PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 780/2013
ze dne 14. srpna 2013,
kterým se mění nařízení Komise (EU) č. 206/2010, kterým se stanoví seznamy třetích zemí, území nebo jejich částí, z nichž je povolen vstup některých zvířat a čerstvého masa na území Evropské unie, a požadavky na veterinární osvědčení
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2004/68/ES ze dne 26. dubna 2004, kterou se stanoví veterinární předpisy pro dovoz některých živých kopytníků do Společenství a pro jejich tranzit, mění směrnice 90/426/EHS a 92/65/EHS a zrušuje směrnice 72/462/EHS (1), a zejména na čl. 3 odst. 1 první a druhý pododstavec, čl. 6 odst. 1 první pododstavec, čl. 7 písm. e), čl. 8 písm. c) a čl. 13 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (EU) č. 206/2010 (2) stanoví požadavky na vstup na území Unie mimo jiné pro některé kopytníky. Uvedené nařízení se nepoužije na nezdomácnělá zvířata určená pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska, jak jsou definovány v čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS (3).
(2)
Nedostatek zvláštních veterinárních požadavků pro vstup kopytníků určených pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska do Unie způsobuje těmto strukturám praktické problémy a velmi omezuje jejich činnosti, jelikož potřebují uvedená zvířata dovážet.
(3)
Je vhodné stanovit veterinární předpisy pro vstup kopytníků určených pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska do Unie, které by přihlížely ke zvláštní situaci těchto zvířat. V zájmu zjednodušení právních předpisů Unie je vhodné, aby tato pravidla byla stanovena v nařízení (EU) č. 206/2010. Oblast působnosti uvedeného nařízení by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněna.
(4)
Nařízení (EU) č. 206/2010 stanoví, že zásilky kopytníků smějí být propuštěny do Unie pouze tehdy, pokud pocházejí ze třetích zemí, území nebo jejich částí uvedených v části 1 přílohy I uvedeného nařízení.
(5)
Směrnice Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě (4), stanoví, že Komise přijme seznamy třetích zemí nebo regionů třetích zemí, z nichž je povolen dovoz určitých produktů živočišného původu.
(6)
Směrnice Rady 2009/156/ES ze dne 30. listopadu 2009 o veterinárních pravidlech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí (5) stanoví, že dovoz koňovitých do Unie je povolen jen ze třetích zemí uvedených na seznamu sestaveném nebo změněném postupem stanoveným v uvedené směrnici.
(7)
Směrnice Rady 2009/158/ES ze dne 30. listopadu 2009 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí (6) stanoví, že drůbež a násadová vejce dovážené do Unie musí pocházet ze třetí země nebo z části třetí země uvedené na seznamu vyhotoveném Komisí postupem stanoveným v uvedené směrnici.
(8)
Vstup kopytníků určených pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska do Unie by měl zejména splňovat obecné podmínky pro vstup živých zvířat do Unie a další zvláštní veterinární požadavky a poskytovat zvláštní záruky zajišťující, že zvířata dovážená do Unie neohrozí nákazový status Unie.
(9)
Obecné požadavky pro vstup živých zvířat na území Unie, sestávající z účinného systému veterinárních útvarů odpovědných za kontrolu zdraví zvířat, splňují v současné době třetí země, území a jejich části uvedené na seznamech podle směrnic 2002/99/ES, 2009/156/ES a 2009/158/ES.
(10)
Obecné požadavky pro vstup živých zvířat na území Unie však nezaručují, že kopytníci jsou prostí nákaz. Jednotlivá zvířata stále mohou být postižena nákazami, které by se mohly rozšířit do Unie, a proto představují nebezpečí pro zdraví zvířat v Unii. Kopytníci určení pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska by proto měli být do Unie propouštěni přímo z organizací, institutů nebo středisek, které splňují určité požadavky a jsou schváleny příslušným orgánem třetí země, třetího území nebo jejich části, kde sídlí.
(11)
Je vhodné, aby členský stát určení zřídil seznam těchto organizací, institutů nebo středisek, a to po posouzení všech příslušných informací.
(12)
V zájmu ochrany zdraví zvířat v Unii je nezbytné, aby zásilky kopytníků propouštěné na území Unie, které jsou určeny pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska, byly přepravovány přímo a neprodleně na místo určení v zaplombovaných kontejnerech a aby byly omezeny další přesuny těchto zvířat v rámci Unie.
(13)
V zájmu řešení mimořádných okolností, jako jsou situace týkající se problémů v oblasti dobrých životních podmínek zvířat, zachování ohrožených druhů, nenadálé přírodní katastrofy nebo politické nepokoje, kdy není možné uplatnit veškeré veterinární požadavky, a zejména požadavky týkající se schválení organizace, institutu nebo střediska původu, by členské státy měly mít možnost dovážet na své území určité kopytníky určené pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska, a to za zvláštních podmínek. Avšak i v těchto případech by mělo být požadováno povolení, aby se zaručilo dostatečné omezení rizika pro zdraví zvířat.
(14)
Nařízení (EU) č. 206/2010 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(15)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EU) č. 206/2010 se mění takto:
1)
V článku 1 se zrušuje odstavec 3.
2)
Vkládá se nový článek 3a, který zní:
„Článek 3a
Podmínky pro vstup kopytníků určených pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska
1. Odchylně od článku 3 smí příslušný orgán členského státu povolit vstup na území tohoto státu pro zásilky kopytníků druhů uvedených v tabulkách 1, 2 a 3 v části 1 přílohy VI, pokud jsou uvedené zásilky určeny pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska, za předpokladu, že jsou splněny tyto podmínky:
a)
příslušný orgán členského státu určení provedl posouzení rizik pro zdraví zvířat, která může každá zásilka představovat pro Unii;
b)
dotčené zásilky pocházejí ze třetí země, území nebo jejich části, která je zařazena na jeden ze seznamů stanovených:
i)
v příloze I části 1 nebo v příloze II části 1 tohoto nařízení;
ii)
v rozhodnutí 2004/211/ES (7), rozhodnutí 2007/777/ES (8), nařízení (ES) č. 798/2008 (9), nařízení (ES) č. 119/2009 (10), nařízení (EU) č. 605/2010 (11);
c)
kopytníci pocházejí z organizace, institutu nebo střediska ve třetí zemi, na území nebo v jejich části uvedených v písmeni a), které jsou zahrnuty do seznamu vytvořeného v souladu s článkem 3c;
d)
kopytníci prošli karanténou v zařízení chráněném před vektory v prostorách organizace, institutu nebo střediska uvedených v písmeni c) po dobu stanovenou v příslušných osvědčeních;
e)
kopytníci jsou dopraveni přímo do schválené organizace, schváleného institutu nebo schváleného střediska v členském státě určení;
f)
kopytníci jsou doprovázeni příslušným veterinárním osvědčením vypracovaným podle příslušného vzoru veterinárního osvědčení uvedeného v tabulkách 1, 2 a 3 v části 1 přílohy VI a stanovenými v části 2 uvedené přílohy;
g)
kopytníci splňují požadavky stanovené ve vzoru veterinárního osvědčení podle písmene f).
Členský stát určení informuje Komisi a ostatní členské státy ve Stálém výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat o povolení uděleném podle prvního pododstavce, a to před vstupem kopytníků na jeho území.
2. Pokud mimořádné okolnosti znemožňují soulad s odst. 1 písm. c) a d), smí příslušný orgán členského státu určení povolit vstup na území tohoto státu pro kopytníky druhů uvedených v tabulkách 1, 2 a 3 v části 1 přílohy VI z jiných hospodářství, která nesplňují požadavky stanovené v uvedených písmenech, pokud jsou splněny požadavky stanovené v odst. 1 písm. a), b) a e) až g) a pokud jsou splněny tyto dodatečné podmínky:
a)
vlastník nebo fyzická osoba zastupující vlastníka předložila předchozí žádost o povolení a členský stát určení toto povolení udělil po provedení hodnocení rizika, ze kterého vyplývá, že vstup dotčených kopytníků na jeho území nepředstavuje riziko pro zdraví zvířat v Unii;
b)
kopytníci prošli karanténou ve třetí zemi původu, na území nebo v jejich části pod úředním dohledem po dobu nezbytnou k tomu, aby splňovali veterinární podmínky stanovené ve vzoru veterinárního osvědčení podle písmene f):
i)
na místě schváleném příslušným orgánem třetí země původu zvířat, jejího území nebo jejich části;
ii)
v souladu s podmínkami předepsanými v povolení, které poskytují přinejmenším stejné záruky, jako jsou záruky stanovené v odst. 1 písm. a), b) a e) až g).
Pokud jsou kopytníci do Unie propouštěni na základě prvního pododstavce, musí být umístěni do karantény ve schválené organizaci, schváleném institutu nebo schváleném středisku určení po dobu alespoň šesti měsíců od okamžiku jejich vstupu do Unie, během níž mohou příslušné orgány použít požadavky stanovené v čl. 8 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 90/425/EHS.
Členský stát, který povoluje vstup kopytníků podle prvního pododstavce, uvědomí o tomto povolení Komisi a ostatní členské státy v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat, a sice ještě před vstupem kopytníků do jeho území.
3)
Vkládá se nový článek 3b, který zní:
„Článek 3b
Podmínky pro vstup kopytníků určených pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska a pro jejich tranzit přes území členských států jiných, než je členský stát určení
Tranzit kopytníků uvedených v článku 3a přes jiný členský stát, než je členský stát určení, se povolí pouze na základě povolení příslušného orgánu členského státu tranzitu. Toto povolení smí být uděleno pouze na základě posouzení rizik ze strany uvedeného příslušného orgánu na základě informací, které mu byly předloženy členským státem určení.
Členský stát určení informuje před tímto tranzitem Komisi a ostatní členské státy ve Stálém výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat při povolování vstupu zvířat za podmínek stanovených v článku 3a.“
4)
Vkládá se nový článek 3c, který zní:
„Článek 3c
Seznam schválených organizací, institutů nebo středisek ve třetích zemích, územích nebo v jejich částech
1. Po posouzení souladu s podmínkami stanovenými v odstavci 2 může každý členský stát zřídit seznam organizací, institutů a středisek, z nichž smí být povolen vstup kopytníků na jeho území v souladu s čl. 3a odst. 1.
2. Organizace, institut nebo středisko ve třetí zemi, na území nebo v jejich části se zařadí na seznam uvedený v odstavci 1 pouze tehdy, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
organizace, institut nebo středisko je v souladu s požadavky stanovenými v části 3 přílohy VI;
b)
organizace, institut nebo středisko je schváleno příslušným orgánem třetí země, území nebo jejich části, kde se tato organizace, institut nebo středisko nachází;
c)
příslušný orgán třetí země, území nebo jejich části poskytuje dostatečné záruky, že jsou splněny podmínky týkající se schválení organizací, institutů nebo středisek stanovené v části 4 přílohy VI.
3. Členský stát může zahrnout do seznamu uvedeného v odstavci 1 organizace, instituty nebo střediska ve třetích zemích, které již byly zahrnuty do tohoto seznamu jiným členským státem, aniž by posoudil soulad s podmínkami stanovenými v odstavci 2.
4. Členské státy musí seznamy uvedené v odstavci 1 aktualizovat, přičemž zohlední zejména jakékoli pozastavení nebo odnětí schválení uděleného příslušným orgánem třetí země, území nebo jejich části organizacím, institutům nebo střediskům, které se zde nacházejí a byly zahrnuty do uvedených seznamů.
5. Členské státy zpřístupní seznamy uvedené v odstavci 1 veřejnosti prostřednictvím informačních internetových stránek a tyto informační internetové stránky aktualizují.
6. Členské státy sdělí internetovou adresu svých informačních internetových stránek Komisi.“
5)
Článek 4 se nahrazuje tímto:
„Článek 4
Podmínky pro sběrná střediska pro některé zásilky kopytníků
1. Zásilky kopytníků, které obsahují živá zvířata z více než jednoho hospodářství, smí být propuštěny do Unie pouze tehdy, jsou-li sestaveny ve sběrných střediscích schválených příslušným orgánem třetí země původu zvířat, jejího území nebo jejich části v souladu s požadavky stanovenými v části 5 přílohy I.
2. Zásilky kopytníků propouštěné do Unie v souladu s článkem 3a nebo článkem 6 nesmí pocházet z více než jednoho hospodářství a nesmí být sestaveny ve sběrných střediscích.“
6)
V článku 8 se písmeno b) nahrazuje tímto:
„b)
vyloženy ve třetí zemi, na třetím území nebo v jejich části, které nemají povolení pro dovoz dotčených zvířat do Unie, nebo, pokud jsou přepravovány letecky, přeloženy do jiného letadla, ani přepravovány po silnici, železnici nebo hnány přes takovou třetí zemi, území nebo jejich část.“
7)
V článku 11 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Zásilky kopytníků jiných, než jsou kopytníci uvedení v článku 3a, musí být po propuštění do Unie bez odkladu dopraveny do hospodářství určení v dopravním prostředku chráněném před vektory.
Pokud nejsou uvedení kopytníci odesláni přímo na jatka, zůstanou v tomto hospodářství alespoň 30 dní.“
8)
Vkládá se nový článek 13a, který zní:
„Článek 13a
Podmínky použitelné po propuštění zásilek kopytníků určených pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska
1. Zásilky kopytníků určených pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska musí být po propuštění do Unie bez odkladu dopraveny do schválené organizace, schváleného institutu nebo schváleného střediska v dopravním prostředku, který je chráněn před vektory a je konstruován tak, aby z něj zvířata nemohla uprchnout a aby z vozidla nebo kontejneru nemohly během přepravy vytékat nebo vypadávat výkaly, moč, stelivo, píce, odpad ani jakýkoli jiný materiál.
2. Zvířata musí být držena v karanténě v zařízení chráněném před vektory v prostorách schválené organizace, schváleného institutu nebo střediska členského státu určení po dobu alespoň 30 dní. Po tomto 30denním období karantény smí být zvířata přemístěna do jiné schválené organizace, schváleného institutu nebo střediska.
3. Zvířata propuštěná do schválené organizace, schváleného institutu nebo střediska smí být přemístěna na jiné místo určení, než je schválená organizace, schválený institut nebo schválené středisko, pouze tehdy, pokud:
a)
od propuštění do Unie již uplynulo alespoň šest měsíců; a
b)
přesun se provádí v souladu s odstavcem 4 přílohy C směrnice 92/65/EHS.
4. Odchylně od odstavce 3 smí zvířata opustit schválenou organizaci, schválený institut nebo schválené středisko před skončením šestiměsíčního období stanoveného v uvedeném odstavci pouze tehdy, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
zvířata jsou vyvážena do třetí země, na třetí území nebo do jejich části;
b)
pro účely jejich vývozu, jak je uvedeno v písmeni a), jsou zvířata přepravována v dopravním prostředku, který je chráněn před vektory a je konstruován tak, aby z něj zvířata nemohla uprchnout a aby z vozidla nebo kontejneru nemohly během přepravy vytékat nebo vypadávat výkaly, moč, stelivo, píce, odpad ani jakýkoli jiný materiál.“
9)
Doplňuje se příloha VI, jejíž znění je obsaženo v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 14. srpna 2013.
RÈGLEMENT D’EXÉCUTION (UE) No 780/2013 DE LA COMMISSION
du 14 août 2013
portant modification du règlement (UE) no 206/2010 de la Commission établissant des listes des pays tiers, territoires ou parties de pays tiers ou territoires en provenance desquels l’introduction dans l’Union européenne de certains animaux et viandes fraîches est autorisée, et définissant les exigences applicables en matière de certification vétérinaire
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
vu la directive 2004/68/CE du Conseil du 26 avril 2004 établissant les règles de police sanitaire relatives à l’importation et au transit, dans la Communauté, de certains ongulés vivants, modifiant les directives 90/426/CEE et 92/65/CEE et abrogeant la directive 72/462/CEE (1), et notamment son article 3, paragraphe 1, premier et deuxième alinéas, son article 6, paragraphe 1, premier alinéa, son article 7, point e), son article 8, point c), et son article 13, paragraphe 1,
considérant ce qui suit:
(1)
Le règlement (UE) no 206/2010 de la Commission (2) établit les exigences applicables à l’introduction dans l’Union de certains ongulés, entre autres. Ce règlement ne s’applique pas aux animaux non domestiques destinés à un organisme, institut ou centre agréé au sens de l’article 2, paragraphe 1, point c), de la directive 92/65/CEE du 13 juillet 1992 définissant les conditions de police sanitaire régissant les échanges et les importations dans la Communauté d’animaux, de spermes, d’ovules et d’embryons non soumis, en ce qui concerne les conditions de police sanitaire, aux réglementations communautaires spécifiques visées à l’annexe A, section I, de la directive 90/425/CEE (3).
(2)
L’absence d’exigences de police sanitaire spécifiques applicables à l’introduction d’ongulés destinés à un organisme, institut ou centre agréé dans l’Union cause des problèmes pratiques à ces structures et limite fortement leurs activités, l’introduction de ce type d’animaux étant une nécessité pour elles.
(3)
Il convient de fixer des exigences de police sanitaire qui soient applicables à l’introduction d’ongulés destinés à un organisme, institut ou centre agréé dans l’Union et tiennent compte de la situation spécifique de ces animaux. Par souci de simplification de la législation de l’Union, il convient que ces règles soient fixées dans le règlement (UE) no 206/2010. Il y a donc lieu de modifier le champ d’application de ce règlement en conséquence.
(4)
Le règlement (UE) no 206/2010 dispose que les lots d’ongulés ne peuvent être introduits dans l’Union que s’ils proviennent des pays tiers, territoires ou parties de pays tiers ou territoires énumérés dans son annexe I, partie 1.
(5)
La directive 2002/99/CE du Conseil du 16 décembre 2002 fixant les règles de police sanitaire régissant la production, la transformation, la distribution et l’introduction des produits d’origine animale destinés à la consommation humaine (4) prévoit l’adoption par la Commission des listes de pays tiers ou régions de pays tiers en provenance desquels les importations de certains produits d’origine animale sont autorisées.
(6)
La directive 2009/156/CE du Conseil du 30 novembre 2009 relative aux conditions de police sanitaire régissant les mouvements d’équidés et les importations d’équidés en provenance des pays tiers (5) dispose que l’importation d’équidés dans l’Union n’est autorisée qu’en provenance des pays tiers figurant sur une liste à établir ou à modifier conformément à la procédure qu’elle prévoit.
(7)
La directive 2009/158/CE du Conseil du 30 novembre 2009 relative aux conditions de police sanitaire régissant les échanges intracommunautaires et les importations en provenance des pays tiers de volailles et d’œufs à couver (6) dispose que les volailles et les œufs à couver importés dans l’Union doivent provenir de pays tiers ou de parties de pays tiers figurant sur une liste établie par la Commission conformément à la procédure prévue dans la directive.
(8)
L’introduction d’ongulés destinés à un organisme, institut ou centre agréé dans l’Union doit, en particulier, satisfaire aux exigences générales applicables à l’introduction d’animaux vivants dans l’Union ainsi qu’à d’autres exigences spécifiques de police sanitaire et être subordonnée à la présentation de garanties spécifiques excluant que les animaux introduits dans l’Union mettent en danger le statut zoosanitaire de l’Union.
(9)
Les pays tiers, territoires et parties de pays tiers ou territoires qui figurent sur des listes établies en application des directives 2002/99/CE, 2009/156/CE et 2009/158/CE satisfont actuellement aux exigences générales applicables à l’introduction d’animaux vivants dans l’Union, consistant en la mise en place d’un système efficace de services vétérinaires chargés des contrôles zoosanitaires.
(10)
Les exigences générales applicables à l’introduction d’animaux vivants dans l’Union ne garantissent toutefois pas que les ongulés sont indemnes de maladies. Certains animaux risquent toujours d’être porteurs de maladies infectieuses qui pourraient se propager dans l’Union et, par conséquent, constituer un danger pour la santé animale dans celle-ci. Les ongulés destinés à un organisme, institut ou centre agréé ne devraient dès lors être introduits dans l’Union que s’ils proviennent directement d’un organisme, institut ou centre qui satisfait à certaines exigences et qui est agréé par l’autorité compétente du pays tiers, territoire ou partie de pays tiers ou territoire dans lequel elle est située.
(11)
Il convient que la liste des organismes, instituts ou centres en question soit établie par l’État membre de destination à la suite d’une évaluation de toutes les informations pertinentes.
(12)
Dans l’intérêt de la protection de la santé animale dans l’Union, il est essentiel que les lots d’ongulés introduits dans l’Union et destinés à des organismes, instituts ou centres agréés soient transportés directement et sans délai jusqu’à leur destination dans des conteneurs scellés et que les mouvements ultérieurs de ces animaux dans l’Union soient soumis à des restrictions.
(13)
Pour tenir compte de circonstances exceptionnelles telles que les situations qui concernent des problèmes de bien-être des animaux, la conservation d’espèces menacées d’extinction, des catastrophes naturelles soudaines ou des troubles politiques, dans lesquelles il est impossible d’appliquer l’ensemble des exigences de police sanitaire et en particulier celles qui ont trait à l’agrément de l’organisme, institut ou centre d’origine, les États membres doivent pouvoir introduire sur leur territoire certains ongulés destinés à un organisme, institut ou centre agréé moyennant le respect de conditions spécifiques. Néanmoins, même dans un tel cas, il y a lieu d’exiger un permis pour garantir une réduction suffisante du risque zoosanitaire.
(14)
Il convient dès lors de modifier le règlement (UE) no 206/2010 en conséquence.
(15)
Les mesures prévues au présent règlement sont conformes à l’avis du comité permanent de la chaîne alimentaire et de la santé animale,
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
Le règlement (UE) no 206/2010 est modifié comme suit:
1)
À l’article 1er, le paragraphe 3 est supprimé.
2)
L’article 3 bis suivant est inséré:
«Article 3 bis
Conditions d’introduction d’ongulés destinés à un organisme, institut ou centre agréé
1. Par dérogation à l’article 3, l’autorité compétente d’un État membre peut autoriser l’introduction sur son territoire de lots d’ongulés des espèces énumérées à l’annexe VI, partie 1, tableaux 1, 2 et 3, lorsque ces lots sont destinés à un organisme, institut ou centre agréé, pour autant qu’il soit satisfait aux conditions suivantes:
a)
une évaluation des risques zoosanitaires que chacun des lots peut présenter pour l’Union a été effectuée par l’autorité compétente de l’État membre de destination;
b)
les lots concernés proviennent d’un pays tiers, d’un territoire ou d’une partie de pays tiers ou territoire énumérés dans l’une des listes figurant dans:
i)
l’annexe I, partie 1, ou l’annexe II, partie 1, du présent règlement,
ii)
la décision 2004/211/CE (7), la décision 2007/777/CE (8), le règlement (CE) no 798/2008 (9), le règlement (CE) no 119/2009 (10) ou le règlement (UE) no 605/2010 (11);
c)
les ongulés proviennent d’un organisme, institut ou centre situé dans un pays tiers, un territoire ou une partie de pays tiers ou territoire visés au point a) et figurant sur une liste établie conformément à l’article 3 quater;
d)
les ongulés ont été mis en quarantaine dans une installation protégée contre les vecteurs dans les locaux de l’organisme, institut ou centre visé au point c) pendant la période prévue dans les certificats y afférents;
e)
les ongulés sont amenés directement jusqu’à un organisme, institut ou centre agréé dans l’État membre de destination;
f)
les ongulés sont accompagnés du certificat vétérinaire approprié rédigé conformément au modèle de certificat vétérinaire applicable visé à l’annexe VI, partie 1, tableaux 1, 2 et 3, et établi dans ladite annexe, partie 2;
g)
les ongulés satisfont aux exigences énoncées dans le modèle de certificat vétérinaire visé au point f).
Avant l’introduction des ongulés sur son territoire, l’État membre de destination informe la Commission et les autres États membres, par l’intermédiaire du comité permanent de la chaîne alimentaire et de la santé animale, de l’autorisation accordée en vertu du premier alinéa.
2. Lorsque des circonstances exceptionnelles rendent le respect du paragraphe 1, points c) et d), impossible, l’autorité compétente de l’État membre de destination peut autoriser l’introduction sur son territoire d’ongulés des espèces énumérées dans l’annexe VI, partie 1, tableaux 1, 2 et 3, provenant d’autres exploitations non conformes aux exigences fixées aux points susvisés pour autant qu’il soit satisfait aux exigences fixées au paragraphe 1, points a), b) et e) à g), et que les conditions supplémentaires suivantes soient remplies:
a)
une demande préalable de permis a été introduite par le propriétaire ou une personne physique le représentant et l’État membre de destination a accordé ce permis après avoir effectué une évaluation des risques dont il est ressorti que l’introduction des ongulés concernés sur son territoire ne constitue pas un risque zoosanitaire pour l’Union;
b)
les ongulés ont été mis en quarantaine dans le pays tiers, le territoire ou la partie de pays tiers ou territoire d’origine sous contrôle officiel pendant la durée requise pour qu’ils satisfassent aux conditions de police sanitaire fixées dans le modèle de certificat vétérinaire visé au point f):
i)
en un lieu agréé par l’autorité compétente du pays tiers, du territoire ou de la partie de pays tiers ou territoire d’origine des animaux;
ii)
conformément aux modalités prescrites dans le permis, lesquelles fournissent des garanties au moins identiques à celles prévues au paragraphe 1, points a), b) et e) à g).
Lorsque des ongulés sont introduits dans l’Union en vertu du premier alinéa, ils sont mis en quarantaine dans l’organisme, institut ou centre agréé de destination pendant une durée d’au moins six mois à compter de la date d’introduction dans l’Union, au cours de laquelle les exigences prévues à l’article 8, paragraphe 1, point a), de la directive 90/425/CEE du Conseil peuvent être appliquées par les autorités compétentes.
Avant l’introduction des ongulés sur son territoire, l’État membre qui autorise cette introduction en vertu du premier alinéa informe la Commission et les autres États membres, par l’intermédiaire du comité permanent de la chaîne alimentaire et de la santé animale, de l’autorisation accordée .
3)
L’article 3 ter suivant est inséré:
«Article 3 ter
Conditions d’entrée sur le territoire d’États membres autres que l’État membre de destination et conditions de transit par ce territoire d’ongulés destinés à un organisme, institut ou centre agréé
Le transit des ongulés visés à l’article 3 bis par un État membre autre que l’État membre de destination n’est autorisé que sous réserve de l’autorisation de l’autorité compétente de l’État membre de transit. Cette autorisation ne peut être accordée que sur la base d’une évaluation des risques effectuée par cette autorité compétente à la lumière des informations communiquées par l’État membre de destination.
Avant le transit, l’État membre de destination informe la Commission et les autres États membres, par l’intermédiaire du comité permanent de la chaîne alimentaire et de la santé animale, lorsqu’il autorise l’introduction d’animaux dans les conditions prévues à l’article 3 bis.»
4)
L’article 3 quater suivant est inséré:
«Article 3 quater
Liste des organismes, instituts ou centres agréés dans les pays tiers, territoires ou parties de pays tiers ou territoires
1. À la suite d’une évaluation du respect des conditions fixées au paragraphe 2, chaque État membre peut dresser une liste des organismes, instituts et centres à partir desquels l’introduction d’ongulés sur son territoire peut être autorisée en vertu de l’article 3 bis, paragraphe 1.
2. Un organisme, institut ou centre situé dans un pays tiers, un territoire ou une partie de pays tiers ou territoire n’est inscrit sur la liste visée au paragraphe 1 que lorsque les conditions suivantes sont remplies:
a)
l’organisme, institut ou centre satisfait aux exigences énoncées à l’annexe VI, partie 3;
b)
l’organisme, institut ou centre est agréé par l’autorité compétente du pays tiers, du territoire ou de la partie de pays tiers ou territoire dans lequel/laquelle il est situé;
c)
l’autorité compétente du pays tiers, du territoire ou de la partie de pays tiers ou territoire fournit des garanties suffisantes quant au respect des conditions régissant l’agrément des organismes, instituts ou centres énoncées à l’annexe VI, partie 4.
3. Un État membre peut, sans avoir évalué le respect des conditions fixées au paragraphe 2, inscrire sur la liste visée au paragraphe 1 des organismes, instituts ou centres de pays tiers qui sont déjà mentionnés sur pareille liste établie par un autre État membre.
4. Les États membres tiennent à jour les listes visées au paragraphe 1, en tenant compte en particulier de toute suspension ou retrait de l’agrément accordé par l’autorité compétente d’un pays tiers, d’un territoire ou d’une partie de pays tiers ou territoire aux organismes, instituts ou centres qui y sont situés et qui figurent sur ces listes.
5. Les États membres mettent à la disposition du public, au moyen de pages d’information consultables sur l’internet, les listes visées au paragraphe 1 et assurent la mise à jour de ces pages.
6. Les États membres communiquent à la Commission l’adresse de leurs pages d’information consultables sur l’internet.»
5)
L’article 4 est remplacé par le texte suivant:
«Article 4
Conditions applicables aux centres de rassemblement pour certains lots d’ongulés
1. Les lots d’ongulés contenant des animaux vivants provenant de plus d’une exploitation ne sont introduits dans l’Union que s’ils sont constitués dans des centres de rassemblement agréés par l’autorité compétente du pays tiers, du territoire ou de la partie de pays tiers ou territoire d’origine conformément aux conditions énoncées à l’annexe I, partie 5.
2. Les lots d’ongulés introduits dans l’Union conformément à l’article 3 bis ou à l’article 6 ne peuvent provenir de plus d’une exploitation et ne peuvent être constitués dans des centres de rassemblement».
6)
À l’article 8, le point b) est remplacé par le texte suivant:
«b)
déchargés ni, lorsqu’ils sont transportés par voie aérienne, déplacés vers un autre avion ou transportés par route ou par chemin de fer ou déplacés à pied dans un pays tiers, un territoire ou une partie de pays tiers ou territoire à partir desquels l’importation des animaux concernés dans l’Union n’est pas autorisée.»
7)
À l’article 11, le paragraphe 1 est remplacé par le texte suivant:
«1. Après leur introduction dans l’Union, les lots d’ongulés autres que ceux visés à l’article 3 bis sont amenés sans délai à l’exploitation de destination dans un moyen de transport protégé contre les vecteurs.
Les ongulés séjournent dans cette exploitation durant une période d’au moins trente jours, sauf s’ils sont expédiés directement vers un abattoir.»
8)
L’article 13 bis suivant est inséré:
«Article 13 bis
Conditions à appliquer après l’introduction de lots d’ongulés destinés à des organismes, instituts ou centres agréés
1. Après leur introduction dans l’Union, les lots d’ongulés destinés à des organismes, instituts ou centres agréés sont transportés sans délai jusqu’à l’organisme, institut ou centre agréé de destination dans un moyen de transport protégé contre les vecteurs et conçu de telle sorte que les animaux ne puissent s’en échapper et que les fèces, l’urine, la litière, le fourrage, les déchets ou toute autre matière ne puissent s’écouler ou tomber du véhicule ou du conteneur pendant le transport.
2. Les animaux sont maintenus en quarantaine dans des installations protégées contre les vecteurs dans les locaux de l’organisme, institut ou centre agréé de l’État membre de destination pendant au moins trente jours. Après la quarantaine de trente jours, les animaux peuvent être déplacés vers un autre organisme, institut ou centre agréé.
3. Les animaux introduits dans un organisme, institut ou centre agréé ne peuvent être déplacés vers une destination autre qu’un organisme, institut ou centre agréé que:
a)
si au moins six mois se sont écoulés depuis le moment de l’introduction dans l’Union, et
b)
si le déplacement est effectué conformément à l’annexe C, paragraphe 4, de la directive 92/65/CEE.
4. Par dérogation au paragraphe 3, les animaux ne peuvent quitter un organisme, institut ou centre agréé avant la fin de la période de six mois prévue audit paragraphe que si les conditions suivantes sont respectées:
a)
les animaux sont exportés vers un pays tiers, un territoire ou une partie de pays tiers ou territoire;
b)
aux fins de leur exportation au sens du point a), les animaux sont transportés dans des moyens de transport qui sont protégés contre les vecteurs et conçus de telle sorte que les animaux ne puissent s’en échapper et que les fèces, l’urine, la litière, le fourrage, les déchets ou toute autre matière ne puissent s’écouler ou tomber du véhicule ou du conteneur pendant le transport.»
9)
L’annexe VI figurant à l’annexe du présent règlement est ajoutée.
Article 2
Entrée en vigueur
Le présent règlement entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 14 août 2013.