osiva určitých druhů, a k požadavkům čl. 3 odst. 1 týkajícím se uvádění na trh s úředním uznáním jako „certifikované osivo“, „certifikované osivo první generace“ nebo „certifikované osivo druhé generace“.
2. Posoudí se tyto prvky:
a)
zda může identifikace populací těchto druhů proběhnout na základě informací o metodách jejich šlechtění a produkce, odrůdách použitých při křížení a hlavních vlastnostech těchto populací, a
b)
zda může být pravost osiva těchto populací uváděného na trh založena na požadavcích pro sledovatelnost a určení oblasti produkce.
Článek 2
Oblast působnosti
Toto rozhodnutí se vztahuje na skupiny rostlin, které splňují tyto požadavky:
a)
jsou výsledkem určité kombinace genotypů;
b)
jsou považovány za jednotky vzhledem ke své schopnost množit se v nezměněné podobě, jakmile jsou zavedeny v určité oblasti produkce se specifickými agroklimatickými podmínkami;
c)
vznikly jedním z těchto postupů:
i)
křížením pěti čí více odrůd ve všech kombinacích, po němž následuje spojení potomstva a vystavení populace přírodnímu výběru v po sobě následujících generacích,
ii)
společným pěstováním alespoň pěti odrůd převážně cizosprašných druhů, spojením potomstva, opakovaným výsevem a vystavením populace přírodnímu výběru, dokud se rostliny původních odrůd již nebudou vyskytovat,
iii)
vzájemným křížením odrůd za použití jiných protokolů křížení, než jsou protokoly uvedené v bodě i) nebo ii), s cílem vyprodukovat podobně odlišnou populaci, jež neobsahuje odrůdy.
Dále budou tyto skupiny rostlin označovány jako „populace“.
Článek 3
Účast členských států
1. Testu se může účastnit kterýkoli členský stát. Posledním datem, k němuž mohou členské státy zahájit svou účast, je leden 2017.
2. Členské státy, které se rozhodnou účastnit se testu (dále jen „zúčastněné členské státy“), uvědomí Komisi a ostatní členské státy o své účasti, přičemž uvedou druhy a oblasti, jichž se jejich účast týká, a opatření uplatněná podle tohoto rozhodnutí.
3. Zúčastněné členské státy mohou svou účast v testech kdykoli ukončit tak, že o této skutečnosti uvědomí Komisi.
Článek 4
Osvobození od povinností
Zúčastněné členské státy jsou osvobozeny od povinností stanovených v čl. 2 odst. 1 písm. E, F a G, v čl. 3 odst. 1 a v článku 10 směrnice 66/402/EHS, pokud jde o produkci populací určených k uvedení na trh a jejich uvádění na trh.
Článek 5
Identifikace populací
Populaci lze identifikovat na základě těchto prvků:
a)
odrůdy, jež byly použity při křížení k vytvoření populace;
b)
systémy šlechtění, jak jsou definovány příslušnými protokoly;
c)
oblast produkce;
d)
stupeň heterogenity, zejména u samosprašných druhů, a
e)
vlastnosti populací uvedené v čl. 7 odst. 2 písm. f).
Článek 6
Podmínky produkce osiva populací a jeho uvádění na trh
Pro účely tohoto testu členské státy zajistí, aby mohlo být osivo populace určené k uvedení na trh produkováno a uváděno na trh, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
osivo náleží k povolené populaci;
b)
osivo je v souladu s ustanoveními článku 9;
c)
název populace je v souladu s ustanoveními článku 8;
d)
populace je šlechtěna a osivo je produkováno osobami registrovanými podle článku 10.
Článek 7
Povolování populací
1. Členské státy povolí populace v souladu s odstavci 2, 3 a 4 tohoto článku.
2. Žádost o povolení se podává orgánu příslušnému k uznávání osiva. Tato žádost musí obsahovat tyto prvky:
a)
jméno (název) a adresa žadatele;
b)
druh a název populace;
c)
popis druhu techniky použité k vytvoření populace, případně s odkazem na čl. 2 písm. c) bod i), ii) nebo iii);
d)
cíle šlechtitelského programu;
e)
metoda šlechtění a produkce: systém šlechtění definovaný příslušnými protokoly, odrůdy použité k šlechtění a produkci populace a program kontroly vlastní produkce používaný dotčeným hospodářským subjektem;
f)
popis vlastností populace:
i)
dokumentace vlastností populace, které žadatel považuje za důležité, pokud jde o výnos, jakost, výkonnost, využitelnost pro systémy s nízkými vstupy, odolnost vůči chorobám, stabilitu výnosu, chuť nebo barvu,
ii)
výsledky experimentálních zkoušek týkající se vlastností uvedených v bodě i);
g)
oblast produkce;
h)
prohlášení žadatele týkající se pravdivosti prvků uvedených v čl. 5 odst. 1;
i)
reprezentativní vzorek populace;
j)
jméno a adresa osoby odpovědné za šlechtění, produkci a udržovací šlechtění.
3. Orgán příslušný k uznávání osiva ověří tyto prvky:
a)
soulad žádosti s odstavcem 2, a
b)
soulad populace s požadavky na identifikaci uvedenými v článku 5.
O souladu s požadavky na identifikaci uvedenými v článku 5 je rozhodnuto na základě předložené dokumentace a inspekcí v prostorách, kde je populace produkována.
4. Povolení populace a prvky uvedené v odstavci 2 jsou oznámeny ostatním členským státům a Komisi.
Článek 8
Názvy populací
1. Populace musí mít název. Pro názvy populací se odpovídajícím způsobem použijí pravidla pro názvy odrůd stanovená v čl. 9 odst. 6 směrnice Rady 2002/53/ES (2).
2. V každém názvu se na konec doplní slovo „populace“.
Článek 9
Požadavky týkající se množitelského porostu, osiva a hmotnosti partií a vzorků
1. Použijí se body 1 a 6 přílohy I směrnice 66/402/EHS.
2. Během produkce osiva populací a jeho uvádění na trh musí osivo splňovat požadavky stanovené v bodech 2 a 3 přílohy II směrnice 66/402/EHS týkající se druhé generace certifikovaného osiva populací Avena nuda L., Avena sativa L., Avena strigosa Schreb., Hordeum vulgare L., Triticum aestivum L., Triticum durum L. a Triticum spelta L. a certifikovaného osiva v případě populací Zea mays L.
3. Během produkce osiva populací a jeho uvádění na trh musí hmotnost partií a vzorků splňovat požadavky stanovené v příloze III směrnice 66/402/EHS a v případě Zea mays L. požadavky stanovené v ustanoveních uvedené přílohy, jež se týkají certifikovaného osiva tohoto druhu.
Článek 10
Registrace šlechtitelů, producentů a osob odpovědných za udržovací šlechtění populací
1. Každý členský stát zaznamená do registru osoby, které šlechtí populace nebo produkují či provádí udržovací šlechtění osiva populací na území daného státu, pokud splňují požadavky stanovené v odstavci 2.
2. Šlechtitelé, producenti a osoby odpovědné za udržovací šlechtění populací předloží orgánu příslušnému k uznávání osiva žádost o zápis do registru. Tato žádost zahrnuje tyto prvky:
a)
jejich jméno, adresa a kontaktní údaje;
b)
název dotčené populace.
3. Registr obsahuje tyto údaje:
a)
jméno, adresa a kontaktní údaje stanovené v odst. 2 písm. a);
b)
název populace, jež má být produkována či udržována, uvedený v odst. 2 písm. b).
Článek 11
Označování
Obaly nebo nádoby s osivem musí být opatřeny návěskou, kterou upevní producent. Tato návěska musí obsahovat informace stanovené v příloze I.
Článek 12
Množstevní omezení
1. Množství na trh uváděného osiva povolené populace každého druhu nesmí pro každý zúčastněný členský stát za rok překročit 0,1 % osiva téhož druhu vyprodukovaného v tomto roce v zúčastněném členském státě.
2. Každý producent ohlásí orgánu příslušnému k uznávání osiva množství každé populace, které hodlá za každý rok vyprodukovat.
3. Zúčastněný členský stát může zakázat uvádění osiva populace na trh, jestliže má za to, že vzhledem k účelu testu není vhodné, aby byla na trh uvedena dodatečná množství osiva dotčené populace. Okamžitě o tom uvědomí dotčeného producenta nebo dotčené producenty.
Článek 13
Sledovatelnost
1. Každá osoba, která uvádí osivo populací na trh, zajistí sledovatelnost tohoto osiva.
2. Osoby, které uvádějí osivo populací na trh, uchovávají informace, jež jim umožňují určit osoby, které jim dodaly osivo populací, a osoby, kterým dodaly osivo populací.
3. Tyto informace musí být na požádání poskytnuty orgánu příslušnému k uznávání osiva.
Článek 14
Úřední kontroly
Orgány příslušné k uznávání osiva zúčastněných členských států provádí úřední kontroly produkce osiva populací a jeho uvádění na trh. Úřední kontroly zahrnují alespoň:
a)
inspekce v terénu, odběr vzorků a kontroly populací stanovené v bodě 1 přílohy II;
b)
dohled nad pořádáním srovnávacích testů v terénních podmínkách stanovených k tomuto účelu v bodě 2 přílohy II;
c)
produkovaná množství a množství uvedená na trh;
d)
soulad producenta nebo jakékoli osoby uvádějící osivo na trh podle tohoto rozhodnutí.
Kontrola uvedená v písmenu d) se provede alespoň jednou ročně. Zahrnuje inspekce prostor dotčených osob a polí využívaných k produkci populací.
Článek 15
Udržovací šlechtění populací
1. Osoba odpovědná za udržovací šlechtění populací udržuje populaci po dobu trvání tohoto testu.
Toto udržovací šlechtění musí být v souladu s přijímanými postupy udržovacího šlechtění pro dotčený druh.
2. Osoba odpovědná za udržovací šlechtění populace vede záznamy týkající se udržovacího šlechtění populací a kdykoli tyto záznamy poskytne ke kontrole odpovědnému úřednímu subjektu.
3. Odpovědný úřední subjekt provádí kontroly způsobu, jakým jsou tyto populace udržovány, a může za tím účelem odebírat vzorky osiva dotčených populací.
Článek 16
Oznamovací povinnosti producentů
Producenti každoročně oznámí orgánům příslušným k uznávání osiva informace stanovené v písmenech a), b), c), f), g), h) a i) přílohy III.
Článek 17
Záznam údajů
Zúčastněné členské státy zaznamenávají údaje uvedené v příloze III, které se týkají produkce populací a jejich uvádění na trh. Na požádání si vzájemně poskytují pomoc při zaznamenávání těchto údajů.
Článek 18
Povinnosti podávat zprávy
1. Zúčastněné členské státy předloží za každý rok do 31. března následujícího roku Komisi a ostatním členským státům výroční zprávu zahrnující tyto prvky:
a)
informace o druzích a počtu populací povolených pro jednotlivé druhy, jež jsou produkovány a uváděny na trh v rámci testu, a
b)
množství, jež byla vyprodukována a uvedena na trh za každou populaci a druh, a případně členský stát, pro který bylo osivo určeno.
Zúčastněné členské státy se mohou rozhodnout, že do zprávy zahrnou jakékoli jiné relevantní informace.
2. Zúčastněné členské státy předloží do 31. března 2018 Komisi a ostatním členským státům zprávu obsahující informace uvedené v příloze III. Tato zpráva zahrnuje posouzení podmínek testu a případně posouzení zájmu na jeho prodloužení s ohledem na každý jednotlivý druh. Tato zpráva může zahrnovat jakoukoli jinou informaci, kterou členské státy pokládají za relevantní vzhledem k účelu testu.
3. Členský stát, který ukončí svou účast před 31. prosincem 2017, předloží svou zprávu do 31. března roku následujícího po ukončení své účasti.
Článek 19
Trvání testu
Test započne dne 1. března 2014 a skončí dne 31. prosince 2018.
Článek 20
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 18. března 2014.
DÉCISION D’EXÉCUTION DE LA COMMISSION
du 18 mars 2014
relative à l’organisation d’une expérience temporaire impliquant l’octroi de certaines dérogations en vue de la commercialisation de populations des espèces végétales blé, orge, avoine et maïs conformément à la directive 66/402/CEE du Conseil
[notifiée sous le numéro C(2014) 1681]
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
(2014/150/UE)
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
vu la directive 66/402/CEE du Conseil du 14 juin 1966 concernant la commercialisation des semences de céréales (1), et notamment son article 13 bis,
considérant ce qui suit:
(1)
La directive 66/402/CEE fixe des conditions spécifiques applicables à la production et à la commercialisation des semences de céréales. Ces dispositions excluent la commercialisation de semences n’appartenant pas à une variété.
(2)
Toutefois, les nouvelles activités de recherche de l’Union sur le matériel de reproduction des végétaux qui ne répond pas à la définition de la variété sous l’aspect de l’uniformité montrent que l’utilisation de ce matériel varié peut présenter des atouts, en particulier s’agissant de la production biologique ou de l’agriculture à faibles intrants, afin de réduire, par exemple, la propagation de maladies.
(3)
La commercialisation des semences de ces populations requiert de modifier l’article 2, paragraphe 1, points E, F et G, de la directive 66/402/CEE; cette modification consisterait à ajouter la possibilité de commercialiser des semences qui ne répondent pas aux conditions liées aux aspects variétaux. Pour se prononcer sur une telle modification de la directive 66/402/CEE, il est nécessaire de collecter des informations sur la commercialisation des semences de populations. Il convient, en particulier, de vérifier s’il est possible de garantir l’identification des populations d’espèces particulières, avec des garanties similaires à celles découlant des conditions liées aux aspects variétaux, sur la base des informations relatives à leurs méthodes de sélection et de production. De plus, dans le cadre de cette expérience, il est souhaitable de déterminer s’il est possible de garantir l’identité de la semence commercialisée comme appartenant à ces populations et les informations à l’utilisateur, avec des garanties similaires à celles découlant de l’article 3, paragraphe 1, et de l’article 10, sur la base des conditions de traçabilité et de l’identification des lieux de production.
(4)
Vu les caractéristiques des populations, la certification des semences de populations pourrait se traduire par des contraintes disproportionnées pour les autorités et les opérateurs. Dès lors, il est opportun de collecter des informations sur la possibilité de mettre en place un système de contrôles de la production et de la commercialisation de semences de populations sans exigence de certification.
(5)
Vu leur portée pour le marché céréalier et les résultats issus de la recherche, les espèces qui méritent d’être considérées dans le cadre de cette expérience sont le blé, l’orge, l’avoine et le maïs.
(6)
Afin de clarifier la nature des populations par rapport aux variétés, il est nécessaire de prévoir une condition relative au nombre de variétés utilisées dans les croisements pour sélectionner une population.
(7)
Il est souhaitable que les organismes officiels responsables surveillent cette expérience par le biais de contrôles officiels concernant la production et la commercialisation des semences de populations, de même que les quantités en jeu, les personnes qui conservent ces populations et les performances de ces populations dans des zones spécifiques.
(8)
Il convient de définir des conditions régissant la soumission des demandes et l’autorisation d’une population conformément à la présente décision, la soumission d’un échantillon de référence, la dénomination de la population, et l’enregistrement des personnes qui produisent et commercialisent ces populations. Il est important d’évaluer ces conditions, afin de garantir l’identification et la traçabilité pendant la production et la commercialisation de telles populations, l’efficacité des contrôles effectués par les organismes officiels responsables, et d’éviter l’apparition d’un marché parallèle à celui établi conformément à la directive 66/402/CEE.
(9)
En outre, il convient de prévoir des conditions spécifiques de production et de commercialisation, afin de veiller à ce que les semences de populations satisfassent aux mêmes conditions dans tous les États membres participants. Ces conditions se fondent sur les conditions énoncées dans la présente décision. La santé et la qualité des semences exigent des conditions similaires à celles prévues pour les semences certifiées dans la directive 66/402/CEE afin de garantir un niveau de qualité comparable.
(10)
Vu la nature expérimentale de la mesure prévue par la présente décision, il convient de limiter la quantité maximale de populations commercialisable, compte tenu de la nécessité de tester différents types de populations dans des installations existantes. Cette quantité doit permettre d’obtenir des résultats fiables et représentatifs dans le cadre de l’expérience. Toutefois, elle ne doit pas excéder une certaine limite, afin d’éviter l’apparition d’un marché des semences parallèle à celui établi conformément à la directive 66/402/CEE.
(11)
Pendant la durée de cette expérience, l’adoption de règles d’étiquetage spéciales en vue de la commercialisation des semences de ces populations s’impose, afin de garantir la transparence et de permettre aux utilisateurs de ces populations de faire des choix en connaissance de cause. En raison de la nature particulière des populations, les présentes conditions doivent déroger aux dispositions de l’annexe V de la directive 66/402/CEE. Il convient de vérifier si la mention explicite du fait qu’il s’agit de populations et si l’indication obligatoire de la région de production sur l’étiquette constituent des conditions de nature à garantir que les utilisateurs disposent d’informations suffisantes et appropriées.
(12)
Aux fins de détermination de la valeur économique, agronomique et environnementale des améliorations apportées aux dispositions susmentionnées de la directive 66/402/CEE, il est important de veiller à une évaluation exhaustive de différents éléments et résultats dérivés de cette expérience. À cet effet, les États membres doivent consigner les informations appropriées, à savoir les espèces et les dénominations utilisées pour les populations expérimentées, le type de populations, les modalités et les coûts d’autorisation des populations, les résultats des tests, la taille des opérateurs concernés, le type d’utilisateurs et leur expérience.
(13)
Pour permettre aux États membres de vérifier que la quantité maximale de semences de populations n’est pas dépassée, les opérateurs qui envisagent de produire ces populations doivent communiquer aux États membres concernés les quantités qu’ils projettent de produire.
(14)
Pour permettre aux opérateurs de produire et de commercialiser une quantité suffisante de semences et aux autorités compétentes d’inspecter ce matériel et de collecter en suffisance des informations comparables en vue de l’élaboration du rapport, l’expérience doit se dérouler sur au moins trois campagnes de commercialisation.
(15)
Les mesures prévues par la présente décision sont conformes à l’avis du comité permanent des semences et plants agricoles, horticoles et forestiers,
A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
Objet
1. Une expérience temporaire est organisée à l’échelle de l’Union, afin d’évaluer si la production aux fins de commercialisation, et de commercialisation sous certaines conditions, des semences de populations visées à l’article 2 et appartenant aux espèces Avena spp., Hordeum spp., Triticum spp. et, Zea mays L., peut constituer une option avantageuse à l’exclusion de la commercialisation de semences qui ne satisfont ni aux conditions prévues à l’article 2, paragraphe 1, points E, F et G, de la directive 66/402/CEE qui portent sur l’aspect variétal des semences de certaines espèces, ni aux conditions prévues à l’article 3, paragraphe 1, concernant la commercialisation sur la base de la certification officielle «semences certifiées», «semences certifiées de la première reproduction» ou «semences certifiées de la deuxième reproduction».
2. L’évaluation doit porter sur les éléments suivants:
a)
déterminer si l’identification des populations de ces espèces est réalisable sur la base d’informations relatives à leurs méthodes de sélection et de production, aux variétés utilisées dans le croisement, et aux principales caractéristiques de ces populations; et
b)
déterminer si l’on peut fonder l’identité des semences de populations commercialisées sur les conditions de traçabilité et l’identification de la région de production.
Article 2
Champ d’application
La présente décision couvre les ensembles de végétaux qui satisfont à l’ensemble des conditions suivantes:
a)
ils résultent d’une certaine combinaison de génotypes;
b)
ils sont considérés comme entités eu égard à leur aptitude à être reproduits sans changement, une fois établis dans une certaine région de production avec des conditions agroclimatiques spécifiques;
c)
ils sont générés grâce à l’une des techniques suivantes:
i)
croisement de cinq variétés ou plus dans toutes les combinaisons, puis stabilisation de la descendance et exposition du stock à la sélection naturelle pendant des générations successives;
ii)
culture simultanée d’au moins cinq variétés d’une espèce principalement allogame, stabilisation de la descendance, réensemencement répété et exposition du stock à la sélection naturelle jusqu’à disparition des plantes des variétés originales;
iii)
intercroisement de variétés sur la base de protocoles de croisement différents de ceux des points i) et ii) pour produire une population aussi diverse ne comportant pas de variétés.
Ces ensembles végétaux sont dénommés ci-après «populations».
Article 3
Participation des États membres
1. Tout État membre peut participer à l’expérience. La participation peut débuter jusqu’en janvier 2017, au plus tard.
2. Les États membres qui décident de participer à l’expérience (ci-après «les États membres participants») informent la Commission et les autres États membres de leur participation, en précisant les espèces et les régions concernées, ainsi que les mesures appliquées dans le cadre de la présente décision.
3. Ils peuvent mettre un terme à leur participation, à tout moment, en informant la Commission de leur décision.
Article 4
Dispense des obligations
Les États membres participants sont dispensés des obligations prévues à l’article 2, paragraphe 1, points E, F et G, à l’article 3, paragraphe 1, et à l’article 10, de la directive 66/402/CEE, concernant la production de populations aux fins de commercialisation, et leur commercialisation.
Article 5
Identification des populations
Une population est identifiable sur la base des critères suivants:
a)
les variétés utilisées dans le croisement en vue de créer la population;
b)
les schémas de sélection tels que définis par les protocoles respectifs;
c)
la région de production;
d)
le degré d’hétérogénéité, en particulier dans le cas des espèces autogames; et
e)
ses caractéristiques visées à l’article 7, paragraphe 2, point f).
Article 6
Conditions régissant la production et la commercialisation des semences de populations
Aux fins de cette expérience, les États membres veillent à ce que les semences de la population soient produites aux fins de commercialisation, et commercialisées, sous réserve du respect des conditions suivantes:
a)
les semences appartiennent à une population autorisée;
b)
les semences satisfont à l’article 9;
c)
la dénomination de la population satisfait à l’article 8;
d)
la population est sélectionnée et les semences produites par des personnes enregistrées conformément à l’article 10.
Article 7
Autorisation des populations
1. Les États membres autorisent les populations conformément aux paragraphes 2, 3 et 4.
2. La demande d’autorisation est soumise à l’autorité de certification des semences. Cette demande comporte les éléments suivants:
a)
nom et adresse du demandeur;
b)
espèce et dénomination de la population;
c)
description du type de technique utilisé pour générer la population, le cas échéant, en vertu de l’article 2, point c) i), ii) ou iii);
d)
objectifs du programme de sélection;
e)
méthode de sélection et de production: schéma de sélection tel que défini par les protocoles respectifs, variétés utilisées pour sélectionner et produire la population, et propre programme de contrôle de production utilisé par l’opérateur concerné;
f)
description de ses caractéristiques:
i)
documentation de ses caractéristiques que le demandeur considère comme importantes concernant le rendement, la qualité, la performance, la pertinence de l’utilisation pour des systèmes à faibles intrants, la résistance aux maladies, la stabilité du rendement, le goût et la couleur;
ii)
résultats expérimentaux concernant les caractéristiques visées au point i);
g)
région de production;
h)
déclaration du demandeur attestant la véracité des éléments visés à l’article 5, paragraphe 1;
i)
échantillon représentatif de la population;
j)
nom et adresse de la personne responsable de la sélection, de la production et de la conservation.
3. L’autorité de certification des semences vérifie les éléments suivants:
a)
conformité de la demande au paragraphe 2; et
b)
conformité de la population aux conditions d’identification de l’article 5.
La conformité aux conditions d’identification de l’article 5 est à apprécier sur la base de la documentation soumise et des inspections dans les locaux de production de la population.
4. L’autorisation d’une population ainsi que les éléments visés au paragraphe 2 sont notifiés aux autres États membres et à la Commission.
Article 8
Dénomination des populations
1. Les populations portent une dénomination. Les règles applicables à la dénomination des variétés énoncées à l’article 9, paragraphe 6, de la directive 2002/53/CE du Conseil (2) s’appliquent par analogie à la dénomination des populations.
2. Le mot «population» est ajouté à la fin de chaque dénomination.
Article 9
Conditions régissant la culture, les semences, les poids des lots et des échantillons
1. Les dispositions de l’annexe I, points 1 et 6, de la directive 66/402/CEE s’appliquent.
2. Pendant la production et la commercialisation de semences appartenant à des populations, les semences doivent satisfaire aux dispositions de l’annexe II, points 2 et 3, de la directive 66/402/CEE, pour ce qui est de la deuxième génération de semences certifiées dans le cas des populations d'Avena nuda L., d'Avena sativa L., d'Avena strigosa Schreb., d'Hordeum vulgare L., de Triticum aestivum L., de Tricicum durum L. et de Tricicum spelta L., ainsi que les semences certifiées dans le cas des populations de Zea mays L.
3. Pendant la production et la commercialisation de semences appartenant à des populations, les poids des lots et des échantillons doivent satisfaire aux dispositions de l’annexe III de la directive 66/402/CEE et, dans le cas de Zea mays L., aux dispositions de ladite annexe en ce qui concerne les semences certifiées de cette espèce.
Article 10
Enregistrement des obtenteurs, des producteurs et des personnes responsables de la conservation des populations
1. Chaque État membre inscrit dans un registre les personnes qui sélectionnent les populations, produisent ou conservent les semences des populations sur son territoire, si elles satisfont aux conditions du paragraphe 2.
2. Les obtenteurs, les producteurs et les personnes responsables de la conservation des populations soumettent une demande à l’autorité de certification des semences en vue de figurer sur ce registre. Cette demande comporte les éléments suivants:
a)
nom, adresse et coordonnées;
b)
dénomination de la population concernée.
3. Le registre contient les éléments suivants:
a)
nom, adresse et coordonnées tels que prévus au paragraphe 2, point a);
b)
dénomination de la population telle que prévue au paragraphe 2, point b), à produire ou à conserver.
Article 11
Étiquetage
Les emballages ou contenants de semences portent une étiquette apposée par le producteur. L’étiquette comprend les informations visées à l’annexe I.
Article 12
Restrictions quantitatives
1. Les quantités de semences commercialisées provenant de la population autorisée de chaque espèce n’excèdent pas, par État membre participant et par an, 0,1 % des semences de la même espèce produites au cours de cette période dans l’État membre participant.
2. Chaque producteur déclare à l’autorité de certification des semences la quantité de chaque population qu’il envisage de produire annuellement.
3. Un État membre participant peut interdire la commercialisation de semences d’une population s’il estime que, eu égard à l’objectif de l’expérience, il est inopportun que des quantités supplémentaires de semences issues de la population concernée soient mises sur le marché. Il informe sans délai le ou les producteurs concernés.
Article 13
Traçabilité
1. Toute personne qui commercialise des semences de populations veille à la traçabilité de ces semences.
2. Une personne qui commercialise des semences de populations conserve les informations permettant d’identifier les personnes qui lui ont fourni et auxquelles elle a fourni des semences d’une population.
3. Ces informations sont disponibles sur demande à l’autorité de certification des semences.
Article 14
Contrôles officiels
Les autorités de certification des semences des États membres participants contrôlent officiellement la production et la commercialisation des semences de populations. Les contrôles officiels comprennent au moins:
a)
inspection sur pied, prélèvement d’échantillons et contrôles des populations tels que prévus à l’annexe II, point 1;
b)
contrôle relatif à l’organisation d’essais comparatifs en conditions naturelles à cette fin tel que prévu à l’annexe II, point 2;
c)
quantités produites et quantités commercialisées;
d)
conformité du producteur et de toute personne qui commercialise des semences conformément à la présente décision.
Le contrôle visé au point d) a lieu au moins une fois par an. Il comprend l’inspection des locaux des personnes concernées et des champs utilisés pour produire les populations.
Article 15
Conservation des populations
1. La personne responsable de la conservation de la population conserve cette population pendant la durée de l’expérience.
La conservation est conforme aux méthodes généralement admises pour l’espèce concernée.
2. La personne responsable de la conservation de la population tient un registre relatif à la conservation des populations et tient ce registre à la disposition de l’organisme officiel responsable, à tout moment, à des fins d’inspection.
3. L’organisme officiel responsable procède à des contrôles sur les méthodes de conservation des populations employées et peut, le cas échéant, à cet effet, prélever des échantillons de semences de populations concernées.
Article 16
Obligations de notification des producteurs
Les producteurs notifient annuellement aux autorités de certification des semences les informations visées à l’annexe III, points a), b), c), f), g), h) et i).
Article 17
Enregistrement des informations
Les États membres participants enregistrent les informations comme indiqué à l’annexe III, en ce qui concerne la production et la commercialisation des populations. Sur demande, ils se prêtent assistance dans le cadre de l’enregistrement de ces informations.
Article 18
Obligations d’information
1. Les États membres participants présentent à la Commission et aux autres États membres, pour chaque année, avant le 31 mars de l’année suivante, un rapport annuel qui comprend les éléments suivants:
a)
informations sur les types et le nombre de populations autorisées par espèce produites et commercialisées dans le cadre de l’expérience; et
b)
quantités produites et commercialisés par population et par espèce, et, le cas échéant, l’État membre pour lequel les semences étaient envisagées.
Les États membres participants peuvent décider de faire figurer toute autre information pertinente dans le rapport.
2. Les États membres participants présentent à la Commission et aux autres États membres, avant le 31 mars 2018, un rapport reprenant les informations visées à l’annexe III. Le rapport comprend une évaluation des conditions de l’expérience et de l’intérêt que présente sa prolongation, le cas échéant, en fonction de chaque espèce. Ils peuvent faire figurer dans le rapport toute autre information qu’ils jugent pertinente aux fins de l’expérience.
3. Un État membre qui met fin à sa participation, avant le 31 décembre 2017, présente son rapport avant le 31 mars de l’année qui suit l’année où il a mis un terme à sa participation.
Article 19
Durée de l’expérience
L’expérience commencera le 1er mars 2014 et s’achèvera le 31 décembre 2018.
Article 20
Destinataires
Les États membres sont destinataires de la présente décision.
Fait à Bruxelles, le 18 mars 2014.