PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2015/296
ze dne 24. února 2015,
kterým se stanoví procesní opatření pro spolupráci mezi členskými státy v oblasti elektronické identifikace podle čl. 12 odst. 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 910/2014 o elektronické identifikaci a službách vytvářejících důvěru pro elektronické transakce na vnitřním trhu
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 910/2014 ze dne 23. července 2014 o elektronické identifikaci a službách vytvářejících důvěru pro elektronické transakce na vnitřním trhu a o zrušení směrnice 1999/93/ES (1), a zejména na čl. 12 odst. 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Spolupráce mezi členskými státy, pokud jde o interoperabilitu a bezpečnost systémů elektronické identifikace, je nezbytná k podpoře vysoké úrovně důvěryhodnosti a bezpečnosti odpovídající míře rizika v těchto systémech.
(2)
Ustanovení čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014 ukládá oznamujícímu členskému státu povinnost poskytnout ostatním členským státům popis dotčeného systému šest měsíců předem, aby členské státy mohly spolupracovat způsobem popsaným v čl. 12 odst. 5 nařízení (EU) č. 910/2014.
(3)
Spolupráce mezi členskými státy vyžaduje zjednodušené postupy. Interoperability a bezpečnosti systémů elektronické identifikace nelze dosáhnout pomocí postupů prováděných v různých jazycích. Používání angličtiny v rámci spolupráce by mělo usnadnit dosažení interoperability a bezpečnosti systémů elektronické identifikace, avšak překlady již existující dokumentace by neměly představovat nepřiměřenou zátěž.
(4)
V členských státech jsou různé prvky systémů elektronické identifikace spravovány různými orgány nebo subjekty. K umožnění účinné spolupráce a zjednodušení správních postupů je vhodné zajistit, aby v každém členském státě existovalo jednotné místo, jehož prostřednictvím lze kontaktovat příslušné orgány a subjekty tohoto členského státu.
(5)
Výměna informací, zkušeností a osvědčených postupů mezi členskými státy usnadňuje vývoj systémů elektronické identifikace a slouží jako nástroj k dosažení technické interoperability. Potřeba této spolupráce je zvláště opodstatněná, pokud jde o úpravy již oznámených systémů elektronické identifikace, změny systémů elektronické identifikace, o nichž byly členským státům poskytnuty informace před oznámením, a výskyt důležitých událostí nebo incidentů, které mohou ovlivnit interoperabilitu nebo bezpečnost systémů elektronické identifikace. Členské státy by rovněž měly mít k dispozici prostředky k vyžádání si tohoto druhu informací týkajících se interoperability a bezpečnosti systémů elektronické identifikace od jiných členských států.
(6)
Vzájemné hodnocení systémů elektronické identifikace by se mělo považovat za proces vzájemného učení, který pomáhá vybudovat důvěru mezi členskými státy a zajišťuje interoperabilitu a bezpečnost oznámených systémů elektronické identifikace. K tomu je třeba, aby oznamující členské státy poskytovaly dostatečné informace o svých systémech elektronické identifikace. Rovněž je však třeba zohlednit potřebu členských států zachovat důvěrnost některých informací, pokud je to nezbytně nutné kvůli bezpečnosti.
(7)
Aby bylo zajištěno, že proces vzájemného hodnocení bude nákladově efektivní a povede k jasným a přesvědčivým výsledkům, a aby se zamezilo zbytečnému zatěžování členských států, měly by členské státy společně provést jedno vzájemné hodnocení.
(8)
Při spolupráci ve věcech týkajících se systémů elektronické identifikace, včetně provádění vzájemných hodnocení, by členské státy měly zohlednit posudky nezávislých třetích stran, pokud jsou k dispozici.
(9)
Za účelem usnadnění procesních opatření k dosažení cílů uvedených v čl. 12 odst. 5 a 6 nařízení (EU) č. 910/2014 by měla být zřízena síť pro spolupráci. Zajistí se tím existence fóra, které bude moci obsáhnout všechny členské státy a formálním způsobem je zapojit do spolupráce v praktických věcech údržby rámce interoperability.
(10)
Síť pro spolupráci by měla posuzovat formuláře návrhů oznámení poskytované členskými státy podle čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014 a vydávat stanoviska, v nichž se vyjádří k souladu systémů popsaných ve formulářích návrhů oznámení s požadavky článku 7, čl. 8 odst. 1 až 2 a čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení a s prováděcím aktem uvedeným v čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení. Ustanovení čl. 9 odst. 1 písm. e) nařízení (EU) č. 910/2014 ukládá oznamujícím členským státům povinnost popsat způsob, jakým oznámený systém elektronické identifikace plní požadavky na interoperabilitu podle čl. 12 odst. 1 nařízení (EU) č. 910/2014. Členské státy by při přípravě na splnění své povinnosti podle čl. 9 odst. 1 písm. e) nařízení (EU) č. 910/2014, totiž poskytnout Komisi popis, jak oznámený systém elektronické identifikace splňuje požadavky na interoperabilitu podle čl. 12 odst. 1 nařízení (EU) č. 910/2014, měly zejména zohlednit stanoviska sítě pro spolupráci.
(11)
Všechny strany zapojené do oznamování by měly stanovisko sítě pro spolupráci vzít na vědomí jako vodítko pro celý proces spolupráce, oznamování a interoperability.
(12)
K zajištění efektivity procesu vzájemného hodnocení prováděného podle tohoto rozhodnutí je vhodné, aby síť pro spolupráci poskytovala členským státům pokyny.
(13)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 48 nařízení (EU) č. 910/2014,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Cíl
Toto rozhodnutí v souladu s čl. 12 odst. 7 nařízení stanoví procesní opatření pro usnadnění spolupráce mezi členskými státy v rozsahu nezbytném k zajištění interoperability a bezpečnosti systémů elektronické identifikace, jež členské státy hodlají oznámit nebo oznámily Komisi. Opatření se týkají zejména:
a)
výměny informací, zkušeností a osvědčených postupů v oblasti systémů elektronické identifikace a posouzení relevantního vývoje v odvětví elektronické identifikace, jak stanoví kapitola II;
b)
vzájemného hodnocení systémů elektronické identifikace, jak stanoví kapitola III; a
c)
spolupráce prostřednictvím sítě pro spolupráci, jak stanoví kapitola IV.
Článek 2
Jazyk spolupráce
1. Nedohodnou-li se dotčené členské státy jinak, jazykem spolupráce je angličtina.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, členské státy nejsou povinny překládat podklady uvedené v čl. 10 odst. 2, pokud by to znamenalo nepřiměřenou zátěž.
Článek 3
Jednotná kontaktní místa
1. Každý členský stát pro účely spolupráce mezi členskými státy podle čl. 12 odst. 5 a 6 nařízení (EU) č. 910/2014 určí jednotné kontaktní místo.
2. Každý členský stát sdělí informace o jednotném kontaktním místě ostatním členským státům a Komisi. Komise zveřejní seznam jednotných kontaktních míst on-line.
KAPITOLA II
VÝMĚNA INFORMACÍ, ZKUŠENOSTÍ A OSVĚDČENÝCH POSTUPŮ
Článek 4
Výměna informací, zkušeností a osvědčených postupů
1. Členské státy sdílejí informace, zkušenosti nebo osvědčené postupy v oblasti systémů elektronické identifikace s ostatními členskými státy.
2. Každý členský stát patřičně informuje ostatní členské státy, pokud zavádí kterékoli z následujících změn, vývojů nebo úprav, jež se týkají interoperability nebo úrovní záruky dotčeného systému:
a)
vývoj nebo úpravy již oznámeného systému elektronické identifikace, které nevyžadují oznámení podle čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 910/2014;
b)
změny, vývoj nebo úpravy popisu systému elektronické identifikace poskytnutého podle čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014, pokud k nim došlo před oznámením.
3. Pokud se členský stát dozví o jakémkoli významném vývoji nebo incidentu, který nesouvisí s jeho oznámeným systémem elektronické identifikace, ale může ovlivnit bezpečnost jiných oznámených systémů elektronické identifikace, uvědomí o tom ostatní členské státy.
Článek 5
Žádost o informace týkající se interoperability a bezpečnosti
1. Pokud se členský stát domnívá, že k zajištění interoperability mezi systémy elektronické identifikace jsou zapotřebí další informace, které nebyly dosud poskytnuty členským státem oznamujícím systém elektronické identifikace, může si od tohoto druhého státu uvedené informace vyžádat. Oznamující členský stát uvedené informace poskytne, ledaže:
a)
uvedené informace nemá a jejich získání by znamenalo nepřiměřenou administrativní zátěž;
b)
uvedené informace se týkají veřejné bezpečnosti nebo národní bezpečnosti;
c)
uvedené informace se týkají obchodních, profesních nebo firemních tajemství.
2. Za účelem zlepšení bezpečnosti systémů elektronické identifikace si členský stát, který má bezpečnostní obavy týkající systému, jenž byl oznámen nebo jehož oznámení probíhá, může vyžádat informace týkající se těchto bezpečnostních obav. Dožádaný členský stát poté poskytne všem členským státům relevantní informace potřebné ke zjištění, zda došlo k narušení bezpečnosti uvedenému v článku 10 nařízení (EU) č. 910/2014, nebo ke zjištění, zda existuje reálné riziko, že k takovému narušení může dojít, ledaže:
a)
uvedené informace nemá a jejich získání by znamenalo nepřiměřenou administrativní zátěž;
b)
uvedené informace se týkají veřejné bezpečnosti nebo národní bezpečnosti;
c)
uvedené informace se týkají obchodních, profesních nebo firemních tajemství.
Článek 6
Výměna informací prostřednictvím jednotných kontaktních míst
Členské státy si vyměňují informace podle článků 4 a 5 prostřednictvím jednotných kontaktních míst a poskytují příslušné požadované informace bez zbytečného odkladu.
KAPITOLA III
VZÁJEMNÉ HODNOCENÍ
Článek 7
Zásady
1. Vzájemné hodnocení je mechanismus spolupráce mezi členskými státy, jehož účelem je zajistit interoperabilitu a bezpečnost oznámených systémů elektronické identifikace.
2. Účast hodnotících členských států je dobrovolná. Členský stát, jehož systém elektronické identifikace má být předmětem vzájemného hodnocení, nemůže odmítnout účast žádného hodnotícího členského státu na procesu vzájemného hodnocení.
3. Každý členský stát, který se účastní vzájemného hodnocení, nese všechny náklady, které mu účastí na tomto procesu vzniknou.
4. Veškeré informace získané v rámci procesu vzájemného hodnocení lze použít pouze pro tento účel. Zástupci členských států, kteří provádějí vzájemné hodnocení, nesmí vyzradit třetím stranám žádné citlivé nebo důvěrné informace získané v průběhu vzájemného hodnocení.
5. Hodnotící členský stát informuje o veškerých možných střetech zájmů, jimž by mohli být vystaveni jím jmenovaní zástupci, kteří se účastní činností v rámci vzájemného hodnocení.
Článek 8
Zahájení procesu vzájemného hodnocení
1. Proces vzájemného hodnocení může být zahájen jedním ze dvou způsobů:
a)
členský stát požádá o vzájemné hodnocení svého systému elektronické identifikace;
b)
členský stát nebo členské státy vyjádří zájem provést vzájemné hodnocení systému elektronické identifikace jiného členského státu. V žádosti uvedou důvody, proč chtějí provést vzájemné hodnocení, a vysvětlí, jak vzájemné hodnocení přispěje k interoperabilitě nebo bezpečnosti systémů elektronické identifikace členských států.
2. Žádost podle odstavce 1 se oznámí síti pro spolupráci podle odstavce 3. Všechny členské státy, které se hodlají účastnit vzájemného hodnocení, do jednoho měsíce uvědomí síť pro spolupráci.
3. Členský stát, jehož systém elektronické identifikace má být předmětem vzájemného hodnocení, poskytne síti pro spolupráci tyto informace:
a)
systém elektronické identifikace, který má být předmětem vzájemného hodnocení;
b)
hodnotící členský stát (členské státy);
c)
časový harmonogram pro předložení očekávaného výsledku síti pro spolupráci a
d)
ujednání o způsobu provádění vzájemného hodnocení podle čl. 9 odst. 2.
4. Systém elektronické identifikace nemůže být předmětem dalšího vzájemného hodnocení po dobu dvou let od uzavření vzájemného hodnocení, nedá-li k tomu souhlas síť pro spolupráci.
Článek 9
Příprava vzájemného hodnocení
1. Hodnotící členské státy poskytnou členskému státu, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, jména a kontaktní údaje svých zástupců provádějících vzájemné hodnocení, a to do dvou týdnů poté, co hodnotící členské státy podle čl. 8 odst. 2 informovaly o svém záměru účastnit se vzájemného hodnocení. Členský stát, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, smí odmítnout účast kteréhokoli zástupce v případě střetu zájmů.
2. S ohledem na pokyny poskytnuté sítí pro spolupráci se členský stát, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, a hodnotící členské státy dohodnou na:
a)
rozsahu a opatřeních vzájemného hodnocení na základě oblasti působnosti čl. 7 písm. g) nebo čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 910/2014 a zájmu vyjádřeného hodnotícími členskými státy ve fázi zahájení;
b)
časovém harmonogramu činností v rámci vzájemného hodnocení, a to určením konečného termínu, který nemůže být určen později než 3 měsíce poté, co hodnotící členské státy poskytly jména a kontaktní údaje svých zástupců podle odstavce 1;
c)
jiných organizačních opatřeních týkajících se procesu vzájemného hodnocení.
Členský stát, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, informuje o dohodě síť pro spolupráci.
Článek 10
Průběh vzájemného hodnocení
1. Zúčastněné členské provádějí vzájemné hodnocení společně. Zástupci členských států vyberou ze svého středu jednoho zástupce, který vzájemné hodnocení koordinuje.
2. Členský stát, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, poskytne hodnotícím členským státům formulář oznámení předloženého Komisi, nebo popis systému podle čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014, pokud dotčený systém elektronické identifikace dosud nebyl oznámen. Rovněž musí být poskytnuty veškeré podklady a další důležité informace.
3. Vzájemné hodnocení může mimo jiné zahrnovat jedno nebo více z těchto opatření:
a)
posouzení příslušné dokumentace;
b)
přezkum procesů;
c)
technické semináře a
d)
zohlednění posudku nezávislé třetí strany.
4. Hodnotící členské státy si mohou vyžádat další dokumentaci související s oznámením. Členský stát, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, uvedené informace poskytne, ledaže:
a)
uvedené informace nemá a jejich získání by znamenalo nepřiměřenou administrativní zátěž;
b)
uvedené informace se týkají veřejné bezpečnosti nebo národní bezpečnosti;
c)
uvedené informace se týkají obchodních, profesních nebo firemních tajemství.
Článek 11
Výsledek vzájemného hodnocení
Hodnotící členské státy ve lhůtě jednoho měsíce od ukončení procesu vzájemného hodnocení vyhotoví zprávu a předloží ji síti pro spolupráci. Členové sítě pro spolupráci si mohou od členského státu, jehož systém elektronické identifikace byl předmětem vzájemného hodnocení, nebo od hodnotících členských států vyžádat další informace nebo objasnění.
KAPITOLA IV
SÍŤ PRO SPOLUPRÁCI
Článek 12
Zřízení a metody práce
Zřizuje se síť na podporu spolupráce podle čl. 12 odst. 5 až 6 nařízení (EU) č. 910/2014 (dále jen „síť pro spolupráci“). Síť pro spolupráci vykonává svou činnost formou zasedání a písemného postupu.
Článek 13
Formulář návrhu oznámení
Poskytuje-li oznamující členský stát popis svého systému elektronické identifikace podle čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014, poskytne síti pro spolupráci řádně vyplněný formulář návrhu oznámení a veškerou potřebnou průvodní dokumentaci, jak stanoví čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 910/2014 a prováděcí akt uvedený v čl. 9 odst. 5 nařízení (EU) č. 910/2014.
Článek 14
Úkoly
Síť pro spolupráci je pověřena:
a)
usnadněním spolupráce mezi členskými státy, pokud jde o vytvoření a fungování rámce interoperability podle čl. 12 odst. 5 až 6 nařízení (EU) č. 910/2014, a to prostřednictvím výměny informací;
b)
zavedením metod pro účinnou výměnu informací o všech otázkách v oblasti elektronické identifikace;
c)
posuzováním relevantního vývoje v odvětví elektronické identifikace a projednáváním a rozvojem osvědčených postupů v oblasti interoperability a bezpečnosti pro systémy elektronické identifikace;
d)
přijímáním stanovisek k vývoji souvisejícímu s rámcem interoperability podle čl. 12 odst. 2 až 4 nařízení (EU) č. 910/2014;
e)
přijímáním stanovisek k vývoji v oblasti minimálních technických specifikací, norem a postupů týkajících se úrovní záruky, jež jsou stanoveny v prováděcím aktu přijatém podle čl. 8 odst. 3 nařízení (EU) č. 910/2014 a v pokynech doprovázejících uvedený prováděcí akt;
f)
přijímáním pokynů týkajících se rozsahu a opatření vzájemného hodnocení;
g)
přezkumem výsledků vzájemných hodnocení podle článku 11;
h)
přezkumem vyplněného formuláře návrhu oznámení;
i)
přijímáním stanovisek, jak systém elektronické identifikace, jenž má být oznámen a jehož popis byl poskytnut v souladu s čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014, splňuje požadavky článku 7, čl. 8 odst. 1 až 2 a čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení a prováděcího aktu uvedeného v čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení.
Článek 15
Členství
1. Členy sítě pro spolupráci jsou členské státy a země Evropského hospodářského prostoru.
2. Předseda přizve zástupce přistupujících zemí k účasti na zasedáních sítě pro spolupráci jako pozorovatele ode dne podpisu smlouvy o přistoupení.
3. Předseda může po konzultaci se sítí pro spolupráci přizvat odborníky, kteří v síti pro spolupráci běžně nepracují a kteří mají zvláštní odbornost v souvislosti s určitým tématem na programu jednání, aby se ad hoc účastnili práce v síti pro spolupráci nebo podskupině. Kromě toho může předseda po konzultaci se sítí pro spolupráci udělit jednotlivcům a organizacím status pozorovatele.
Článek 16
Činnost
1. Zasedáním sítě pro spolupráci předsedá Komise.
2. Síť pro spolupráci může po dohodě s Komisí zřizovat podskupiny pro přezkoumání konkrétních otázek na základě mandátu definovaného sítí pro spolupráci. Tyto podskupiny zaniknou, jakmile splní svůj mandát.
3. Členové sítě pro spolupráci i přizvaní odborníci a pozorovatelé jsou povinni zachovávat profesní tajemství stanovené Smlouvami a jejich prováděcími pravidly, jakož i dodržovat bezpečnostní pravidla Komise o ochraně utajovaných skutečností EU stanovená v příloze rozhodnutí Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom (2). Pokud tyto povinnosti nedodrží, může Komise přijmout veškerá vhodná opatření.
4. Síť pro spolupráci zasedá v prostorách Komise. Komise zajišťuje sekretářské služby.
5. Síť pro spolupráci zveřejní svá stanoviska přijatá podle čl. 14 písm. i) na internetových stránkách vyhrazených pro tento účel. Pokud stanovisko obsahuje důvěrné informace, síť pro spolupráci přijme pro účely takového zveřejnění nedůvěrnou verzi dotčeného stanoviska.
6. Síť pro spolupráci přijme prostou většinou svých členů svůj jednací řád.
Článek 17
Výdaje na zasedání
1. Komise neodměňuje ty, kdo se podílejí na činnostech sítě pro spolupráci, za jejich služby.
2. Komise může účastníkům zasedání sítě pro spolupráci poskytnout náhradu vynaložených cestovních výdajů. Náhrada se poskytuje v souladu s předpisy platnými v rámci Komise a v mezích disponibilních prostředků, které jsou útvarům Komise přiděleny v rámci ročního postupu pro přidělování zdrojů.
Článek 18
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 24. února 2015.
DÉCISION D'EXÉCUTION (UE) 2015/296 DE LA COMMISSION
du 24 février 2015
établissant les modalités de coopération entre les États membres en matière d'identification électronique conformément à l'article 12, paragraphe 7, du règlement (UE) no 910/2014 du Parlement européen et du Conseil sur l'identification électronique et les services de confiance pour les transactions électroniques au sein du marché intérieur
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l'Union européenne,
vu le règlement (UE) no 910/2014 du Parlement européen et du Conseil du 23 juillet 2014 sur l'identification électronique et les services de confiance pour les transactions électroniques au sein du marché intérieur et abrogeant la directive 1999/93/CE (1), et notamment son article 12, paragraphe 7,
considérant ce qui suit:
(1)
La coopération entre les États membres sur l'interopérabilité et la sécurité des schémas d'identification électronique est essentielle pour instaurer un niveau élevé de confiance et de sécurité, adapté au degré de risque que présentent de tels schémas.
(2)
L'article 7, point g), du règlement (UE) no 910/2014 exige de l'État membre notifiant qu'il fournisse aux autres États membres une description du schéma six mois à l'avance afin que les États membres puissent coopérer de la façon décrite à l'article 12, paragraphe 5, dudit règlement.
(3)
La coopération entre les États membres exige des procédures simplifiées. L'interopérabilité et la sécurité des schémas d'identification électronique ne peuvent résulter de procédures appliquées dans des langues différentes. Recourir à l'anglais dans le cadre de la coopération devrait donc permettre d'assurer plus facilement l'interopérabilité et la sécurité des schémas d'identification électronique, mais la traduction de la documentation préexistante ne devrait pas créer de charge de travail excessive.
(4)
Dans les États membres, tous les éléments des schémas d'identification électronique ne sont pas gérés par les mêmes autorités ou organismes. Afin de permettre une coopération effective et de simplifier les procédures administratives, il convient de faire en sorte que chaque État membre dispose d'un guichet unique par l'intermédiaire duquel les autorités et organismes compétents peuvent être contactés.
(5)
L'échange d'informations, d'expériences et de bonnes pratiques entre les États membres facilite le développement des schémas d'identification électronique et sert d'outil pour réaliser l'interopérabilité technique. Une telle coopération est d'autant plus nécessaire lorsqu'il s'agit d'adapter des schémas d'identification électronique déjà notifiés ou de modifier des schémas à propos desquels des informations ont déjà été fournies aux États membres avant notification, et lorsque se produisent des évolutions ou incidents importants qui peuvent affecter l'interopérabilité ou la sécurité des schémas. Un État membre devrait aussi avoir la possibilité de demander à d'autres États membres ce type d'informations concernant l'interopérabilité et la sécurité des schémas d'identification électronique.
(6)
Il faudrait envisager l'examen par les pairs des schémas d'identification électronique comme un processus d'apprentissage mutuel qui contribue à susciter la confiance entre les États membres et assure l'interopérabilité et la sécurité des schémas notifiés. Cela implique que les États membres notifiants fournissent suffisamment d'informations sur leurs schémas d'identification électronique. Toutefois, le fait que des États membres doivent préserver le caractère confidentiel de certaines informations, lorsque celles-ci sont sensibles pour la sécurité, doit aussi être pris en compte.
(7)
Afin de faire en sorte que le processus d'examen par les pairs soit économiquement avantageux et produise des résultats clairs et concluants, et d'éviter de faire peser une charge inutile sur les États membres, ceux-ci devraient procéder collectivement à un examen unique.
(8)
Lorsqu'ils collaborent sur des questions relatives aux schémas d'identification électronique, y compris lors d'examens par les pairs, les États membres devraient tenir compte des évaluations de tiers indépendants disponibles.
(9)
Afin de faciliter les modalités de procédure pour atteindre les objectifs visés à l'article 12, paragraphes 5 et 6, du règlement (UE) no 910/2014, il conviendrait de créer le réseau de coopération. Il s'agit de veiller à ce qu'il existe une structure pouvant réunir tous les États membres et les amener, de façon formelle, à coopérer en ce qui concerne les aspects pratiques de la maintenance du cadre d'interopérabilité.
(10)
Le réseau de coopération devrait examiner les projets de formulaire de notification fournis par les États membres en vertu de l'article 7, point g), du règlement (UE) no 910/2014 et émettre des avis donnant des indications quant à la conformité des schémas qui y sont décrits aux exigences de l'article 7, de l'article 8, paragraphes 1 et 2, et de l'article 12, paragraphe 1, dudit règlement ainsi que de l'acte d'exécution visé à l'article 8, paragraphe 3, de ce règlement. L'article 9, paragraphe 1, point e), du règlement (UE) no 910/2014 exige des États membres notifiants qu'ils décrivent comment le schéma d'identification électronique notifié satisfait aux exigences d'interopérabilité conformément à l'article 12, paragraphe 1, dudit règlement. Les avis du réseau de coopération devraient notamment être pris en considération par les États membres lorsque ceux-ci s'apprêtent à s'acquitter de cette obligation de description à la Commission, qui leur incombe en vertu de l'article 9, paragraphe 1, point e), du règlement (UE) no 910/2014.
(11)
Toutes les parties impliquées dans la notification devraient prendre acte de l'avis du réseau de coopération comme orientation concernant les processus complets de coopération, de notification et d'interopérabilité.
(12)
Afin de garantir l'efficacité du processus d'examen par les pairs mené à bien en vertu de la présente décision, il convient que le réseau de coopération fournisse des orientations aux États membres.
(13)
Les mesures prévues dans la présente décision sont conformes à l'avis du comité institué par l'article 48 du règlement (UE) no 910/2014,
A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
CHAPITRE I
DISPOSITIONS GENERALES
Article premier
Objectif
Conformément à l'article 12, paragraphe 7, du règlement, la présente décision établit les modalités de procédure pour faciliter la coopération entre les États membres, qui est nécessaire afin d'assurer l'interopérabilité et la sécurité des schémas d'identification électronique que les États membres entendent notifier ou ont notifiés à la Commission. Les modalités ont trait en particulier à:
a)
l'échange d'informations, d'expériences et de bonnes pratiques concernant les schémas d'identification électronique et l'examen des évolutions pertinentes dans le secteur de l'identification électronique, comme exposé au chapitre II;
b)
l'examen par les pairs des schémas d'identification électronique, comme exposé au chapitre III; et
c)
la coopération par l'intermédiaire du réseau de coopération, comme exposé au chapitre IV.
Article 2
Langue de coopération
1. Sauf si les États membres concernés en conviennent autrement, la langue de coopération est l'anglais.
2. Sans préjudice du paragraphe 1, les États membres ne sont pas tenus de traduire la documentation visée à l'article 10, paragraphe 2, si cela devait créer une charge de travail excessive.
Article 3
Guichets uniques
1. Aux fins de la coopération entre les États membres prévue à l'article 12, paragraphes 5 et 6, du règlement (UE) no 910/2014, chaque État membre désigne un guichet unique.
2. Chaque État membre communique aux autres États membres et à la Commission les informations relatives au guichet unique. La Commission publie en ligne la liste des guichets uniques.
CHAPITRE II
ÉCHANGE D'INFORMATIONS, D'EXPERIENCES ET DE BONNES PRATIQUES
Article 4
Échange d'informations, d'expériences et de bonnes pratiques
1. Chaque État membre partage ses informations, expériences et bonnes pratiques concernant les schémas d'identification électronique avec les autres États membres.
2. Chaque État membre, dès lors qu'il procède à l'une des modifications, évolutions ou adaptations suivantes concernant l'interopérabilité ou les niveaux de garantie du schéma, en informe les autres États membres:
a)
évolutions ou adaptations de son schéma d'identification électronique déjà notifié, si elles n'exigent pas de notification en vertu de l'article 9, paragraphe 1, du règlement (UE) no 910/2014;
b)
modifications, évolutions ou adaptations de la description de son schéma d'identification électronique, fournie conformément à l'article 7, point g), du règlement (UE) no 910/2014, si elles ont eu lieu avant la notification.
3. Lorsqu'un État membre a connaissance d'une évolution ou d'un incident important qui ne concerne pas son schéma d'identification électronique mais qui pourrait affecter la sécurité d'autres schémas d'identification électronique notifiés, il en informe les autres États membres.
Article 5
Demande d'informations sur l'interopérabilité et la sécurité
1. Lorsqu'un État membre estime que, afin d'assurer l'interopérabilité des schémas d'identification électronique, il est nécessaire de disposer d'informations supplémentaires sur un schéma, qui n'ont pas été déjà fournies par l'État membre qui l'a notifié, il peut demander à celui-ci les informations en question. L'État membre notifiant fournit les informations demandées sauf si:
a)
ces informations ne sont pas en sa possession et se les procurer devait créer une charge administrative excessive;
b)
ces informations ont trait à des questions de sécurité publique ou nationale;
c)
ces informations ont trait au secret commercial, professionnel ou industriel.
2. Afin d'accroître la sécurité des schémas d'identification électronique, un État membre qui a un doute concernant la sécurité d'un schéma qui a déjà été notifié, ou qui est en voie de l'être, peut demander des informations à ce sujet. L'État membre recevant la demande fournit alors à tous les États membres les informations requises afin d'établir si une atteinte à la sécurité visée à l'article 10 du règlement (UE) no 910/2014 s'est produite ou s'il existe un risque réel qu'une telle atteinte se produise, sauf si:
a)
ces informations ne sont pas en sa possession et se les procurer devait créer une charge administrative excessive;
b)
ces informations ont trait à des questions de sécurité publique ou nationale;
c)
ces informations ont trait au secret commercial, professionnel ou industriel.
Article 6
Échange d'informations par l'intermédiaire des guichets uniques
Les États membres procèdent aux échanges d'informations en vertu des articles 4 et 5 par l'intermédiaire des guichets uniques et fournissent les informations requises sans délai.
CHAPITRE III
EXAMEN PAR LES PAIRS
Article 7
Principes
1. L'examen par les pairs est un mécanisme de coopération entre États membres, conçu pour assurer l'interopérabilité et la sécurité des schémas d'identification électronique notifiés.
2. La participation des États membres pairs est volontaire. L'État membre dont le schéma d'identification électronique doit faire l'objet d'un examen ne peut refuser la participation d'un État membre pair au processus d'examen.
3. Chaque État membre prenant part à l'examen par les pairs supporte les coûts encourus au titre de sa participation au processus.
4. Toute information obtenue durant le processus d'examen par les pairs n'est utilisée qu'à cet effet. Les représentants des États membres procédant à l'examen par les pairs ne divulguent à des tiers aucune information sensible ou confidentielle obtenue durant l'examen.
5. Les États membres pairs signalent toute situation de conflit d'intérêts dans laquelle pourraient se trouver des représentants qu'ils ont nommés pour prendre part au processus d'examen.
Article 8
Déclenchement du processus d'examen par les pairs
1. Le processus d'examen par les pairs peut être déclenché de deux façons:
a)
un État membre demande que son schéma d'identification électronique fasse l'objet d'un examen par les pairs;
b)
un ou plusieurs États membres formulent le souhait de soumettre à examen le schéma d'identification électronique d'un autre État membre. Dans leur demande, ils indiquent les raisons pour lesquelles ils souhaitent procéder à l'examen et expliquent comment celui-ci contribuerait à l'interopérabilité ou à la sécurité des schémas d'identification électronique des États membres.
2. Toute demande formulée en vertu du paragraphe 1 est communiquée au réseau de coopération conformément au paragraphe 3. Les États membres entendant prendre part à l'examen en informent le réseau de coopération dans un délai d'un mois.
3. L'État membre dont le schéma d'identification électronique doit faire l'objet de l'examen fournit au réseau de coopération les informations suivantes:
a)
le schéma d'identification électronique devant être soumis à examen;
b)
les États membres pairs;
c)
le délai dans lequel les résultats escomptés doivent être présentés au réseau de coopération; et
d)
les dispositions concernant la façon de procéder à l'examen par les pairs conformément à l'article 9, paragraphe 2.
4. Une fois l'examen réalisé, le schéma d'identification électronique qui y a été soumis ne peut, au cours des deux années suivantes, faire l'objet d'un nouvel examen par les pairs, sauf si le réseau de coopération en décide autrement.
Article 9
Préparation de l'examen par les pairs
1. Les États membres pairs fournissent à l'État membre dont le schéma d'identification électronique est soumis à examen, dans un délai de deux semaines après avoir manifesté leur intention de prendre part à l'examen conformément à l'article 8, paragraphe 2, le nom et les coordonnées de leurs représentants chargés de procéder à l'examen. L'État membre dont le schéma d'identification électronique est soumis à examen peut refuser la participation d'un représentant en cas de conflit d'intérêts.
2. Compte tenu des orientations fournies par le réseau de coopération, l'État membre dont le schéma d'identification électronique est soumis à examen et les États membres pairs conviennent:
a)
de la portée et des modalités de l'examen sur la base de l'article 7, point g), ou de l'article 9, paragraphe 1, du règlement (UE) no 910/2014 et de l'intérêt manifesté par les États membres pairs au cours de la phase de lancement;
b)
du calendrier du processus d'examen en fixant un délai de fin qui ne peut dépasser trois mois après que les États membres pairs ont fourni le nom et les coordonnées de leurs représentants conformément au paragraphe 1;
c)
des autres dispositions organisationnelles relatives au processus d'examen par les pairs.
L'État membre dont le schéma d'identification électronique est soumis à examen informe le réseau de coopération de la teneur de l'accord.
Article 10
Examen par les pairs
1. Les États membres concernés procèdent à l'examen par les pairs collectivement. Les représentants des États membres choisissent l'un d'entre eux pour coordonner l'examen.
2. L'État membre dont le schéma d'identification électronique est soumis à examen fournit aux États membres pairs le formulaire de notification soumis à la Commission ou une description du schéma conformément à l'article 7, point g), du règlement (UE) no 910/2014 si le schéma en question n'a pas encore été notifié. Sont également fournies toute la documentation et toutes les informations pertinentes complémentaires.
3. L'examen par les pairs peut impliquer, entre autres, l'une ou plusieurs des dispositions suivantes:
a)
l'analyse de la documentation pertinente;
b)
l'examen des processus;
c)
des séminaires techniques; et
d)
la prise en compte de l'évaluation de tiers indépendants.
4. Les États membres peuvent demander une documentation complémentaire concernant la notification. L'État membre dont le schéma d'identification électronique est soumis à examen fournit les informations demandées sauf si:
a)
ces informations ne sont pas en sa possession et se les procurer devait créer une charge administrative excessive;
b)
ces informations ont trait à des questions de sécurité publique ou nationale;
c)
ces informations ont trait au secret commercial, professionnel ou industriel.
Article 11
Résultat de l'examen par les pairs
Les États membres pairs établissent et présentent, dans un délai d'un mois après le terme du processus d'examen, un rapport au réseau de coopération. Les membres du réseau de coopération peuvent demander d'autres informations ou précisions à l'État membre dont le schéma d'identification électronique a été soumis à examen ou aux États membres pairs.
CHAPITRE IV
LE RESEAU DE COOPERATION
Article 12
Établissement et méthodes de travail
Afin de promouvoir la coopération prévue à l'article 12, paragraphes 5 et 6, du règlement (UE) no 910/2014, il est établi un réseau (ci-après le «réseau de coopération»). Le réseau de coopération mène à bien ses travaux en combinant réunions et procédure écrite.
Article 13
Projet de formulaire de notification
Lorsque l'État membre notifiant fournit la description de son schéma d'identification électronique conformément à l'article 7, point g), du règlement (UE) no 910/2014, il soumet au réseau de coopération le projet de formulaire de notification dûment rempli et toute la documentation d'accompagnement nécessaire, comme précisé à l'article 9, paragraphe 1, dudit règlement et dans l'acte d'exécution visé au paragraphe 5 du même article.
Article 14
Missions
Le réseau de coopération est habilité à:
a)
faciliter, par l'échange d'informations, la coopération entre les États membres, prévue à l'article 12, paragraphes 5 et 6, du règlement (UE) no 910/2014, concernant l'établissement et le fonctionnement du cadre d'interopérabilité;
b)
instaurer des méthodes efficaces d'échange d'informations sur toutes les questions relatives à l'identification électronique;
c)
examiner les évolutions pertinentes dans le secteur de l'identification électronique et élaborer de bonnes pratiques en matière d'interopérabilité et de sécurité des schémas d'identification électronique;
d)
adopter des avis sur les évolutions concernant le cadre d'interopérabilité visé à l'article 12, paragraphes 2 à 4, du règlement (UE) no 910/2014;
e)
adopter des avis sur les évolutions concernant les spécifications techniques, normes et procédures minimales relatives aux niveaux de garantie fixés dans l'acte d'exécution adopté conformément à l'article 8, paragraphe 3, du règlement (UE) no 910/2014 et les orientations accompagnant ledit acte;
f)
définir des orientations concernant la portée et les modalités de l'examen par les pairs;
g)
examiner le résultat des examens par les pairs conformément à l'article 11;
h)
examiner le projet de formulaire de notification rempli;
i)
adopter des avis sur la façon dont un schéma d'identification électronique, qui doit être notifié et dont la description a été fournie conformément à l'article 7, point g), du règlement (UE) no 910/2014, satisfait aux exigences de l'article 7, de l'article 8, paragraphes 1 et 2, et de l'article 12, paragraphe 1, dudit règlement ainsi que de l'acte d'exécution visé à l'article 8, paragraphe 3, de ce règlement.
Article 15
Composition
1. Les États membres et les pays de l'Espace économique européen sont membres du réseau de coopération.
2. Les représentants des pays adhérents sont invités par le président à assister aux réunions du réseau de coopération en qualité d'observateurs à partir de la date de signature du traité d'adhésion.
3. Le président peut, après consultation du réseau de coopération, inviter des experts non membres du réseau, ayant une compétence particulière sur un sujet inscrit à l'ordre du jour, à participer ponctuellement aux travaux du réseau ou d'un sous-groupe. En outre, le président peut, après consultation du réseau de coopération, accorder le statut d'observateur à des personnes physiques et des organisations.
Article 16
Fonctionnement
1. Les réunions du réseau de coopération sont présidées par la Commission.
2. En accord avec la Commission, le réseau de coopération peut former des sous-groupes pour examiner des questions spécifiques, sur la base d'un mandat défini par le réseau. Ces sous-groupes sont dissous aussitôt leur mandat rempli.
3. Les membres du réseau de coopération, ainsi que les experts et observateurs invités, respectent les obligations de secret professionnel prévues par les traités et leurs dispositions d'application ainsi que les règles de la Commission sur la sécurité concernant la protection des informations classifiées de l'Union européenne, énoncées à l'annexe de la décision 2001/844/CE, CECA, Euratom de la Commission (2). En cas de manquement à ces obligations, la Commission est habilitée à prendre toutes les mesures qui s'imposent.
4. Le réseau de coopération tient ses réunions dans les locaux de la Commission. Le secrétariat est assuré par les services de la Commission.
5. Le réseau de coopération publie les avis qu'il a adoptés conformément à l'article 14, point i), sur un site web spécifique. Si l'un de ces avis contient des informations confidentielles, le réseau de coopération en adopte une version non confidentielle aux fins de publication.
6. Le réseau de coopération adopte son règlement intérieur à la majorité simple de ses membres.
Article 17
Frais de réunion
1. La Commission ne rémunère pas les personnes prenant part aux activités du réseau de coopération pour leurs services.
2. Les frais de voyage supportés par les participants aux réunions du réseau de coopération peuvent être remboursés par la Commission. Le remboursement se fait conformément aux dispositions en vigueur au sein de la Commission et dans les limites des crédits disponibles alloués aux services de la Commission dans le cadre de la procédure annuelle d'allocation de ressources.
Article 18
Entrée en vigueur
La présente décision entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l'Union européenne.
Fait à Bruxelles, le 24 février 2015.