PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1379/2014
ze dne 16. prosince 2014,
kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo na dovoz některých výrobků ze skleněných vláken pocházejících z Čínské lidové republiky a kterým se mění prováděcí nařízení Rady (EU) č. 248/2011, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovoz některých výrobků z nekonečných skleněných vláken pocházejících z Čínské lidové republiky
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1), a zejména na jeho článek 15, a nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (2), a zejména na čl. 9 odst. 4 a čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Platná opatření
(1)
Prováděcím nařízením Rady (EU) č. 248/2011 (3) uložila Rada konečné antidumpingové clo na dovoz některých výrobků z nekonečných skleněných vláken, v současnosti kódů KN 7019 11 00, ex 7019 12 00 a ex 7019 31 00 a pocházející z Čínské lidové republiky.
2. Zahájení antisubvenčního řízení
(2)
Dne 12. prosince 2013 Evropská komise (dále jen „Komise“) zveřejnila v Úředním věstníku Evropské unie oznámení (dále jen „oznámení o zahájení antisubvenčního řízení“), kterým informovala o zahájení antisubvenčního řízení týkajícího se dovozu některých výrobků ze skleněných vláken pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“ nebo „dotčená země“) do Evropské unie (4).
(3)
Řízení zahájila Komise na základě podnětu, který podalo dne 28. října 2013 sdružení European Glass Fibre Producers Association („APFE“) (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících více než 25 % celkové výroby některých výrobků ze skleněných vláken v Unii. Podnět obsahoval důkazy prima facie o subvencování některých výrobků ze skleněných vláken a o tím způsobené podstatné újmě, což Komise považovala za dostačující pro zahájení řízení.
(4)
V souladu s čl. 10 odst. 7 nařízení (ES) č. 597/2009 (dále jen „základní antisubvenční nařízení“) Komise před zahájením řízení oznámila vládě ČLR, že obdržela podnět s náležitými podklady, podle nějž subvencovaný dovoz některých výrobků ze skleněných vláken pocházejících z ČLR způsobuje výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu. Komise vyzvala vládu ČLR ke konzultacím s cílem vyjasnit situaci ohledně obsahu podnětu a dosáhnout řešení na základě vzájemné dohody.
(5)
Vláda ČLR přijala nabídku ke konzultacím, jež pak následně proběhly dne 5. prosince 2013. Během konzultací nebylo možné dospět k řešení na základě vzájemné dohody. Komise však řádně přihlédla ke stanoviskům, jež čínská vláda předložila ohledně režimů uvedených v podnětu. V návaznosti na konzultace došlo dne 9. prosince 2013 písemné podání od vlády ČLR.
(6)
Vládě ČLR byly nabídnuty další konzultace o dalších režimech, jež byly zjištěny v průběhu šetření. Vláda ČLR však tuto nabídku nepřijala s konstatováním, že neobdržela dostatek informací o těchto režimech.
3. Souběžná žádost o částečný prozatímní přezkum platných antidumpingových opatření
(7)
Komise obdržela žádost o zahájení částečného prozatímního přezkumu platných antidumpingových opatření (5) omezeného na posouzení újmy podle čl. 11 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 (dále jen „základní antidumpingové nařízení“). Žádost podalo dne 28. října 2013 také sdružení APFE jménem výrobců v Unii, kteří představují více než 25 % celkové výroby některých výrobků ze skleněných vláken v Unii.
(8)
Komise poté, co zjistila, že existují dostatečné důkazy pro zahájení částečného prozatímního přezkumu, dne 18. prosince 2013 oznámila zveřejněním oznámení v Úředním věstníku Evropské unie (dále jen „oznámení o zahájení částečného prozatímního antidumpingového přezkumu“) (6) zahájení částečného prozatímního přezkumu podle čl. 11 odst. 3 základního antidumpingového nařízení.
(9)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že co se týče jeho, stávající opatření uložená prováděcím nařízením Rady č. 248/2011 jsou od počátku neplatná a že současné přezkumné řízení týkající se stávajících opatření uložených uvedeným nařízením by tudíž mělo být ukončeno. Tvrdil, že stávající opatření jsou v rozporu s antidumpingovou dohodou WTO, jelikož danému vyvážejícímu výrobci bylo zamítnuto individuální zacházení ve smyslu ustanovení čl. 9 odst. 5 základního antidumpingového nařízení, tak jak tato ustanovení platila v době přijetí uvedeného nařízení. Na podporu svého tvrzení se odvolával na zprávu odvolacího orgánu WTO ze dne 28. července 2011 ve věci DS397 (7).
(10)
V návaznosti na zprávu odvolacího orgánu WTO ze dne 28. července 2011 ve věci DS397 byl pozměněn čl. 9 odst. 5 základního antidumpingového nařízení (8). Změna se uplatňuje na všechna řízení zahájená po jejím vstupu v platnost, tj. od 6. září 2012. Pokud jde o vyvážející výrobce, na které se vztahují opatření, jež byla v platnosti ještě před uvedeným datem, Komise zveřejnila dne 23. března 2012 oznámení (9), v němž vyzvala vyvážející výrobce v zemích s netržním hospodářstvím, aby požádali o přezkum, pokud se domnívají, že opatření, která se na ně vztahují, by měla být přezkoumána s ohledem na výše uvedenou zprávu odvolacího orgánu. V uvedeném oznámení bylo konkrétně zmíněno prováděcí nařízení (EU) č. 248/2011. Komise od daného vyvážejícího výrobce takovou žádost o přezkum neobdržela a tento vyvážející výrobce nepožádal ani o prozatímní přezkum ve smyslu čl. 11 odst. 3 základního nařízení.
(11)
O platnosti stávajících opatření tudíž není sporu, a toto tvrzení se proto zamítá.
4. Období šetření a posuzované období použitelné pro obě řízení
(12)
Šetření subvencování a újmy se týkalo období od 1. října 2012 do 30. září 2013 (dále jen „období šetření“ nebo v tabulkách „OŠ“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2010 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
(13)
Analýzy újmy provedené v rámci antisubvenčního šetření a částečného prozatímního antidumpingového přezkumu vycházejí ze stejné definice výrobního odvětví Unie, stejných reprezentativních výrobců v Unii a stejného období šetření a přinášejí stejné závěry, není-li uvedeno jinak. Tento přístup byl považován za vhodný pro zefektivnění analýzy újmy a dosažení odpovídajících zjištění v obou řízeních. Z tohoto důvodu byla stanoviska týkající se aspektů újmy předložená v jednom z těchto šetření zohledněna v obou šetřeních.
5. Strany dotčené řízeními
(14)
Komise v obou oznámeních o zahájení řízení vyzvala zúčastněné strany, aby ji za účelem účasti v obou řízeních kontaktovaly. Kromě toho Komise informovala o zahájení obou řízení žadatele, další známé výrobce v Unii, známé vyvážející výrobce a orgány v ČLR, známé dovozce, dodavatele a uživatele, obchodníky a sdružení, o nichž bylo známo, že se jich to týká, a vyzvala je, aby se řízení zúčastnili.
(15)
Zúčastněné strany měly příležitost vyjádřit se k zahájení obou řízení a požádat o slyšení u Komise nebo úředníka pro slyšení v obchodních řízeních.
6. Výběr vzorku
(16)
Komise v obou oznámeních o zahájení řízení uvedla, že by mohla omezit řízení na přiměřený počet vyvážejících výrobců v ČLR, dovozců, kteří nejsou ve spojení, a výrobců v Unii, jichž se bude šetření týkat, a to prostřednictvím výběru vzorků v souladu s článkem 17 základního antidumpingového nařízení a článku 27 základního antisubvenčního nařízení.
6.1. Výběr vzorku výrobců v Unii použitelného pro obě řízení
(17)
V obou oznámeních o zahájení řízení Komise uvedla, že prozatímně vybrala vzorek výrobců v Unii. Komise vybrala vzorek na základě produkce v Unii a objemu prodeje obdobného výrobku na trhu Unie v období šetření a na základě zeměpisného rozložení. Tento vzorek sestával z výrobních závodů tří výrobců v Unii, kteří se nacházejí v Belgii, Francii a na Slovensku (10) a kteří představují přibližně 52 % celkové výroby v Unii a 49 % všeho prodeje na trhu Unie. Vzorek byl proto považován za reprezentativní pro výrobní odvětví Unie. Komise vyzvala zúčastněné strany, aby se k prozatímnímu vzorku vyjádřily.
(18)
V průběhu řízení vláda ČLR uvedla, že v původním antidumpingovém šetření byla bez zdůvodnění použita odlišná metodika pro výběr vzorku výrobců v Unii než v současných řízeních. Vláda ČLR uvedla, že i) Komise již vybrala vzorek před zahájením šetření, a tudíž už před zahájením šetření rozhodla, že vzorek je nutný, ii) v původním šetření musely všechny strany, která si přály být zahrnuty do vzorku, poskytnout Komisi informace do 15 dnů po zahájení šetření, zatímco v tomto případě se to od výrobců již zařazených do vzorku nevyžaduje, iii) strany, které si přály být zařazeny do vzorku, nebyly v obou oznámeních o zahájení řízení obeznámeny s tím, jaké informace musí poskytnout, aby byly zařazeny do vzorku, a že nebyly poskytnuty žádné informace, pokud jde o objem výroby a prodeje představovaný výrobci zařazenými do vzorku, iv) použité výběrové kritérium „tento vzorek představuje největší reprezentativní objem výrobců, kteří mohou být přiměřeně prošetřeni ve stanoveném čase“ není obsaženo v článku 17 základního antidumpingového nařízení a vzorek vybraný na tomto základě není v souladu s uvedeným ustanovením.
(19)
V obou oznámeních o zahájení řízení Komise vysvětlila, že s ohledem na velký počet výrobců v Unii a za účelem dokončení šetření ve stanovených lhůtách se uchýlila k výběru vzorku a současně byl navržen prozatímní vzorek. Byla použita stejná metoda jako v předchozím šetření tj. výběr vzorků. Použití prozatímního vzorku neznamenalo změnu metodiky, pouze umožnilo Komisi získat čas při plném respektování práv na obhajobu. Komise totiž dala příležitost ostatním výrobcům v Unii, kteří se domnívají, že existují důvody, proč by měli být zařazeni do vzorku, aby kontaktovali Komisi, nebo jiným zúčastněným stranám, aby předložily jakékoli další relevantní informace týkající se vzorku. V konečném vzorku by měly být zohledněny všechny případné obdržené připomínky. Protože k navrženému vzorku nedošly žádné připomínky, prozatímní vzorek byl potvrzen. Co se týče druhého tvrzení, výrobci, kteří byli předběžně vybráni do vzorku, vyplnili obvyklý formulář, který obsahoval informace nezbytné k tomu, aby Komise mohla vybrat prozatímní vzorek. Obvyklý formulář a odpovědi byly k dispozici ke kontrole ve spisu s informacemi nedůvěrného charakteru. Pokud jde o třetí tvrzení, strany, které chtěly být zařazeny, byly vyzvány, aby se Komisi přihlásily do 15 dnů ode dne zveřejnění oznámení o zahájení řízení, a měly možnost nahlédnout do spisu s informacemi nedůvěrného charakteru, kde se nacházely obvyklé formuláře. Obvyklé formuláře obsahovaly informace týkající se objemu výroby a prodeje. Čtvrtá výtka také není opodstatněná, protože čl. 17 odst. 1 základního antidumpingového nařízení jasně odkazuje na největší reprezentativní objem, který může být v době, která je k dispozici, přiměřeně přezkoumán.
(20)
Po poskytnutí konečných informací vláda ČLR zopakovala svá tvrzení týkající se údajné procedurální nedůslednosti při výběru vzorku výrobců v Unii před zahájením obou řízení a poukázala na to, že: i) zdůvodnění Komise o dodržení lhůt v řízení je neudržitelné, neboť v čl. 17 odst. 2 základního antidumpingového nařízení a v čl. 27 odst. 2 základního antisubvenčního nařízení se jednoznačně předpokládá výběr vzorku po zahájení obou řízení a podle připomínek ve lhůtě tří týdnu po zahájení obou řízení, ii) prozatímní vzorek je diskriminační nebo neobjektivní a další výrobce v Unii prý odradil od toho, aby se přihlásili, a iii) Komise neposkytla dalším výrobcům v Unii na přihlášení tři týdny.
(21)
V čl. 17 odst. 2 základního antidumpingového nařízení a čl. 27 odst. 2 základního antisubvenčního nařízení se uvádí, že „nejvhodnější je výběr vzorku po projednání s dotčenými stranami a s jejich souhlasem, pokud se tyto strany přihlásí ve lhůtě tří týdnů od zahájení šetření a poskytnou dostatek informací“. Pokud jde o první tvrzení, základní anitdumpingové nařízení ani základní antisubvenční nařízení nebrání Komisi, aby při zahájení řízení navrhla prozatímní vzorek a vyzvala strany, aby se k jeho složení vyjádřily. Vzhledem k tomu, že výrobci v Unii (nebo alespoň jejich velká část) podnět podporují a s ohledem na informace získané z obvyklých formulářů měla Komise k dispozici nezbytné informace týkající se výrobního odvětví Unie, aby mohla v počáteční fázi řízení vybrat prozatímní vzorek. S těmito poznatky byl výběr vzorku výrobců v Unii jiný než výběr vzorku vyvážejících výrobců. Pokud jde o druhé a třetí tvrzení, v oznámeních o zahájení řízení bylo uvedeno, že výrobci v Unii, kteří se domnívají, že existují důvody, proč by měli být zahrnuti do vzorku, musí kontaktovat Komisi do 15 dnů. Komise nechápe, jak tento postup porušuje základní nařízení nebo proč ho lze považovat za diskriminační, neobjektivní, natož demotivující.
(22)
Vláda ČLR tvrdila, že vzorek není reprezentativní, protože do něj nebyla zařazena žádná společnost s významnou výrobou pro vlastní spotřebu, a část domácího výrobního odvětví tudíž prostě nebyla hodnocena.
(23)
Toto tvrzení se zamítá, neboť výrobci v Unii zařazení do vzorku skutečně prodávali pro vlastní spotřebu. Vláda ČLR kromě toho neuvedla, který výrobce v Unii měl být do vzorku zařazen a který měl být vyřazen.
(24)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že vzorek výrobců v Unii není reprezentativní, neboť žádný výrobce v Unii zařazený do vzorku nevyráběl či neprodával rohože ze střiže.
(25)
Tři výrobci v Unii zařazení do vzorku opravdu nevyráběli rohože ze střiže, ale vyráběli rohože z nekonečných skleněných vláken a další hlavní typy výrobku. Subjekty zařazené do vzorku se tedy považovaly za reprezentativní také proto, že představovaly přibližně 52 % celkové výroby v Unii, 49 % veškerého prodeje na trhu Unie a byly vhodně zeměpisně rozptýleny. Na tomto závěru nic nemění to, že výrobci v Unii nevyráběli jednu z mnoha variant typů výrobku.
6.2. Výběr vzorku dovozců použitelného pro obě šetření
(26)
Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný, a pokud ano, vzorek vybrat, požádala Komise dovozce, kteří nebyli ve spojení, aby poskytli informace uvedené v obou oznámeních o zahájení řízení.
(27)
Vzhledem k tomu, že pouze dva dovozci, kteří nebyli ve spojení, odpověděli na formulář pro výběr vzorku, nebylo nutné provést výběr vzorku.
6.3. Výběr vzorku vyvážejících výrobců v ČLR použitelného pro obě šetření
(28)
Aby mohla rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný, a pokud ano, vzorek vybrat, požádala Komise všechny vyvážející výrobce v ČLR, aby poskytli informace uvedené v oznámeních o zahájení řízení. Kromě toho Komise požádala Stálé zastoupení ČLR při Evropské unii, aby určilo nebo kontaktovalo případné další vyvážející výrobce, kteří by mohli mít zájem o účast v šetření.
(29)
Požadované informace poskytlo a se zařazením do vzorku souhlasilo osm vyvážejících výrobců. V souladu s čl. 27 odst. 1 základního antisubvenčního nařízení a čl. 17 odst. 1 základního antidumpingového nařízení vybrala Komise vzorek tří vyvážejících výrobců na základě největšího reprezentativního objemu vývozu, který mohl být v době, která byla k dispozici, přiměřeně přezkoumán. V souladu s čl. 27 odst. 2 základního antisubvenčního nařízení a čl. 17 odst. 2 základního antidumpingového nařízení byli všichni známí dotčení vyvážející výrobci a orgány v dotčené zemi vyzváni, aby se vyjádřili k prozatímně vybranému vzorku. Nebyly vzneseny žádné připomínky. Komise proto rozhodla zachovat navrhovaný vzorek a všechny zúčastněné strany byly v tomto smyslu informovány o konečném výběru vzorku.
(30)
Vzorek vyvážejících výrobců nebo skupin vyvážejících výrobců zahrnuje tyto podniky:
-
Chongqing Polycomp International Corporation („CPIC“),
-
Jiangsu Changhai Composite Materials Holding Co., Ltd („OCH“) a s ní spojené společnosti: Changzhou New Changhai Fiberglass Co., Ltd („NCH“) a Changzhou Tianma Group Co., Ltd („Tianma“). Tyto tři společnosti jsou označovány jako „Jiangsu Changhai Group“,
-
Jinko Solar Co. Ltd a s ní spojené společnosti: Jushi Group Chengdu Co., Ltd a Jushi Group Jiujiang Co., Ltd. Tyto tři společnosti jsou označovány jako Jushi Group.
(31)
Vzorek představoval 78 % celkového objemu vývozu na prodej z ČLR do Unie během období šetření, a to na základě odpovědí na formuláře pro výběr vzorku.
7. Odpovědi na dotazník a inspekce na místě
(32)
Komise rozeslala dotazníky vládě ČLR, všem čínským vyvážejícím výrobcům, kteří o to požádali, dále výrobcům v Unii zařazeným do vzorku, uživatelům a oborovým sdružením, kteří se přihlásili během lhůty stanovené v obou oznámeních o zahájení řízení.
(33)
Odpovědi na dotazník došly od vlády, tří čínských vyvážejících výrobců zařazených do vzorku, tří výrobců v Unii zařazených do vzorku, 14 uživatelů a dvou dovozců, kteří nebyli ve spojení. Odpověď jednoho z uživatelů však byla nedostatečná a neumožnila Komisi provést užitečnou analýzu těchto údajů, přestože zaslala několik upomínek.
(34)
Kromě toho se sdružení „Glass Alliance Europe“ zastupující sklářský průmysl přihlásilo jménem svých členů jako zúčastněná strana a předložilo stanovisko.
(35)
Písemné informace došly také od několika sdružení uživatelů, jmenovitě od „Danish Wind Industry Association“, „Danish Plastics Federation“ a „Groupement de la Plasturgie Industrielle et des Composites (GPIC)“, jakož i od Siemens Wind Power AG.
(36)
Kromě tohoto předložila připomínky čínská obchodní komora pro dovoz a vývoz výrobků lehkého průmyslu a uměleckých řemesel („CCCLA“).
(37)
Komise si vyžádala a ověřila všechny údaje, které považovala za nezbytné ke stanovení subvencování, újmy a zájmu Unie. Inspekce na místě podle článku 16 základního antidumpingového nařízení a článku 26 základního antisubvenčního nařízení byly provedeny v sídle vlády ČLR a v prostorách těchto společností:
Výrobci v Unii:
-
3B Fibreglass SPRL, Belgie,
-
Owens Corning Fibreglass France, Francie,
-
Johns Manville Slovakia a.s., Slovensko.
Vyvážející výrobci v ČLR:
-
Chongqing Polycomp International Corporation,
-
Jiangsu Changhai Composite Materials Holding Co., Ltd,
-
Changzhou New Changhai Fiberglass Co., Ltd,
-
Changzhou Tianma Group Co., Ltd;
-
Jushi Group Co., Ltd,
-
Jushi Group Chengdu Co., Ltd,
-
Jushi Group Jiujiang Co., Ltd.
Obchodníci se sídlem v ČLR ve spojení s vyvážejícími výrobci:
-
China National Building Materials and Equipment Import and Export Corporation („CMBIE“),
-
China National Building Materials International Corporation („CNBMIC“).
Obchodníci se sídlem v Unii a ve spojení s vyvážejícími výrobci:
-
Jushi Italia Srl,
-
Jushi Spain SA,
-
Jushi France SAS.
Nezávislí dovozci:
-
Helm AG, Německo.
Uživatelé:
-
Basell Polyolefine, Německo,
-
DSM, Nizozemsko,
-
DuPont de Nemours, Belgie,
-
Exel Composites, Belgie,
-
Fiberline Composites, Dánsko,
-
Formax, Spojené království,
-
Polyone, Německo,
-
Vestas Wind Systems, Dánsko.
(38)
Vláda ČLR uvedla, stručně řečeno, že byla porušena její práva na obhajobu, pokud jde o přístup ke spisu, který je zúčastněným stranám přístupný ke kontrole, protože ve spisu s informacemi nedůvěrného charakteru bez „řádného důvodu“ chyběly informace nebo nebyly uvedeny v podobě dostatečně podrobných shrnutí, nebo ve výjimečných případech nebyly udány důvody pro neposkytnutí shrnutí bez důvěrných údajů.
(39)
Komise měla za to, že spis s informacemi nedůvěrného charakteru, který je zúčastněným stranám přístupný ke kontrole, obsahoval dostatečné informace k tomu, aby se zúčastněné strany mohly seznámit s údaji, které Komise použila ve své analýze, a toto tvrzení se proto pokládá za nepodložené. Vláda byla informována o důvodech, proč Komise měla za to, že uvedená tvrzení byla nepodložená.
(40)
Po poskytnutí konečných informací vláda ČLR a jeden vyvážející výrobce zopakovali, že ustanovení o důvěrnosti byla použita příliš široce, a požádali o poskytnutí informací o typech výrobku, které prodávali výrobci v Unii, a též o celkových množstvích podle kontrolních čísel výrobků (PCN).
(41)
Komise má za to, že k porušení práv na obhajobu nedošlo, protože všichni vyvážející výrobci obdrželi konkrétní informace o výrobcích podle kontrolních čísel výrobků (PCN) vyráběných výrobci v Unii zařazenými do vzorku, u nichž docházelo k soutěži s ČLR. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(42)
Výrobek, jehož se týkají obě řízení, je stejný jako výrobek definovaný v prováděcím nařízení Rady (EU) č. 248/2011 a popsaný v obou oznámeních o zahájení řízení, a to střiž ze skleněných vláken o délce nejvýše 50 mm; pramence skleněných vláken, s výjimkou pramenců skleněných vláken, které jsou impregnovány a povrstveny a mají ztrátu žíháním více než 3 % (jak je stanoveno v normě ISO 1887), a rohože vyrobené z nekonečných skleněných vláken, s výjimkou rohoží ze skleněné vlny (dále jen „dotčený výrobek“ nebo „výrobky ze skleněných vláken“), v současnosti kódů KN 7019 11 00, ex 7019 12 00 a 7019 31 00 (tento kód nahradil dne 1.1.2014 kód 7019 31 10) a pocházející z Čínské lidové republiky.
(43)
Dotčený výrobek je surovinou nejčastěji využívanou k vyztužení termoplastických a termosetových pryskyřic v průmyslu kompozitních materiálů. Výsledné kompozitní materiály (plasty vyztužené nekonečnými skleněnými vlákny) jsou využívány v celé řadě odvětví: v automobilovém průmyslu, v elektrickém a elektronickém průmyslu, při výrobě listů větrných elektráren, ve stavebnictví, při výrobě nádrží a trubek, při výrobě spotřebního zboží, v kosmickém výzkumu, ve zbrojním průmyslu atd.
(44)
Toto řízení se týká tří základních typů výrobků ze skleněných vláken - totiž střiže (chopped strands) (11), pramenců (rovings) (12) a rohoží (mats) (13) (s výjimkou rohoží ze skleněné vlny). Šetření prokázalo, že navzdory odlišnému vzhledu a možným rozdílům v konečném využití jednotlivých typů mají všechny tyto různé typy dotčeného výrobku stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti a používají se v podstatě ke stejným účelům.
2. Žádosti o vyloučení výrobku
2.1. Kód KN 7019 31 90
(45)
Po zveřejnění obou oznámení o zahájení řízení CCCLA vznesla připomínku, že obě oznámení o zahájení řízení odkazovala na kód KN 7019 31 10, zatímco žadatel odkazoval na kód KN 7019 31 00, který už neexistuje. Uvedli, že výrobky dříve zařazené pod kód KN 7019 31 00 jsou nyní zařazené do dvou různých kódů KN: 7019 31 10 (rohože z nekonečných skleněných vláken) a 7019 31 90 (ostatní rohože ze skleněných vláken). Vzhledem k tomu, že současné šetření se týká některých výrobků z nekonečných skleněných vláken, CCCLA se domnívá, že výrobky zařazené pod kódem KN 7019 31 90, a sice „rohože ze skleněných vláken bez filamentů“, by měly být vyloučeny z definice dotčeného výrobku.
(46)
Toto tvrzení není relevantní, protože tento výrobek v první řadě není dotčeným výrobkem.
(47)
Žadatel odkázal na kód KN ex 7019 31 00 a výslovně uvedl, že rohože ze skleněné vlny (tj. jiné rohože nebo rohože ze skleněných vláken bez filamentů) jsou vyloučeny. Proto je před kódem KN uvedeno „ex“.
(48)
Obě oznámení o zahájení řízení byla zveřejněna v prosinci 2013 a uvádělo se v nich, že „v současnosti kódů KN […] 7019 31 10“. Vzhledem k tomu, že od 1. ledna 2012 jsou výrobky spadající pod kód KN 7019 31 00 rozděleny pod kódy KN 7019 31 10 a 7019 31 90, oznámení o zahájení řízení nezahrnuje „rohože ze skleněných vláken bez filamentů“, neboť se v něm uvádí „v současnosti kódů KN […] 7019 31 10“.
(49)
Stávající nařízení však uvádí „v současnosti kódů KN […] 7019 31 00“, neboť tyto dva kódy KN 7019 31 10 a 7019 31 90 byly od 1. ledna 2014 znovu sloučeny, protože kód KN 7019 31 90 zůstal prakticky prázdný (protože ostatní rohože ze skleněných vláken, a sice rohože ze skleněné vlny, byly spíše řazeny pod kód KN 7019 39 00).
(50)
Proto žádost o vynětí kódu KN 7019 31 90 není relevantní.
2.2. Strukturované pramence
(51)
Jeden uživatel požádal o vynětí strukturovaných pramenců (14) z definice výrobku na základě toho, že výrobci nekonečných skleněných vláken v Unii tyto výrobky nevyrábějí.
(52)
V Unii však byly nalezeny tři společnosti vyrábějící strukturované pramence s dostatečnou kapacitou dodávat je pro potřeby trhu. Šetření prokázalo, že navzdory možným rozdílům v konečném využití mají všechny různé typy dotčeného výrobku stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti a používají se v podstatě ke stejným účelům. Žádost o vynětí strukturovaných pramenců z definice výrobku se proto zamítá.
(53)
Po poskytnutí konečných informací vláda ČLR vznesla námitku, že strukturované pramence by měly být vyloučeny, neboť i) pouze jeden výrobce v Unii dodává strukturované pramence na trh v omezeném množství, a proto dovoz takových výrobků nemůže způsobit výrobnímu odvětví Unie újmu, ii) strukturované pramence se liší od rovných pramenců, které jsou v příčném směru složeného pultruzovaného profilu pevnější a jinak se vyrábějí a iii) na rozdíl od toho, jak se postupovalo v původním antidumpingovém šetření v souvislosti s nitěmi, se Komise nyní domnívá, že omezená nahraditelnost není významným faktorem pro vyloučení strukturovaných pramenců z definice výrobku.
(54)
Pokud jde o první námitku, Komise opakuje, že v Unii je několik výrobců, kteří jsou schopni dodávat strukturované pramence pro potřeby trhu, ale jen jeden tento typ výrobku v současnosti prodává. Argument vlády ČLR, že v současnosti prodává daný výrobek pouze jeden výrobce v Unii, je spíše projevem újmy, neboť to znamená, že uživatelé se obrátili k jiným dodavatelům mimo Unii, zejména z ČLR.
(55)
Pokud jde o druhou námitku, výrobní proces strukturovaných pramenců je totožný s výrobním procesem „normálních“ pramenců, až na jeden úkon navíc, při němž se fouká vzduch do příze, což vyžaduje jen poměrně nepříliš nákladné technické zařízení, ale základní technické a fyzikální vlastnosti výrobku se tím nemění. Strukturovaný pramenec vypadá o něco huňatější než „normální“ pramenec.
(56)
Pokud jde o třetí námitku, Komise postupovala stejně jako v předchozím šetření, v němž byly strukturované pramence také součástí dotčeného výrobku a kdy byla žádost o jejich vyloučení zamítnuta. Argumenty, jež by vedly k jinému závěru, nebyly předloženy.
(57)
Žádost o vyloučení strukturovaných pramenců z definice výrobku se proto zamítá.
2.3. Výrobky, u nichž výrobní odvětví Unie nečelí konkurenci ČLR
(58)
Vláda ČLR požádala, aby výrobky, u nichž výrobní odvětví v Unii nečelí konkurenci ze strany čínského dovozu (jak je uvedeno v nedůvěrné verzi antisubvenčního podnětu), byly vyňaty z definice výrobku. Uvedené produkty byly střiže pro vlhké použití a rohože.
(59)
Střiže pro vlhké použití mají omezenou dobu použitelnosti a vyžadují vyšší náklady na dopravu v důsledku dodatečné hmotnosti obsahu vody. Se střižemi pro vlhké použití se nicméně obchoduje v celosvětovém měřítku. Šetření prokázalo, že navzdory odlišnému vzhledu a možným rozdílům v konečném využití mají všechny různé typy dotčeného výrobku stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti a používají se v podstatě ke stejným účelům. Střiže pro vlhké použití a rohože, stejně jako ostatní typy dotčeného výrobku, se používají jako výztužný materiál. Kromě toho tvrzení vlády ČLR, že některé čínské výrobky z nekonečných skleněných vláken se zatím ve velkých množstvích na trhu Unie nevyskytují, nevylučuje změnu obchodního chování v budoucnosti, pokud jde o vývoz těchto konkrétních typů. Žádost o vynětí těchto výrobků z definice výrobku se proto zamítá.
(60)
Po poskytnutí konečných informací přišla vláda ČLR s tvrzením, že i) střiže pro vlhké použití vyrábí jenom jeden výrobce v Unii, a tudíž dovoz takových výrobků nemůže způsobovat výrobnímu odvětví Unie újmu, ii) pokud jde o výše zmíněné výrobky, výrobcům Unie není způsobována újma, neboť v nedůvěrném znění žádosti výrobní odvětví Unie tvrdilo, že z těchto výrobků dosahuje zisk kolem 8 % - 10 %, iii) střiže pro vlhké použití mají vyšší obsah vody, omezenou dobu skladovatelnosti a jinak se vyrábějí, a proto mají jiné fyzikální i chemické vlastnosti než normální střiže, a (iv) na rozdíl od toho, jak se postupovalo v předchozím šetření v souvislosti s nitěmi, se nyní Komise domnívá, že omezená nahraditelnost není významným faktorem pro vyloučení střiže pro vlhké použití a rohoží z definice výrobku.
(61)
První tvrzení se zamítá, jelikož střiže pro vlhké použití prodává několik výrobců v Unii, a výrobní odvětví Unie tudíž nelze vyloučit z újmy způsobované tímto typem výrobku.
(62)
Pokud jde o druhé tvrzení, to, že některé typy výrobku jsou v některých okamžicích ziskové, není dostatečným důvodem pro jejich vyloučení z definice výrobku. Střiže pro vlhké použití se kromě toho dovážejí do Unie v mnohem menším množství než jiné výrobky z nekonečných skleněných vláken. Ziskové rozpětí u tohoto jediného typu výrobku tedy není reprezentativní pro dotčený výrobek.
(63)
Pokud jde o třetí tvrzení, dotčený výrobek není definován odkazem na jeho obsah vody. Obsah vody ve střiži pro vlhké použití tudíž nezdůvodňuje její vynětí z definice výrobku. Proces výroby střiže pro vlhké použití je navíc stejný jako proces výroby střiže pro suché použití, až na fázi sušení.
(64)
Pokud jde o čtvrté tvrzení, Komise postupovala stejně jako v předchozím antidumpingovém šetření, v němž byla střiž pro vlhké použití také součástí dotčeného výrobku. Argumenty, jež by vedly k jinému závěru, nebyly předloženy.
(65)
Žádost o vynětí střiže pro vlhké použití z definice výrobku se proto zamítá.
3. Obdobný výrobek
(66)
Podobně jako v případě předchozích antidumpingových šetření bylo zjištěno, že dotčený výrobek a výrobky z nekonečných skleněných vláken vyráběné a prodávané na domácím trhu v ČLR, stejně jako výrobky z nekonečných skleněných vláken vyráběné a prodávané v Unii výrobním odvětvím Unie, mají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti a použití. Tyto výrobky jsou proto obdobné výrobky pro účely stávajících řízení ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního antidumpingového nařízení a čl. 2 písm. c) základního antisubvenčního nařízení.
C. SUBVENCE
1. Úvod
(67)
Ve 12. pětiletém plánu národního hospodářského a sociálního rozvoje ČLR je osvětlena strategická vize vlády ČLR, pokud jde o zlepšení a podporu klíčových průmyslových odvětví, mimo jiné také odvětví výroby skleněných vláken. V 9. kapitole 12. pětiletého plánu, která pojednává o transformaci a modernizaci zpracovatelského průmyslu, se uvádí:
„Zaměříme se na vývoj nových materiálů, jako je fotovoltaické sklo, ultratenké substrátové sklo, speciální skleněná vlákna a speciální keramika.“
(68)
V 3. části 9. kapitoly zmíněného plánu, která pojednává o technologické modernizaci podniků, se konkrétně uvádí, že vláda ČLR „bude pobízet podniky k tomu, aby lépe uměly vyvíjet nové výrobky, zvyšovat technologický obsah a přidanou hodnotu svých výrobků a rychleji aktualizovat a modernizovat své výrobky“.
(69)
Kromě toho kapitola 10 oddíl 1 uvedeného plánu stanoví následující:
„V odvětvích využívajících nové materiály je středem zájmu rozvoj nových funkčních materiálů, moderních konstrukčních materiálů, vysoce výkonných vláken a z nich vyráběných směsných materiálů a základních materiálů pro běžné účely“
.
(70)
Význam inovací a nových materiálů obecně je jasně vysvětlen jak v „12. pětiletém programu průmyslových technologických inovací“, tak v „Národním plánu dlouhodobého rozvoje vědy a technologie (2006-2020)“.
(71)
Ve Směrném indexu průmyslové restrukturalizace z roku 2011 (rozhodnutí č. 9) se kromě toho výslovně uvádí, že upřednostňovaná odvětví jsou „výroba skleněných vláken z E-skla tažením v pecích […], vývoj a výroba vysoce výkonných skleněných vláken a výrobků z nich“. Také „Směrný index odvětví vhodných pro zahraniční investice“ vyjmenovává odvětví, v nichž se upřednostňují zahraniční investice (15) a výslovně odkazuje na výrobu výrobků ze skleněných vláken a speciálních skleněných vláken.
(72)
Vláda ČLR uvedla, že tyto plány jsou pouze orientační a nezávazné. Ve 12. pětiletém plánu se však jednoznačně uvádí, že je právně závazný:
„Tento plán má po projednání a schválení Všečínským shromážděním lidových zástupců právní platnost.“
(73)
Po poskytnutí informací přišla vláda ČLR s tvrzením, že dotčeným výrobkem jsou pouze výrobky ze standardních skleněných vláken (E-sklo), nikoli technologicky vyspělejší a vysoce výkonné skleněné vlákno (skleněná vlákna pro zvláštní účely neboli S-sklo) Dotčený výrobek, jehož se týká toto šetření, tudíž nespadá pod upřednostňovaná odvětví, jelikož upřednostňovanými odvětvími jsou jen výroba speciálních skleněných vláken nebo vysoce výkonných vláken. Vláda ČLR se odvolává mezi jiným na 12. pětiletý plán, který se zmiňuje jen o „vysoce výkonných vláknech“ a „speciálních skleněných vláknech“.
(74)
Zaprvé, dotčeným výrobkem jsou některé výrobky z nekonečných skleněných vláken. Definice výrobku nerozlišuje, zda se jedná o výrobky za standardních skleněných vláken (dále jen E-sklo) nebo ze speciálních skleněných vláken (S-sklo). Zadruhé, žádná zúčastněná strana nepředložila žádost o vynětí některého výrobku s tím, že definice výrobku by neměla zahrnovat speciální skleněná vlákna. Zatřetí, vláda ČLR nezpochybnila, že upřednostňuje vývoj „speciálních skleněných vláken“. Vždyť i výrobky ze standardních skleněných vláken jsou uvedeny coby odvětví s upřednostňovanými zahraničními investicemi (viz 71. bod odůvodnění).
(75)
V každém případě, i kdyby se akceptovalo, že vláda ČLR upřednostňuje pouze vývoj vysoce výkonných skleněných vláken (např. S-sklo), ze šetření nevyplynul žádný rozdíl mezi odvětvím standardních skleněných vláken na jedné straně a odvětvím speciálních skleněných vláken na straně druhé. Naopak, všechny výrobky ze skleněných vláken, ať již z E-skla nebo s vysoce výkonných skleněných vláken, jako je S-sklo, vyrábí stejné odvětví skleněných vláken. Komise v tomto ohledu zejména zjistila, že všichni čínští vyvážející výrobci zařazení do vzorku používají ve výrobním procesu jak standardní skleněná vlákna (E-sklo), tak vysoce výkonná skleněná vlákna (např. S-sklo), a neexistuje mechanismus, jak omezit poskytovanou podporu buď v podobě preferenčních úvěrů nebo poskytnutí práv k užívání pozemků jen na jeden segment výroby. Z toho vyplývá, že výslovné upřednostňování vývoje výrobků z vysoce výkonných skleněných vláken nemůže ani právně ani fakticky vyloučit základní odvětví skleněných vláken z celkové strategické politiky orientované na pobízení podniků k vývoji nových výrobků, zvyšování technologického obsahu a přidané hodnoty jejich výrobků a rychlejší aktualizaci a modernizaci jejich výrobků.
(76)
Z výše uvedeného vyplývá, že tvrzení, že dotčený výrobek není součástí upřednostňovaného odvětví, není podložené, a proto se zamítá.
(77)
V „Rozhodnutí Státní rady č. 40 o vyhlášení a provedení ‚Dočasných pravidel o podpoře průmyslové restrukturalizace‘“ (které se společně s „Dočasnými pravidly o podpoře průmyslové restrukturalizace“ označuje jako „rozhodnutí č. 40“) se navíc uvádí, že vláda ČLR bude aktivně podporovat rozvoj různých průmyslových odvětví (16).
(78)
I když rozhodnutí č. 40 výslovně neodkazuje na odvětví nekonečných skleněných vláken ani obecněji na odvětví využívající nové materiály, přesto vyzývá všechny finanční instituce, aby poskytovaly úvěry pouze upřednostňovaným projektům a předpokládá provádění „dalších preferenčních politik v případě upřednostňovaných projektů“ (17). Lze proto dojít k závěru, že rozhodnutí č. 40 se týká odvětví nekonečných skleněných vláken.
(79)
Vláda ČLR uvedla, že rozhodnutí č. 40 znamená pouze, že upřednostňovaná odvětví by měla obdržet úvěrovou podporu „podle úvěrových zásad“, ale z toho nelze dovodit, že tato podpora by měla být přednostní.
(80)
Šetření prokázalo, že společnosti zařazené do vzorku těžily z preferenční úvěrové politiky. Ve skutečnosti některé ztrátové podniky i nadále dostávaly úvěry za preferenčních podmínek. Komise proto odmítá tvrzení vlády ČLR, že poskytování úvěrů odvětví nekonečných skleněných vláken probíhalo „podle úvěrových zásad“. Rozhodující je, že podle rozhodnutí č. 40 budou všechny finanční instituce poskytovat úvěry upřednostňovaným odvětvím, mezi které patří odvětví nekonečných skleněných vláken, a že tato podpora je de facto poskytována za preferenčních podmínek.
(81)
A navíc v Národním plánu střednědobého a dlouhodobého rozvoje v oblasti vědy a technologie (2006-2020) se čínská vláda zavazuje, že „na prvním místě bude politicky zaměřené financování“, že „vybídne finanční instituce, aby poskytovaly preferenční úvěrovou pomoc hlavním národním projektům v oblasti vědecké a technologické industrializace“, že „vybídne finanční instituce, aby zlepšily a posílily finanční služby poskytované podnikům působícím v oblasti špičkových technologií“ a „zavede preferenční daňovou politiku v zájmu rozvoje podniků působících v oblasti špičkových technologií“.
(82)
Výroba nekonečného skleněného vlákna spadá pod popis technologicky vyspělého podniku, jak dokazuje řada výrobců se statusem podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií v ČLR. Šetření skutečně odhalilo, že některé společnosti zařazené do vzorku získaly osvědčení podniku využívajícího nové a špičkové technologie, a mohou tedy využít preferenční zacházení uvedené ve výše zmíněném „Národním plánu střednědobého a dlouhodobého rozvoje vědy a technologie (2006-2020)“.
2. Nedostatečná spolupráce a využití dostupných údajů
2.1. Použití ustanovení čl. 28 odst. 1 základního antisubvenčního nařízení na jednoho vyvážejícího výrobce
(83)
Během inspekce na místě v jedné společnosti v ČLR se zjistilo, že společnost vyměnila auditovanou účetní závěrku, kterou původně předložila Komisi ve své odpovědi na antisubvenční dotazník. Společnost tyto informace nezveřejnila dobrovolně a existence jiné auditované účetní závěrky byla odhalena, až když byla společnost požádána, aby poskytla originál účetní závěrky. Kromě toho byla nová závěrka k dispozici pouze v čínštině. Jelikož šíření dvou auditovaných účetních závěrek je v rozporu s mezinárodními normami pro audit (č. 560: o „následných událostech“), inspekční tým zdůraznil, že se jedná o závažný problém, neboť vyvolává pochybnosti ohledně důvěryhodnosti předložených účetních závěrek. Společnost vysvětlila, že auditovaná účetní závěrka, kterou původně předložila v odpovědi na dotazník, obsahovala chyby, a proto byla nahrazena novou verzí od téže auditorské společnosti, zpětně datovanou a znovu vydanou pod stejným pořadovým číslem jako původní účetní závěrka, která byla zničena.
(84)
Po inspekci na místě, když byl k dispozici překlad „druhé“ účetní závěrky, zaslala Komise společnosti dopis, v němž uvedla konkrétní a podrobné důvody, proč má za to, že některé údaje uvedené v dotazníku nelze považovat za ověřené. Společnost byla informována, že Komise může založit svá zjištění na dostupných údajích v souladu s čl. 28 odst. 1 základního antisubvenčního nařízení, a byla jí poskytnuta možnost vyjádřit své stanovisko.
(85)
Společnost předložila své připomínky písemně i během slyšení u úředníka pro slyšení. Ve své odpovědi naznačila existenci další (třetí) auditované účetní závěrky (ve formátu, který se používá pro kotované společnosti). Třebaže se nezdálo, že rozdíly mezi „druhou“ a „třetí“ závěrkou jsou podstatné, třetí závěrka byla mnohem podrobnější a obsažnější. Byla již vydána a ač ji společnost měla k dispozici během inspekce na místě (18), nebyla existence této účetní závěrky prozrazena Komisi včas ještě během inspekce. Na rozdíl od jiných účetních závěrek, v této „třetí“ verzi byly výslovně a podrobně uvedeny všechny subvence (včetně jejich právního základu), které společnost obdržela v průběhu období šetření. Prozkoumání této účetní závěrky při inspekci na místě by tudíž bylo velmi užitečné za účelem ověření všech předložených informací týkajících se jednotlivých právních režimů subvencí, které společnost dostala.
(86)
Auditované účetní závěrky jsou základním dokumentem umožňujícím řádné ověření informací, které společnost poskytla Komisi, pokud jde mimo jiné o granty, úvěry, práva k užívání pozemků, odklady daní atd.
(87)
Jak je uvedeno výše, spolupráce společnosti nebyla vstřícná a představovala vážnou překážku pro řádné ověření informací předkládaných Komisi, která proto nemohla řádně ověřit obdržené informace týkající se mimo jiné výše subvencí, jež společnost dostala. V důsledku toho nemohla Komise dospět k přiměřeně správným zjištěním, zejména co se týče výše obdržených subvencí.
(88)
Má se za to, že společnost poskytla zavádějící informace a přiměřeně nespolupracovala. Komise proto rozhodla, že použije ustanovení čl. 28 odst. 1 základního antisubvenčního nařízení. Vzhledem k tomu, že tato společnost byla součástí skupiny, ustanovení čl. 28 odst. 1 základního antisubvenčního nařízení bylo použitelné na celou skupinu.
(89)
Pro stanovení úrovně subvencování v případě skupiny však Komise použila skutečné údaje týkající se dvou společností ve skupině, které plně spolupracovaly v obou šetřeních a jejichž údaje o jejich úrovni subvencování byly považovány za spolehlivé. Pokud jde o společnost v rámci skupiny, která poskytla zavádějící informace, úroveň subvencování byla stanovena na základě dostupných údajů. Při stanovení úrovně subvencování u této právnické osoby použila Komise dostupné údaje, které byly na nejvyšší úrovni subvencí zjištěných u každého režimu subvencí pro právnické osoby z řad společností zařazených do vzorku nebo skupin společností uvedených v 30. bodě odůvodnění, které při šetření plně spolupracovaly.
(90)
Po poskytnutí informací přišel žadatel s tvrzením, že nebyla použita správná metodika výpočtu úrovně subvencování skupiny. Tvrdil, že subvenční rozpětí by mělo být mnohem vyšší, jelikož subvenční rozpětí skupiny je součtem nejvyšších subvenčních rozpětí zjištěných u každého režimu subvence pro každou spolupracující společnost.
(91)
Toto tvrzení vyvěrá z nepochopení. Metodika použitá pro výpočet úrovně subvencování je popsaná v 89. bodě odůvodnění a byla uplatněna jen na společnost (v rámci skupiny), která poskytla zavádějící informace, nikoli však na skupinu jako celek. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(92)
Společnost, která poskytla zavádějící informace, dotčený výrobek nevyvážela. Dotčený výrobek vyvážela jedna ze společností ve spojení v rámci dané skupiny. Tato společnost však plně spolupracovala v obou šetřeních a poskytla spolehlivé informace o vývozních cenách skupiny. Tyto poskytnuté informace byly proto použity pro konečná zjištění Komise v uvedeném řízení.
(93)
Po poskytnutí informací přišel vyvážející výrobce s tvrzením, že Komise pochybila, když použila ustanovení čl. 28 odst. 1 základního antisubvenčního nařízení.
(94)
Především tvrdil, že v dopise zaslaném této společnosti, v němž Komise uvedla podrobné důvody pro použití ustanovení čl. 28 odst. 1 základního antisubvenčního nařízení, nebylo nikde řečeno, že si nemohla ověřit informace o subvencích. Komise se proto o tuto argumentaci nemohla opřít ve svých konečných závěrech, protože daná společnost nedostala příležitost vyjádřit se k tomuto argumentu.
(95)
Toto tvrzení nelze přijmout. Ve zmíněném dopise Komise výslovně uvedla, že„nemůže konstatovat, že informace o úrovni subvencí, které obdržela (společnost), byly ověřeny“. Daná společnost byla každopádně plně informována o důvodech pro použití nejlepších dostupných údajů v dokumentu s konečnými informacemi a byla jí poskytnuta příležitost vyjádřit se, což také učinila.
(96)
Zadruhé, vyvážející výrobce tvrdil, že i kdyby Komise mohla použít ustanovení čl. 28 odst. 1 základního antisubvenčního opatření, neměla by odkazovat na údaje o jiných společnostech jako na základ pro určení úrovně subvencování, ale měla by vycházet z auditované účetní závěrky dané společnosti, jelikož se přece jedná o „nejvhodnější“ a „nejuspokojivější“ informace o úrovni subvencování dané společnosti.
(97)
Jak je objasněno výše v 83. až 88. bodě odůvodnění, Komise má vážné pochybnosti o věrohodnosti předložených účetních závěrek, a proto se na ně nemohla spolehnout, když chtěla ověřit úroveň subvencování v různých právních režimech nebo subvenčních programech, jako jsou preferenční úvěry a práva k užívání pozemků za nižší než přiměřenou odměnu. Spolehlivé auditované účetní závěrky jsou totiž velmi zásadní pro ověření přesnosti a úplnosti informací poskytnutých jinou cestou. Komise se proto musela uchýlit k nejlepším dostupným údajům, když chtěla určit úroveň subvencování, což v tomto případě byly ověřené informace o příslušných subvenčních režimech od jiných spolupracujících společností. Tento argument se proto odmítá.
(98)
Společnost také tvrdila, že Komise chybně použila mezinárodní účetní standardy („IAS“) coby kritérium pro odmítnutí auditované účetní závěrky. Podle společnosti se mělo rozlišovat mezi úlohou účetní závěrky a významem IAS při posuzování zacházení jako v tržním hospodářství na jedné straně v antidumpingovém řízení a v antisubvenčním řízení na straně druhé. Porušení IAS nemůže zakládat důvod pro použití ustanovení čl. 28 odst. 1 základního antisubvenčního nařízení.
(99)
Komise poznamenává, že porušení mezinárodních účetních standardů, na které se přišlo během šetření, nebylo samo o sobě důvodem pro použití čl. 28 odst. 1 základního antisubvenčního nařízení. Důvodem byla skutečnost, že Komisi byly předloženy různé verze účetních závěrek, což zpochybňuje jejich věrohodnost, a vedlo to Komisi k závěru, že jiné informace o úrovni subvencování nelze ověřit. Tento argument se proto odmítá.
(100)
Tato společnost rovněž tvrdila, že metodika, kterou Komise použila pro výpočet subvenčního rozpětí a která spočívala v tom, že vzala nejvyšší sazbu vyrovnávacího cla z každého právního režimu zjištěnou u každé spolupracující právnické osoby (a ne u každé skupiny), je neodůvodněná. Společnost tvrdila, že tato metodika je chybná, neboť společnosti ve stejné skupině se mohou rozhodnout, že soustředí subvence do jednoho konkrétního subjektu ku prospěchu celé skupiny.
(101)
Jak je vysvětleno v 89. bodě odůvodnění, při výpočtu úrovně subvencování za celou skupinu použila Komise skutečné údaje dvou jiných společností v této skupině, jež spolupracovaly v obou šetřeních. Dostupné údaje byly použity jen na jednu právnickou osobu ve skupině, která poskytla zavádějící informace. Komise zjistila, že pro určení úrovně subvencování právnické osoby ve skupině je nejlepší vycházet při výpočtech ze stejné úrovně korporátní struktury a vzít za základ nejvyšší úroveň subvencování zjištěnou u kterékoli právnické osoby (případně v rámci skupiny), která patří mezi společnosti nebo skupiny společností zařazené do vzorku. Tento argument se proto odmítá.
2.2. Použití ustanovení čl. 28 odst. 1 základního antisubvenčního nařízení na banky ve státním vlastnictví
(102)
Žádná státní banka v ČLR s Komisí nespolupracovala. Tyto banky byly vyzvány, aby vyplněním dotazníku poskytly informace nezbytné pro účely antisubvenčního šetření. Komise proto oznámila vládě ČLR, že pokud jde o údaje týkající se státních bank, zváží založit svá zjištění na dostupných údajích ve smyslu čl. 28 odst. 1 základního antisubvenčního nařízení.
(103)
V odpovědi na dopis Komise a v návaznosti na poskytnutí informací vznesla vláda ČLR námitku proti použití čl. 28 odst. 1 základního antisubvenčního nařízení, pokud jde o informace požadované od státních bank. Tvrdila, že velké množství informací poskytla v rámci tohoto šetření vláda ČLR. Komise nicméně zjistila, že uvedené informace nemohly zcela nahradit odpovědi státních bank na zvláštní dotazníky. Vláda ČLR nezpochybnila skutečnost, že státní banky neodpověděly na dotazník, ani to, že banky jsou ve vlastnictví státu. Své závěry týkající se bank ve státním vlastnictví proto musela Komise opřít o dostupné údaje.
3. Prošetřované režimy
(104)
Komise zaslala vládě ČLR dotazníky, mezi nimiž byly dotazníky určené státním bankám a vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku a v nichž se požadovaly informace o právních režimech, v jejichž rámci byly údajně poskytovány subvence odvětví nekonečných skleněných vláken. Byly prošetřeny následující právní režimy:
a)
Politika preferenčních úvěrů, záruk a pojištění pro odvětví nekonečných skleněných vláken:
-
Politika preferenčních úvěrů
-
Subvenční programy vývozních úvěrů
-
Vývozní záruky a pojištění pro nové materiály
-
Výhody plynoucí z přístupu k offshore holdingovým společnostem a ze splacení úvěrů vládou
b)
Grantové programy:
-
Subvence na rozvoj „známých značek“ a programu „China world top brands“
-
Granty centrální vlády
-
Granty vlád na nižších úrovních (provinčních)
-
Finanční prostředky na vnější expanzi průmyslu v provincii Guangdong
c)
Poskytnutí vládních zdrojů za cenu nižší než přiměřenou
-
Vládní dodávky elektrické energie
-
Vládní dodávky vody
-
Vládní dodávky surovin
-
Poskytnutí pozemku vládou za cenu nižší než přiměřenou
d)
Programy osvobození od daně z příjmů a jiných přímých daní a jejich snížení
-
Program „Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně“ pro podniky se zahraničními investicemi
-
Snížení daně z příjmů pro proexportně zaměřené podniky se zahraničními investicemi
-
Úlevy na dani z příjmu pro podniky se zahraničními investicemi na základě zeměpisné polohy
-
Místní programy na osvobození od daně z příjmu a její snížení pro výrobní podniky se zahraničními investicemi
-
Snížení daně pro podniky se zahraničními investicemi, které nakupují zařízení vyrobená v Číně
-
Zápočty daně u výzkumných a vývojových činností podniků se zahraničními investicemi
-
Vrácení daně za reinvestici zisků v případě podniků se zahraničními investicemi orientovanými na vývoz
-
Preferenční daňové programy pro podniky se zahraničními investicemi, které jsou označovány jako podniky využívající nejnovější a špičkové technologie
-
Snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a zapojené v určených projektech
-
Preferenční politika, pokud jde o daně z příjmu pro podniky v severovýchodním regionu
-
Daňové programy v provincii Guangdong
-
Osvobození od daně z dividend mezi způsobilými tuzemskými podniky
-
Snížené sazby daně z příjmů právnických osob
e)
Programy týkající se nepřímých daní a dovozního cla:
-
Osvobození od DPH při využívání dovezeného zařízení
-
Odpočty DPH pro podniky se zahraničními investicemi na nákup zařízení vyrobeného v Číně
-
Osvobození od DPH a od cla na nákupy fixních aktiv v rámci programu na rozvoj zahraničního obchodu
4. Politika preferenčních úvěrů, jiné financování, záruky a pojištění
4.1. Preferenční úvěry
a) Úvod
(105)
Jak je vysvětleno v oddíle C.2.2, závěry týkající se státních bank byly učiněny na základě dostupných údajů v souladu s čl. 28 odst. 1 základního antisubvenčního nařízení.
b) Právní základ
(106)
Preferenční úvěry v ČLR upravují tyto právní předpisy: Zákon ČLR o komerčním bankovnictví z roku 2003 (dále jen „zákon o bankovnictví“), Obecná pravidla týkající se půjček vyhlášená Čínskou lidovou bankou dne 28. června 1996 a rozhodnutí Státní rady č. 40.
c) Závěry šetření
Existence subvence
(107)
Zatímco čínské orgány předložily pouze velmi omezené informace o podílnících resp. vlastnické struktuře bank v ČLR, šetřením na základě dostupných údajů se zjistilo, že pro čínský finanční trh je charakteristický významný vliv a kontrola vlády. Při analýze, zda jsou banky pověřeny vládními pravomocemi, zda jsou jim svěřeny či zda je vykonávají (jakožto veřejnoprávní subjekty), použila Komise všechny dostupné informace nejen o státním vlastnictví bank, ale také další parametry, jako je zastoupení vlády ve správní radě, vliv a dohled vlády na činnost bank, provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů a to, zda byly bankovní subjekty zřízeny právním předpisem.
(108)
Z dostupných informací lze vyvodit závěr, že banky v úplném státním vlastnictví mají správní radu s převahou vlády ČLR, drží největší podíl na trhu a jsou na čínském finančním trhu předními aktéry. Na státní banky se vztahují právní předpisy, které mimo jiné vyžadují, aby vykonávaly úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství, poskytovaly úvěrovou pomoc upřednostňovaným projektům (19) či upřednostňovaly rozvoj výrobních odvětví využívajících nové a špičkové technologie (20).
(109)
Další známkou účasti státu na čínském finančním trhu je úloha, kterou sehrává Čínská lidová banka při určování konkrétních limitů pro způsob stanovení úrokových sazeb a jejich kolísání. (21) Finanční instituce mají poskytovat úrokové sazby v určitém rozmezí, jež je odvozeno od referenční úrokové sazby Čínské lidové banky. V případě preferenčních úvěrů se úrokové sazby nesmějí pohybovat směrem nahoru. Limity úrokových sazeb společně se stropy pro sazby z vkladů vytvářejí situaci, kdy banky mají zaručený přístup k levnému kapitálu (vzhledem k nařízení o sazbách z vkladů) a jsou schopny půjčovat vybraným výrobním odvětvím za výhodné sazby podle vládní politiky, jež nařizuje bankám, aby konkrétním způsobem podporovaly některá upřednostňovaná nebo technologicky vyspělá průmyslová odvětví, jako je odvětví nekonečných skleněných vláken.
(110)
Komise žádala čínskou vládu o vysvětlení k definici a formulacím, jež jsou obsaženy v oběžníku č. 251, a k právnímu předpisu, který oběžníku č. 251 předcházel (Oběžník Čínské lidové banky o rozšíření rozmezí pro pohyb úrokových sazeb u úvěrů poskytovaných finančními institucemi - YinFa [2003] č. 250). Jak je však popsáno výše v oddíle C. 2.2, vláda ČLR tyto oběžníky neposkytla. Vláda ČLR však tvrdila, že oběžník č. 250 byl zrušen oběžníkem č. 251, že od července roku 2013 byly minimální úrokové sazby úvěrů zrušeny, a k zasahování státu do bankovního sektoru tudíž nedochází.
(111)
Ke zrušení minimálních úrokových sazeb úvěrů však došlo v průběhu období šetření. Čínská lidová banka tudíž po velkou část období šetření ovlivňovala stanovování úrokových sazeb státními bankami. Šetřením se navíc neprokázal žádný bezprostřední účinek tohoto zrušení na půjčky pro výrobce zařazené do vzorku. V každém případě spodní hranice pro úrokové sazby, která platila v průběhu období šetření, není jediným argumentem, proč Komise považuje státní banky za veřejnoprávní subjekty.
(112)
Závěry antisubvenčního šetření, jež se týkaly solárních panelů (22) a solárního skla (23), tj. že státní banky v ČLR jednají jako veřejnoprávní subjekty (viz 158. až 168. bod odůvodnění nařízení o solárních panelech a 73. bod odůvodnění nařízení o solárním skle), jsou dostupnými údaji také v tomto šetření, pokud jde o statut veřejnoprávního subjektu státních bank. Tyto skutečnosti lze shrnout takto:
-
stání banky mají největší tržní podíl a jsou předními aktéry na trhu v ČLR;
-
z dostupných údajů vyplývá, že státní banky podléhají vládnímu dozoru prostřednictvím vlastnictví a správní kontroly jejich obchodního chování, včetně mezí pro úrokové sazby, které mohou nabízet;
-
zákon o bankovnictví a ostatní právní předpisy vyžadují, aby banky půjčovaly v souladu s potřebami národního hospodářství, poskytovaly úvěrovou pomoc upřednostňovaným projektům a upřednostňovaly podniky působící v oblasti nových a špičkových technologií.
(113)
Na základě výše uvedeného se dospělo k závěru, že státní banky vykonávají funkce vlády z pověření vlády ČLR, zejména pak povinnou podporu některých hospodářských odvětví v souladu se státním plánem a politickými dokumenty. Silná majetková účast státu v státních bankách potvrzuje, že tyto banky jsou při výkonu svých veřejných funkcí kontrolovány vládou. Čínská vláda vykonává účinnou kontrolu nad státními bankami tím, že všudypřítomně zasahuje do finančního sektoru a naléhá na státní banky, aby se řídily vládními politikami. Státní banky jsou proto považovány za veřejnoprávní subjekty, neboť mají vládní moc, jsou jí pověřeny a uplatňují ji.
(114)
Po poskytnutí informací čínská vláda zpochybnila tento závěr, přičemž uvedla, že Komise neuvedla důvody, proč považuje státní banky za veřejnoprávní subjekty. Komise s upokojením konstatuje, že skutečnosti uvedené v předchozích bodech zdůvodňují závěr, že státní banky jsou veřejnoprávními subjekty.
(115)
Zatímco valnou většinu úvěrů, které dostali vyvážející výrobci zařazení do vzorku, poskytly státní banky, šetřením bylo zjištěno, že malá část úvěrů je poskytována soukromými bankami. Komise proto zkoumala, zda vláda ČLR pověřuje soukromé banky v ČLR nebo jim přikazuje, aby výrobcům nekonečného skleněného vlákna poskytovaly preferenční úvěry ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního antisubvenčního nařízení.
(116)
Článek 34 zákona o bankovnictví stanoví, že soukromé banky jsou také povinny „vykonávat úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a sociálního rozvoje a v duchu státní průmyslové politiky“ (24).
(117)
Šetřením bylo zjištěno, že úrokové sazby státních a soukromých bank pro vyvážející výrobce zařazené do vzorku byly všeobecně na velmi podobné úrovni. Svědčí to o tom, že státní banky, které jsou v ČLR předními aktéry na bankovním trhu a trhu půjček, určují výši úrokových sazeb a soukromé banky pouze kopírují úrokové sazby stanovené státními bankami (veřejnoprávními subjekty).
(118)
Za těchto okolností se konstatuje, že soukromé banky nestanovují své sazby bez ohledu na zásahy státu a že úvěrovou strategii soukromých bank řídí vláda ČLR.
(119)
Po poskytnutí informací vznesla vláda ČLR námitku proti tomu, jak Komise interpretuje článek 34 zákona o bankovnictví, a uvedla, že „Komise vkládá do článku 34 význam, který tam evidentně nepatří“. Čínská vláda upozornila Komisi na jiné články zákona o bankovnictví, zejména na články 4, 5 a 7, které mají zajistit, aby byly úvěry poskytovány bez vměšování a po řádném úvěrovém hodnocení.
(120)
Komise uznává, že tyto články existují, ale má za to, že je třeba je chápat a vykládat s ohledem na článek 34. V tomto ohledu je třeba připomenout, že ani vláda ČLR ani banky či dotčené společnosti zařazené do vzorku nebyly s to prokázat, že úvěry byly poskytnuty bez vměšování nebo po řádném úvěrovém hodnocení. Šetřením bylo naopak zjištěno, že jeden vyvážející výrobce utrpěl ztráty, avšak podařilo se mu získat od bank úvěry za obvyklé úrokové sazby bez přirážky za riziko v souvislosti s jeho obtížnou finanční situací.
(121)
Komise proto činí závěr, že vláda pověřuje nebo řídí soukromé banky tak, aby poskytovaly preferenční úvěry podobné těm, které poskytují státní banky, a tudíž že existuje finanční příspěvek ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního antisubvenčního nařízení.
Specifičnost
(122)
Co se týče bank, které úvěrovaly spolupracující vyvážející výrobce, většina z nich je ve vlastnictví státu a v konečném důsledku jsou ovládané vládou ČLR. Jedná se především o největší komerční banky a banky spojené s vládní politikou v ČLR jako China Development Bank, EXIM Bank, Agricultural Bank of China, Bank of China, China Construction Bank a Industrial and Commercial Bank of China.
(123)
Komise kromě toho konstatuje, že vláda ČLR nařizuje poskytovat preferenční úvěry omezenému počtu odvětví. V rozhodnutí č. 40 se například uvádí, že vláda ČLR aktivně podpoří rozvoj odvětví využívajících nové materiály, a odvětví nekonečných skleněných vláken je za takové považováno. Všechny finanční instituce také dostaly pokyn, aby poskytovaly úvěry pouze upřednostňovaným projektům, a do této kategorie patří projekty nekonečných skleněných vláken. Toto rozhodnutí rovněž slibuje provádění „dalších preferenčních politik vůči upřednostňovaným projektům“.
(124)
Vláda ČLR tvrdila, že Komise mylně argumentuje rozhodnutím č. 40, jelikož dotčený výrobek není klasifikován jako upřednostňované odvětví. I kdyby se akceptovalo, že toto odvětví je upřednostňované, vláda tvrdila, že odvolávání se na rozhodnutí č. 40 nelze rozšířit na odvětví, jež není vyjmenováno v rozhodnutí č. 9 („Směrný index průmyslové restrukturalizace z roku 2011“).
(125)
Vyvážející výrobci zařazení do vzorku patří jak do kategorie upřednostňovaných odvětví, jak je uvedeno v 67. až 76. bodě odůvodnění, tak do kategorie výrobních odvětví využívajících nové a špičkové technologie. Kromě toho v rozporu s tvrzením vlády jsou speciální skleněná vlákna a výrobky z nich, jakož i pece pro výrobu E-skla výslovně uvedené v rozhodnutí č. 9, kapitole XII, bodě 6 (25). Toto tvrzení je proto neodůvodněné.
Výhoda.
(126)
Výhoda spočívá v míře, v níž jsou vládní půjčky nebo půjčky od soukromých subjektů pověřených nebo řízených vládou poskytovány za podmínek výhodnějších, než jaké by mohli jejich příjemci skutečně získat na trhu.
Nutnost využívat referenční hodnoty
(127)
Komise se pokusila ověřit posouzení úvěrového rizika vypracované bankami, které v průběhu období šetření půjčily finanční prostředky vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku. Někteří vyvážející výrobci byli ve ztrátě. Podařilo se jim však získat úvěry od bank za referenční sazbu bez jakékoli přirážky za rizika spojená s jejich zhoršující se finanční situací. Komise má proto důvody se ptát, zda půjčky společnostem vyrábějícím nekonečná skleněná vlákna vycházely z řádného posouzení rizik a zda je stanovená úroková sazba výsledkem takového postupu.
(128)
Jak je vysvětleno výše, úvěry, jež čínské banky poskytují, jsou výrazem významných vládních zásahů v bankovním sektoru a jejich úrokové sazby neodrážejí sazby na fungujícím bankovním trhu; vhodná tržní referenční úroveň byla početně zjištěna pomocí níže popsané metody. Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády využila Komise ke zjištění vhodné tržní referenční úrovně úrokových sazeb rovněž dostupné údaje.
(129)
Při výpočtu vhodné referenční úrovně pro úvěry v RMB se pokládá za přiměřené použít čínské úrokové sazby upravené tak, aby se v nich promítalo běžné tržní riziko. Aktuální finanční situace vývozců byla totiž zjišťována v podmínkách narušeného trhu bankovních úvěrů a čínské banky neposkytly spolehlivé údaje o tom, jak měří rizika a určují úvěrový rating. V takové situaci je proto pokládáno za nezbytné nevycházet jen z nominálních hodnot údajů o úvěruschopnosti čínských vývozců, ale uplatnit na ně přirážku, která odráží potenciální dopad narušeného čínského trhu na finanční situaci těchto vývozců.
(130)
Stejná situace platí pro půjčky v cizích měnách. Jako referenční úroveň byly použity podnikové dluhopisy s ratingem BB v příslušné měně vydané během období šetření.
(131)
Jak bylo uvedeno výše, vláda ČLR i spolupracující vyvážející vývozci byli požádáni o informace o úvěrové politice čínských bank a o tom, jak byly tyto úvěry vyvážejícím výrobcům poskytovány. Tyto informace však nebyly poskytnuty. Vzhledem k této nedostatečné spolupráci a ke všem dostupným údajům a v souladu s čl. 28 odst. 6 základního antisubvenčního nařízení se lze oprávněně domnívat, že všem podnikům v Číně by byla udělena pouze nejvyšší známka pro dluhopisy neinvestičního stupně (BB dle agentury Bloomberg) a na standardní úvěrovou sazbu Čínské lidové banky by byla uplatněna přiměřená prémie předpokládaná u dluhopisů, jež podniky s tímto ratingem vydávají.
(132)
Pro výpočet referenční úrokové sazby úvěrů pro společnosti zařazené do vzorku během období šetření byla vypočtena riziková přirážka s použitím rozdílu mezi úrokovou sazbou dluhopisů společností s ratingem BB a dluhopisů společností s ratingem AAA (což je úvěrový rating dluhopisů vydávaných v ČLR) podle evidence agentury Bloomber. Následně byla riziková přirážka připočtena ke zveřejněným úvěrovým sazbám Čínské lidové banky pro dluhopisy s ratingem BB se zohledněním doby trvání úvěrů.
(133)
Poté bylo vypočteno zvýhodnění pro vyvážející výrobce jako rozdíl mezi úrokem, který společnosti skutečně zaplatily během období šetření, a úrokem, jenž by byl zaplacen, kdyby se na úvěry použila referenční úroková sazba. Toto zvýhodnění bylo poté vyjádřeno jako procentuální podíl z celkového obratu každého spolupracujícího vyvážejícího výrobce.
(134)
Po poskytnutí informací vláda ČLR přišla s tvrzením, že Komise neměla při výpočtu zvýhodnění odkazovat na žádnou referenční hodnotu, jelikož úvěry prý byly poskytnuty za tržních podmínek, a proto nevzniklo žádné zvýhodnění.
(135)
Jak je vysvětleno v 127. až 130. bodě odůvodnění, trh bankovních půjček je v ČLR narušený, a Komise se tudíž domnívá, že použití referenční hodnoty je plně odůvodněné.
(136)
Vláda ČLR kromě toho tvrdila, že volbu této konkrétní referenční hodnoty Komise dostatečně nezdůvodnila.
(137)
Komise se domnívá, že při výpočtu vhodné referenční hodnoty pro úvěry je přiměřené použít čínské úrokové sazby upravené tak, aby se v nich promítalo běžné tržní riziko. Aktuální finanční situace vývozců byla totiž zjišťována v podmínkách narušeného trhu a čínské banky neposkytly spolehlivé údaje o tom, jak měří rizika a určují úvěrový rating. V takové situaci se proto pokládá za nezbytné uplatnit přirážku, která bude odrážet potenciální dopad narušených podmínek čínského trhu na finanční situaci těchto vývozců.
d) Závěr
(138)
Na základě závěrů šetření dospěla Komise k názoru, že odvětví nekonečných skleněných vláken v ČLR těžilo v průběhu období šetření z preferenčních úvěrů jak od státních bank, tak také od soukromých bank. Financování odvětví nekonečných skleněných vláken zakládá subvenci ve smyslu základního antisubvenčního nařízení, jelikož
a)
existuje finanční příspěvek vlády podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i);
b)
existuje pověření a řízení vládou podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) a
c)
tím je příjemci poskytnuta výhoda, jak vyžaduje čl. 3 odst. 2.
(139)
Vzhledem k existenci finančního příspěvku, výhodě pro vyvážející výrobce a specifičnosti je tato subvence napadnutelná.
e) Výpočet výše subvence
(140)
Ustanovení čl. 6 písm. b) základního antisubvenčního nařízení stanoví, že výhoda u preferenčních půjček by se měla vypočítat jako rozdíl mezi částkou zaplacených úroků a částkou, která by byla zaplacena za srovnatelnou obchodní půjčku, kterou by podnik (příjemce půjčky) mohl získat na trhu. Jak již bylo uvedeno, vzhledem k neexistenci smysluplného posouzení rizik stanovila Komise pro srovnatelné obchodní půjčky tržní referenční hodnotu.
(141)
Výhoda byla vypočtena pro období šetření jako rozdíl mezi úroky skutečně zaplacenými v průběhu období šetření a úroky, které by byly zaplaceny při použití referenční hodnoty.
(142)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise použila pro výpočet zvýhodnění nesprávnou úrokovou sazbu, kterou skutečně zaplatila daná společnost za jednu půjčku. Toto tvrzení bylo přijato a Komise výpočet opravila. Opravený výpočet však neměl žádný účinek na zjištěné subvenční rozpětí.
(143)
Subvenční rozpětí vypočtená pro vyvážející výrobce zařazené do vzorku na základě této metodiky mají tuto podobu:
Preferenční úvěry
Název společnosti
Subvenční rozpětí
Chongqing Polycomp International Corporation
6,3 %
Jiangsu Changhai Composite Materials Holding Co., Ltd (26)
2,6 %
Jushi Group Co., Ltd, Jushi Group Chengdu Co., Ltd, Jushi Group Jiujiang Co., Ltd
7,4 %
4.2. Další režimy preferenčních půjček
(144)
Během období šetření nedostali vyvážející výrobci zařazení do vzorku žádné finanční příspěvky v rámci ostatních režimů preferenčních půjček uvedených v bodě C.3 výše.
5. Grantové programy
(145)
Společností zařazené do vzorku nedostaly během období šetření žádný finanční příspěvek z programů „Famous Brands“, „China World Top Brands“ ani „Funds for Outward Expansion of Industries in Guangdong Province“.
5.1. Zvláštní grantové programy a granty
a) Úvod
(146)
Společnosti zařazené do vzorku dostaly jednorázové granty od různých vládních orgánů na různých úrovních, z čehož vyplynulo přijetí výhody během období šetření. Má se za to, že tyto granty spadají pod grantové programy, jež jsou uvedeny v podnětu, neboť žadatel tvrdil, že výrobci nekonečných skleněných vláken získali jednorázové granty od provinčních a místních orgánů samosprávy a že tyto granty jim přinesly výhodu, protože finanční prostředky obdrželi bez přiměřeného plnění.
(147)
Komise nabídla vládě ČLR konzultace o těchto zvláštních grantech.
(148)
Vláda ČLR se postavila proti konzultacím s argumentem, že by to nebylo v souladu s Dohodou o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, jelikož takové konzultace by se měly uskutečnit před zahájením šetření a pro čínské orgány by bylo nepřiměřenou zátěží, kdyby měly ověřovat informace týkající se každého jednotlivého režimu.
(149)
Většina grantů byla v zanedbatelné výši. Proto je Komise dále neprošetřovala.
(150)
Komise však přešetřila jeden zvláštní a relativně velký grant na vybudování ubytovny pro zaměstnance společnosti, který byl poskytnut jedné ze společností zařazených do vzorku, a u něhož se má za to, že má vazbu na grantové programy uvedené v podnětu.
b) Závěr
(151)
Jednorázový charakter výše uvedeného grantu svědčí jasně o tom, že nebyl dostupný jiným společnostem, a byl tudíž specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního antisubvenčního nařízení. Na základě shromážděných důkazů o poskytnutí tohoto grantu a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších informací má Komise za to, že tento grant představuje subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a odst. 2 základního antisubvenčního nařízení, čímž byla poskytnuta dotčenému vyvážejícímu výrobci výhoda.
(152)
Po poskytnutí informací přišla společnost, jež obdržela grant, s tvrzením, že jí byl grant poskytnutý na obnovu dlouhodobých aktiv, která se odepisují 50 let. Tato subvence by se tedy měla rozepsat na 50 let a při výpočtu subvenčního rozpětí by se měla brát v potaz jen 1/50, která odpovídá výhodě obdržené v období šetření.
(153)
Společnost nepředložila žádný důkaz, jenž by zdůvodňoval odpisové období 50 let u investic do dlouhodobých aktiv, v tomto případě do budovy používané jako ubytovna zaměstnanců. Skutečné odpisové období dlouhodobých aktiv společnosti je obvykle mnohem kratší a odpovídá 10 až 20 rokům. Na tomto základě lze tedy soudit, že zvýhodnění získané tímto grantem je zanedbatelné, a proto by nemělo být napadnuto.
6. Programy osvobození od přímých daní a jejich snížení
6.1. Program „Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně“ pro podniky se zahraničními investicemi
a) Úvod
(154)
Program „Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně“ opravňuje podniky se zahraničními investicemi k tomu, aby první dva roky neplatily žádnou daň z příjmu právnických osob a tři následující roky platily pouze 12,5 % místo 25 %.
b) Právní základ
(155)
Právním základem tohoto programu je článek 8 zákona Čínské lidové republiky o dani z příjmů podniků se zahraničními investicemi a zahraničních podniků (dále jen „zákon o dani týkající se podniků se zahraničními investicemi“) a článek 72 prováděcích pravidel k zákonu Čínské lidové republiky o dani z příjmů podniků se zahraničními investicemi a zahraničních podniků. Podle vlády ČLR byl tento program ukončen podle článku 57 zákona o dani z příjmů podniků z roku 2008 s přechodným obdobím do konce roku 2012. Z uvedeného zákona tedy jasně vyplývá, že v rámci tohoto režimu by existovala výhoda v zdaňovacím období 2012.
c) Závěry šetření
(156)
Uvedený režim „Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně“ přinesl výhody podnikům v průběhu účetního roku 2012, načež byl podle čínské vlády uvedený režim zrušen. Žádná ze společností zařazených do vzorku není podnikem v zahraničním vlastnictví, který by byl způsobilý k využívání uvedeného daňového režimu v průběhu období šetření.
d) Závěr
(157)
Společnosti zařazené do vzorku nedostaly v rámci tohoto programu během období šetření žádný finanční příspěvek. Šetřením se dále zjistilo, že vláda ČLR tento právní režim skutečně zrušila.
6.2. Podniky využívající nové a špičkové technologie
a) Úvod
(158)
Na základě tohoto programu mohou společnosti, které jsou schopny prokázat splnění určitého souboru kritérií k získání statusu „podniku využívajícího nové a špičkové technologie“, využívat sníženou sazbu u daně z příjmů právnických osob ve výši 15 % v porovnání s běžnou sazbou 25 %.
b) Právní základ
(159)
Právní základ tohoto programu tvoří čl. 28 odst. 2 zákona o dani z příjmů podniků z roku 2008 společně se „správními opatřeními pro určení podniku využívajícího nové a špičkové technologie“ (Guo Fa Ke Huo [2008] č. 172); a článek 93 nařízení, kterými se provádí zákon o dani z příjmu podniků, společně s Oznámením státní daňové správy o otázkách týkajících se daně z příjmů podniků využívajících nové a špičkové technologie (Guo Shui Han [2008] č. 985).
c) Závěry šetření
(160)
Tento režim se použije na podniky, které vláda ČLR uzná za podniky využívající nové a špičkové technologie. Aby byly podniky pro tento režim způsobilé, musí mít základní nezávislá práva duševního vlastnictví a musí splňovat následující požadavky, které jsou stanoveny v uvedeném právním základě a lze je shrnout takto:
a)
jejich výroba spadá pod definici výrobků v „oblastech špičkových technologií s klíčovou státní podporou“;
b)
jejich celkové výdaje na výzkum a vývoj tvoří 3-6 % celkového příjmu z prodeje;
c)
jejich příjem z výrobků v oblasti špičkových a nových technologií činí více než 60 % celkového příjmu z prodeje;
d)
pracovníci zapojení do výzkumu a vývoje představují 10 % z celkového počtu zaměstnanců;
e)
ostatní požadavky stanovené „správními opatřeními pro podniky využívající špičkové a nové technologie z roku 2008“ jsou splněny.
(161)
Bylo zjištěno, že někteří vyvážející výrobci zařazení do vzorku tento režim využívají, a platí tedy daň z příjmu právnických osob pouze ve výši 15 % a nikoli 25 %. Tyto společnosti požádaly o status podniků využívajících nové a špičkové technologie a obdržely úřední oznámení, že splnily kritéria režimu, a jsou proto způsobilé k tomu, aby svá přiznání k dani právnických osob vyplnily odpovídajícím způsobem.
d) Závěr
(162)
Komise je toho názoru, že v případě tohoto režimu se jedná o subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního antisubvenčního nařízení, neboť existuje finanční příspěvek v podobě prominutých příjmů vlády ČLR, čímž dotčené společnosti získávají výhodu. Výhoda pro příjemce se rovná daňové úspoře.
(163)
Tato subvence je specifická, jak je definováno v čl. 4 odst. 2 písm. a) základního antisubvenčního nařízení, jelikož je omezena na podniky, které získaly osvědčení podniků využívajících špičkové a nové technologie a splňují všechny požadavky správních opatření z roku 2008. Společnosti zařazené do vzorku vyvážejících výrobců toto osvědčení získaly. Právními předpisy nebo orgánem poskytujícím subvenci nebyla stanovena žádná objektivní kritéria pro způsobilost.
(164)
Po poskytnutí informací vláda ČLR zpochybnila závěry Komise, přičemž tvrdila, že kritéria způsobilosti byla objektivní a platila stejně pro všechny společnosti v ČLR. Kritérium specifičnosti tedy nesplňují.
(165)
Komise s tímto tvrzením nesouhlasí. Grant mohou dostat jen společnosti se zvláštní charakteristikou (podniky využívající špičkové a nové technologie), nikoli všechna odvětví a všechny sektory. Způsobilost navíc rovněž není automatická, ale závisí na udělení osvědčení podniku využívajícímu špičkové a nové technologie, které vydává příslušný orgán na základě vlastního uvážení. Tento režim je tudíž v podstatě specifický.
(166)
Komise proto tuto subvenci považuje za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(167)
Komise vypočítala výši napadnutelné subvence jako rozdíl mezi výší daně běžně placené v průběhu období šetření a výší daně, kterou v období šetření skutečně zaplatily dotčené společnosti.
Podniky využívající nové a špičkové technologie
Název společnosti
Subvenční rozpětí
Chongqing Polycomp International Corporation
0,0 %
Jiangsu Changhai Composite Materials Holding Co., Ltd (27)
1,3 %
Jushi Group Co., Ltd, Jushi Group Chengdu Co., Ltd, Jushi Group Jiujiang Co., Ltd
0,8 %
6.3. Snížení daně z příjmů pro podniky se zahraničními investicemi, které nakupují zařízení vyrobená v Číně
a) Úvod
(168)
Tento program umožňuje společnosti uplatnit daňové úlevy na nákup tuzemského zařízení, pokud je projekt v souladu s průmyslovou politikou čínské vlády. Na dodatečné zvýšení daňové povinnosti z předchozího roku se může uplatňovat daňová úleva až do výše 40 % nákupní ceny tuzemského zařízení.
b) Právní základ
(169)
Právním základem tohoto programu jsou prozatímní opatření, která se týkají slevy na dani z příjmu u investic do zařízení vyrobených v tuzemsku pro projekty technologické modernizace ze dne 1. července 1999 a oznámení státní daňové správy o zastavení uplatňování slevy na daň z příjmů podniků a opatření státní daňové správy týkající se výjimek pro investice podniku do nákupu zařízení vyrobeného v tuzemsku, č. 52 [2008] s účinností od 1. ledna 2008.
c) Závěry šetření
(170)
Vláda ČLR tvrdila, že tento program byl ukončen počínaje lednem 2008, a to v souladu se zmíněným oznámením č. 52. Šetření však odhalilo, že jedna společnost zařazená do vzorku těžila z tohoto programu během období šetření.
d) Závěr
(171)
Uvedený program představuje subvenci, neboť poskytuje finanční příspěvek ve formě prominutých příjmů vlády ČLR v souladu s čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Tento program poskytuje příjemcům výhodu ve výši, která se rovná daňové úspoře ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního anitsubvenčního nařízení. Tato subvence je specifická ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. b) základního antisubvenčního nařízení, neboť daňová úspora závisí na přednostním používání domácího zboží na úkor zboží dováženého.
e) Výpočet výše subvence
(172)
Komise vypočítala výši napadnutelné subvence jako rozdíl mezi výší daně běžně placené v průběhu období šetření a výší daně, kterou v období šetření skutečně zaplatily dotčené společnosti.
(173)
Subvenční sazba zjištěná pro tuto subvenci podniku Jiangsu Changhai Group během období šetření činí 0,2 %.
(174)
Po poskytnutí informací přišel jeden vyvážející výrobce s tvrzením, že v rámci režimu „Snížení daně z příjmů pro podniky se zahraničními investicemi, které nakupují zařízení vyrobená v Číně“ nebyl způsobilý k získání finančního příspěvku, jelikož nebyl podnikem se zahraničními investicemi. Komise mu tedy na základě dostupných údajů chybně připsala zvýhodnění podle tohoto režimu. Rovněž tvrdil, že byly zjištěny menší početní chyby. Obě tvrzení byla přijata a výpočet subvenčního rozpětí byl odpovídajícím způsobem opraven.
6.4. Jiné režimy osvobození od přímých daní a programy jejich snížení
(175)
Byl přezkoumán také zápočet daně za VaV. Toto opatření se však týkalo zanedbatelných částek. Proto ho Komise dále neprošetřovala.
(176)
Během období šetření nedostali vyvážející výrobci zařazení do vzorku žádné finanční příspěvky z jiných programů osvobození od daně uvedených v bodě C.3 výše.
7. Programy týkající se nepřímých daní a dovozního cla
7.1. Osvobození od DPH a snížení dovozních cel při využívání dovezeného zařízení
a) Úvod
(177)
Tento program stanoví osvobození od DPH a dovozních cel ve prospěch podniků se zahraničními investicemi nebo tuzemských podniků na dovoz investičního zařízení použitého v jejich výrobě. Osvobození od daně je podmíněno tím, že zařízení nesmí být uvedeno na seznamu nezpůsobilých zařízení a že podnik musí obdržet osvědčení o státem upřednostňovaném projektu, jež vydávají čínské orgány nebo Národní komise pro rozvoj a reformy v souladu s příslušnými právními předpisy o investicích, daních a clech.
b) Právní základ
(178)
Právní základ tohoto programu tvoří Oběžník Státní rady o úpravě daňové politiky v případě dováženého zařízení, Guo Fa č. 37/1997, Oznámení ministerstva financí, všeobecné celní správy a státní daňové správy o úpravě některých preferenčních politik týkajících se cla na dovoz, sdělení ministerstva financí, všeobecné celní správy a státní daňové správy [2008] č. 43, Oznámení Národní komise pro rozvoj a reformy č. 316/2006 ze dne 22. února 2006 o důležitých otázkách k vyřizování potvrzení o státem upřednostňovaných projektech financovaných z domácích a zahraničních zdrojů a Katalog zboží dováženého pro podniky se zahraničními investicemi a tuzemské podniky, jež nelze vyjmout z celní povinnosti, pro rok 2008.
c) Závěry šetření
(179)
Všechny společnosti zařazené do vzorku z tohoto režimu těžily.
d) Závěr
(180)
Má se za to, že uvedený program poskytuje finanční příspěvek v podobě prominutých příjmů vlády ČLR ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii), neboť podniky se zahraničními investicemi a další způsobilé tuzemské podniky jsou osvobozené od platby DPH nebo cel, které by byly jinak splatné. Poskytuje tedy výhodu společnostem z řad příjemců ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního antisubvenčního nařízení. Program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního antisubvenčního nařízení, neboť právní předpisy, kterými se tento orgán řídí, omezují přístup k subvenci na podniky, které investují v rámci specifické obchodní kategorie taxativně vymezené zákonem a které patří buď do upřednostňované kategorie nebo do zakázané kategorie B v rámci Katalogu pro orientaci průmyslu v oblasti zahraničních investic a převodu technologií, nebo které jsou v souladu s Katalogem klíčových odvětví, výrobků a technologií, jejichž rozvoj upřednostňuje stát.
(181)
Po poskytnutí informací vláda ČLR zpochybnila závěry Komise, přičemž tvrdila, že kritéria způsobilosti byla objektivní a platila stejně pro všechny společnosti v ČLR. Kritérium specifičnosti tedy nesplňují. Vláda ČLR však nepoukázala na žádné konkrétní ustanovení v právních předpisech, které by doložilo její stanovisko, a nepředložila ani žádný přesvědčivý důkaz o tom, že způsobilost je automatická.
(182)
Vláda ČLR i jeden vyvážející výrobce také tvrdili, že Komise nemůže napadnout možné zvýhodnění v oblasti DPH, které snad získaly tři společnosti zařazené do vzorku, jelikož v minulosti přiznané osvobození od DPH se s účinností od roku 2009 již nemohlo využívat. Když se tedy předpokládá průměrné 5leté až 10leté odpisové období dotčeného dovezeného zařízení, údajné zvýhodnění by buď skončilo před uložením opatření nebo by pravděpodobně nepokračovalo během celého pětiletého trvání opatření.
(183)
Komise poznamenává, že odpisové období je u některého dovezeného zařízení mnohem delší než 10 let a v některých případech mohlo trvat 15 či 20 roků. Komise každopádně nenapadla žádné zvýhodnění vzniklé z nákupů dovezeného zařízení po roce 2009. Vláda ČLR navíc uznává, že tyto společnosti mohly těžit z daného režimu ještě „chvíli poté“, tj. po uložení opatření. Tento argument se proto odmítá.
e) Výpočet výše subvence
(184)
Výše napadnutelné subvence se vypočítává s ohledem na zvýhodnění, které získal příjemce a jehož existence byla v průběhu období šetření zjištěna. Má se za to, že zvýhodnění příjemce se rovná výši DPH a osvobození od cel na dovážené zařízení. Aby se zajistilo, že se napadnutelná částka bude vztahovat pouze na období šetření, byla získaná výhoda odepisována po dobu životnosti zařízení v souladu s běžnými účetními postupy vyvážejícího výrobce.
(185)
Subvenční sazba zjištěná pro tento program během období šetření činí u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku:
Osvobození od DPH a snížení dovozních cel při využívání dovezeného zařízení
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Chongqing Polycomp International Corporation
0,5 %
Jiangsu Changhai Composite Materials Holding Co., Ltd (28)
0,1 %
Jushi Group Co., Ltd, Jushi Group Chengdu Co., Ltd, Jushi Group Jiujiang Co., Ltd
0,5 %
7.2. Jiné režimy osvobození od nepřímých daní a programy jejich snížení
(186)
Během období šetření nedostali vyvážející výrobci zařazení do vzorku žádné finanční příspěvky z jiných programů osvobození od nepřímých daní uvedených v bodě C.3 výše.
8. Dodání zboží nebo poskytnutí služeb vládou za cenu nižší než přiměřenou
8.1. Poskytnutí surovin, elektřiny, vody
(187)
V průběhu období šetření nebyla zjištěna žádná subvence spojená s nákupem surovin, vody nebo elektřiny vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku v průběhu období šetření.
8.2. Poskytování práv k užívání pozemků
a) Úvod
(188)
Společnosti nesmí v ČLR přímo nakupovat pozemky, mohou si pouze koupit práva k užívání pozemků od místních orgánů.
b) Právní základ
(189)
Zákon ČLR o správě půdy uvádí, že veškerá půda patří lidu a nelze ji kupovat či prodávat, ale stanoví podmínky, za kterých lze prodávat práva k užívání pozemků podnikům, a to v zadávacím řízení, nabídkovém řízení nebo v dražbě.
c) Závěry šetření
(190)
Systém dražby by v zásadě umožnil trhu posoudit cenu konkrétního práva k užívání pozemků, a cena by tedy byla stanovena nezávisle. Vláda ČLR však uvedla, že v každém případě stanoví spodní hranici cen pro každý stupeň pozemku (pozemky jsou ohodnoceny stupněm od 1 do 15 na základě kvality parcely), pod které nesmí cena práva k užívání pozemku klesnout.
(191)
Vláda ČLR má rovněž pod kontrolou nabídku pozemků tím, že pro jednotlivé provincie a na každý rok stanoví omezenou kvótu pozemků, k nimž lze prodávat práva k užívání pro průmyslové účely nebo pro účely bydlení.
(192)
V každém případě, u žádného nákupu práva k užívání pozemku vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku Komise neshledala žádné důkazy dražebního postupu, který by nezávisle stanovil cenu práva k užívání pozemků. Vyvážející výrobce ocenil pozemek vyvolávací cenovou nabídkou a jelikož byl jediným zájemcem, získal právo k užívání pozemku. Po poskytnutí informací vláda ČLR prohlásila, že nesouhlasí se závěry Komise o tom, že v ČLR není funkční trh pro prodej práv na užívání pozemků. Na podporu tohoto stanoviska však nepředložila žádné nové argumenty.
(193)
Závěry šetření potvrzují, že situace týkající se poskytování a nabývání pozemků v ČLR je nejasná a netransparentní a že ceny často svévolně stanovují úřady. Úřady stanoví ceny podle systému oceňování městských pozemků, který jim při určování ceny pozemků pro průmyslové využití ukládá kromě dalších kritérií povinnost brát v úvahu průmyslovou politiku (29).
(194)
Také z nezávislých veřejně dostupných informací lze usuzovat, že pozemky v ČLR jsou poskytovány za ceny nižší, než jsou běžné tržní sazby (30).
(195)
Ve skutečnosti tedy společnosti zařazené do vzorku zaplatily cenu stanovenou vládou ČLR. Právo k užívání pozemků se poskytuje za cenu nižší než přiměřenou v porovnání s referenční tržní hodnotou, která je uvedena v písmeni e) níže.
(196)
Situaci týkající se pozemků v ČLR rozebírá rovněž pracovní dokument MMF, který potvrzuje, že při poskytování práv k užívání pozemků čínským podnikům nejsou respektovány tržní podmínky (31).
d) Závěr
(197)
Komise dospěla k závěru, že poskytování práv k užívání pozemků vládou ČLR je nutno pokládat ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iii) a čl. 3 odst. 2 základního antisubvenčního nařízení za subvenci v podobě dodání zboží, a společnostem tím byla poskytnuta výhoda. Jelikož šetření neprokázalo existenci fungujícího trhu pro prodej práv k užívání pozemků v ČLR, použití vnější referenční hodnoty (viz písmeno e) níže) ukazuje, že částka, kterou vývozci zařazení do vzorku zaplatili za práva k užívání pozemků, je nižší než tržní sazba.
(198)
Jak je podrobně vysvětleno v 67. až 82. bodě odůvodnění, subvence je specifická ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) a c) základního antisubvenčního nařízení, protože rozhodnutí Státní rady č. 40 ukládá veřejným orgánům povinnost zajistit, aby byly pozemky poskytovány upřednostňovaným odvětvím, k nimž patří i odvětví nekonečných skleněných vláken, jak je podrobně vysvětleno v 67. až 82. bodě odůvodnění. Článek 18 rozhodnutí č. 40 objasňuje, že odvětví, která jsou „omezená“, nebudou mít k právům k užívání pozemků přístup.
e) Výpočet subvenčního rozpětí
(199)
Výhodu tedy představuje rozdíl mezi cenou zaplacenou za právo k využívání pozemků a vhodným vnějším referenčním základem.
(200)
Komise považuje Tchaj-wan za vhodný vnější referenční základ z těchto důvodů:
a)
srovnatelná úroveň hospodářského rozvoje, HDP a hospodářských struktur na Tchaj-wanu a ve většině provincií a měst v ČLR, kde sídlí vyvážející výrobci zařazení do vzorku;
b)
fyzická blízkost ČLR a Tchaj-wanu;
c)
vysoký stupeň rozvoje průmyslové infrastruktury na Tchaj-wanu a v mnoha provinciích v ČLR;
d)
silné hospodářské vazby a přeshraniční obchod mezi Tchaj-wanem a ČLR;
e)
vysoká hustota obyvatelstva v mnoha provinciích ČLR a na Tchaj-wanu;
f)
podobný typ pozemků a obchodních transakcí použitých pro stanovení relevantního referenčního základu na Tchaj-wanu a v ČLR a
g)
společné demografické, jazykové a kulturní charakteristické rysy Tchaj-wanu a ČLR.
(201)
Po poskytnutí informací vznesla vláda ČLR námitku proti použití Tchaj-wanu coby referenčního základu s tím, že hustota obyvatelstva na Tchaj-wanu je mnohokrát vyšší než v ČLR, a kvůli tomu jsou ceny a situace pozemků v obou zemích nesrovnatelné. Komise nicméně soudí, že z mnoha důvodů uvedených v předchozím bodě odůvodnění byl tento referenční základ zvolen rozumně.
(202)
Kromě toho po poskytnutí informací jeden z vyvážejících výrobců zařazených do vzorku uvedl, že použití Tchaj-wanu není vhodné s ohledem na hospodářské podmínky v provincii, ve které se nachází, nicméně nenavrhl žádné jiné řešení. Tvrdil rovněž, že fyzická blízkost ČLR a Tchaj-wanu by se neměla považovat za platné kritérium pro volbu této konkrétní referenční hodnoty, ale své tvrzení nezdůvodnil. Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy jiné návrhy řešení referenční hodnoty, použití Tchaj-wanu se potvrzuje.
(203)
Vzhledem ke všem těmto faktorům dospěla Komise k závěru, že ceny práv k užívání pozemků v ČLR, pokud by na trhu převládaly tržní podmínky, by pro vyvážející výrobce zařazené do vzorku byly velmi podobné cenám pozemků na Tchaj-wanu.
(204)
Průměrné ceny pozemků na Tchaj-wanu v roce 2012 byly převzaty od Odboru průmyslu Ministerstva hospodářství a upraveny zpětně o inflaci a růst HDP za účelem stanovení referenční ceny pro pozemky v jednotlivých kalendářních letech. Vzhledem k tomu, že práva k užívání pozemků platí 50 let a po tuto dobu se odepisují, výhoda v období šetření činí 1/50 rozdílu mezi referenční cenou a skutečně uhrazenou cenou.
(205)
Subvenční sazba zjištěná pro poskytování pozemků za cenu nižší než přiměřenou činí:
Poskytování pozemků za cenu nižší než přiměřenou
Název společnosti
Subvenční rozpětí
Chongqing Polycomp International Corporation
2,9 %
Jiangsu Changhai Composite Materials Holding Co., Ltd (32)
1,6 %
Jushi Group Co., Ltd, Jushi Group Chengdu Co., Ltd, Jushi Group Jiujiang Co., Ltd
1,6 %
9. Závěr ohledně subvencování
(206)
Komise vypočítala výši napadnutelných subvencí v souladu s ustanoveními základního antisubvenčního nařízení pro šetřené společnosti a jednotlivé režimy a sečtením těchto výsledků vypočítala celkovou výši subvence pro každého vyvážejícího výrobce za období šetření.
(207)
Pro výpočet níže uvedených celkových subvenční rozpětí Komise nejprve vypočítala procento subvencování, což je podíl výše subvence na celkovém obratu společnosti. Tato procentuální hodnota pak byla použita k výpočtu subvence poskytnuté na vývoz dotčeného výrobku do Unie v období šetření.
(208)
Dále byla vypočítána výše subvence na tunu dotčeného výrobku vyvezeného do Unie v průběhu období šetření a níže uvedená rozpětí byla vypočítána jako procento hodnoty nákladů, pojištění a přepravného („CIF“) stejného vývozu za tunu.
(209)
V souladu s čl. 15 odst. 3 základního antisubvenčního nařízení je celkové rozpětí subvence pro spolupracující společnosti nezařazené do vzorku vypočteno na základě váženého průměru subvenčního rozpětí zjištěného pro spolupracující vyvážející výrobce zařazené do vzorku, s výjimkou skupiny, do níž patří vyvážející výrobce, na něhož se vztahují ustanovení čl. 28 odst. 1.
Název společnosti
Subvenční rozpětí
Chongqing Polycomp International Corporation
9,7 %
Jiangsu Changhai Composite Materials Holding Co., Ltd (33)
5,8 %
Jushi Group Co., Ltd, Jushi Group Chengdu Co., Ltd, Jushi Group Jiujiang Co., Ltd
10,3 %
Ostatní spolupracující společnosti
10,2 %
D. ÚJMA
1. Výroba v Unii a výrobní odvětví v Unii
(210)
Během období šetření vyrábělo obdobný výrobek v Unii osm výrobců. Tito výrobci tvoří „výrobní odvětví Unie“ ve smyslu čl. 4 odst. 1 základního antidumpingového nařízení a čl. 9 odst. 1 základního antisubvenčního nařízení.
(211)
Celková výroba v Unii během období šetření byla stanovena mezi 530 000 a 580 000 tunami. Komise stanovila tento údaj na základě všech dostupných informací o výrobním odvětví Unie, jak je poskytlo sdružení APFE. Jak je uvedeno v 17. bodě odůvodnění, do vzorku byli vybráni tři výrobci v Unii, kteří představují 52 % celkové výroby obdobného výrobku v Unii.
(212)
Na základě informací obsažených v podnětu/žádosti o přezkum, kde byly zpřístupněny skutečné makroekonomické ukazatele žadatelů, a na základě toho, že pouze velmi omezený počet výrobců v Unii nebyl ve skupině žadatelů, je zřejmě vhodné nezveřejňovat skutečné celkové makroekonomické ukazatele týkající se všech výrobců v Unii, neboť by to každé zúčastněné straně umožnilo dovtípit se chybějící údaje o konkrétních společnostech, které žádost nepodaly.
(213)
Po poskytnutí konečných informací vznesla vláda ČLR námitky proti důvěrnému zacházení a proti uvádění rozmezí v případě celkové spotřeby v Unii a dalších ukazatelů makroekonomické újmy.
(214)
Na základě žádosti a po předložení pádných důvodů má Komise povinnost respektovat důvěrné údaje výrobců, kteří nejsou žadateli. Odhalení přesných makroekonomických ukazatelů by umožnilo identifikaci důvěrných údajů těchto výrobců a poškodilo by jejich zájmy. Tato námitka se proto zamítá.
2. Spotřeba v Unii
(215)
Komise stanovila spotřebu v Unii na základě i) objemu prodeje výrobního odvětví Unie na trhu Unie podle údajů poskytnutých sdružením APFE a ii) dovozu z třetích zemí podle údajů Eurostatu (Comext).
(216)
Spotřeba v Unii se vyvíjela takto:
Tabulka 1
Spotřeba v Unii (v tunách)
2010
2011
2012
OŠ
Celková spotřeba v Unii
700 000 - 750 000
680 000 - 730 000
710 000 - 760 000
720 000 - 770 000
Index (2010 = 100)
100
97
101
103
Zdroj: Údaje poskytnuté sdružením APFE; Eurostat (Comext)
(217)
Mezi rokem 2010 a obdobím šetření se spotřeba Unie zvýšila o 3 %.
(218)
Po poskytnutí konečných informací přišel jeden uživatel s tvrzením, že spotřeba Unie klesla v roce 2009 téměř o 30 %. Tvrdil, že z tohoto pohledu není 3 % zvýšení v roce 2010 významné. Komise však toto zvýšení nehodnotila jako významné, ale poznamenala, že v posuzovaném období se spotřeba zvýšila.
3. Dovoz z dotčené země
3.1. Objem dumpingového a subvencovaného dovozu a jeho podíl na trhu
(219)
Níže uvedená analýza zahrnuje dumpingový a subvencovaný dovoz od stejných výrobců v ČLR zařazených do vzorku a za stejné období šetření.
(220)
Objem dovozu dotčeného výrobku z ČLR se vyvíjel takto:
Tabulka 2
Objem dovozu (v tunách), podíl na trhu
2009
2010
2011
2012
OŠ
Objem dovozu (v tunách)
98 916
152 514
109 172
125 781
130 958
Index (2010 = 100)
65
100
72
82
86
Index (2009 = 100)
100
154
110
127
132
Podíl na trhu
13 % - 18 %
19 % - 24 %
13 % - 18 %
15 % - 20 %
15 % - 20 %
Index (2010 = 100)
87
100
73
81
83
Index (2009 = 100)
100
115
84
93
97
Zdroj: Eurostat (Comext)
(221)
Objem dovozu z ČLR se během posuzovaného období snížil o 14 % a jeho podíl na trhu o 17 %. Rok 2010 však není vhodným referenčním rokem a trend dovozu by byl přesněji analyzován, kdyby se bral v úvahu také předcházející rok 2009, jak ukazuje tabulka výše. Rok 2010 se vyznačoval velkým hromaděním zásob čínských výrobků z nekonečných skleněných vláken u dovozců v Unii před uložením prozatímních cel v září 2010. Šetření skutečně odhalilo, že během prvních devíti měsíců roku 2010 bylo z ČLR dovezeno mnohem větší množství než obvykle. Dovoz z ČLR v roce 2009 činil přibližně 99 000 tun, zatímco v roce 2010 přesáhl 152 000 tun, aby poté v roce 2011 klesl na zhruba 109 000 tun. Tento vývoj ukazuje jasný nárůst dovozu po roce 2009. Od roku 2011 se čínský dovoz zvýšil o 20 % v objemovém vyjádření, což vedlo k opětovnému zvýšení podílu na trhu o 2 procentní body.
(222)
Několik stran zopakovalo svá tvrzení, že mezi rokem 2010 a koncem období šetření dovoz z ČLR a jeho podíl na trhu klesl, a že tedy nebylo prokázáno významné zvýšení dovozu, jak to požaduje čl. 3 odst. 2 antidumpingové dohody WTO a čl. 15 odst. 2 dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních. Dále tvrdí, že rok 2009 není vhodným referenčním rokem z těchto důvodů: i) v základním antidumpingovém nařízení a základním antisubvenčním nařízení neexistuje právní základ a senát ve věci Mexico-Steel Pipes and Tubes rozhodl, že „vyšetřujícímu orgánu není dovoleno používat časové podmnožiny určitého období“, ii) neexistuje důkaz pro tvrzení, že dovoz v roce 2010 byl výsledkem vytváření zásob a iii) údaje za rok 2009 nebyly zohledněny při jiných aspektech posouzení újmy, kvůli čemuž je tedy toto posouzení neobjektivní.
(223)
Pokud jde o první a třetí tvrzení, základní antidumpingové nařízení a základní antisubvenční nařízení jakožto rozhodné právní předpisy podrobně nestanoví, jaké období je třeba brát v úvahu pro účely analýzy trendů. Není tedy důvod, proč nezohledňovat rok 2009 pro účely analýzy trendů dovozu z ČLR. Tím se analýza nestává neobjektivní, naopak, doplňuje analýzu o situaci výrobního odvětví Unie. Jak je uvedeno výše v 219. bodě odůvodnění, rok 2009 byl zohledněn jako doplněk posuzovaného období pouze s ohledem na specifické ukazatele újmy související s čínským dovozem. Co se týče dalších ukazatelů újmy, neexistoval žádný objektivní důvod, proč by se neměly brát plně v potaz všechny roky posuzovaného období.
(224)
Pokud jde o druhé tvrzení, v měsíčních údajích o dovozu z databáze vytvořené v souladu s čl. 14 odst. 6 základního antidumpingového nařízení je výsledek hromadění zásob zcela patrný (viz následující graf č.1) (34). Před uložením prozatímních opatření došlo k prudkému růstu dovozu dotčeného výrobku z ČLR ve druhém a třetím čtvrtletí roku 2010 (u spotřeby to nastalo před koncem roku 2010/začátkem roku 2011 kvůli omezené skladovatelnosti). Neodpovídá to podobnému zvýšení spotřeby, což naznačuje, že tento dovoz byl uskutečněn za účelem vytvoření zásob v očekávání nadcházejícího uložení opatření. Vláda ČLR neposkytla jiné vysvětlení tohoto zvýšení, a Komise se proto může důvodně domnívat, že k tvorbě zásob došlo před uložením prozatímních opatření koncem roku 2010. Dále se to projevuje tím, že úroveň měsíčního dovozu z ČLR v období mezi prozatímními a konečnými opatřeními (čtvrté čtvrtletí roku 2010 a první trimestr roku 2011) byla velmi nízká. Když byla opatření v konečné fázi snížena (v březnu 2011), úrovně měsíčního dovozu se opět zvedly a zůstaly stabilní.
Graf 1
Dovoz dotčeného výrobku z ČLR (množství za měsíc)
Zdroj: Databáze podle čl. 14 odst. 6
3.2. Ceny dumpingového a subvencovaného dovozu
(225)
Ceny čínského dovozu (bez platných antidumpingových cel) se vyvíjely takto:
Tabulka 3
Dovozní ceny
2010
2011
2012
OŠ
Průměrná cena CIF (EUR/t)
911
877
892
834
Index (2010 = 100)
100
96
98
92
Zdroj: Eurostat (Comext)
(226)
Čínské dovozní ceny CIF (bez platných antidumpingových cel) se průběhu posuzovaného období změnily z 911 EUR/t na 834 EUR/t. To představuje snížení o 8 % v průběhu posuzovaného období.
(227)
Vláda ČLR a jeden uživatel tvrdili, že je zavádějící srovnávat průměrné dovozní ceny, když nebyla provedena analýza sortimentu výrobků. Vláda ČLR dále uvedla, že většina dovozu z ČLR se skládala z nejlevnějšího typu výrobku, to znamená z pramenců.
(228)
Na rozdíl od toho, co se tvrdilo, při analýze bylo plně přihlédnuto k sortimentu výrobků, protože Komise porovnala prodejní ceny čínských vyvážejících výrobců s prodejními cenami výrobců v Unii zařazených do vzorku za každý typ výrobku. Stejně se postupovalo i v původním šetření.
(229)
Po poskytnutí konečných informací požádala vláda ČLR o čínské dovozní ceny jednotlivých typů výrobku v tabulce č. 3 vzhledem k tomu, že údaje o jednotlivých typech výrobku se používají pro výpočet cenového podbízení a rozpětí újmy.
(230)
Průměrná čínská dovozní cena z tabulky č. 3 se používá k znázornění trendu po celé posuzované období. Za účelem vykázání trendů je použití průměrných cen na místě. Pro určení cenového podbízení a pro výpočet rozpětí újmy byly použity údaje pro jednotlivé typy výrobku.
(231)
Za účelem určení cenového podbízení během období šetření byly vážené průměrné prodejní ceny jednotlivých typů výrobku prodávaných výrobci v Unii zařazenými do vzorku účtované odběratelům na trhu Unie, kteří nejsou ve spojení, upravené na úroveň cen ze závodu, porovnány s odpovídajícími váženými průměrnými cenami jednotlivých typů výrobku z dovozu čínských výrobců zařazených do vzorku účtovanými prvnímu nezávislému odběrateli na trhu Unie, stanovenými na základě cen CIF a příslušně upravenými o cla, antidumpingová cla a náklady po dovozu. Porovnání cen bylo provedeno podle jednotlivých typů u transakcí na stejné obchodní úrovni. Výsledek tohoto srovnání byl vyjádřen jako procentní podíl vážené průměrné ceny ze závodu výrobců v Unii zařazených do vzorku během období šetření. Výsledek ukázal u jednoho velkého čínského vývozce do Unie rozpětí cenového podbízení ve výši 2 %, a to i přes platná antidumpingová opatření (a cla), která byla k dovozní ceně připočtena. Velká většina jiných dovozů se uskutečnila za ceny srovnatelné s cenami Unie.
(232)
Po poskytnutí konečných informací přišel jeden vyvážející výrobce s tvrzením, že u tří kontrolních čísel výrobků (PCN) jsou nepřesné hodnoty CIF.
(233)
Toto tvrzení bylo správné a Komise upravila příslušné hodnoty CIF, což vedlo k malé změně v rozpětí cenového podbízení a prodeje pod cenou u tohoto vyvážejícího výrobce (viz 440. bod odůvodnění).
(234)
Několik stran namítalo, že během období šetření nedocházelo k významnému cenovému podbízení. Uvedly, že rozpětí cenového podbízení u jediného vývozce ve výši 2 % je téměř zanedbatelné (de minimis) a nelze ho považovat za významné. Kromě toho se odvolávají na praxi Komise, která měla obvykle za to, že omezené cenové podbízení nebo prodej pod cenou do 6 % nemá žádný účinek na obecnou cenovou hladinu v Unii kvůli omezenému objemu vývozu.
(235)
Navzdory současným antidumpingovým clům stále dochází k cenovému podbízení. Odvolávat se na praxi Komise je zavádějící. V případě „těžké sody“ (35) bylo rozhodnuto, že 6 % cenové podbízení nemá prakticky žádný účinek na všeobecnou cenovou hladinu kvůli omezenému objemu dovozu ve spojení s tržním podílem vyvážející země ve výši 1,4 %. Pro porovnání lze uvést, že tržní podíl ČLR v období šetření se pohyboval mezi 15 % a 20 %. V případě „některých laserových optických snímacích systémů“ (36) se odkazovalo na omezené cenové podbízení dotčeného dovozu s ohledem na i) velké zvýšení spotřeby Unie (129 %) a ii) povahu dotčeného výrobku coby nehomogenního výrobku s velmi pestrými rysy a technickými rozdíly, jehož se dotýká rychlý technologický rozvoj. V aktuálních šetřeních má trh dotčeného výrobku úplně jinou povahu a velikost cenového podbízení se tudíž musí posuzovat v podmínkách tohoto zvláštního trhu. Dotčený výrobek je základní homogenní vyztužovací výrobek na trhu, který je dosti stabilní. Takový trh je citlivější na cenové rozdíly a i menší cenový rozdíl může mít na trh velký vliv. Závěry Komise se nemění jen proto, že nedošlo k většímu cenovému podbízení. Tento prvek byl naopak při posuzování plně zohledněn. Každý případ je každopádně posuzován individuálně podle jeho vlastních specifik a obrázek o újmě se skládá z mnoha ukazatelů, z nichž ani jeden nemůže mít rozhodující význam.
4. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
(236)
V souladu s čl. 3 odst. 5 základního antidumpingového nařízení a čl. 8 odst. 4 základního antisubvenčního nařízení byly v rámci analýzy účinků dumpingového a subvencovaného dovozu na výrobní odvětví Unie posouzeny všechny ekonomické ukazatele, které v posuzovaném období ovlivňovaly stav výrobního odvětví Unie.
(237)
Jak je uvedeno v 17. až 25. bodě odůvodnění, byl za účelem určení možné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie proveden výběr vzorku.
(238)
Pro účely analýzy újmy Komise rozlišovala mezi makroekonomickými a mikroekonomickými ukazateli újmy. Komise posoudila makroekonomické ukazatele na základě údajů uvedených v podnětu a v žádosti o přezkum a též v následujících podáních a, pokud to bylo možné, zkontrolovala je se statistickými údaji. Údaje se vztahovaly na všechny výrobce v Unii. Komise posoudila mikroekonomické ukazatele na základě údajů obsažených v odpovědích na dotazník od výrobců v Unii zařazených do vzorku. Oba soubory údajů byl shledány jako reprezentativní pro hospodářskou situaci výrobního odvětví Unie.
(239)
Makroekonomické ukazatele jsou tyto: výroba, výrobní kapacita, využití kapacity, objem prodeje, podíl na trhu, růst, zaměstnanost, produktivita, rozsah dumpingového a subvenčního rozpětí a překonání účinků dřívějšího dumpingu nebo subvencí.
(240)
Mikroekonomické ukazatele jsou tyto: průměrné jednotkové ceny, jednotkové náklady, náklady práce, zásoby, ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost opatřit si kapitál.
5. Makroekonomické ukazatele
5.1. Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
(241)
Kolísání roční výroby je ve výrobním odvětví Unie běžné, protože je nutno provádět přestavbu pecí každých 7 až 10 let, kvůli čemuž se během roku před přestavbou produkuje vyšší objem výroby do zásob, a v roce, kdy je pec odstavena za účelem obnovy, je objem výroby nižší. V roce, kdy je pec odstavena za účelem přestavby, je také nižší výrobní kapacita.
(242)
S přihlédnutím k těmto omezením se celková výroba, výrobní kapacita a využití kapacity v Unii v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 4
Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
2010
2011
2012
OŠ
Objem výroby (v tunách)
560 000 - 610 000
580 000 - 630 000
510 000 - 560 000
530 000 - 580 000
Index
100
103
92
95
Výrobní kapacita (v tunách)
670 000 - 720 000
680 000 - 730 000
650 000 - 700 000
640 000 - 690 000
Index
100
101
97
96
Využití kapacity
84 %
86 %
81 %
84 %
Index
100
102
95
99
Zdroj: Údaje poskytnuté sdružením APFE
(243)
V podmínkách rostoucí spotřeby Unie (o 3 %) vyrábělo výrobní odvětví Unie mezi rokem 2010 a obdobím šetření o 5 % méně obdobného výrobku. Též výrobní kapacita se snížila mezi rokem 2010 a obdobím šetření přibližně o 4 %. Využití kapacity zůstalo během posuzovaného období víceméně stabilní s výjimkou poklesu v roce 2012.
(244)
Mezi roky 2011 a 2012 lze pozorovat pokles výroby o 11 procentních bodů a pokles výrobní kapacity o 4 procentní body. Byl to důsledek restrukturalizace výrobního odvětví Unie a uzavření některých jeho závodů. Společnost Ahlstrom, výrobce nekonečných skleněných vláken, ukončila výrobu na konci roku 2011 a společnost Owens Corning Vado Ligure v Itálii uzavřela svůj výrobní závod v roce 2012, neboť nebyly schopny překonat účinky dumpingového dovozu. Výrobní odvětví Unie se však domnívá, že po restrukturalizaci a po obnovení rovných podmínek si může zachovat životaschopnost, což vysvětluje, proč výrobní odvětví Unie stále investuje do přestavby stávajících pecí.
(245)
Po poskytnutí konečných informací přišla vláda ČLR s tvrzením, že Komise odkazovala na podprůměrnou životnost pecí, a proto investice výrobců v Unii nebo využití pecí vykazují výraznou neefektivnost.
(246)
Bylo prokázáno, že výrobní odvětví Unie přijímalo rozhodnutí o přestavbě pecí na základě úvah o výrobě a energetické účinnosti. Neexistovaly náznaky, že životnost pece, tak jak toto kritérium používají výrobci v Unii zařazení do vzorku, není v souladu s osvědčenými postupy a požadavky sortimentu výrobků.
(247)
Několik stran tvrdilo, že je třeba brát v úvahu delší období než období od roku 2010 do období šetření, zvláště kvůli nákladům na přestavbu pecí, které mají vliv na všechny makroekonomické a mikroekonomické ukazatele. Vláda ČLR prohlásila, že nebyly poskytnuty žádné údaje či informace o tom, v kterých letech se výrobci v Unii pustili do přestavby pecí.
(248)
Přestavba pecí se opakuje a je tomuto odvětví vlastní. Je nutná pro zajištění kontinuity provozu a udržení kapacity. Investice do VaV souvisejí přímo s provozní kapacitou a umožňují vyvíjet výrobky přizpůsobené potřebám odběratele. Tyto investice tudíž nejsou pro posuzované období nijak výjimečné. Bez ohledu na uvažovanou dobu jejich trvání budou mít opravy či přestavby pecí vždy vliv na objem produkce. Konkrétní informace společnosti o tom, kdy docházelo k přestavbě, se považují za důvěrné.
(249)
Jeden uživatel také tvrdil, že výrobní odvětví Unie se mohlo vyvarovat škodlivého účinku (subvencovaného a dumpingového dovozu), protože využití kapacity bylo od roku 2010 do konce období šetření víceméně stabilní.
(250)
Výroba obdobného výrobku představuje nepřerušovaný proces, jež nelze přizpůsobovat krátkodobým výkyvům v poptávce. Na víceméně stabilní využití kapacity je nutno pohlížet s ohledem na klesající výrobní kapacitu. Toto tvrzení se proto zamítá.
5.2. Objem prodeje a podíl na trhu
(251)
Objem prodeje výrobního odvětví Unie na volném trhu v Unii, objem prodeje na závislém trhu v Unii a odpovídající tržní podíly se v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 5
Objem prodeje a podíl na trhu
2010
2011
2012
OŠ
Objem prodeje na volném trhu v Unii (v tunách)
420 000 - 470 000
390 000 - 440 000
400 000 - 450 000
420 000 - 470 000
Index
100
94
96
99
Tržní podíl prodeje na volném trhu
58 % - 63 %
56 % - 61 %
55 % - 60 %
56 % - 61 %
Index
100
96
95
97
Objem prodeje na závislém trhu v Unii (v tunách)
20 000 - 70 000
30 000 - 80 000
30 000 - 80 000
30 000 - 80 000
Index
100
114
123
121
Tržní podíl prodeje na závislém trhu
4 % - 9 %
5 % - 10 %
5 % - 10 %
5 % - 10 %
Index
100
117
122
118
Zdroj: Údaje poskytnuté sdružením APFE
(252)
Během posuzovaného období mírně (o 1 %) poklesl objem výrobků z nekonečných skleněných vláken, které prodalo výrobní odvětví Unie na volném trhu (tj. odběratelům, kteří nejsou ve spojení). V podmínkách zvýšení spotřeby v Unii o 3 % to však mělo za následek pokles podílu výrobního odvětví Unie na trhu z 58 % - 63 % v roce 2010 na 56 % - 61 % během období šetření. Nižší objem prodeje v roce 2011 je výsledkem hromadění zásob z čínského dovozu v roce 2010, které se postupně dostávaly na trh v roce 2011.
(253)
Během posuzovaného období představoval prodej výrobního odvětví Unie na závislém trhu 11 % až 14 % celkového prodeje (na volném a závislém trhu) výrobního odvětví Unie na trhu Unie. Prodej na závislém trhu vykazoval mezi roky 2010 a 2012 stoupající tendenci a následně se v období šetření ustálil. V absolutních číslech byl tento vzestup prodeje na závislém trhu mezi roky 2010 a 2012 jen omezený.
5.3. Zaměstnanost a produktivita
(254)
Zaměstnanost a produktivita výrobců v Unii se v průběhu posuzovaného období vyvíjely takto:
Tabulka 6
Zaměstnanost a produktivita
2010
2011
2012
OŠ
Počet zaměstnanců
3 450 - 3 950
3 350 - 3 850
3 200 - 3 700
3 000 - 3 500
Index
100
97
95
89
Produktivita (v jednotkách na zaměstnance)
153
163
150
164
Index
100
106
98
107
Zdroj: Údaje poskytnuté sdružením APFE
(255)
Úroveň zaměstnanosti u výrobců v Unii ukazuje, že výrobní odvětví Unie se v průběhu posuzovaného období pokusilo racionalizovat výrobu s cílem snížit výrobní náklady. V průběhu posuzovaného období se počet zaměstnanců skutečně snížil o 11 %.
(256)
Kombinovaný účinek změny počtu zaměstnanců a objemu výroby ve stejném posuzovaném období měl za následek vyšší produktivitu pracovní síly výrobců v Unii, měřenou jako produkci (v tunách) na jednu zaměstnanou osobu za rok, ve výši 7 % mezi rokem 2010 a obdobím šetření.
5.4. Růst
(257)
Jak je uvedeno v 217. bodě odůvodnění, spotřeba v Unii se během posuzovaného období zvýšila o 3 %. Vzhledem k četným aplikacím obdobného výrobku výrobní odvětví Unie a uživatelé očekávají, že tento trend růstu bude pokračovat i v blízké budoucnosti.
5.5. Velikost dumpingového a subvenčního rozpětí a překonání účinků minulého dumpingu nebo subvencování
(258)
Výrobnímu odvětví Unie byla působena újma v důsledku dumpingového dovozu z ČLR až do roku 2011, kdy začala platit cla. Platná cla na dovoz z ČLR byla uzpůsobena tak, aby byly zajištěny rovné podmínky, za nichž by výrobní odvětví Unie mohlo soutěžit s tímto dovozem a překonat účinky způsobené újmy.
(259)
To se však nestalo. Výrobní odvětví Unie je nyní opět ztrátové a nadále ztrácelo podíl na trhu, přestože spotřeba v Unii vzrostla. Dovoz z ČLR nadále přicházel za velmi nízké ceny a získával podíl na trhu. Podíl čínského dovozu na trhu během období šetření stoupl o 3 procentní body nad úroveň před uložením cel (37). Výrobní odvětví Unie restrukturalizovalo a uzavřelo některé ze svých výrobních závodů (viz 244. bod odůvodnění výše). K překonání účinků dřívějšího dumpingu jednoznačně nedošlo.
(260)
Vzhledem k objemu, podílu na trhu a cenám dumpingového a subvencovaného dovozu z ČLR a s přihlédnutím k stávajícím dumpingovým rozpětím (9,6 % a 29,7 %) (38), lze dopad na situaci výrobního odvětví Unie považovat za významný.
(261)
Jelikož se jedná o první antisubvenční šetření ohledně dotčeného výrobku, není překonání účinků dřívější subvence pro posouzení relevantní.
6. Mikroekonomické ukazatele
6.1. Ceny
(262)
Vážené průměrné jednotkové prodejní ceny výrobců v Unii zařazených do vzorku se v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 7
Prodejní ceny na volném trhu a na závislém trhu v Unii
2010
2011
2012
OŠ
Průměrná jednotková prodejní cena ze závodu na volném trhu v Unii (EUR/t)
1 061
1 144
1 070
1 035
Index (2010 = 100)
100
108
101
98
Průměrná jednotková prodejní cena ze závodu na závislém trhu v Unii (EUR/t)
1 006
1 031
1 027
989
100
103
102
98
Zdroj: Údaje od výrobců v Unii zařazených do vzorku
Index (2010 = 100)
(263)
V průběhu posuzovaného období klesly jednotkové prodejní ceny na volném trhu o 2 %. Když v září 2010 začala platit prozatímní cla, mohlo výrobní odvětví Unie v roce 2011 zvýšit své ceny. Od roku 2011 se však jednotkové prodejní ceny snížily o 10 %.
(264)
Pokud jde o jednotkové prodejní ceny na závislém trhu (tj. transferové ceny), měly stejnou tendenci jako jednotkové prodejní ceny na volném trhu, přičemž výrobní odvětví Unie zvýšilo v roce 2011 své ceny na závislém trhu a poté tyto jednotkové prodejní ceny klesly o 4 %.
6.2. Průměrné jednotkové výrobní náklady
(265)
Jednotkové výrobní náklady se v průběhu posuzovaného období vyvíjely takto:
Tabulka 8
Jednotkové výrobní náklady
2010
2011
2012
OŠ
Jednotkové výrobní náklady (v EUR za tunu)
964
990
1 035
976
Index (2010 = 100)
100
103
107
101
Zdroj: Údaje od výrobců v Unii zařazených do vzorku
(266)
Průměrné jednotkové výrobní náklady se mezi lety 2010 a 2012 zvýšily. Po roce 2012 průměrné jednotkové výrobní náklady opět klesly téměř na úroveň roku 2010. Vrchol v roce 2012 lze přičíst určité investiční situaci jednoho výrobce v Unii zařazeného do vzorku. Během celého posuzovaného období stouply průměrné jednotkové výrobní náklady pouze o 1 %.
(267)
Několik uživatelů tvrdilo, že situace jedné společnosti by neměla zdůvodnit obecné závěry. Závěr týkající se jednotkových výrobních nákladů byl takový, že tyto náklady byly víceméně stabilní. Vrchol v roce 2012 nezměnil obecný závěr.
(268)
Jednotkové výrobní náklady jsou založeny na celkovém objemu výroby výrobců v Unii, kteří byli zařazeni do vzorku. Jednotková prodejní cena v tabulce č. 7 vychází z prodeje v Unii odběratelům, kteří nejsou ve spojení. Tyto dva ukazatele mají tudíž jiný základ a nejsou přímo srovnatelné.
(269)
Po poskytnutí konečných informací přišla CCCLA s tvrzením, že Komise musí poskytnout dostatečně srovnatelné údaje pro posouzení toho, zda kolísání výrobních nákladů může vysvětlit mírný pokles prodejních cen Unie.
(270)
Tyto dva ukazatele vycházejí z odlišného základu a třebaže absolutní čísla nejsou přímo srovnatelná, jejich trendy srovnatelné jsou.
6.3. Náklady práce
(271)
Průměrné náklady práce výrobců v Unii zařazených do vzorku se v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 9
Průměrné náklady práce na zaměstnance
2010
2011
2012
OŠ
Průměrná mzda na jednoho zaměstnance (EUR)
40 518
41 590
42 310
42 917
Index (2010 = 100)
100
103
104
106
Zdroj: Údaje od výrobců v Unii zařazených do vzorku
(272)
Průměrné náklady práce na jednoho zaměstnance vykazovaly postupně rostoucí trend (+ 6 %) během posuzovaného období. To bylo v souladu s indexem nákladů práce v zemích, kde měli sídlo výrobci zařazení do vzorku (39).
6.4. Zásoby
(273)
Úroveň zásob výrobců v Unii zařazených do vzorku se v posuzovaném období vyvíjela takto:
Tabulka 10
Zásoby
2010
2011
2012
OŠ
Konečný stav zásob (v tunách)
18 539
46 585
50 198
52 805
Index (2010 = 100)
100
251
271
285
Zdroj: Údaje od výrobců v Unii zařazených do vzorku
(274)
Konečný stav zásob nejprve v roce 2011 výrazně vzrostl a poté dále stoupal po celé posuzované období.
(275)
Vláda ČLR uvedla, že změny stavu zásob vykazované v údajích od sdružení APFE ukazují na nevykazovaný prodej a nesvědčí o újmě vzhledem k čínskému dovozu.
(276)
Toto tvrzení je třeba odmítnout. Komise provedla analýzu mikroekonomických ukazatelů, jako je úroveň zásob, na základě skutečných údajů, které poskytli výrobci v Unii zařazení do vzorku. Šetřením výrobců v Unii zařazených do vzorku nebyl zjištěn žádný nevykázaný prodej.
(277)
Po poskytnutí konečných informací přišel jeden uživatel s tvrzením, že rok 2010 není vhodným referenčním rokem, jelikož úroveň zásob byla tehdy nezvykle nízká ve srovnání s dobou od roku 2006 do října roku 2009 (období šetření v původním antidumpingovém řízení).
(278)
Toto tvrzení se zamítá, protože subjekty zařazené do vzorku v současných řízeních jsou jiné než subjekty ve vzorku z předchozího šetření, a údaje tudíž nejsou srovnatelné. Komise se ve svém šetření omezila jen na posuzované období, zvláště co se týče mikroekonomických údajů, a nemá k dispozici údaje o úrovni zásob výrobců v Unii zařazených do vzorku v době před posuzovaným obdobím. Vláda ČLR prohlásila, že s ohledem na 3 % pokles spotřeby Unie v roce 2011 byla úroveň zásob v tomto roce také vyšší. Tento prvek však nemá žádný účinek na trend v posuzovaném období.
6.5. Ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost získávat kapitál
(279)
Ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic se v případě výrobců v Unii zařazených do vzorku v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 11
Ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic
2010
2011
2012
OŠ
Ziskovost prodeje v Unii odběratelům, kteří nejsou ve spojení (procentní podíl na obratu z prodeje)
3 %
2 %
-6 %
-4 %
Index (2010 = 100)
100
66
-200
-134
Peněžní tok (v EUR)
32 847 910
10 978 839
-1 297 704
14 660 203
Index (2010 = 100)
100
33
-4
45
Investice (v EUR)
7 729 022
9 721 478
30 738 820
32 511 238
Index (2010 = 100)
100
126
398
421
Návratnost investic
2 %
2 %
-4 %
-3 %
Index (2010 = 100)
100
69
-184
-137
Zdroj: Údaje od výrobců v Unii zařazených do vzorku
(280)
Ziskovost výrobců v Unii zařazených do vzorku stanovila Komise tak, že zisk před zdaněním z prodeje obdobného výrobku odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení, vyjádřila jako procentní podíl z obratu tohoto prodeje. Během posuzovaného období se ziskovost výrobců v Unii zařazených do vzorku významně snížila, a sice z 3 % na -4 %.
(281)
Čistý peněžní tok je schopnost výrobců v Unii samofinancovat svoji činnost. Peněžní tok v průběhu posuzovaného období výrazně klesl (-55 %).
(282)
Úroveň investic výrobců v Unii zařazených do vzorku měla během posuzovaného období rostoucí tendenci. Zvýšení bylo výraznější v roce 2012 a v období šetření. Vysoké investiční náklady se týkaly přestavby pecí. V tomto odvětví, které má vysoké nároky na kapitál, je nutno provádět přestavbu pecí každých 7 až 10 let a náklady spojené s přestavbou jedné pece mohou dosáhnout 8 až 13 milionů EUR (rozpětí je uváděno z důvodu důvěrného charakteru těchto informací). Investice zahrnují také podstatné strukturální investiční náklady související se spotřebou slitin v průchodkách a jejich opakovaným obnovováním.
(283)
Návratnost investice je zisk vyjádřený v procentech ve vztahu k čisté účetní hodnotě investic. Návratnost investic jednoznačně kopírovala negativní trend ziskovosti. Zhoršení návratnosti investic je jasnou známkou zhoršení hospodářské situace výrobního odvětví Unie během posuzovaného období.
(284)
Výše uvedená citlivá finanční situace nastala navzdory zvýšené spotřebě v posuzovaném období, jak je uvedeno výše v 217. bodě odůvodnění, a přes snahu výrobního odvětví Unie o racionalizaci výrobních nákladů, jak je uvedeno výše v 244. a 337. bodě odůvodnění.
(285)
Šetření neodhalilo, že by výrobci z Unie zařazení do vzorku měli jakékoli vážné potíže se získáváním kapitálu.
(286)
Po poskytnutí konečných informací několik stran poznamenalo, že úroveň investic byla v roce 2012 a v období šetření velice vysoká a že právě tyto vysoké investice mohly být příčinou ztrátovosti výrobního odvětví Unie během období šetření. Vláda ČLR rovněž tvrdila, že snížená ziskovost přímo souvisí s vyššími výrobními náklady a ztrátami produkce z důvodu přestavby pecí.
(287)
Zaprvé, investice ve výši 32 milionů EUR v období šetření od 1. října 2012 do 30. září 2013 se částečně překrývají s investicemi ve výši 30 milionů EUR v roce 2012. Zadruhé, investice realizované v těchto obdobích se v tomto odvětví opakují, byly nutné pro přestavbu pecí a, jak je vysvětleno v 241. až 250. bodě odůvodnění, jsou považovány za zcela běžné. Zatřetí, úroveň investic má vliv na výsledky výrobního odvětví Unie, protože generují dodatečné náklady. Investice se nicméně nejvíce projevují v rozvaze, nikoli ve výsledovce, neboť vykazují opakované standardní oprávky (náklady na odpisy), a samy o sobě tudíž nedokáží vysvětlit ztrátovou situaci. Pokud jde o tvrzení vlády ČLR, přestavba pecí se pečlivě plánuje předem. Kontinuita dodávek pro odběratele je zajištěna tvorbou regulačních zásob. Navíc dopad těchto investic na náklady a výsledky společnosti je rozložen na několik let.
(288)
Několik stran kromě toho tvrdilo, že i) vyšší investiční náklady se odrazily na nižší návratnosti investic v roce 2012 a v období šetření (vzhledem k tomu, že některé investice nenesly okamžité výnosy) a ii) není rozumné na základě dvouletého období zatíženého velkými investicemi vyvozovat závěr, že situace výrobního odvětví Unie se zhoršila.
(289)
Investice do pecí nebyly v posuzovaném období výjimečné. Šetřením se zjistilo, že od roku 2004 investovalo výrobní odvětví Unie do pecí takřka každý rok. Proto bez ohledu na posuzovanou dobu jejich trvání budou mít opravy či přestavby pecí vždy vliv na objem produkce a návratnost investic. Zhoršení ziskovosti výrobců v Unii zařazených do vzorku naznačuje, že nebyli schopni účtovat si za obdobný výrobek takové ceny, které by jim umožnily nutné investice pro nepřerušovaný chod podniků.
(290)
Vláda ČLR tvrdila, že podniky v tomto odvětví použijí nejdříve disponibilní peníze a až potom si půjčí, a proto je normální, že se peněžní tok zhoršil, když výrobci v Unii zařazení do vzorku investovali v roce 2012 a v období šetření velké částky. Navíc tvrdila, že ztrátové odvětví nemohlo investovat tolik, kolik investovaly společnosti zařazené do vzorku.
(291)
Odvětví nekonečných skleněných vláken má globální charakter a mechanismus jeho financování přesahuje finanční akční rádius výrobců v Unii zařazených do vzorku. Investiční situace nemusí mít nutně dopad na peněžní tok. Tato tvrzení byla proto zamítnuta.
7. Závěr k situaci výrobního odvětví Unie
(292)
Výsledky šetření potvrzují, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu ve smyslu čl. 3 odst. 5 základního antidumpingového nařízení a čl. 8 odst. 4 základního antisubvenčního nařízení.
(293)
Uložení antidumpingových opatření umožnilo výrobnímu odvětví Unie v roce 2011 zvýšit ceny. Zároveň se výrobní odvětví Unie snažilo zvýšit efektivitu a produktivitu. Přestože se spotřeba v Unii zvyšovala, výrobní odvětví Unie nemělo jinou možnost, než od roku 2012 opět snížit své jednotkové prodejní ceny, aby udrželo svůj podíl na trhu.
(294)
Z analýzy cenového podbízení (viz 231. bod odůvodnění) a klesajícího trendu prodejních cen výrobců v Unii (viz 263. bod odůvodnění) jasně vyplývá, že výrobci v Unii zkusili cenově konkurovat čínskému dovozu a zrušili cenové rozdíly. To však vedlo k výraznému zhoršení finančních výsledků výrobců v Unii a výrobní odvětví Unie vykázalo v roce 2012 ztrátu. V krátkodobém až střednědobém horizontu tato situace není udržitelná.
(295)
Ostatní ukazatele, například výroba, výrobní kapacita, zásoby, zaměstnanost a peněžní tok, se rovněž vyvíjely negativně, a to i po uložení opatření vůči ČLR.
(296)
Výsledky obou šetření rovněž potvrzují, že změněné okolnosti, které odůvodňovaly zahájení částečného prozatímního přezkumu antidumpingových opatření, tedy konkrétně restrukturalizace a uzavření některých závodů v Unii, jak je vysvětleno v 244. bodě odůvodnění výše, mají podstatnou a trvalou povahu. Po uzavření závodu je tento zcela demontován. Postavit novou pec klade vysoké nároky na investice a čas a nelze to uskutečnit v krátké době. Čas a náklady spojené se zakládáním nového závodu s pecemi by se proto neměly podceňovat. Lze tedy soudit, že restrukturalizace a uzavření některých výrobních zařízení mají podstatnou a trvalou povahu.
(297)
Několik stran uvedlo, že existují jasné známky absence újmy. O těchto tvrzeních pojednávají následující body odůvodnění.
(298)
CCCLA uvedla, že jednoho výrobce v Unii, společnost 3B Fibreglass, získala v roce 2012 skupina Binani a že celková výkonnost výrobního odvětví Unie musí být dobrá, protože rozumný hospodářský subjekt by neinvestoval do průmyslového odvětví, které je nevýkonné. Cituje rovněž výroční zprávu Braj Binany za rok 2013, že „celková výkonnost 2 výrobních závodů v Belgii a Norsku se považuje za dobrou“. CCCLA rovněž uvedla, že obrat dvou výrobců v Unii mezi rokem 2010 a obdobím šetření vzrostl a výrobní odvětví Unie tedy jednoznačně netrpí žádnou újmou.
(299)
Indická skupina Binani Group v roce 2012 společnost 3B Fibreglass skutečně získala. Bez ohledu na individuální podnikatelskou motivaci skupiny Binani Komise odkazuje na své závěry šetření, totiž že výrobní odvětví Unie ztratilo podíl na trhu a ziskovost. Citaci je třeba chápat v souvislostech a celá zní takto: „Celková výkonnost 2 výrobních závodů v Belgii a Norsku se považuje za dobrou a kapacita se zčásti omezila, aby se přizpůsobila slabší tržní poptávce. Efektivita výroby zdárně stoupala k běžným hodnotám. Průměrná realizace však byla podprůměrná kvůli levnému dovozu asijského zboží“.
(300)
Tvrzení, že výrobnímu odvětví Unie není způsobována újma, protože dva výrobci v Unii měli mezi rokem 2010 a obdobím šetření vyšší obrat, je zavádějící a nesprávné. CCCLA vycházela ve své analýze z obratu vyjádřeného v kilogramech. Vyvozovat závěry pouze z vyššího prodaného množství však není správné, protože se přitom nebere v úvahu úroveň cen v těchto prodejních transakcích a tedy ani dopad na ziskovost společnosti.
(301)
Vláda ČLR uvedla, že jasnou známkou neexistence újmy je, že členové sdružení APFE investují do zvýšení kapacity v Unii a mimo ni (např. v ČLR, Rusku, Indii, Tunisku).
(302)
Toto šetření újmy souvisí s výkonností výrobců v Unii na trhu Unie. Jak je uvedeno v tabulce č. 4 výše, v roce 2011 se kapacita výrobního odvětví Unie mírně zvýšila o 1 % a následně klesla o 5 procentních bodů ke konci období šetření. V Unii tudíž nedošlo ke zvýšení kapacity. Avšak vzhledem k tomu, že četní výrobci nekonečných skleněných vláken jsou nadnárodními společnostmi, není překvapením, že tyto společnosti investují také mimo Unii, pokud se naskytne příležitost. Do dodatečné kapacity mimo Unii se investuje proto, aby se uspokojily potřeby rozvíjejících se trhů a s vyhlídkou na dosažení zisku. Zřízení závodů v těchto regionech rovněž zapadá do obrazu dodavatele, který má blízko ke svým odběratelům. Podnikatelské rozhodování o tom, zda zřídit či nezřídit výrobní závod mimo Unii však nemá žádnou souvislost s tím, že výrobcům z Unie je způsobována újma. Podobným tvrzením o velkých investicích výrobního odvětví Unie se zabývá oddíl o újmě vzniklé vlastním zaviněním.
(303)
Několik účastníků řízení tvrdilo, že újma neexistuje, jelikož někteří výrobci v Unii oznámili, že od ledna 2014 zvýší své ceny obdobného výrobku, aby si vynahradili neustálý růst cen surovin, energie a dopravních nákladů.
(304)
Za prvé, ceny v roce 2014 souvisejí s událostmi, které nastaly po období šetření. Za druhé, výrobní odvětví Unie absorbovalo v posledních letech větší díl tohoto zvýšení cen zvyšováním produktivity. Jednou se však dospěje do bodu, kdy se další zvyšování produktivity realizuje v krátkodobém horizontu mnohem obtížněji. Vzhledem k tomu, že v období šetření bylo výrobní odvětví Unie ztrátové a již nedokáže absorbovat takový nárůst cen, v určitém okamžiku je nutné přenést tento cenový růst na odběratele, přičemž existuje riziko ztráty dalšího podílu na trhu. Na základě výše uvedeného byla tato tvrzení odmítnuta.
E. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
1. Úvod
(305)
V souladu s čl. 3 odst. 6 a 7 základního antidumpingového nařízení a čl. 8 odst. 6 a 7 základního antisubvenčního nařízení bylo prošetřeno, zda dumpingový a subvencovaný dovoz z ČLR způsobil výrobnímu odvětví Unie újmu v takové míře, že ji lze označit za podstatnou.
(306)
Byly zkoumány i jiné známé činitele než dumpingový dovoz, které mohly ve stejné době způsobit újmu výrobnímu odvětví Unie, aby se zajistilo, že případná újma způsobená těmito jinými činiteli nebude přičítána dumpingovému a subvencovanému dovozu.
1.1. Účinek dumpingového a subvencovaného dovozu
(307)
Šetření prokázalo, že během posuzovaného období navzdory platným antidumpingovým opatřením stoupl objem dumpingového a subvencovaného dovozu z ČLR o 32 % oproti referenčnímu roku 2009. To vedlo ke zvýšení podílu ČLR na trhu z 18 % v roce 2009 na 20 % na konci období šetření.
(308)
Současně, a to i přes nárůst spotřeby, klesl podíl výrobního odvětví Unie na trhu o tři procentní body během posuzovaného období.
(309)
Průměrné ceny dumpingového a subvencovaného dovozu se mezi rokem 2010 a obdobím šetření snížily o 8 % a byly nižší než ceny výrobního odvětví Unie ve stejném období.
(310)
Výrobní odvětví Unie bylo v letech 2010 a 2011 ještě ziskové a poté začalo být ztrátové, což se časově shodovalo s růstem dumpingového a subvencovaného dovozu z ČLR. Ani po snížení svých prodejních cen se výrobnímu odvětví Unie nepodařilo udržet svůj podíl na trhu. Tento pokles cen byl na úkor ziskovosti, což vede ke ztrátové situaci.
(311)
Na základě výše uvedených skutečností se vyvozuje závěr, že cenová úroveň dumpingového a subvencovaného dovozu z ČLR společně se zvýšením jeho objemu měly značně negativní vliv na hospodářskou situaci výrobního odvětví Unie, a sehrály tedy rozhodující roli v působení podstatné újmy výrobnímu odvětví Unie.
(312)
Po poskytnutí konečných informací přišlo několik stran s tvrzením, že nebylo analyticky prokázáno, že čínský dovoz způsobil snížení cen výrobního odvětví Unie a také újmu, a že Komise se ve své analýze opírá pouze o časovou shodu. Tyto strany odkazují na zprávu senátu, který rozhodoval v případě China X-Ray Equipment: „Senát uznává, že celková korelace mezi dumpingovým dovozem a újmou tuzemského výrobního odvětví by mohla podpořit nález příčinné souvislosti. Takovou analýzu nahodilé shody však nelze použít v otázce příčinné souvislosti; příčinná souvislost a korelace jsou totiž dva různé pojmy. V podmínkách tohoto případu, […], se otázka příčinné souvislosti nevyřeší takovým obecným konstatováním shody okolností“ (40).
(313)
Závěry však vycházejí z analýzy dlouhého seznamu ukazatelů. Jak je uvedeno výše v části D, v rámci zkoumání dopadu dumpingového a subvencovaného dovozu byly vyhodnoceny všechny významné ekonomické údaje a indexy, které měly vliv na stav výrobního odvětví Unie. Řada ukazatelů poukazovala na újmu. V takové situaci má výrobní odvětví Unie jediný důvod pro snížení cen, a to udržet si podíl na trhu nebo tento podíl neztrácet, když čelí cenové konkurenci. Po uložení původních opatření se výrobnímu odvětví Unie podařilo v roce 2011 zvýšit své ceny, leč v následujících letech muselo své ceny snížit, protože se nesnížily výrobní náklady. Jak je dále vysvětleno v 320. až 335. bodě odůvodnění, vývoz z třetích zemí byl po celé posuzované období realizován hlavně za vysoké ceny, tržní podíl třetích zemí zůstával víceméně stabilní a od roku 2011 dokonce klesal. Výrobní odvětví Unie tedy nesnížilo své ceny kvůli dovozu z třetích zemí, nýbrž kvůli levnému dumpingovému a subvencovanému dovozu z ČLR. Od roku 2011 výrazně stoupl pouze dovoz z ČLR, pouze dovoz z ČLR odebral tržní podíl výrobnímu odvětví Unie a klesaly pouze ceny dovozu z ČLR. Na tomto základě dospěla Komise k závěru, že snížení cen výrobního odvětví Unie a jeho újmu způsobilo zvýšení dumpingového a subvencovaného dovozu z ČLR. Dále jsou analyzovány další faktory, jež mohly narušit tuto příčinnou souvislost.
(314)
CCCLA a vláda ČLR tvrdily, že k cenovému poklesu či ke stlačení cen nedošlo, neboť „pokles prodejních cen výrobců Unie není výrazný, jelikož v posuzovaném období nepřesáhl 2 %“. Několik stran také tvrdilo, že 1 % pokles prodeje Unie, 2 % růst tržního podílu dovozu z ČLR a 3 % snížení tržního podílu výrobního odvětví Unie nezdůvodňují navrhovaná drastická opatření.
(315)
Jak je uvedeno výše, Komise opakuje, že po prozatímních clech ze září 2010 dokázalo výrobní odvětví Unie v roce 2011 své ceny zvýšit. Od roku 2011 se však jednotkové prodejní ceny snížily o 10 %. Jedná se tudíž o výrazný propad prodejních cen. Třebaže platí antidumpingová opatření, výrobnímu odvětví Unie je nadále působena újma z důvodu poklesu objemu prodeje, cen a podílu na trhu, zatímco čínský dovoz ve stejné době svůj objem prodeje a podíl na trhu zvyšoval na podstatně vyšší úroveň, než byla v průběhu období šetření v původním řízení. Obvykle se předpokládá, že po zavedení opatření se výrobní odvětví Unie zotaví z účinků minulého dumpingu nebo subvencování. To se evidentně nestalo. Po určitých náznacích zotavení, jež se objevily bezprostředně po zavedení opatření, se situace výrobního odvětví Unie během posuzovaného období dále zhoršovala.
(316)
Jeden dovozce, který nebyl ve spojení, uvedl, že výrobci v Unii nemuseli snížit své ceny až tak hluboko, protože na trhu Unie byl převis poptávky nad nabídkou. Vláda ČLR tvrdila, že pokles prodejních cen Unie a pokles čínských dovozních cen nelze posuzovat odděleně od globálního vývoje cen dotčeného výrobku a že tyto poklesy jsou v souladu s běžným fungováním trhu. Vláda ČLR mimoto tvrdí, že Komise neprověřovala, zda by trh v roce 2011 dovolil růst cen (po zavedení opatření v předchozím šetření) z pohledu globálních souvislostí, a pokud ano, do jaké míry. Komise navíc nesprávně odmítla přijmout důkaz o růstu cen po období šetření, který poskytli výrobci Unie, jež tímto odkazují na případy Solar glass a Personal fax machine (41).
(317)
Podle Komise nebyl výrok, že poptávka převyšovala nabídku, opodstatněný. Ztráta podílu na trhu a zvýšení zásob neznamená, že poptávka byla vyšší než nabídka, ale spíše naopak. Pokud jde o tvrzení vlády ČLR, posuzovaný cenový vývoj se týkal prodeje na trhu Unie, ne v globálním měřítku. Na trhu Unie si obdobný výrobek a dotčený výrobek cenově konkurují. Jak bylo ukázáno výše, pokles cen nelze přičítat jiným faktorům než této cenové konkurenci (vzhledem k víceméně stabilním výrobním nákladům a spotřebě Unie). Vláda ČLR kromě toho neposkytla další informace o globálním vývoji cen. Proto byl tento argument shledán nepodloženým. Pokud jde o tvrzení o růstu cen po období šetření, to, co následovalo po období šetření, nespadá do působnosti tohoto řízení. Každopádně nebyl předložen žádný hmotný důkaz o skutečném zvýšení cen, k němuž by došlo po období šetření. Toto tvrzení se proto zamítá.
(318)
CCCLA navíc tvrdila, že při průměrném poklesu cen čínského dovozu o 8 %, jak je uvedeno v 226. bodě odůvodnění, se měly zohlednit ceny upravené o clo a manipulaci, antidumpingové clo, ziskové rozpětí dovozců a prodejní, správní a režijní náklady dovozců. Tyto upravené ceny by poté byly na srovnatelné úrovni s prodejními cenami Unie, jak jsou uvedeny v tabulce č. 7, a nemohly by proto hrát rozhodující úlohu v podstatné újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie.
(319)
Pro analýzu ukazatelů se porovnává hodnota CIF prodeje vyvážejících výrobců z tabulky č. 3 a cena ze závodu výrobců Unie z tabulky č. 7. Tato metoda je pro analýzu trendů přesná. Jak je vysvětleno v 231. bodě odůvodnění, pro výpočet rozpětí cenového podbízení a rozpětí újmy byly skutečně použity upravené ceny. Komise v tomto ohledu zdůrazňuje, že cenové podbízení je pouze jedním ukazatelem, který se bere v potaz, ale pro analýzu by se měly brát v potaz všechny ukazatele újmy dohromady. Proto se tato námitka zamítá.
1.2. Účinky jiných činitelů
1.2.1. Dovoz z dalších zemí
(320)
Objem dovozu z třetích zemí, průměrné jednotkové ceny a podíl na trhu během posuzovaného období jsou uvedeny v následující tabulce.
Tabulka 12
Objem dovozu (v tunách), průměrné jednotkové ceny (EUR/t)
2010
2011
2012
OŠ
Třetí země celkem
Objem (v t)
128 378
182 601
183 446
174 553
Index (2010 = 100)
100
142
143
136
Podíl na trhu
14 % - 19 %
22 % - 27 %
21 % - 26 %
20 % - 25 %
Malajsie
Objem (v t)
37 919
70 847
60 931
60 841
Prům. cena/t (EUR)
980
1 029
998
958
Podíl na trhu
2 % - 7 %
7 % - 12 %
5 % - 10 %
5 % - 10 %
Norsko
Objem (v t)
25 204
30 496
33 277
30 781
Prům. cena/t (EUR)
1 167
1 044
1 006
944
Podíl na trhu
0 % - 5 %
1 % - 6 %
1 % - 6 %
1 % - 6 %
Turecko
Objem (v t)
18 430
20 017
23 235
19 233
Prům. cena/t (EUR)
1 199
1 231
1 064
1 067
Podíl na trhu
0 % - 5 %
0 % - 5 %
0 % - 5 %
0 % - 5 %
Zdroj: Eurostat (Comext)
(321)
Kromě ČLR se dotčený výrobek dováží hlavně z Malajsie, Norska a Turecka. Menší objemy dovozu se realizovaly také z Mexika, Spojených států a Tchaj-wanu. Celkový podíl třetích zemí na trhu se vyznačoval prudkým nárůstem mezi roky 2010 a 2011. Následně jejich podíl na trhu poklesl v období šetření.
(322)
Většina dovozu z třetích zemí (s výjimkou určitého malého množství z Tchaj-wanu) byla dovezena za ceny podstatně vyšší, než byly ceny čínského dovozu. Kromě toho celkové průměrné ceny dovozu z jiných zemí byly podobné nebo vyšší než ceny výrobního odvětví Unie.
(323)
Na Malajsii připadá největší díl dovozu z třetích zemí do Unie (40 %). Dovoz z Malajsie se nicméně omezil pouze na jeden typ výrobků z nekonečných skleněných vláken, a sice střiž. Podíl Malajsie na trhu Unie v posuzovaném období vzrostl. Dovozní ceny střiže z Malajsie byly v průměru rovněž vyšší než ceny dovozu z ČLR a téměř stejně vysoké jako ceny výrobního odvětví Unie. Kromě toho malajsijské ceny nebránily tomu, aby ceny výrobců v Unii mezi lety 2010 a 2011 narostly, když byla uložena prozatímní cla vůči ČLR. Kdyby malajsijské ceny skutečně způsobily výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu, výrobci v Unii by nemohli zvýšit své ceny poté, co byla uložena prozatímní antidumpingová cla na dovoz z ČLR. Dovoz z Malajsie sice konkuruje výrobkům výrobního odvětví Unie, avšak po celé posuzované období působil jako stabilní faktor, pokud jde o cenu, typ výrobku a množství.
(324)
Na dovoz z Norska připadal druhý největší podíl dovozu z třetích zemí do Unie. Podíl Norska na trhu Unie se v posuzovaném období nezměnil. Průměrné dovozní ceny jednotlivých typů výrobku z Norska byly vyšší než z ČLR. Norský dovoz se skládá hlavně z pramenců, které vyrábí jediná společnost, jež je součástí stejné skupiny jako jeden výrobce v Unii. Veškerá norská výroba se navíc prodává prostřednictvím tohoto výrobce v Unii. Norsko tudíž nepovažujeme za třetí konkurenční zemi.
(325)
Na dovoz z Turecka připadal třetí největší podíl dovozu z třetích zemí do Unie. Podíl Turecka na trhu Unie se v posuzovaném období nezměnil. Dovozní ceny jednotlivých typů obdobného výrobku byly v průměru také výrazně vyšší než z ČLR.
(326)
Vláda ČLR také uvedla, že zásoby Unie se v roce 2011 zvýšily po masivním zvýšení dovozu z třetích zemí, zatímco dovoz z ČLR v témže roce klesl.
(327)
V období mezi lety 2010 a 2011 se čínský dovoz snížil a dovoz z třetích zemí se zvýšil. Výrobní odvětví Unie však bylo v letech 2010 a 2011 ještě ziskové a poté začalo být ztrátové, což se časově shodovalo s růstem dumpingového a subvencovaného dovozu z ČLR. Dovoz z třetích zemí po roce 2011 klesl, a proto nemůže být příčinou, proč výrobní odvětví Unie následně vykázalo ztrátu. Z výše uvedených důvodů vyplývá logický závěr, že část dovozu z jiných zemí možná mohla negativně ovlivnit výrobní odvětví Unie, ale nebylo to do té míry, aby to narušilo příčinnou souvislost mezi dumpingovým a subvencovaným dovozem z ČLR a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(328)
Po poskytnutí konečných informací přišlo několik stran s tvrzením, že pro dovoz z třetích zemí nebyl použitý ten sortiment výrobků, který se použil pro analýzu cenového podbízení (srovnání cen čínských výrobců a výrobců z Unie). Vláda ČLR si výslovně vyžádala podrobnosti o sortimentu výrobků v dovozu z třetích zemí, které se ze statistik Eurostatu nedají vyčíst.
(329)
Komise v analýze dovozu z třetích zemí plně zohlednila sortiment výrobků tím, že srovnala ceny třetích zemí za jednotlivé typy výrobku s odpovídajícími cenami Unie za jednotlivé typy výrobku. Vzhledem k tomu, že třetí země zastupuje jen jeden výrobce, nelze z důvodu důvěrnosti odhalit žádné konkrétní údaje.
(330)
Vláda ČLR tvrdila, že závěr Komise o tom, že část dovozu z třetích zemích mohla ovlivnit situaci výrobců v Unii, avšak nepřerušil příčinnou souvislost, není objektivní a nezakládá se na odůvodněné analýze.
(331)
Třemi hlavními třetími zeměmi, které vyvážely obdobný výrobek do Unie, byly Malajsie, Norsko a Turecko. Jak už bylo uvedeno, malajsijský dovoz se zaměřoval na jeden typ výrobku, který se prodával za ceny srovnatelné s cenami výrobního odvětví Unie. Norský výrobce není považován za konkurenta z třetí země z důvodů uvedených výše. Podíl tureckého dovozu na trhu se víceméně neměnil a z hlediska objemu byl po celé posuzované období relativně nízký. Tvrzení, že dovoz z třetích zemí narušil příčinnou souvislost, se tímto zamítá.
(332)
Vláda ČLR rovněž tvrdila, že Komise opomenula účinek dovozu z Tchaj-wanu a Mexika, který vykazuje výrazné změny v cenách a objemu.
(333)
Vzhledem k omezenému objemu dovozu z Tchaj-wanu a Mexika nemohl dovoz z těchto zemí narušit příčinnou souvislost.
(334)
Vláda ČLR mimoto tvrdila, že Komise ve své analýze hromadění čínských zásob opomenula to, že mezi roky 2010 a 2011 se zvýšil dovoz z třetích zemí o více než 40 %.
(335)
Ze statistických údajů vyplývá (viz 224. bod odůvodnění), že k hromadění zásob čínských výrobků došlo ve druhém a třetím čtvrtletí roku 2010 (u spotřeby to nastalo před koncem roku 2010/začátkem roku 2011 kvůli omezené skladovatelnosti). Růst dovozu z třetích zemí byl zaznamenán v roce 2011, kdy už nepůsobil účinek hromadění zásob a v platnost vstoupila opatření vůči dovozu z ČLR, která se ukázala být prospěšná pro výrobce v třetích zemích. Toto tvrzení se proto zamítá.
1.2.2. Výrobní náklady
(336)
Několik stran uvedlo, že výrobní náklady výrobního odvětví Unie rostly zejména v důsledku nárůstu cen surovin, energie, dopravy a nákladů na zaměstnance, což mělo negativní dopad na ziskovost výrobního odvětví Unie. Jedna strana označila za významnou nákladovou položku to, že odběratelé nevraceli cívky, aniž by dále objasnila, jaký dopad to mělo na náklady. Svá tvrzení doložili citacemi výrobců Unie, že skutečně čelili vyšším nákladům.
(337)
Výrobní odvětví Unie skutečně čelilo vyšším nákladům na suroviny, energie, dopravu a vyšším nákladům na zaměstnance. Jak však vyplývá z tabulky č. 8, průměrné výrobní náklady výrobního odvětví Unie za jednu tunu se mezi rokem 2010 a obdobím šetření zvýšily jen o 1 %. To znamená, že výrobní odvětví Unie dokázalo vyvážit vyšší náklady úsporami z důvodu vyšší efektivity a vyšší produktivitou. Proto se vyvozuje závěr, že růst výrobních nákladů nepřispěl k újmě, a tudíž nemohl narušit příčinnou souvislost.
(338)
Po poskytnutí konečných informací několik stran zopakovalo svá tvrzení, aniž předložily nové argumenty.
1.2.3. Vývoj spotřeby
(339)
Jak je uvedeno výše, spotřeba Unie vzrostla mezi rokem 2010 a obdobím šetření o 3 %. Jak uvedlo výrobní odvětví Unie a řada uživatelů, očekává se, že spotřeba dále poroste vzhledem k novým aplikacím, v nichž se obdobný výrobek používá. Výrobní odvětví Unie však nebylo schopno udržet si svůj podíl na trhu a o část z něho přišlo, zatímco dumpingový a subvencovaný dovoz z ČLR od roku 2011 svůj podíl na trhu zvyšoval. Změny spotřeby v Unii tudíž nemohly narušit příčinnou souvislost mezi újmou a dumpingovým a subvencovaným dovozem z ČLR.
1.2.4. Nedostatečná výrobní kapacita a zásoby v Unii
(340)
Vláda ČLR uvedla, že újma, vznikla-li nějaká, byla způsobena nedostatečnou výrobní kapacitou výrobců v Unii. Vláda ČLR odkazovala na četné účetní závěrky výrobců v Unii. V účetní závěrce společnosti 3B Fibreglass za rok 2010 se uvádí, že „naše omezené výrobní kapacity jim neumožnily získat další podíly na trhu“ a „přiměly nás reagovat na vývoj poptávky našich klientů s omezenými zásobami“. V účetní závěrce společnosti 3B Fibreglass za rok 2011 se uvádí, že „známky ozdravení hospodářství v roce 2010 byly potvrzeny v prvním pololetí roku 2011, avšak úroveň výrobní výkonnosti společnosti byla nižší, než se očekávalo v prvním trimestru, neumožnila nám plně těžit ze zvýšené činnosti a přiměla nás omezit naše smluvní závazky v roce 2011“. V účetní závěrce společnosti Lanxess za rok 2011 se píše, že „v roce 2011 běžela výroba skleněných vláken ve společnosti Lanxess na plnou kapacitu“ a „ve druhém čtvrtletí roku 2012 bude plánovaná odstávka vysoké pece č. 1 trvat téměř 10 týdnů a roční produkce bude tedy v roce 2012 o 14 % nižší“.
(341)
Úroveň zásob v roce 2010 byla skutečně nízká, viz tabulka č. 10 výše. Tento stav byl výsledkem nižší úrovně produkce v roce 2009, kdy bylo několik výrobních linek demontováno, dočasně uzavřeno nebo redukováno vzhledem k erozi cen a ztrátě podílu na trhu v důsledku dumpingového dovozu z ČLR. (42) Výrobní odvětví Unie však v roce 2011 zvýšilo stav svých zásob o více než 150 % a od té doby ho nepřestalo zvyšovat. Není správné poukazovat jen na omezené zásoby v roce 2010, a místo toho by se měl diagnostikovat trend za celé posuzované období.
(342)
Kromě toho některé citace odkazují na nižší úroveň výrobní výkonnosti v důsledku opravy či přestavby pecí. Jak je objasněno v 241. bodě odůvodnění, takové opravy či přestavby jsou tomuto odvětví vlastní, a proto je běžné, že si podniky vytváří zásoby s ohledem na opravu či přestavbu pece, a tyto zásoby jim pak umožní bez přerušení zásobovat hlavní odběratele.
(343)
Kromě toho by výrobní odvětví Unie mohlo investovat do zvětšení kapacity, pokud by existovaly rovné podmínky, které by výrobnímu odvětví Unie umožňovaly dosahovat zisk, jenž by zdůvodnil a umožnil rozšíření kapacity.
(344)
Výrobní kapacita v Unii a zásoby se nepovažují za nedostatečné, a tudíž nemohly přispět k újmě, a proto nemohly narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým a subvencovaným dovozem a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie.
1.2.5. Dopad hospodářské krize
(345)
Některé strany tvrdily, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byla způsobena hospodářskou krizí, která vyústila v prudký pokles poptávky v odběratelských odvětvích (například v automobilovém průmyslu a na trhu s větrnými elektrárnami).
(346)
Vláda ČLR citovala několik výrobců v Unii, například účetní závěrku společnosti European Owens Corning Fibreglass SPRL („EOCF“) za rok 2010, kde se říká, že „tento pokles lze částečně vysvětlit silnou závislostí této činnosti na trhu s větrnou energií, jehož degradace pokračovala kvůli potížím, které měly subjekty působící na tomto trhu s financováním nových projektů“, účetní závěrku společnosti Lanxess za rok 2011, kde se uvádí, že „po zavedení antidumpingových opatření vůči čínskému dovozu mohla LANXESS zvýšit své prodejní ceny. V druhé polovině roku 2011 jsme však zaznamenali pokles o 16 % oproti roku 2010 v důsledku klesajícího trendu v ekonomickém vývoji“, a účetní závěrku společnosti EOCF za rok 2012, kde se uvádí, že obrat v roce 2012 „je důsledkem hlavně pokračující hospodářské krize, která jim neumožňuje výrobu na plnou kapacitu“.
(347)
Ve skutečnosti lze mezi lety 2010 a 2011 pozorovat 3 % pokles spotřeby výrobků z nekonečných skleněných vláken v Unii. Ke konci období šetření se však spotřeba v Unii opět zvýšila o 6 procentních bodů.
(348)
Citát o tom, že jedna ze společností musela snížit své ceny o 16 % ve druhé polovině roku 2011 ve srovnání s rokem 2010, vrhá jen částečné světlo na situaci v roce 2011. Šetřením bylo zjištěno zvýšení jednotkové ceny za celý rok 2011 o 8 % (ve srovnání s rokem 2010).
(349)
Kromě toho, výrobní odvětví Unie bylo v letech 2010 a 2011 ještě ziskové a poté začalo být ztrátové, což se časově shodovalo s růstem dumpingového a subvencovaného dovozu z ČLR cenově podbízivého oproti cenám výrobního odvětví Unie.
(350)
Dalo by se uznat, že hospodářský útlum mezi lety 2010 a 2011 přispěl ke zhoršení hospodářské situace výrobního odvětví Unie. Hospodářským útlumem však nelze vysvětlit ztrátovou situaci výrobního odvětví Unie v roku 2012 a v období šetření. K hlavním ztrátám došlo až po hospodářském útlumu v době, kdy spotřeba opět stoupala.
(351)
Pokud jde o citaci účetní závěrky Owens Corning za rok 2011, je důležité poznamenat, že citace pochází od EOCF, což je obchodní subjekt společnosti Owens Corning pro všechny jejich podniky v Evropě a na Blízkém východě. Kromě obdobného výrobku prodávala EOCF během uvedeného období rovněž netkané výrobky, tkaniny, střešní krytiny (parketové desky) a izolační výrobky, na které se toto řízení nevztahuje. Tento citát se proto konkrétně netýká obdobného výrobku na trhu Unie.
(352)
Pokud jde o citaci účetní závěrky Owens Corning za rok 2012, odkazuje konkrétně na výrobu tkanin, kterou se společnost EOCF zabývala v jednom ze svých závodů. Vzhledem k tomu, že tkaniny nejsou součástí obdobného výrobku, není tento citát relevantní.
(353)
Vzhledem k výše uvedeným okolnostem, hospodářský útlum mohl mít negativní dopad na výrobní odvětví Unie, avšak nikoli do té míry, aby mohl narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým a subvencovaným dovozem a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie.
1.2.6. Konkurenceschopnost dumpingového a subvencovaného dovozu z ČLR
(354)
Některé strany tvrdily, že újmu způsobila zastaralá technologie výrobního odvětví Unie v porovnání s moderní technologií používanou čínskými vyvážejícími výrobci, a nikoli dumping nebo subvencování dotčeného výrobku.
(355)
Šetření však potvrdilo, že výrobní odvětví Unie používá rovněž moderní výrobní postupy. Tvrzení, že stav technologie výrobního odvětví Unie údajně narušil příčinnou souvislost mezi dumpingovým a subvencovaným dovozem a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, se proto zamítá.
1.2.7. Újma, kterou si výrobní odvětví Unie způsobilo samo
(356)
Některé strany tvrdily, že újmu si (výrobci v Unii) možná způsobili sami, neboť i) nabízené ceny výrobců v Unii v roce 2014 byly nižší než nabídky, které tito výrobci obdrželi od čínských vyvážejících výrobců, (ii) investice žadatelů v posledních letech jsou v rozporu s újmou, neboť velké investice jdou jen stěží dohromady s představou odvětví, jemuž je působena újma, a přitom nevedly k vyššímu podílu výrobního odvětví Unie na trhu, a iii) investice žadatelů možná směřovaly do restrukturalizace a instalace dodatečné kapacity pro výrobu „špatných“ výrobků z nekonečných skleněných vláken, například do výrobků, po nichž je omezenější poptávka, a nikoli například do střiže, po níž je podle tvrzení stran velká poptávka a ve skutečnosti je u ní v Unii potenciální nedostatečná nabídka.
(357)
Pokud jde o první tvrzení týkající se nižších cen nabízených výrobci v Unii, je třeba uvést, že toto tvrzení se opírá o jeden případ po období šetření, ale cenové úrovně v roce 2014 nelze brát v potaz. Vzhledem k tomu, že pece jsou v provozu 24 hodin denně, a zpomalení výroby je velice nákladné, výrobní odvětví Unie se pokusilo udržet si podíl na trhu prodejem za ceny sice nižší, ale stále ještě pokrývající část fixních nákladů.
(358)
Co se týče velkých investic výrobního odvětví Unie za poslední roky, je třeba připomenout, že v tomto kapitálově vysoce náročném odvětví je nutno provádět přestavbu pecí každých 7 až 10 let a náklady spojené s přestavbou jedné pece mohou dosáhnout 8 až 13 milionů EUR (rozpětí je uváděno z důvodu důvěrného charakteru těchto informací). Značná část ostatních, strukturálnějších nákladů vyžadujících vysoké investice souvisí se spotřebou slitin v průchodkách a následnou přestavbou průchodek. Tyto investice jsou tomu odvětví vlastní a jsou nezbytné pro zachování stávající kapacity. Investice vyčleněné na výzkum a vývoj jsou rovněž nezbytné, aby se podnik udržel na trhu a uspokojoval potřeby klientů.
(359)
Pokud jde o třetí tvrzení týkající se údajně „špatných“ investic pro jiné výrobky než střiž, je třeba uvést, že i) výrobní odvětví Unie restrukturalizovalo s cílem nabízet širokou škálu produktů. Nebyl předložen žádný důkaz, že tento druh restrukturalizace nebyl hospodářsky rentabilní, a ii) zastavená výroba střiže, k níž došlo v důsledku restrukturalizace v posledních letech, byla přesunuta do jiného výrobního zařízení, jež bylo za tím účelem přebudováno.
(360)
Vláda ČLR tvrdila, že výrobci v Unii si ponechávali zásoby dovozu z třetích zemí, a citovala účetní závěrku jednoho výrobce v Unii za rok 2011, kde se uvádělo, že: „Zásoby zboží (21,4 milionů € k 31. prosinci 2011) rostou v důsledku celosvětového zpomalení ekonomické činnosti, jež zažilo naše odvětví v druhé polovině roku, a 75 % těchto zásob tvoří konečné výrobky dovezené od mimoevropských společností […][naší] skupiny a zbytek se skládá hlavně z materiálu a výrobků potřebných pro činnost Fabrics“.
(361)
Nárůst vykazované úrovně zásob tohoto výrobce v Unii za rok 2011 lze vysvětlit nahromaděním zásob za účelem zásobování jednoho jeho závodu mimo EU, který v roce 2012 prováděl přestavbu pece. Nedošlo by k žádnému dovozu z jiných závodů mimo EU, kdyby bylo možné vyrobit tyto výrobky pro závod mimo EU v Unii.
(362)
Po poskytnutí konečných informací požádala vláda ČLR o vyjasnění, jestli tento dovoz pocházel z ČLR nebo odjinud, a jaký byl jeho objem. Výrobci v Unii zařazení do vzorku však v posuzovaném období nenakupovali dotčený výrobek z ČLR.
(363)
Vláda ČLR rovněž tvrdila, že újmu si mohlo způsobit samo výrobní odvětví Unie, protože výrobce 3B Fibreglass se v roce 2011 rozhodl obnovit zásoby pro BASF v době, kdy výroba nestačila. Zde je citát z účetní závěrky společnosti 3B Fibreglass za rok 2011: „obnovit naše zásoby pro BASF a čelit opravě pece č. 2 za studena“.
(364)
V podnikové praxi je však běžné, že si podnik vytvoří zásoby, aby mohl plnit smluvní závazky ke klíčovým odběratelům. Kromě toho citace také odkazuje na plánovanou opravu pece, která vyžaduje nahromadění zásob, z nichž bude moci podnik plnit dodávky odběratelům (a plnit dodavatelské smlouvy společnosti 3B) během opravy.
(365)
Vzhledem k výše uvedenému se proto zamítá tvrzení o újmě, kterou si údajně výrobní odvětví v Unii způsobilo samo a které prý narušilo příčinnou souvislost mezi dumpingovým a subvencovaným dovozem a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie.
1.2.8. Prodej na vývoz výrobců v Unii a přemísťování výroby s cílem přiblížit se odbytištím
(366)
Vláda ČLR tvrdí, že údajná újma, byla-li vůbec nějaká, byla způsobena rozhodnutím podniku přemístit výrobu do místa, kde sídlí odběratelé. K tomu dodává, že se tak neděje pouze na úrovni Unie, ale také v celosvětovém měřítku. Vláda ČLR uvádí, že výrobce v Unii P+D rozšířil svou činnost v Rusku a Indii, výrobce v Unii 3B v Tunisku, výrobce v Unii PPG v ČLR a výrobce v Unii, společnost Ahlstrom, přesunul svou výrobu z Evropy do ČLR počátkem roku 2011 za účelem lepšího uspokojování rostoucích trhů s větrnou energií v Asii a zejména v ČLR.
(367)
Vzhledem k tomu, že mnoho výrobců skleněných vláken jsou nadnárodní společnosti, není překvapením, že tyto společnosti investují také mimo Unii, pokud se k tomu naskytne příležitost. Do dodatečné kapacity mimo Unii se investuje proto, aby se uspokojily potřeby rozvíjejících se trhů a s vyhlídkou na dosažení zisku. Je pravda, že zřízení závodů v těchto regionech rovněž zapadá do obrazu dodavatele, který má blízko ke svým odběratelům. Podnikatelské rozhodnutí, zda zřídit výrobní zařízení mimo Unii či nikoli, však nemá naprosto žádnou souvislost s tím, že výrobcům v Unii je způsobována újma.
(368)
Po poskytnutí konečných informací vláda ČLR zopakovala, že Unii připravily o výrobu, pracovní místa a prodej na vývoz velké zahraniční investice, které tedy způsobily újmu.
(369)
Tento argument není podložený. Výrobci nekonečného skleněného vlákna se chovají podle modelu regionální blízkosti, kde jsou odběratelé zásobováni výrobními závody ve svých regionech. Z ukazatelů o kapacitě a zaměstnanosti nevyplývá, že byly realizovány potenciální velké zahraniční investice ke škodě provozů v Unii.
(370)
Vláda ČLR také tvrdila, že pokles prodeje výrobního odvětví Unie na vývoz měl vážné negativní účinky, které Komise neanalyzovala.
(371)
V současném šetření se prodej výrobního odvětví Unie na vývoz (odběratelům ve spojení a odběratelům, kteří nejsou ve spojení) podílel 11 % a 13 % na celkovém prodeji výrobního odvětví Unie (odběratelům ve spojení a odběratelům, kteří nejsou ve spojení) v době mezi rokem 2010 do konce období šetření. Podobně i během původního antidumpingového šetření se tento podíl pohyboval mezi 10 % a 14 % od roku 2006 do září roku 2009. Vzhledem k tomu, že kolísání objemu vývozu není významné a je v souladu s objemem vývozu v předchozím antidumpingovém šetření, neměl vývoj prodeje na vývoz vážné negativní účinky, jak se tvrdilo výše.
(372)
Z výše uvedených důvodů se prodej výrobců v Unii na vývoz a přemísťování výroby nepodílely na újmě, a proto nemohly narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým a subvencovaným dovozem a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie.
1.2.9. Směnný kurz EUR/USD
(373)
Vláda ČLR uvedla, že čínské dodávky byly spojené s riziky vyplývajícími z větší složitosti logistického zabezpečení a z kolísání směnných kurzů, a proto se odběratelé zdráhají příliš vystavovat uvedeným rizikům. Jeden uživatel uvedl, že čínské ceny výrobků z nekonečných skleněných vláken jsou silně závislé na směnném kurzu mezi EUR a USD. Vzhledem k tomu, že kurs amerického dolaru oproti euru od roku 2000 postupně klesal, prý se mohla narušit příčinná souvislost.
(374)
Skutečně, na počátku roku 2000 bylo euro oproti USD slabší než dnes. Je však třeba poznamenat, že směnný kurz EUR/USD byl během posuzovaného období poměrně stabilní. Během posuzovaného období se ziskovost výrobců v Unii zařazených do vzorku významně snížila z 3 % na -4 %. I kdyby se uznalo, že směnný kurs EUR/USD se podílel na újmě, nemůže to nijak snížit újmu působící účinky levného dumpingového dovozu z ČLR na trh Unie od roku 2011 do konce období šetření.
(375)
Směnný kurs mezi EUR a USD se tudíž nepodílel na újmě a nemohl narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
1.3. Závěr ohledně příčinné souvislosti
(376)
Na závěr, výše uvedená analýza prokázala, že došlo k nárůstu objemu a tržního podílu dumpingového a subvencovaného dovozu z ČLR. Tlak způsobený nárůstem dumpingového a subvencovaného dovozu na trhu Unie neumožnil výrobnímu odvětví Unie stanovit své prodejní ceny na úrovni odpovídající běžným podmínkám na trhu a zaznamenanému zvýšení nákladů. Ani po snížení svých prodejní cen se výrobcům v Unii zařazeným do vzorku nepodařilo udržet svůj podíl na trhu. Tento pokles cen byl na úkor ziskovosti, což vede k neudržitelnému ztrátovému stavu.
(377)
Výše uvedená analýza náležitě odlišila a oddělila účinky všech známých činitelů na situaci výrobního odvětví Unie od účinků dumpingového dovozu působících újmu. Z této analýzy vyplývá závěr, že dumpingový a subvencovaný dovoz z ČLR způsobil výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu ve smyslu čl. 3 odst. 6 základního antidumpingového nařízení a čl. 8 odst. 5 základního antisubvenčního nařízení.
(378)
Známé faktory, jiné než dumpingový a subvencovaný dovoz, byly posouzeny v souladu s čl. 3 odst. 7 základního antidumpingového nařízení a čl. 8 odst. 6 základního antisubvenčního nařízení. U žádného z těchto faktorů, ať byly analyzovány jednotlivě nebo souhrnně, nebylo zjištěno, že by narušil příčinnou souvislost mezi dumpingovým a subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(379)
Po poskytnutí konečných informací přišla vláda ČLR s tvrzením, že Komise jen odmítá argumenty zúčastněných stran, místo aby prozkoumala všechny známé faktory, nejen dumpingový dovoz, jež způsobují újmu výrobnímu odvětví Unie.
(380)
Komise prozkoumala účinek těchto dalších faktorů: dovoz z dalších zemí, výrobní náklady, vývoj spotřeby, výrobní kapacity a zásoby, hospodářská krize, konkurence dovozu z ČLR, újma, kterou si výrobní odvětví Unie způsobilo samo, prodej výrobců Unie na vývoz, přesun výroby a směnný kurz mezi EUR a USD. Toto šetření neodhalilo žádné další faktory, jež by mohly narušit příčinnou souvislost.
F. ZÁJEM UNIE
(381)
V souladu s článkem 31 základního antisubvenčního nařízení Komise zkoumala, zda navzdory závěru o subvencování působícím újmu neexistují přesvědčivé důvody pro závěr, že v tomto konkrétním případě není v zájmu Unie přijímat opatření. Určení zájmu Unie vycházelo z posouzení všech různých souvisejících zájmů, včetně zájmů výrobního odvětví Unie, dovozců a uživatelů.
(382)
Všem zúčastněným stranám byla poskytnuta příležitost, aby předložily svá stanoviska podle čl. 31 odst. 2 základního antisubvenčního nařízení. Komise rozeslala dotazníky 5 nezávislým dovozcům a 34 uživatelům. Nakonec ve stanovené lhůtě došly vyplněné dotazníky od 2 dovozců a 13 uživatelů. Kromě toho se několik uživatelů a sdružení uživatelů přihlásilo v průběhu řízení formou dopisů, ve kterých se vyslovili proti případnému uložení opatření v tomto případě. Námitky proti případnému uložení opatření v tomto případě podaly také vláda ČLR a CCCLA.
(383)
V původním antidumpingovém šetření se mělo za to, že uložení opatření není v rozporu se zájmem Unie. Jelikož prozatímní přezkum se omezuje na újmu, někdejší zjištění týkající se zájmu Unie zůstávají v platnosti. Níže uvedená analýza se tedy týká antisubvenčního šetření.
1. Zájem výrobního odvětví Unie
(384)
Stávající antidumpingová opatření nevedla ke snížení dumpingového dovozu z ČLR a nezajistila výrobnímu odvětví Unie úlevu. Jak je uvedeno výše, výrobnímu odvětví Unie byla i nadále působena podstatná újma v návaznosti na erozi cen v důsledku dumpingového dovozu z ČLR. Neuložení opatření by s největší pravděpodobností vedlo k pokračování negativního vývoje finanční situace výrobního odvětví Unie. Situace výrobců v Unii zařazených do vzorku se vyznačovala zejména poklesem ziskovosti z +3 % v roce 2010 do -4 % na konci období šetření. Další pokles výkonnosti by nakonec vedl k zastavování výrobních linek a uzavření dalších výrobních závodů, což by ohrožovalo zaměstnanost a investice v Unii.
(385)
Uložení opatření by obnovilo spravedlivou hospodářskou soutěž na trhu. Klesající trend ziskovosti výrobního odvětví Unie je výsledkem jeho potíží v soutěži s levným subvencovaným dovozem z ČLR. Očekává se, že uložení antisubvenčních opatření by proto mělo ukončit stlačování cen a ztrátu podílu na trhu a že prodejní ceny výrobního odvětví Unie začnou opět stoupat, což povede ke zlepšení ziskovosti výrobního odvětví Unie na úroveň považovanou za nezbytnou pro toto kapitálově náročné odvětví.
(386)
Opatření by výrobnímu odvětví Unie poskytla příležitost překonat účinky dumpingu působícího újmu, který byl zjištěn v rámci tohoto šetření.
(387)
Vyvozuje se proto závěr, že uložení antisubvenčních opatření by jednoznačně bylo v zájmu výrobního odvětví Unie.
(388)
Po poskytnutí konečných informací přišlo jedno oborové sdružení s tvrzením, že zpřísněná opatření by výrobnímu odvětví Unie nepřinesla žádnou úlevu vzhledem k tomu, že ani původní opatření z roku 2011 prý neměla žádný účinek.
(389)
Komise toto tvrzení odmítá a odkazuje na výše uvedené body odůvodnění, v nichž byl učiněn závěr, že neuložení zpřísněných opatření by s největší pravděpodobností vedlo k pokračování negativního trendu ve finanční situaci výrobního odvětví Unie.
2. Zájem dovozců
(390)
Jak bylo uvedeno výše, nebyl u dovozců, kteří nejsou ve spojení, použit výběr vzorku a dva dovozci, kteří nejsou ve spojení, při tomto šetření plně spolupracovali tím, že poskytli odpovědi na dotazník. Činnosti související s dotčeným výrobkem představují pouze malou část celkového obratu těchto dvou dovozců (méně než 0,5 %). Oba vznesli námitku proti možnému zpřísnění antidumpingových opatření, protože by, podle jejich názoru, mohla vést k ukončení dovozu dotčeného výrobku z ČLR.
(391)
Souhrnný dovoz nahlášený těmito dvěma dovozci představoval značnou část veškerého dovozu z ČLR během období šetření, a proto se považuje za reprezentativní pro dovozce v Unii. Žádní další dovozci nespolupracovali a neposkytli odpovědi na dotazník nebo odůvodněné připomínky. Na tomto základě byl učiněn závěr, že vzhledem k omezenému podílu dotčeného výrobku na celkové činnosti dovozců, uložení opatření nebude mít významný negativní dopad na celkový zájem dovozců v Unii.
3. Zájem uživatelů
(392)
Obdobný výrobek se používá v mnoha průmyslových odvětvích, jako je automobilový průmysl, turbíny větrných elektráren, námořní doprava, doprava, kosmický výzkum a inženýrské sítě. Spolupráci navázala široká škála uživatelů, kteří byli rozděleni do skupin podle odvětví činnosti: výrobci dílů, výrobci kompozitních materiálů, tkalci multiaxiálních tkanin a výrobci větrných turbín. Komise tak měla možnost posoudit dopad přísnějších opatření na různé druhy uživatelů.
(393)
Spolupracující uživatelé nakoupili v průběhu období šetření kolem 13 % dotčeného výrobku z ČLR. Velká většina obdobného výrobku byla tedy nakoupena z jiných zdrojů, např. z třetích zemí a od výrobního odvětví Unie. Pouze několik z nich nakupovalo dotčený výrobek výhradně z ČLR.
(394)
Existuje celá řada návazných odvětví, která využívají obdobný výrobek, a v nich se uživatelé rovněž liší svou velikostí, od globálních společností po malé a střední podniky. Na základě informací předložených během šetření se dále zdá, že uživatelské výrobní odvětví Unie zaměstnává velký počet osob, odhadem asi 100 000, ačkoli o tom nebyly předloženy žádné ucelené a podložené údaje.
3.1. Potenciální dopad opatření na ziskovost uživatelů
(395)
Na základě odpovědí na dotazník bylo celkově zjištěno, že uživatelská odvětví nekonečných skleněných vláken se nacházejí v poměrně dobré formě. Většina spolupracujících uživatelů skutečně uvedla zisky z prodeje svých výrobků, v nichž byl použit dotčený výrobek, během posuzovaného období. Třebaže několik málo uživatelů uvedlo v souvislosti s touto činností během období šetření ztrátu, zisk většiny ostatních se pohyboval v rozmezí od 2 % do 22 %. Proto i za současných opatření byla uživatelská odvětví stále schopna docílit zisku.
(396)
Na základě obdržených údajů byla provedena analýza dopadů na uživatele podle jednotlivých skupin uživatelů.
(397)
Šetření odhalilo, že v závislosti na charakteru různých uživatelských odvětví se liší i jejich možnosti přenést zvýšení cla na odběratele, a tedy že dopad zvýšení cla na ziskové rozpětí bude v každém odvětví uživatelů různé.
(398)
Stručně řečeno, uvalení kombinovaných opatření by ve většině uživatelských odvětví vedlo ke snížení zisku uživatelů o méně než jeden procentní bod, s výjimkou tkalců multiaxiálních tkanin. V jejich případě je totiž podíl dotčeného výrobku na výrobních nákladech vyšší než v jiných uživatelských odvětvích. Tito konkrétní uživatelé budou tedy postiženi výrazně více než jiní posuzovaní uživatelé.
(399)
Na základě výše uvedené analýzy je vysoce pravděpodobné, že uživatelé vyrábějící díly, kompozitní materiály a větrné turbíny dokáží absorbovat část nebo celé zvýšení nákladů. Kromě toho asi budou moci přenést část zvýšených nákladů na své odběratele. V tomto ohledu to jeden velký uživatel, jenž se zabývá výrobou větrných turbín, okomentoval tak, že se smířil se závěry šetření a cla vstřebá.
(400)
Tento celkově omezený dopad na ziskovost rovněž znamená, že zaměstnanost na úrovni uživatelského odvětví není navrhovaným zvýšením cla natolik ohrožena, jak to tvrdí někteří uživatelé.
(401)
Pokračující přístup uživatelů k dovozu z třetích zemí by v každém případě zmírnil jakýkoli potenciální nepříznivý účinek. Uložení opatření nebrání uživatelům, aby se zásobovali od jiných dodavatelů.
(402)
Po poskytnutí konečných informací přišlo několik uživatelů s tvrzením, že argumenty uživatelů byly zamítnuty pouze na základě kvalitativních výroků. Tvrdili rovněž, že jejich ziskové rozpětí kleslo o mnohem více než jen o jeden procentní bod, jak je uvedeno v 398. bodě odůvodnění, zvláště když se posuzuje podle jednotlivých výrobků.
(403)
Tato tvrzení se zamítají z dále uvedených důvodů. Na základě údajů od uživatelů provedla Komise podrobné výpočty s cílem posoudit kvantitativní dopad zpřísnění opatření na ziskovost uživatelů. Odvětví, v nichž se používá dotčený výrobek, jsou heterogenní a projevují se v nich velké rozdíly co do velikosti (od malých a středních až po nadnárodní podniky), závislosti na dotčeném výrobku a aplikaci jejich finálního výrobku a jejich klientely (od malých po velké společnosti, prodej v Unii nebo prodej na vývoz). Jak už bylo uvedeno v 398. bodě odůvodnění, Komise uznává, že na některé segmenty uživatelů dopadnou opatření více než na jiné. Na základě údajů od spolupracujících uživatelů tvořil použitý dotčený výrobek zakoupený z ČLR dosti omezený podíl (méně než 13 % - viz 393. bod odůvodnění). Podíl dotčeného výrobku z ČLR na celkových výrobních nákladech byl navíc také omezený, tj. méně než 4 %. U zkoumané multiaxiální tkaniny je to však mnohem více. Dopad zvýšení cel byl vypočítán za předpokladu, že z ČLR bude nakoupen takový objem skleněného vlákna, jaký byl vykázán v období šetření, a že čínské dovozní ceny budou podléhat asi 30 % clu, třebaže na valnou většinu čínských vyvážejících výrobců se budou vztahovat nižší cla. Podle těchto předpokladů z výpočtů vyplynulo, že vzestup ceny dotčeného výrobku pocházejícího z ČLR bude mít v průměru menší dopad na ziskovost všech spolupracujících uživatelů, než výše uvedený jeden procentní bod.
3.2. Nezaměnitelnost
(404)
Několik uživatelů uvedlo, že mnoho výrobků z nekonečných skleněných vláken nezbytných pro uživatelská odvětví nelze koupit jako hotové výrobky. Místo toho musí dodavatelé absolvovat zdlouhavé a komplikované schvalovací řízení, které může trvat 6 až 12 měsíců, aniž by měli záruku, že skončí úspěšně. Změna dodavatele s cílem vyhnout se placení cel by tedy byla nákladná, v krátkodobém horizontu neproveditelná a z technologického hlediska riskantní.
(405)
V tomto ohledu je třeba uznat, že při určitém typu použití může být kvůli vlastnostem dotčeného výrobku skutečně vyžadováno dlouhé schvalovací řízení, jehož součástí je i testování. I s ohledem na připomínky několika uživatelů se však v tuto chvíli většinou najde více zdrojů. Kromě toho bylo šetřením zjištěno, že uživatelé mají obvykle více variant dodávek jako nouzové řešení, a často si nechali schválit výrobek několika dodavatelů, aby nebyli závislí pouze na jediném dodavateli. Je však třeba připomenout, že opatření nejsou míněna tak, aby některým dodavatelům znemožňovala přístup na trh Unie - smyslem veškerých navrhovaných opatření je pouze obnovení spravedlivého obchodu a náprava narušené situace na trhu.
(406)
Je proto nepravděpodobné, že uložení opatření na dovoz dotčeného výrobku z ČLR bude mít za následek dočasné zastavení dodávek surovin pro uživatelská odvětví.
3.3. Neschopnost přenést zvýšení výrobních nákladů na odběratele a vyšší konkurence ze strany navazujících výrobků pocházejících ze zemí mimo Unii
(407)
Několik uživatelů tvrdilo, že se potýkají s ostrou konkurencí výrobců mimo Unii, a tudíž by nebyli s to přenést vyšší cenu dotčeného výrobku na své odběratele, poněvadž by to vedlo k poklesu prodeje. Vzhledem k rozmanitosti uživatelských společností se bude schopnost přenést potenciální zvýšení nákladů na odběratele u jednotlivých typů uživatelů lišit. Na základě údajů v odpovědích na dotazník však lze soudit, že u uživatelů, kteří nejsou s to přenést většinu zvýšených nákladů, by byly jejich obrat a ziskovost ve většině případů ovlivněny pouze v omezené míře.
(408)
Několik uživatelů vyjádřilo obavu, že uložení antisubvenčních cel by konkurenčně zvýhodnilo dodavatele mimo Unii, kteří mají přístup k dotčenému výrobku bez opatření. Uživatelé tvrdí, že jsou v hospodářské soutěži s dovozem z ČLR na svých navazujících trzích. Uložení kombinovaných opatření by dále zhoršilo podmínky hospodářské soutěže. Tvrdili, že vzhledem k těmto okolnostem by nebylo možné přenést zvýšení cen jejich surovin na odběratele. Dále argumentovali tím, že by to vedlo přemístění výroby mimo Unii, a tedy ke značným ztrátám pracovních míst.
(409)
Je třeba poznamenat, že skutečnost, že by zavedení antisubvenčních opatření mohlo způsobit silnější konkurenci, nemůže být důvodem pro neuložení opatření, je-li to opodstatněné. Tato šetření se týkají konkrétního výrobku. Každé uživatelské odvětví má plné právo dovolávat se obchodního práva Unie a požadovat pro své výrobky antidumpingové šetření. Kromě toho rozhodnutí o umístění podniků závisí na velkém počtu faktorů. Je nepravděpodobné, že by rozhodnutí o přemístění výroby záviselo pouze na clech na jednu surovinu.
(410)
Několik stran tvrdilo, že výrobci v Unii jsou globální společnosti v zahraničním vlastnictví, avšak většinu z kompozitních společností tvoří malé nebo středně velké podniky v domácím vlastnictví. Tyto malé a střední podniky tvrdily, že po zvýšení cel dojde ke ztrátě pracovních míst. Také CCCLA tvrdila, že Unie přijde o pracovní místa, až se uživatelé přesunou jinam kvůli vyšším clům. Jeden uživatel také uvedl, že případné přemístění uživatelů by vedlo též k nižším tržbám výrobního odvětví Unie.
(411)
Komise pohlíží stejně na všechna pracovní místa v Unii bez ohledu na vlastnictví a velikost společnosti. Komise v této souvislosti odkazuje na 400. a 403. bod odůvodnění. Kromě toho tvrzení o přemístění, možných ztrátách pracovních míst a nižších tržbách výrobního odvětví Unie považuje Komise za spekulativní a nepodložená.
(412)
Několik stran uvedlo, že výrobky v současnosti vyráběné v Unii jdou na globální trh a soutěží tam s třetími zeměmi. Jeden uživatel uvedl, že může využít dovozu dotyčného výrobku v rámci aktivního zušlechťovacího styku bez zaplacení antidumpingového cla, pokud je jím zpracovávaný výrobek následně vyvezen mimo Unii. Výsledkem toho však je, že tento uživatel může svým odběratelům mimo Unii nabídnout konkurenceschopnější ceny než svým odběratelům v Unii.
(413)
Uživatelé skutečně mohou využít dovozu dotyčného výrobku v rámci aktivního zušlechťovacího styku bez zaplacení antidumpingového cla, pokud je jimi zpracovávaný výrobek následně vyvezen mimo Unii. Tím se však nemění závěry Komise v tomto šetření.
3.4. Nedostatečná nabídka
(414)
Jeden uživatel uvedl, že výrobní odvětví Unie není s to plně uspokojit poptávku v Unii, zejména pokud jde o určité typy velkých objednávek specificky uzpůsobených výrobků z nekonečných skleněných vláken. Kromě toho tento uživatel uvádí, že v důsledku omezené výrobní kapacity v Unii nebudou výrobci v Unii s největší pravděpodobností ochotni věnovat velkou část své kapacity na dodávky pro jednoho odběratele. Jiný uživatel uvedl, že neexistuje převis nabídky střiže a že když by byla ČLR z trhu Unie vyloučena, vedlo by to, zejména v souvislosti s vyšší poptávkou, k značným problémům v zásobování trhu Unie. Vláda ČLR cituje výrobce v Unii 3B, že od roku 2002 nebyla v tomto odvětví instalovaná žádná nová tavící kapacita a že k uspokojení potřeb trhu, zejména v Evropě, je zapotřebí dalších 200 000 tun výrobní kapacity.
(415)
V tomto ohledu je třeba nejprve poznamenat, že účelem antisubvenčních opatření je napravit nekalé obchodní praktiky, které působí újmu výrobnímu odvětví Unie, a znovu vytvořit prostředí účinné hospodářské soutěže na trhu Unie, nikoli bránit dovozu. Navrhovaná opatření nejsou s to uzavřít trh Unie pro vyvážející výrobce z ČLR, třeba za ceny, které nezpůsobují újmu, a tudíž umožní pokračující dovoz střiže, stejně jako dalších výrobků z nekonečných skleněných vláken z ČLR na trh Unie.
(416)
Pokud jde o schopnost výrobního odvětví Unie ošetřit potenciální nedostatek střiže, současná úroveň vytížení kapacity výrobního odvětví Unie umožňuje určitou produkci navíc.
(417)
Střiž, stejně jako ostatní typy dotčeného výrobku, by se dala dovážet do Unie rovněž z třetích zemí, například z Malajsie.
(418)
Kromě toho čínští výrobci nekonečných skleněných vláken zřídili výrobní provozy v těsné blízkosti Unie (v Egyptě a Bahrajnu) jako základny pro dodávky na trh Unie.
(419)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem lze vyvodit závěr, že případný nedostatek dodávek střiže lze ošetřit vyšším vytížením kapacity výrobního odvětví Unie, dovozem z jiných zdrojových zemí a pokračujícím dovozem z ČLR za ceny nepůsobící újmu.
(420)
Na základě výše uvedených skutečností byl učiněn závěr, že celkový účinek uložení kombinovaných opatření na navazující výrobní odvětví Unie je omezený a neměl by převážit nad pozitivními účinky opatření pro výrobní odvětví Unie.
(421)
Po poskytnutí konečných informací přišlo jedno oborové sdružení s prohlášením, že je těžko pochopitelné, proč mají výrobci v Unii nevyužitou kapacitu, když skleněných vláken je nedostatek a jeho cena na trhu Unie stoupá. Několik stran zopakovalo, že uložení dalších opatření povede k výpadku dodávek od výrobců v Unii.
(422)
Pokud jde o posuzované období, šetřením nebyl odhalen výpadek v zásobování trhu. Co se týče možných výpadků dodávek v budoucnosti, Komise má za to, že zvýšení cel nezabrání dovozu do Unie z ČLR a z třetích zemí, jak bylo uvedeno výše.
4. Závěr ohledně zájmu Unie
(423)
Na základě výše uvedeného se očekává, že uložení kombinovaných opatření poskytne výrobnímu odvětví Unie příležitost zlepšit svou situaci pomocí vyšších prodejních cen a většího podílu na trhu. Ačkoliv se u některých uživatelů mohou objevit určité nepříznivé dopady v podobě vyšších nákladů, pravděpodobně nad nimi převáží očekávané přínosy pro výrobce v Unie a jejich dodavatele.
(424)
Vyvozuje se proto závěr, že celkově neexistují přesvědčivé důvody proti uložení opatření na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z ČLR.
(425)
Po poskytnutí konečných informací přišlo několik stran s tvrzením, že důsledky navrhovaných opatření se podceňují. Uvádějí, že Komise více důvěřuje tvrzení skupinky výrobců skleněných vláken, než mnohem větší avšak roztříštěné skupině hlavně malých a středně velkých subdodavatelů, kteří neměli skutečnou příležitost reagovat stejně silně.
(426)
Tato tvrzení se zamítají, neboť v průběhu šetření dostali uživatelé hojně příležitostí k vyjádření. Mnoho z nich to využilo a jejich údaje byly pečlivě prozkoumány a zohledněny. Všem zúčastněným stranám se v průběhu šetření dostalo pozornosti.
G. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ A ANTISUBVENČNÍ OPATŘENÍ
(427)
Na základě závěrů, k nimž dospěla Komise v otázce subvencování, újmy, příčinné souvislosti a zájmu Unie, by měla být uložena konečná opatření, jež zabrání tomu, aby dumpingový a subvencovaný dovoz způsoboval výrobnímu odvětví Unie další újmu.
1. Úroveň pro odstranění újmy
(428)
Za účelem stanovení úrovně těchto opatření určila Komise nejprve výši cla potřebnou k odstranění újmy působené výrobnímu odvětví Unie.
(429)
Újma by byla odstraněna v případě, že výrobní odvětví Unie by mělo možnost pokrýt své výrobní náklady a dosáhnout takového zisku před zdaněním, jakého lze v tomto výrobním odvětví přiměřeně dosáhnout z prodeje obdobného výrobku na trhu Unie za běžných podmínek hospodářské soutěže, tj. bez dumpingového dovozu. Stejně jako v původním šetření, pracovalo se s cílovým ziskem ve výši 5 %.
(430)
Sdružení APFE požadovalo cílový zisk ve výši 10 % - 12 %. APFE tvrdilo, že tento cílový zisk pro analýzu by měl zohlednit nutnost vysoce kapitálově náročného odvětví dosahovat uspokojivé návratnosti vloženého kapitálu podle očekávání investorů. APFE rovněž odkazuje na zprávu Stern Business School of New York University, v níž byla pro různá průmyslová odvětví spočítána vážená průměrná cena kapitálu (WACC), v níž se kombinuje cena vlastního kapitálu a cena zadlužení (náklady dluhové služby) (43). Ve zprávě Sternovy fakulty byla vypočítána vážená průměrná cena kapitálu (WACC) pro odvětví nekonečných skleněných vláken v rozmezí 8,3 % až 8,4 %. Kromě toho APFE odkazuje na zisk ve výši 8,3 %, s kterým se pracovalo v případě čínského solárního skla (44). Dále tvrdí, že kapitálové náklady a náklady zadluženosti jsou o něco vyšší v Unii než v USA, a proto by sazba pro Unii měla být o něco vyšší, v rozmezí od 10 % do 12 %.
(431)
Skutečný zisk dosažený během posuzovaného období nelze použít vzhledem k tomu, že přes stávající platná cla stále přetrvává značný objem dumpingového dovozu pocházejícího z ČLR.
(432)
V kauze solárního skla z ČLR se pracovalo s cílovým ziskem 8,3 %, neboť takového zisku docílili výrobci v Unii zařazení do vzorku v roce 2010, kdy dovoz dotčeného výrobku byl ještě malý, a proto zatím nemohl narušit běžné podmínky hospodářské soutěže (tj. jednalo se o zisk dosud neovlivněný dumpingovým dovozem).
(433)
I když je nesporné, že výrobní odvětví Unie je vysoce kapitálově náročné odvětví, sdružení APFE nebylo schopno prokázat, že výše cílového zisku stanoveného na základě vážené průměrné ceny kapitálu podle zprávy Sternovy fakulty projde příslušnou zkouškou. Tento požadavek byl proto zamítnut.
(434)
Po poskytnutí konečných informací začalo sdružení APFE tvrdit, že je třeba revidovat zjištění o cílovém zisku s ohledem na to, že výrobní odvětví Unie je schopno dosahovat vyššího než 5 % zisku u takových typů výrobku, jako je střiž pro vlhké použití u netkaných textilií a u sádrovce, kde dokáže dobře konkurovat dovozu z třetích zemí a kde nenaráží na agresivní prodej dumpingových a subvencovaných čínských výrobků z nekonečného skleněného vlákna pod cenou.
(435)
V předchozím šetření se pracovalo s cílovým ziskem ve výši 5 %. Tento cílový zisk byl zachován, jelikož nebyly předloženy podložené argumenty o změněných tržních podmínkách, které by zdůvodnily vyšší cílový zisk.
(436)
Střiž pro vlhké použití (WUCS), tak jako kterýkoli jiný typ dotčeného výrobku, se používá coby výztužný materiál a má omezenou skladovatelnost a vyšší dopravní náklady kvůli hmotnosti obsažené vody (viz 63. bod odůvodnění). Střiže pro vlhké použití (WUCS) se dovážejí do Unie v mnohem menším množství než jiné výrobky z nekonečných skleněných vláken. Ziskové rozpětí u tohoto jediného typu výrobku tedy není reprezentativní pro dotčený výrobek.
(437)
Komise poté určila úroveň pro odstranění újmy na základě srovnání vážené průměrné dovozní ceny vyvážejících výrobců z ČLR zařazených do vzorku s újmu nepůsobící váženou průměrnou cenou obdobného výrobku prodávaného výrobci v Unii zařazenými do vzorku na trhu Unie v období šetření. Veškeré rozdíly, jež byly výsledkem tohoto srovnání, pak byly vyjádřeny jako procento vážené průměrné hodnoty dovozu zahrnující CIF.
(438)
Po poskytnutí konečných informací přišel jeden vyvážející výrobce s tvrzením, že u tří kontrolních čísel výrobků (PCN) jsou nepřesné hodnoty CIF.
(439)
Po prověření Komise upravila příslušné hodnoty CIF, což vedlo k malé změně v rozpětí cenového podbízení a prodeje pod cenou u tohoto vyvážejícího výrobce.
(440)
Na tomto základě byly stanoveny následující úrovně pro odstranění újmy:
Společnost
Úroveň pro odstranění újmy
Jushi Group
24,8 %
Jiangsu Changhai Group
4,9 %
Chongqing Polycomp International Corporation
29,6 %
Ostatní spolupracující společnosti
26,1 %
441)
Jeden uživatel tvrdil, že všechny faktické okolnosti zůstaly nezměněné, a proto jediný způsob, jak může Komise dospět k závěru, že se zhoršila újma údajně způsobená dovozem z ČLR, je použití jiné metodiky pro výpočet rozpětí újmy v porovnání s původním šetřením.
(442)
Faktické okolnosti nezůstaly nezměněné. Výpočet aktuálního rozpětí újmy s použitím metodiky z původního šetření proto vede k jinému výsledku, jelikož se změnily základní údaje, jako jsou náklady, ceny a ztráty.
(443)
Po poskytnutí konečných informací se jeden vyvážející výrobce zajímal o to, jaké změněné okolnosti zdůvodní výpočet rozpětí újmy na základě kontrolního čísla výrobku (PCN) oproti prostému srovnání průměrných cen, jak se to dělalo v původním šetření.
(444)
Komise se domnívá, že základní metodika použitá v současném šetření je táž jako metodika použitá v předchozím šetření. Výběr vzorku a srovnávání byly prováděny na stejné úrovni. Výpočet rozpětí újmy na základě kontrolního čísla výrobku (PCN) umožnil podrobnější a přesnější výsledek, ale to nelze považovat za změnu metodiky.
(445)
Tentýž vyvážející výrobce také uvedl, že rohože ze střiže z nekonečného skleněného vlákna tvoří součást dotčeného výrobku, avšak výpočet rozpětí újmy neodráží kontrolní číslo výrobku rohoží ze střiže. Vyvážejícího výrobce zajímalo, i) jestli výrobci v Unii už tyto rohože ze střiže nevyráběli a ii) proč Komisi v minulosti zřejmě nečinilo žádné potíže nalézt náhražku hlavního typu výrobku za účelem výpočtu rozpětí újmy, a to dokonce i v případech, kdy se kontrolní číslo výrobku přesně neshodovalo.
(446)
Dotčený výrobek skutečně zahrnuje rohože ze střiže a někteří výrobci v Unii (nebo jejich subjekty) tyto rohože vyrábějí. Výrobci v Unii zařazení do vzorku vyráběli typy rohoží, které se v průběhu období šetření z ČLR nedovážely. Shoda kontrolního čísla výrobku však byla celkově vysoká, a proto nebylo třeba hledat náhražky.
(447)
Tento vyvážející výrobce se mimoto zajímal, i) proč byla nutná úprava na základě obchodní úrovně a komu výrobci v Unii své výrobky skutečně prodávají a ii) proč při výpočtu újmy nebyly u čínského prodeje zohledněny dopravní náklady do skladu v EU a skladovací náklady.
(448)
Výrobci v Unii zařazení do vzorku prodávají převážně přímo koncovým uživatelům. To nebyl případ čínských vývozců zařazených do vzorku. Více prodejních transakcí procházelo přes distributory nebo jiné zprostředkovatelské prodejní kanály. Když se tedy veškeré prodejní transakce převedly na úroveň prodeje koncovým uživatelům, byly ceny lépe srovnatelné. Podle standardní metodiky se při výpočtu cenového podbízení zohledňují náklady po dovozu, zatímco rozpětí újmy vychází z hodnoty CIF čínského prodeje na vývoz.
(449)
Vyvážející výrobce se rovněž podivil, proč není stávající antidumpingové clo zařazeno do rozpětí újmy, jelikož zařazení tohoto cla do hodnoty CIF by bylo v souladu s používanou metodikou cenového podbízení.
(450)
Rozpětí pro odstranění újmy, jak je prezentováno v tomto nařízení, odráží celé rozpětí potřebné pro odstranění újmy. Kdyby bylo stávající antidumpingové rozpětí zařazeno do rozpětí pro odstranění újmy, výsledkem by bylo jen rozpětí částečného odstranění újmy.
(451)
Po poskytnutí konečných informací přišel žadatel s tvrzením, že jelikož Jiangsu Changhai Group v šetření plně nespolupracovala (viz výše oddíl C. 2.1.), jsou informace o vývozní ceně této skupiny nespolehlivé, a neměly by se tedy používat při výpočtu rozpětí újmy. Žadatel tvrdil, že vývozní cena skupiny může být chybná, jestliže je zjištěna na základě výrobních nákladů společnosti, které nebylo možné řádné ověřit kvůli tomu, že tato společnost v šetření dostatečně nespolupracovala. Vývozní cena této skupiny by se měla stanovit spíše na základě dostupných údajů ve smyslu čl. 18 odst. 1 základního antidumpingového nařízení a čl. 28 odst. 1 základního antisubvenčního nařízení.
(452)
Jak je vysvětleno v 92. bodě odůvodnění, dotčený výrobek nevyvážela v rámci skupiny společnost, která poskytla zavádějící informace, nýbrž pouze OCH. Společnost OCH však plně spolupracovala v obou šetřeních a poskytla spolehlivé informace o vývozní ceně skupiny (např. poskytla faktury, jež Komise na místě ověřila). Komise tedy nemá důvod pochybovat o vývozní ceně skupiny. Rozpětí újmy bylo vypočteno na základě skutečné ověřené vývozní ceny - uvedené na prodejních fakturách - bez ohledu na to, jak byla stanovena a zda vycházela z výrobních nákladů dané společnosti. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
2. Konečná opatření
(453)
Antisubvenční šetření bylo provedeno souběžně s přezkumem antidumpingových opatření a omezilo se na újmu. Vzhledem k použití pravidla nižšího cla a skutečnosti, že konečná subvenční rozpětí jsou nižší než úroveň pro odstranění újmy, by Komise měla v souladu s článkem 15 základního antisubvenčního nařízení uložit konečné vyrovnávací clo na úrovni zjištěných konečných subvenčních rozpětí a poté uložit konečné antidumpingové clo na úrovni příslušné pro odstranění újmy.
(454)
Na základě této metodiky a skutkové podstaty tohoto případu, zejména skutečnosti, že opatření jsou omezena rozpětím újmy, se Komise domnívá, že v této věci nevyvstává otázka „dvojího započtení“.
(455)
Vzhledem k vysoké úrovni spolupráce čínských vyvážejících výrobců bylo clo pro „všechny ostatní společnosti“ stanoveno na úrovni nejvyššího cla, jež má být uloženo společnostem, které byly buď zařazeny do vzorku nebo během šetření spolupracovaly. Clo „pro všechny ostatní společnosti“ bude použito na společnosti, které v rámci šetření nespolupracovaly.
(456)
Pro ostatní spolupracující čínské vyvážející výrobce nezařazené do vzorku a uvedené v příloze I je konečná sazba cla stanovena jako vážený průměr sazeb stanovených pro spolupracující vyvážející výrobce zařazené do vzorku s výjimkou skupiny, ke které patří vyvážející výrobce, na něhož se vztahuje ustanovení čl. 28 odst. 1.
(457)
Po poskytnutí konečných informací požádal jeden vyvážející výrobce o přiznání individuálního zacházení ve smyslu čl. 9 odst. 5 základního antidumpingového nařízení a o výpočet individuálního dumpingového rozpětí.
(458)
Avšak vzhledem k tomu, že částečný prozatímní přezkum se omezuje jen na újmu, dumpingová rozpětí, tak jak byla stanovena v předchozím antidumpingovém šetření, zůstávají beze změny. Žádost o individuální dumpingové rozpětí byla proto zamítnuta.
(459)
Na základě výše uvedených skutečností se sazby, podle nichž se tato cla ukládají, stanovují takto:
Čínský vývozce
Dumpingové rozpětí (stanovené v původním šetření)
Subvenční rozpětí
Úroveň pro odstranění újmy
Vyrovnávací clo
Antidumpingové clo
Jushi Group
29,7 %
10,3 %
24,8 %
10,3 %
14,5 %
Jiangsu Changhai Group
9,6 %
5,8 %
4,9 %
4,9 %
0 %
Chongqing Polycomp International Corporation
29,7 %
9,7 %
29,6 %
9,7 %
19,9 %
Ostatní spolupracující společnosti
29,7 %
10,2 %
26,1 %
10,2 %
15,9 %
Celní sazby pro všechny ostatní společnosti
10,3 %
19,9 %
(460)
Individuální sazba antidumpingového a antisubvenčního cla pro jednu společnost uvedená v tomto nařízení byla stanovena na základě zjištění vyplývajících ze současného šetření. Odráží tedy situaci dotčené společnosti zjištěnou při tomto šetření. Tato celní sazba (na rozdíl od celostátního cla použitelného pro „všechny ostatní společnosti“) je proto použitelná výlučně na dovoz výrobků pocházejících z dotčené země a vyráběných uvedenou společností. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto nařízení, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě použitelné na „všechny ostatní společnosti“.
(461)
Společnost může požadovat individuální celní sazbu, pokud následně změní svou obchodní firmu. Tato žádost musí být předložena Komisi. (45) Žádost musí obsahovat veškeré relevantní informace, které umožní prokázat, že změna neovlivňuje právo společnosti využívat celní sazbu, která se na ni vztahuje. Pokud změna obchodní firmy společnosti neovlivňuje její právo využívat celní sazbu, která se na ni vztahuje, bude oznámení o změně obchodní firmy zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
(462)
Aby bylo zajištěno řádné vymáhání antidumpingového cla, neměla by se výše cla pro všechny ostatní společnosti vztahovat jen na nespolupracující vyvážející výrobce, nýbrž rovněž na výrobce, kteří během období šetření neuskutečnili žádný vývoz do Unie.
3. Závazek
(463)
Jeden čínský vyvážející výrobce navrhl cenový závazek v souladu s čl. 8 odst. 1 základního antidumpingového nařízení a čl. 13 odst. 1 základního antisubvenčního nařízení. Nabídka závazku obsahovala minimální dovozní ceny několika hlavních typů a podtypů dotčeného výrobku.
(464)
Komise se domnívá, že dotčený výrobek existuje v mnoha podtypech a stupních, které se cenově liší až o 700 %. Existuje tedy velké riziko vzájemné kompenzace. V rámci jednoho typu výrobku se mohou ceny pohybovat až o 550 % v závislosti na podtypech výrobku. Různé minimální dovozní ceny, které navrhl čínský vyvážející výrobce, se navíc nacházely hluboko pod cenou, která nezpůsobuje újmu, a tudíž by neodstraňovaly újmu způsobovanou výrobnímu odvětví Unie.
(465)
Pokud jde o cla, vzhledem k výše uvedenému by nebylo možné rozlišovat specifikaci bez individuální analýzy každé dovozní transakce s cílem určit, do které skupiny minimální dovozní ceny daný výrobek patří. Monitoring by se tak stal velmi obtížný, ne-li prakticky neuskutečnitelný.
(466)
Tato společnost navíc vyváží do Unie také další výrobky, na které se opatření nevztahují. Je tu tedy riziko kompenzace, pokud by tyto výrobky byly prodány stejným odběratelům. Někteří z jejich odběratelů v Unii jsou ve spojení a obchodují také s jinými společnostmi ve spojení, které sídlí mimo Unii. Tyto složité obchodní a podnikatelské vazby vytvářejí další potenciální rizika vzájemné kompenzace.
(467)
Na základě výše uvedeného byla nabídka závazku odmítnuta.
(468)
Výbor zřízený podle čl. 15 odst. 1 základního antidumpingového nařízení nevydal žádné stanovisko,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
(1) Ukládá se konečné vyrovnávací clo na dovoz střiže ze skleněných vláken o délce nejvýše 50 mm; pramence skleněných vláken, s výjimkou pramenců skleněných vláken, které jsou impregnovány a povrstveny a mají ztrátu žíháním více než 3 % (jak je stanoveno v normě ISO 1887), a rohoží vyrobených z nekonečných skleněných vláken, s výjimkou rohoží ze skleněné vlny, v současnosti kódů KN 7019 11 00, ex 7019 12 00 (kódy TARIC 7019120021, 7019120022, 7019120023, 7019120025, 7019120039) a 7019 31 00 a pocházejících z Čínské lidové republiky.
(2) Sazba konečného vyrovnávacího cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený níže uvedenými společnostmi se stanoví takto:
Společnost
Konečné vyrovnávací clo (%)
Doplňkový kód TARIC
Jushi Group Co., Ltd, Jushi Group Chengdu Co., Ltd, Jushi Group Jiujiang Co., Ltd
10,3
B990
Changzhou New Changhai Fiberglass Co., Ltd, a Jiangsu Changhai Composite Materials Holding Co., Ltd; Changzhou Tianma Group Co., Ltd
4,9
A983
Chongqing Polycomp International Corporation
9,7
B991
Ostatní spolupracující společnosti uvedené v příloze I
10,2
Všechny ostatní společnosti
10,3
A999
3) Uplatnění individuálních sazeb vyrovnávacího cla stanovených pro společnosti uvedené v odstavci 2 je podmíněno předložením platné obchodní faktury, která splňuje požadavky stanovené v příloze, celním orgánům členských států. Není-li taková faktura předložena, použije se celní sazba platná pro „všechny ostatní společnosti“.
(4) Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Ustanovení článku 1 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 248/2011 se nahrazuje následujícím zněním.
(1)
Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz střiže ze skleněných vláken o délce nejvýše 50 mm, pramence skleněných vláken, s výjimkou pramenců skleněných vláken, které jsou impregnovány a povrstveny a mají ztrátu žíháním více než 3 % (jak je stanoveno v normě ISO 1887), a rohoží vyrobených z nekonečných skleněných vláken, s výjimkou rohoží ze skleněné vlny, v současnosti kódů KN 7019 11 00, ex 7019 12 00 (kódy TARIC 7019120021, 7019120022, 7019120023, 7019120025, 7019120039) a 7019 31 00 a pocházejících z Čínské lidové republiky.
(2)
Sazba konečného antidumpingového cla, která se použije na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením, je pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený níže uvedenými společnostmi stanovena takto:
Společnost
Konečné antidumpingové clo (v %)
Doplňkový kód TARIC
Jushi Group Co., Ltd, Jushi Group Chengdu Co., Ltd, Jushi Group Jiujiang Co., Ltd
14,5
B990
Changzhou New Changhai Fiberglass Co., Ltd, Jiangsu Changhai Composite Materials Holding Co., Ltd, Changzhou Tianma Group Co., Ltd
0
A983
Chongqing Polycomp International Corporation
19,9
B991
Ostatní spolupracující společnosti uvedené v příloze I
15,9
Všechny ostatní společnosti
19,9
A999
3)
Uplatnění individuálních sazeb vyrovnávacího cla stanovených pro společnosti uvedené v odstavci 2 je podmíněno předložením platné obchodní faktury, která splňuje požadavky stanovené v příloze, celním orgánům členských států. Není-li taková faktura předložena, použije se celní sazba platná pro „všechny ostatní společnosti“.
(4)
Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
V Bruselu dne 16. prosince 2014.
RÈGLEMENT D'EXÉCUTION (UE) No 1379/2014 DE LA COMMISSION
du 16 décembre 2014
instituant un droit compensateur définitif sur les importations de certains produits de fibre de verre à filament originaires de la République populaire de Chine et modifiant le règlement d'exécution (UE) no 248/2011 du Conseil instituant un droit antidumping définitif sur les importations de certains produits de fibre de verre à filament continu originaires de la République populaire de Chine
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l'Union européenne,
vu le règlement (CE) no 597/2009 du Conseil du 11 juin 2009 relatif à la défense contre les importations qui font l'objet de subventions de la part de pays non membres de la Communauté européenne (1), et en particulier son article 15, et le règlement (CE) no 1225/2009 du Conseil du 30 novembre 2009 relatif à la défense contre les importations qui font l'objet d'un dumping de la part de pays non membres de la Communauté européenne (2), et en particulier ses articles 9, paragraphe 4, et 11, paragraphe 3,
considérant ce qui suit:
A. PROCÉDURE
1. Mesures en vigueur
(1)
Par le règlement d'exécution (UE) no 248/2011 du Conseil (3), le Conseil a institué un droit antidumping définitif sur les importations de certains produits de fibre de verre à filament continu relevant actuellement des codes NC 7019 11 00, ex 7019 12 00 et 7019 31 00 et originaires de la République populaire de Chine.
2. Ouverture d'une enquête antisubvention
(2)
Le 12 décembre 2013, la Commission européenne (ci-après la «Commission») a annoncé, par un avis publié au Journal officiel de l'Union européenne (ci-après l'«avis d'ouverture d'une enquête antisubvention») (4), l'ouverture d'une procédure antisubvention concernant les importations dans l'Union européenne de certains produits de fibre de verre à filament originaire de la République populaire de Chine (ci-après la «RPC» ou le «pays concerné»).
(3)
La procédure a été ouverte par la Commission à la suite d'une plainte déposée le 28 octobre 2013 par la European Glass Fibre Producers Association (association des producteurs de fibres de verre européens, ci-après l'«APFE») (ci-après le «plaignant») au nom des producteurs, représentant plus de 25 % de la production totale de produits de fibre de verre à filament de l'Union. La plainte contenait des éléments attestant à première vue l'existence de subventions en faveur de certains produits de fibre de verre à filament et d'un préjudice important en résultant. Ces éléments ont été jugés suffisants par la Commission pour justifier l'ouverture d'une enquête.
(4)
Conformément à l'article 10, paragraphe 7, du règlement (CE) no 597/2009 (ci-après le «règlement antisubvention de base»), la Commission a informé les pouvoirs publics de la RPC, avant le lancement de la procédure, qu'elle avait reçu une plainte dûment documentée alléguant que des importations subventionnées de certains produits de fibre de verre à filament originaires de la RPC causaient un préjudice important à l'industrie de l'Union. La Commission a invité les pouvoirs publics de la RPC à une consultation dans le but de clarifier la situation au sujet du contenu de la plainte et de parvenir à une solution convenant aux deux parties.
(5)
Les pouvoirs publics de la RPC ont accepté la proposition de consultation, laquelle s'est ensuite tenue le 5 décembre 2013. Aucune solution acceptable pour les deux parties n'a pu se dégager au cours de cette consultation. La Commission a toutefois pris note des observations formulées par les pouvoirs publics de la RPC en ce qui concerne les régimes mentionnés dans la plainte. Après la consultation, les pouvoirs publics de la RPC ont fait parvenir des observations écrites, le 9 décembre 2013.
(6)
Les pouvoirs publics de la RPC se sont vu proposer des consultations supplémentaires concernant d'autres régimes qui ont été constatés au cours de l'enquête. Ils ont toutefois décliné l'offre, affirmant avoir fourni des informations en suffisance sur ces régimes.
3. Demande parallèle de réexamen intermédiaire partiel des mesures antidumping en vigueur
(7)
La Commission a reçu une demande de réexamen intermédiaire partiel des mesures antidumping en vigueur (5), limité à l'examen du préjudice, conformément à l'article 11, paragraphe 3, du règlement (CE) no 1225/2009 du Conseil (ci-après le «règlement antidumping de base»). La demande a été déposée le 28 octobre 2013, également par l'APFE, au nom des producteurs de l'Union, représentant plus de 25 % de la production totale de l'Union de certains produits de fibre de verre à filament.
(8)
Ayant déterminé qu'il existait des preuves suffisantes pour justifier l'ouverture d'un réexamen intermédiaire partiel, la Commission a annoncé, le 18 décembre 2013, par un avis publié au Journal officiel de l'Union européenne (ci-après l'«avis d'ouverture du réexamen intermédiaire partiel au titre des mesures antidumping») (6), l'ouverture d'un réexamen intermédiaire partiel au titre de l'article 11, paragraphe 3, du règlement antidumping de base.
(9)
Un producteur-exportateur a soutenu que les mesures existantes imposées par le règlement d'exécution (UE) no 248/2011 du Conseil sont entachées de nullité en ce qui le concerne et qu'il y a dès lors lieu de clore l'enquête en cours portant sur le réexamen des mesures existantes imposées par ledit règlement. Il a soulevé que les mesures existantes sont contraires à l'accord antidumping de l'OMC puisqu'il s'est vu refuser le traitement individuel prévu par les dispositions de l'article 9, paragraphe 5, du règlement antidumping de base, telles qu'elles existaient au moment de l'adoption du règlement en question. À l'appui de son grief, il se réfère au rapport de l'organe d'appel de l'OMC du 28 juillet 2011 dans l'affaire DS397 (7).
(10)
À la suite du rapport de l'organe d'appel de l'OMC du 28 juillet 2011 dans l'affaire DS397, l'article 9, paragraphe 5, du règlement antidumping de base a été modifié (8). La disposition modifiée s'applique à toutes les enquêtes ouvertes après la date d'entrée en vigueur du règlement modificatif, à savoir le 6 septembre 2012. En ce qui concerne les producteurs-exportateurs soumis à des mesures déjà entrées en vigueur avant cette date, la Commission a publié le 23 mars 2012 un avis (9) invitant tout producteur-exportateur établi dans un pays n'ayant pas une économie de marché qui considère que ces mesures devraient être révisées à la lumière du rapport de l'organe d'appel de l'OMC, à demander un réexamen de ces mesures. Le règlement d'exécution (UE) no 248/2011 est explicitement mentionné dans cet avis. La Commission n'a été saisie d'aucune demande de réexamen par le producteur-exportateur en question et celui-ci n'a pas davantage sollicité un réexamen intermédiaire au titre de l'article 11, paragraphe 3, du règlement de base.
(11)
Il s'ensuit que la validité des mesures affectées n'est nullement compromise et qu'il y a lieu de rejeter ce grief.
4. Période d'enquête et période considérée applicable aux deux enquêtes
(12)
L'enquête relative aux subventions et au préjudice a porté sur la période comprise entre le 1er octobre 2012 et le 30 septembre 2013 (ci-après la «période d'enquête» ou «PE»). L'examen des tendances pertinentes aux fins de l'évaluation du préjudice a couvert la période allant du 1er janvier 2010 à la fin de la période d'enquête (ci-après la «période considérée»).
(13)
Les analyses du préjudice réalisées dans le cadre de l'enquête antisubvention et du réexamen intérimaire partiel antidumping reposent sur la même définition de l'industrie de l'Union, les mêmes producteurs représentatifs de l'Union et la même période d'enquête et ont donné lieu à des conclusions identiques, sauf indication contraire. Cette méthode a été jugée adéquate pour rationaliser l'analyse du préjudice et obtenir une cohérence des résultats des deux enquêtes. Les observations formulées sur des aspects du préjudice dans le cadre de l'une de ces deux procédures ont donc aussi été prises en considération dans les deux enquêtes.
5. Parties concernées par les enquêtes
(14)
Dans les deux avis d'ouverture, la Commission a invité les parties intéressées à prendre contact avec elle afin de participer aux deux enquêtes. La Commission a également informé expressément le plaignant, les autres producteurs de l'Union connus, les producteurs-exportateurs connus et les pouvoirs publics de la RPC, les importateurs, fournisseurs et utilisateurs connus, les négociants, ainsi que les associations notoirement concernés par l'ouverture de l'enquête et les a invités à participer.
(15)
Les parties intéressées ont eu l'occasion de formuler des observations sur l'ouverture des deux enquêtes et de demander à être entendues par la Commission et/ou le conseiller-auditeur dans les procédures commerciales.
6. Échantillonnage
(16)
La Commission a annoncé dans les deux avis d'ouverture qu'elle pourrait limiter à un nombre raisonnable les producteurs-exportateurs de la RPC, les importateurs indépendants et les producteurs de l'Union qui feraient l'objet de l'enquête, en constituant des échantillons conformément à l'article 17 du règlement antidumping de base et à l'article 27 du règlement antisubvention de base.
6.1. Échantillonnage des producteurs de l'Union applicable aux deux enquêtes
(17)
Dans les deux avis d'ouverture, la Commission a annoncé qu'elle avait sélectionné un échantillon provisoire de producteurs de l'Union. La Commission a retenu cet échantillon sur la base de la production dans l'Union et des volumes de ventes sur le marché de l'Union du produit similaire pendant la PE et la répartition géographique. Cet échantillon était composé d'usines de production de trois producteurs de l'Union situés en Belgique, en France et en Slovaquie (10), représentant environ 52 % de la production totale de l'Union et 49 % des ventes totales sur le marché de l'Union. L'échantillon était par conséquent représentatif de l'industrie de l'Union. La Commission a invité les parties intéressées à faire part de leurs observations sur l'échantillon provisoire.
(18)
Lors des enquêtes, les pouvoirs publics de la RPC ont prétendu, sans motivation, qu'une méthodologie différente d'échantillonnage avait été appliquée dans l'enquête antidumping initiale et dans les enquêtes courantes. Les pouvoirs publics de la RPC ont argué que: i) la Commission avait déjà sélectionné un échantillon avant l'ouverture des enquêtes et qu'elle avait dès lors décidé qu'un échantillon était nécessaire, avant même d'ouvrir les enquêtes; ii) dans l'enquête initiale, toutes les parties désireuses d'être reprises dans l'échantillon disposaient d'un délai de quinze jours à compter de l'ouverture de l'enquête pour fournir des informations à la Commission, alors qu'en l'espèce, les producteurs déjà inclus dans l'échantillon ne sont pas tenus de le faire, iii) les parties qui souhaitaient être reprises dans l'échantillon n'avaient reçu, dans aucun des deux avis d'ouverture, d'informations sur ce qu'elles devaient communiquer pour être reprises dans l'échantillon et aucune information sur la production et le volume de vente représentés par les producteurs échantillonnés n'avait été fournie et iv) le critère de sélection utilisé, à savoir «cet échantillon constitue le plus grand volume représentatif de producteurs pouvant être raisonnablement inclus dans l'enquête au cours de la période disponible», n'était pas repris sous l'article 17 du règlement antidumping et un échantillon sélectionné sur cette base n'était pas compatible avec cette disposition.
(19)
Dans les deux avis d'ouverture, la Commission a fait savoir qu'au vu du grand nombre de producteurs de l'Union et afin de mener à bien les enquêtes dans le temps imparti, elle recourait à l'échantillonnage et qu'un échantillon provisoire était proposé en parallèle. La même méthodologie que dans l'enquête précédente, à savoir l'application de l'échantillonnage, a été utilisée. L'utilisation d'un échantillon provisoire n'a pas modifié la méthodologie, mais a uniquement permis d'être plus efficace et de gagner du temps, tout en respectant les droits de la défense. En effet, la Commission a offert aux autres producteurs de l'Union qui estiment qu'il existe de raisons pour lesquelles leur intégration dans l'échantillon se justifie l'occasion de prendre contact avec la Commission ou toute autre partie intéressée afin de soumettre d'autres informations pertinentes concernant l'échantillon. L'échantillon final devrait tenir compte de toutes les observations reçues, pour autant qu'il y en ait. Aucune observation n'ayant été reçue concernant l'échantillon proposé, l'échantillon provisoire a été confirmé. S'agissant de la deuxième allégation, les producteurs qui étaient provisoirement sélectionnés en vue d'être inclus dans l'échantillon avaient rempli le formulaire type qui contenait les informations requises pour permettre à la Commission de sélectionner un échantillon provisoire. Le formulaire type et les réponses ont été mis à disposition pour l'inspection dans le dossier non confidentiel. S'agissant de la troisième allégation, les parties qui souhaitaient être reprises dans l'échantillon ont été invitées à prendre contact avec la Commission dans les quinze jours de la date de publication des deux avis d'ouverture et elles ont eu la possibilité de consulter le fichier non confidentiel dans lequel elles pouvaient trouver les formulaires types. Ces formulaires types contenaient des informations sur la production et le volume des ventes. La quatrième allégation est également non fondée, étant donné que l'article 17, paragraphe 1, du règlement antidumping de base fait clairement référence au plus grand volume représentatif qui peut raisonnablement faire l'objet d'une enquête dans le temps disponible.
(20)
À la suite de la notification des conclusions finales, les pouvoirs publics de la RPC ont réitéré leurs griefs tirés de la prétendue incohérence dans la procédure de sélection de l'échantillon de producteurs de l'Union avant l'ouverture des deux enquêtes, soulignant que: i) la justification avancée par la Commission qui invoque le respect des délais d'enquête ne tient pas debout dès lors que l'article 17, paragraphe 2, du règlement antidumping de base et l'article 27, paragraphe 2, du règlement antisubvention de base envisagent clairement un échantillonnage après l'ouverture des deux enquêtes et, conformément aux commentaires, dans les trois semaines suivant l'ouverture des deux enquêtes, ii) un échantillon provisoire revêt un caractère discriminatoire ou manquant d'objectivité et aurait agi comme un facteur décourageant les autres producteurs de l'Union à se manifester et iii) la Commission est restée en défaut de laisser trois semaines aux autres producteurs de l'Union pour se manifester.
(21)
L'article 17, paragraphe 2, du règlement antidumping de base et l'article 27, paragraphe 2, du règlement antisubvention de base prévoient que «la préférence doit être accordée au choix d'un échantillon en consultation avec les parties concernées ou avec leur consentement, sous réserve que ces parties se fassent connaître et fournissent suffisamment de renseignements dans les trois semaines suivant l'ouverture de l'enquête». S'agissant du premier grief, le règlement antidumping de base et le règlement antisubvention de base n'empêchent pas la Commission de suggérer, au moment de l'ouverture de l'enquête, un échantillon provisoire que les parties sont invitées à commenter. De plus, étant donné que les producteurs de l'Union (ou du moins une grande partie d'entre eux) soutiennent la plainte et compte tenu des informations recueillies dans les formulaires types, la Commission disposait des informations nécessaires relatives à l'industrie communautaire dont elle avait besoin pour sélectionner un échantillon provisoire au stade de l'ouverture de l'enquête. Le fait de disposer de ces informations rend l'exercice de l'échantillonnage de producteurs de l'Union différent de celui qui s'applique aux producteurs-exportateurs. S'agissant des deuxième et troisième griefs, les avis d'ouverture précisaient que les producteurs de l'Union qui estiment devoir être inclus dans l'échantillon doivent prendre contact avec la Commission dans les 15 jours. La Commission ne voit pas en quoi cela enfreint le règlement de base ou cela peut être considéré comme discriminatoire, manquant d'objectivité ou même démotivant.
(22)
Les pouvoirs publics de la RPC soutiennent que l'échantillon n'est pas représentatif parce qu'il n'inclut aucune entreprise ayant une production captive significative et qu'une partie de l'industrie intérieure n'a donc tout bonnement pas été évaluée.
(23)
Ce grief est rejeté dès lors que l'échantillon de producteurs de l'Union englobait bel et bien des ventes captives. De plus, les pouvoirs publics de la RPC n'ont pas indiqué quel producteur de l'Union aurait dû être inclus et quel producteur aurait dû être exclu.
(24)
Un producteur-exportateur a soutenu que l'échantillon de producteurs de l'Union n'était pas représentatif, étant donné qu'aucun d'eux ne produisait ou ne vendait de mats de fils coupés.
(25)
S'il est vrai que les trois producteurs de l'Union qui composent l'échantillon ne produisaient pas de mats de fils coupés, ils produisaient cependant des mats de filaments, ainsi que les autres types du produit principal. Les entités constituant l'échantillon ont par conséquent été considérées comme représentatives, aussi parce qu'elles représentaient environ 52 % de la production totale de l'Union et 49 % de l'ensemble des ventes sur le marché de l'Union et parce qu'elles présentaient une bonne répartition géographique. Le fait que l'une des grandes variétés de produits n'était pas produite par les producteurs de l'Union composant l'échantillon n'affecte en rien cette conclusion.
6.2. Échantillonnage des importateurs applicable aux deux enquêtes
(26)
Afin de décider s'il est nécessaire de procéder par échantillonnage et dans l'affirmative, de sélectionner un échantillon, la Commission a demandé à des importateurs indépendants de fournir les informations demandées dans les deux avis d'ouverture.
(27)
Étant donné que seuls deux importateurs indépendants ont répondu au formulaire d'échantillonnage, la constitution d'un échantillon n'était plus nécessaire.
6.3. Échantillonnage des producteurs-exportateurs de la RPC applicable aux deux enquêtes
(28)
Afin de décider s'il était nécessaire de procéder par échantillonnage et dans l'affirmative, de sélectionner un échantillon, la Commission a demandé à tous les producteurs-exportateurs de la RPC de fournir toutes les informations demandées dans les 'avis d'ouverture'. La Commission a également demandé à la mission permanente de la RPC auprès de l'Union d'identifier et/ou de contacter d'autres producteurs-exportateurs éventuels susceptibles de vouloir participer à l'enquête.
(29)
Huit producteurs-exportateurs du pays concerné ont fourni les informations demandées et ont accepté d'être inclus dans l'échantillon. Conformément à l'article 27, paragraphe 1, du règlement antisubvention de base et à l'article 17, paragraphe 1, du règlement antidumping de base, la Commission a sélectionné un échantillon de trois producteurs-exportateurs basé sur le plus grand volume représentatif d'exportations sur lequel l'enquête peut être réalisée dans le temps imparti. Conformément à l'article 27, paragraphe 2, du règlement antisubvention de base et à l'article 17, paragraphe 2, du règlement antidumping de base, tous les producteurs-exportateurs connus concernés et les autorités du pays concerné ont été invités à formuler des observations sur l'échantillon temporairement sélectionné. Aucune observation n'a été formulée. La Commission a donc décidé de garder l'échantillon proposé et toutes les parties intéressées ont été informées en conséquence de l'échantillon finalement sélectionné.
(30)
L'échantillon de producteurs-exportateurs ou groupes de producteurs-exportateurs se compose des sociétés suivantes:
-
Chongqing Polycomp International Corporation (ci-après «CPIC»),
-
Jiangsu Changhai Composite Materials Holding Co., Ltd (ci-après «OCH») et ses sociétés apparentées: Changzhou New Changhai Fiberglass Co., Ltd (ci-après «NCH») et Changzhou Tianma Group Co., Ltd (ci-après «Tianma»). Ces trois sociétés sont appelées ci-après le «groupe Jiangsu Changhai»,
-
Jushi Group Co., Ltd, et ses sociétés apparentées: Jushi Group Chengdu Co., Ltd et Jushi Group Jiujiang Co., Ltd. Ces trois sociétés sont dénommées ci-après le «groupe Jushi».
(31)
Sur la base des réponses aux formulaires d'échantillonnage, l'échantillon représentait en volume 78 % des ventes totales à l'exportation de la RPC (à destination de l'Union) pendant la PE.
7. Réponses aux questionnaires et visites de vérification
(32)
La Commission a adressé des questionnaires aux pouvoirs publics de la RPC, à tous les producteurs-exportateurs chinois qui en avaient fait la demande, ainsi qu'aux producteurs de l'Union inclus dans l'échantillon, aux utilisateurs et aux associations professionnelles qui s'étaient fait connaître dans les délais fixés dans les deux avis d'ouverture.
(33)
Les pouvoirs publics, trois producteurs-exportateurs chinois repris dans l'échantillon, trois producteurs de l'Union repris dans l'échantillon, quatorze utilisateurs et deux importateurs indépendants ont répondu au questionnaire. Malgré les divers rappels qui lui ont été adressés, un des utilisateurs n'a toutefois pas fourni une réponse permettant à la Commission d'exécuter une analyse adéquate des données.
(34)
Une association représentant les industries du verre, «Glass Alliance Europe», s'est en outre présentée en tant que partie intéressée au nom de ses membres et a fait part de son point de vue.
(35)
Des contributions écrites ont également été reçues de plusieurs associations d'utilisateurs, notamment de la Danish Wind Industry Association, de la Danish Plastics Federation et du Groupement de la Plasturgie Industrielle et des Composites (GPIC), ainsi que de Siemens Wind Power AG.
(36)
La Chamber of Commerce for Import/Export of Light Industrial products & Arts-Crafts (chambre de commerce de Chine pour les importations et exportations de produits industriels d'éclairage et d'articles d'art, ci-après «CCCLA») a également fait parvenir des observations.
(37)
La Commission a recherché et vérifié toutes les informations jugées nécessaires pour déterminer le niveau des subventions, l'existence ou non d'un préjudice et l'intérêt de l'Union. En vertu de l'article 16 du règlement antidumping de base et de l'article 26 du règlement antisubvention de base, des visites de vérification ont eu lieu auprès des pouvoirs publics de la RPC et dans les locaux des sociétés suivantes:
Producteurs de l'Union:
-
3B Fibreglass SPRL, Belgique,
-
Owens Corning Fibreglass France, France,
-
Johns Manville Slovakia a.s., Slovaquie.
Producteurs-exportateurs de la RPC
-
Chongqing Polycomp International Corporation,
-
Jiangsu Changhai Composite Materials Holding Co., Ltd,
-
Changzhou New Changhai Fiberglass Co., Ltd,
-
Changzhou Tianma Group Co., Ltd,
-
Jushi Group Co., Ltd,
-
Jushi Group Chengdu Co., Ltd,
-
Jushi Group Jiujiang Co., Ltd.
Négociants associés aux producteurs-exportateurs situés en RPC:
-
China National Building Materials and Equipment Import and Export Corporation (ci-après «CMBIE»),
-
China National Building Materials International Corporation (ci-après «CNBMIC»).
Négociants associés aux producteurs-exportateurs situés dans l'Union:
-
Jushi Italia Srl,
-
Jushi Spain SA,
-
Jushi France SAS.
Importateurs indépendants:
-
Helm AG, Allemagne.
Utilisateurs:
-
Basell Polyolefine, Allemagne,
-
DSM, Pays-Bas,
-
DuPont de Nemours, Belgique,
-
Exel Composites, Belgique,
-
Fiberline Composites, Danemark,
-
Formax, Royaume-Uni,
-
Polyone, Allemagne,
-
Vestas Wind Systems, Danemark.
(38)
Pour résumer, les pouvoirs publics de la RPC ont affirmé que leurs droits de défense ont été bafoués en ce qui concerne l'accès au dossier ouvert à l'inspection des parties intéressées, car des informations manquaient dans le dossier non confidentiel sans qu'une «raison valable» ne soit avancée, que des résumés suffisamment détaillés soient distribués ou, à titre exceptionnel, qu'une raison ne soit avancée pour justifier l'absence de résumé non confidentiel.
(39)
La Commission a estimé que le dossier non confidentiel ouvert à l'inspection par les parties intéressées contenait suffisamment d'informations pour permettre aux parties intéressées d'inspecter les données que la Commission avait utilisées dans son analyse. L'allégation a donc été jugée non fondée. Les autorités ont été informées des raisons pour lesquelles la Commission a estimé que les allégations étaient non fondées.
(40)
Faisant à la suite de la notification des conclusions finales, les pouvoirs publics de la RPC, ainsi qu'un producteur-exportateur, ont réitéré que la clause de confidentialité avait été utilisée de manière trop extensive, exigeant que soient révélés les types de produits vendus par les producteurs de l'Union ainsi que les quantités totales par PCN.
(41)
La Commission estime qu'il n'y a eu aucune violation des droits de la défense, dès lors que tous les producteurs-exportateurs se sont vus notifier, par les producteurs de l'Union composant l'échantillon, les PCN en concurrence avec la RPC. Ce grief a dès lors été rejeté.
B. PRODUIT CONCERNÉ ET PRODUIT SIMILAIRE
1. Produit concerné
(42)
Le produit concerné par les deux enquêtes est identique à celui qui est défini dans le règlement d'exécution (UE) no 248/2011 du Conseil et décrit dans les deux avis d'ouverture, notamment des fils coupés en fibre de verre, d'une longueur ne dépassant pas 50 mm, des stratifils en fibre de verre (rovings), à l'exclusion des stratifils (rovings) en fibre de verre imprégnés et enrobés ayant une perte au feu supérieure à 3 % (déterminée conformément à la norme ISO 1887), et les mats en filaments de fibre de verre, à l'exclusion des mats en laine de verre (ci-après le «produit concerné» ou les «produits en fibre de verre à filament»), relevant actuellement des codes NC 7019 11 00, ex 7019 12 00 et 7019 31 00 (le dernier code ayant remplacé le code 7019 31 10 le 1.1.2014) et originaires de la RPC.
(43)
Le produit concerné est la matière première la plus souvent utilisée pour renforcer les résines thermoplastiques et thermodurcissables dans l'industrie des matériaux composites. Les matériaux composites (plastiques renforcés par des fibres de verre à filament) en résultant sont utilisés dans de nombreux secteurs: industrie automobile, industrie électrique/électronique, pales d'éoliennes, bâtiment/construction, réservoirs/tuyaux, biens de consommation, industrie aérospatiale/militaire, etc.
(44)
Les produits de fibre de verre à filament couverts par la présente procédure se répartissent en trois types de base: fils coupés (11), stratifils (rovings) (12) et mats (13) (autres qu'en laine de verre). L'enquête a montré que malgré les différences d'aspect et les différences possibles au niveau des applications finales des divers types du produit concerné, ces derniers avaient tous les mêmes caractéristiques physiques, chimiques et techniques de base et étaient fondamentalement destinés aux mêmes usages.
2. Demandes d'exclusion de produits
2.1. Code NC 7019 31 90
(45)
Faisant à la suite de la publication des deux avis d'ouverture, la CCCLACCCLA a fait savoir que les deux avis d'ouverture faisaient référence au code NC 7019 31 10, tandis que le plaignant se référait au code NC 7019 31 00, qui n'existe plus. Elle a fait savoir que les produits précédemment classés sous le code NC 7019 31 00 sont à présent classés sous deux codes NC différents: 7019 31 10 (mats de filaments en fibre de verre) et 7019 31 90 (mats en fibres de verre, autres). Les enquêtes en cause couvrant certains produits en fibre de verre à filament, la CCCLA est d'avis que les produits classés sous le code NC 7019 31 90, à savoir «mats en fibres de verre, autres», devraient être exclus du champ d'application du produit concerné.
(46)
Cette allégation ne peut être retenue, vu qu'il ne s'agit pas du produit concerné en premier lieu.
(47)
Le plaignant a fait référence au code NC ex 7019 31 00 et a indiqué explicitement que les mats en laine de verre (à savoir les autres mats ou les mats en fibre de verre sans filament) sont exclus. Ceci explique la mention «ex» devant le code NC.
(48)
Les deux avis d'ouverture ont été publiés en décembre 2013 et contenaient bien la mention «relevant actuellement des codes NC […] 7019 31 10». Étant donné qu'à partir du 1er janvier 2012, les produits qui relevaient auparavant du code NC 7019 31 00 étaient subdivisés en codes NC 7019 31 10 et 7019 31 90, l'avis d'ouverture n'inclut pas les «mats en fibres de verre sans filament» puisqu'il est précisé: «relevant actuellement des codes NC […] 7019 31 10».
(49)
Le règlement actuel indique toutefois «relevant actuellement des codes NC […] 7019 31 00» vu que les deux codes NC 7019 31 10 et 7019 31 90 ont été à nouveau fusionnés à partir du 1er janvier 2014 vu que le code NC 7019 31 90 est resté vide en pratique (les «mats en fibres de verre, autres», à savoir les mats en laine de verre, étaient plutôt classés sous le code NC 7019 39 00).
(50)
La demande d'exclusion du code NC 7019 31 90 n'est donc pas pertinente.
2.2. Stratifils texturisés
(51)
Un utilisateur a demandé que les stratifils texturisés (14) soient retirés de l'éventail de produits, fondant sa demande sur le fait que les manufactures de fibre de verre à filament de l'Union ne les produisent pas.
(52)
Or, trois sociétés produisant du stratifil texturisé et disposant d'une capacité suffisante pour couvrir les besoins du marché ont été identifiées dans l'Union. Les enquêtes ont montré qu'en dépit de différences possibles dans les applications finales, les divers types du produit concerné présentent quasiment tous les mêmes caractéristiques physiques, chimiques et techniques de base et sont utilisés essentiellement aux mêmes fins. La demande d'exclusion des stratifils texturisés de l'éventail des produits couverts serait une porte ouverte vers la circonvention. La demande d'exclure les stratifils texturisés de l'éventail de produits est dès lors rejetée.
(53)
À la suite de la notification des conclusions définitives, les pouvoirs publics de la RPC ont soutenu que les stratifils texturisés devaient être exclus étant donné que: ii) qu'il n'y avait qu'un seul producteur de l'Union qui fournissait des quantités limitées de stratifils texturisés sur le marché et que, de ce fait, les importations de tels produits ne pouvaient nuire à l'industrie de l'Union, ii) que les stratifils texturisés se distinguent des stratifils classiques par la meilleure résistance transversale du profilé composite pultrudé et par un processus de fabrication différent et iii) que contrairement à ce qui a été fait dans l'enquête antidumping initiale dans le contexte des fils, la Commission considère que les possibilités de substitution limitée ne sont pas un facteur significatif permettant d'exclure les stratifils texturisés.
(54)
S'agissant du premier grief, la Commission réitère que s'il existe, au sein de l'Union, plusieurs producteurs capables de satisfaire la demande du marché en stratifils texturisés, il n'en existe qu'un seul qui vende ce type de produit pour l'instant. L'argument invoqué par les pouvoirs publics de la RPC et qui consiste à dire que seul un producteur de l'Union vend effectivement ce produit est plutôt révélateur d'un préjudice puisque cela signifie que les utilisateurs se sont tournés vers des fournisseurs opérant à l'extérieur de l'Union et en particulier depuis la RPC.
(55)
S'agissant du second grief, le processus de production des stratifils texturisés est identique à celui des stratifils «classiques», à une étape près qui consiste à insuffler de l'air dans le stratifil, ce qui ne nécessite qu'un équipement relativement peu onéreux et ne change pas les caractéristiques techniques et physiques essentielles du produit. Le stratifil texturisé a juste une apparence un peu plus épaisse que le stratifil «classique».
(56)
Pour ce qui est du troisième grief, la Commission a suivi la même approche que dans l'enquête précédente où les stratifils texturisés faisaient également partie des produits concernés et une demande visant à les exclure a été rejetée. Aucun argument susceptible de conduire à une autre conclusion n'a été avancé.
(57)
En conséquence, la demande visant à exclure les stratifils texturisés de l'éventail des produits couverts est rejetée.
2.3. Produits pour lesquels l'industrie de l'Union ne doit pas faire face à la concurrence de la RPC
(58)
Les pouvoirs publics de la RPC ont demandé que les produits pour lesquels l'industrie de l'Union ne rencontre pas la concurrence des importations chinoises (comme indiqué dans la version non confidentielle de la plainte antisubvention) soient retirés de l'éventail des produits couverts. Les produits visés étaient des fils coupés destinés à un usage humide (ci-après les «WUCS») et les mats.
(59)
Les WUCS ont une durée de conservation limitée et des coûts de transport supérieurs en raison du poids supplémentaire lié à la teneur en eau. Les WUCS sont néanmoins commercialisés partout dans le monde. L'enquête a montré qu'en dépit de différences d'aspect et de différences possibles dans les applications finales, tous les types différents du produit concerné partagent les mêmes caractéristiques physiques, chimiques et techniques de base et sont destinés fondamentalement aux mêmes usages. À l'instar d'autres types du produit concerné, les WUCS et les mats sont utilisés comme matériau de renforcement. L'allégation des pouvoirs publics de la RPC que certains produits en fibres de verre à filament chinois ne sont pas encore présents en grandes quantités sur le marché de l'Union ne s'oppose en outre pas à un changement de comportement commercial à l'avenir face aux exportations de ces types particuliers. La demande d'exclusion de ces produits de l'éventail des produits couverts est, par conséquent, rejetée.
(60)
Après la notification des conclusions définitives, les pouvoirs publics de la RPC ont objecté que: i) il n'y a qu'un seul producteur de l'Union qui produit des WUCS et que l'importation de tels produits ne saurait dès lors nuire à l'industrie de l'Union, ii) les producteurs de l'Union ne subissent aucun préjudice en ce qui concerne les produits précités dès lors que l'industrie de l'Union soutient dans la version publique de la plainte qu'elle peut réaliser un profit supérieur à 8-10 % sur ces produits, iii) les WUCS contiennent plus d'eau, ont une durée de conservation limitée, sont fabriquées selon un procédé de production différent et présentent de ce fait des différences physiques et chimiques par rapport aux fils coupés classiques et iv) contrairement à ce qui a été fait dans l'enquête précédente relative à des fils, la Commission estime que les possibilités de substitution limitée ne constituent pas un facteur significatif permettant d'exclure les WUCS et les mats.
(61)
Le premier grief est rejeté étant donné que plusieurs producteurs de l'Union vendent des WUCS et qu'il n'est dès lors pas exclu que l'industrie de l'Union subisse un préjudice pour ce type de produit.
(62)
S'agissant du deuxième grief, le fait que certains types de produits soient rentables à un certain moment n'est pas une raison suffisante pour les exclure. De plus, les WUCS sont importés dans l'Union en quantités nettement moindres que les autres produits en fibre de verre à filaments. La marge bénéficiaire sur ce seul type de produit n'est donc pas représentative pour le produit en question.
(63)
S'agissant du troisième grief, le produit en question n'est pas défini par rapport à sa teneur en eau. La teneur en eau des WUCS ne justifie dès lors pas leur exclusion. De plus, le procédé de fabrication des WUCS est identique à celui des fils coupés pour une utilisation dans des conditions sèches (ci-après les «DUCS»), à une étape près: celle qui se compose de la phase de séchage.
(64)
Pour ce qui est du quatrième grief, la Commission a suivi la même approche que dans l'enquête précédente où les WUCS faisaient également partie des produits concernés et une demande visant à les exclure a été rejetée. Il n'a été avancé aucun argument conduisant à une autre conclusion.
(65)
En conséquence, la demande visant à exclure les WUCS de l'éventail des produits concernés est rejetée.
3. Produit similaire
(66)
À l'instar de la précédente enquête antidumping, il est apparu que le produit concerné et les produits en fibre de verre à filament fabriqués et vendus sur le marché domestique de la RPC et les produits en fibre de verre à filament fabriqués et vendus dans l'Union par l'industrie de l'Union ont les mêmes caractéristiques et usages physiques, chimiques et techniques de base. Par conséquent, ils sont à considérer comme des produits similaires aux fins des présentes enquêtes au sens de l'article 1er, paragraphe 4, du règlement antidumping de base et de l'article 2, point c), du règlement antisubvention de base.
C. SUBVENTIONS
1. Introduction
(67)
Le douzième plan quinquennal pour le développement économique et social national de la RPC souligne que la vision stratégique des pouvoirs publics de la RPC concernant l'amélioration et la promotion des industries clés inclut, entre autres, la fabrication de produits à base de fibre de verre. Le chapitre 9 du douzième plan quinquennal, qui concerne la transformation et la modernisation de l'industrie, contient la citation suivante:
«Nous nous concentrerons sur le développement de nouveaux matériaux tels que le verre photovoltaïque, le verre de substrat ultraplat, la fibre de verre spéciale et la céramique spéciale.»
(68)
La section 3 du chapitre 9 du plan précité concernant l'amélioration technique des entreprises prévoit explicitement que les pouvoirs publics de la RPC «… encourageront les entreprises à développer leur capacité de lancer des nouveaux produits, à améliorer le contenu technologique et la valeur ajoutée de leurs produits et à actualiser et à mettre à niveau leurs produits plus rapidement.»
(69)
Le chapitre 10, section 1, dudit plan stipule en outre ce qui suit:
«La concentration du développement sur les nouveaux matériaux fonctionnels, les matériaux structurels avancés, les fibres et leurs matériaux composites à haute performance et les matériaux de base polyvalents.»
(70)
L'importance de l'innovation et des nouveaux matériaux en général est clairement énoncée, tant dans le «douzième programme quinquennal de l'innovation technologique industrielle» que dans le «plan national de développement scientifique et technologique à long terme (2006-2020)».
(71)
De plus, les «lignes directrices pour la restructuration industrielle» de 2011 (décision no 9) citent explicitement parmi les industries encouragées «les fours pour le tréfilage de fibre de verre E […], la mise au point et la production de fibre de verre à haute performance et des produits à base de celle-ci». Les «lignes directrices à l'intention des investisseurs étrangers», qui mentionnent les industries dans lesquelles les investissements étrangers sont encouragés (15), citent elles aussi explicitement la production de produits à base de fibre de verre et de fibres de verre spéciales.
(72)
Les pouvoirs publics de la RPC ont fait valoir que ces plans ne sont qu'une orientation et n'ont aucun caractère obligatoire. Or, le douzième plan quinquennal indique clairement qu'il est juridiquement contraignant:
«Le présent plan, après délibération et approbation par le Congrès populaire national, a valeur juridique.»
(73)
Faisant à la suite de la communication, les pouvoirs publics de la RPC ont soutenu que le produit concerné recouvre uniquement les produits type à base de fibre de verre (verre E) et pas la fibre de verre à haute performance, technologiquement plus avancée (fibre de verre à usage spécial ou verre S). De ce fait, le produit visé par la présente enquête sort du cadre des industries encouragées dès lors que seule la fibre de verre spéciale ou les fibres à haute performance font partie des industries encouragées. Les pouvoirs publics de la RPC font notamment référence au douzième plan quinquennal qui se réfère uniquement aux «fibres à haute performance» et aux «fibres de verre spéciales».
(74)
Pour commencer, le produit concerné recouvre certains produits à base de fibre de verre à filaments. La définition du produit ne fait aucune distinction selon que ces produits sont composés de fibres de verre standard (ci-après le «verre E») ou de fibres de verre spéciales (verre S). Ensuite, aucune des parties concernées n'a formulé de demande d'exclusion d'un produit sous prétexte que la fibre de verre spéciale ne relèverait pas de l'éventail des produits concernés. Par ailleurs, les pouvoirs publics de la RPC n'ont pas contesté le fait qu'ils encouragent la mise au point de «fibres de verre spéciales». En effet, même les produits à base de fibre de verre standard sont cités parmi les industries pour lesquelles les investissements étrangers sont encouragés (voir le considérant 71).
(75)
En tout état de cause, même à admettre que seule la mise au point de fibres de verre à haute performance (comme le verre S) soit encouragée par les pouvoirs publics de la RPC, l'enquête n'a mis en évidence aucune distinction entre une industrie produisant une fibre de verre standard, d'une part, et une autre produisant une fibre de verre spéciale, d'autre part. Au contraire, les produits à base de fibre de verre, qu'ils soient fabriqués à partir de verre E ou d'une fibre de verre à haute performance comme le verre S, sont tous produits par la même industrie de la fibre de verre. À cet égard, la Commission a découvert en particulier que tous les producteurs-exportateurs de l'échantillon chinois utilisent tant la fibre de verre standard (verre E) que la fibre de verre à haute performance (par exemple le verre S) dans leur processus de production et qu'aucun mécanisme n'a été mis en place pour limiter l'aide fournie, ne fût-ce que sous la forme de prêts à taux préférentiels ou d'octroi de droits d'occupation du sol, à un segment de la production. Il s'ensuit que l'encouragement explicite visant à mettre au point des produits à base de fibre de verre haute performance ne saurait exclure, sur le plan légal ou factuel, l'industrie de la fibre de verre classique de la stratégie générale d'encouragement des entreprises à développer leur capacité de lancer des nouveaux produits, à améliorer le contenu technologique et la valeur ajoutée de leurs produits et à actualiser et à mettre à niveau leurs produits plus rapidement.
(76)
Il résulte de ce qui précède que le grief consistant à prétendre que le produit concerné ne fait pas partie des industries encouragées est dénué de fondement et qu'il est dès lors rejeté.
(77)
En outre, la «décision no 40 du Conseil d'État relative à la promulgation et la mise en œuvre des dispositions temporaires concernant la promotion de l'ajustement de la structure industrielle» (dénommée la «décision no 40» - en liaison avec les «dispositions temporaires concernant la promotion de l'ajustement de la structure industrielle») précise que les pouvoirs publics de la RPC soutiendront activement le développement de différents types d'industries (16).
(78)
Bien que la décision no 40 ne fasse pas explicitement référence à l'industrie de la fibre de verre à filament ou, plus généralement, à l'industrie des nouveaux matériaux, elle enjoint à toutes les institutions financières de fournir un soutien par des crédits aux projets à encourager uniquement et envisage la mise en œuvre d'«autres politiques préférentielles concernant les projets à encourager» (17). On peut dès lors conclure que les dispositions de la décision no 40 étaient applicables à l'industrie de la fibre de verre à filament.
(79)
Les pouvoirs publics de la RPC ont fait valoir que la décision no 40 veut uniquement dire que les industries à encourager devraient recevoir une aide au crédit «dans le respect des principes applicables en matière de crédit» et que l'on ne peut en déduire qu'une telle aide devrait être accordée sur une base préférentielle.
(80)
L'enquête a montré que certaines sociétés reprises dans l'échantillon ont bénéficié des politiques de prêt préférentielles. En effet, certaines des entreprises réalisant des pertes ont continué d'obtenir un financement à des conditions préférentielles. La Commission rejette dès lors l'affirmation des pouvoirs publics de la RPC selon laquelle les prêts à l'industrie de la fibre de verre à filament étaient accordés «dans le respect des principes applicables en matière de crédit». La question centrale n'en reste pas moins que, selon la décision no 40, tous les établissements financiers doivent accorder des crédits aux industries à encourager dont fait partie l'industrie de la fibre de verre à filament, et que ce soutien est, de fait, accordé à des conditions préférentielles.
(81)
En outre, les «Orientations nationales pour le développement à moyen et long terme des sciences et technologies (2006-2020)» s'engagent à «donner la priorité absolue aux financements stratégiques», à «encourager les établissements financiers à accorder des crédits préférentiels aux grands projets scientifiques et technologiques nationaux», à «pousser les établissements financiers à améliorer et à renforcer les services financiers fournis aux entreprises de haute technologie» et à «mettre en œuvre des politiques fiscales préférentielles afin de favoriser le développement d'entreprises de haute technologie».
(82)
La production de fibre de verre à filament relève de la description d'une entreprise à haute technologie, comme le montre le nombre de fabricants bénéficiant du statut d'entreprise à haute et nouvelle technologie en RPC. L'enquête a en effet révélé que certaines des sociétés reprises dans l'échantillon ont obtenu le certificat d'entreprises à haute et nouvelle technologie pouvant bénéficier du traitement préférentiel présenté dans les «Orientations nationales pour le développement à moyen et long terme des sciences et technologies (2006-2020)» visées ci-dessus.
2. Défaut de coopération et utilisation des données disponibles
2.1. Application des dispositions de l'article 28, paragraphe 1, du règlement antisubvention de base à un producteur-exportateur
(83)
Lors de la visite de contrôle menée auprès de l'une des sociétés de la RPC, il est apparu que l'entreprise avait remplacé les comptes annuels contrôlés qui avaient été soumis initialement à la Commission dans sa réponse au questionnaire antisubvention. L'entreprise n'a pas révélé spontanément cette information, et l'existence d'une version différente des comptes annuels contrôlés n'a été révélée que lorsque l'entreprise a été invitée à fournir un exemplaire original desdits comptes. Cette nouvelle version des comptes annuels n'a, par ailleurs, été établie qu'en chinois. La diffusion de deux versions des comptes annuels étant contraire aux normes internationales d'audit (no 560: concernant les «événements subséquents»), l'équipe de vérification a qualifié ce fait de préoccupation sévère, étant donné qu'il jette des doutes sur la crédibilité des comptes annuels présentés. La société a expliqué que les comptes annuels contrôlés qui ont été présentés dans la réponse au questionnaire contenaient des erreurs et qu'il avait, par conséquent, fallu les remplacer par une nouvelle version, que la nouvelle version avait été produite par le même cabinet d'audit et avait été antidatée et republiée avec le même numéro de séquence, étant donné que la version initiale des comptes annuels avait été détruite.
(84)
Après la visite de contrôle et après avoir fait traduire la «deuxième» version des comptes annuels, la Commission a fait parvenir à la société une lettre présentant les raisons spécifiques et détaillées pour lesquelles elle estimait que certaines des données fournies dans le questionnaire ne pouvaient être considérées comme contrôlées. La société a été informée qu'en vertu de l'article 28, paragraphe 1, du règlement antisubvention de base, la Commission peut fonder ses conclusions sur les données disponibles et la possibilité de formuler des observations lui a été donnée.
(85)
L'entreprise a fourni ses observations à la fois par écrit et lors d'une audition devant le conseiller-auditeur. Sa réponse a indiqué l'existence d'une autre (troisième) version des comptes annuels audités (au format utilisé pour les entreprises cotées en Bourse). Bien qu'il ait semblé n'y avoir aucune différence substantielle entre la «deuxième» et la «troisième» versions des comptes annuels, cette dernière était cependant nettement plus détaillée et complète. Elle avait déjà été publiée et bien que la société en eût disposé lors de la visite de contrôle (18), elle n'a pas révélé non plus l'existence de ces comptes annuels à la Commission au moment opportun durant la vérification. Contrairement aux autres comptes annuels, cette «troisième» version citait explicitement et en détail toutes les subventions que la société avait reçues durant la PE (y compris leur base juridique). Un examen de ces comptes annuels aurait dès lors été très utile durant la visite de vérification pour contrôler par recoupement toutes les informations soumises concernant les régimes individuels de subventions dont la société a bénéficié.
(86)
Les comptes annuels audités sont un document essentiel pour contrôler adéquatement les informations fournies par la société à la Commission en ce qui concerne, entre autres, les subventions, les prêts, les droits d'utilisation du sol, les crédits d'impôt, etc.
(87)
Comme indiqué ci-dessus, la coopération de la société n'était pas expansive et a constitué une sérieuse entrave à une vérification adéquate des informations soumises à la Commission qui n'a pas pu vérifier correctement les informations reçues concernant, entre autres, le niveau des subventions reçues par la société. La Commission n'a donc pas pu tirer de conclusions raisonnablement précises, en particulier en ce qui concerne le niveau des subventions reçues.
(88)
Il est estimé que la société a communiqué des informations trompeuses et n'a pas coopéré adéquatement. La Commission a dès lors décidé d'appliquer les dispositions de l'article 28, paragraphe 1, du règlement antisubvention de base. La société faisant partie d'un groupe, les dispositions de l'article 28, paragraphe 1, du règlement antisubvention de base s'appliquaient à l'ensemble du groupe.
(89)
Toutefois, pour établir le niveau de subventions accordé au groupe, la Commission a utilisé les données actuelles des deux sociétés du groupe qui avaient accepté de coopérer pleinement aux deux enquêtes et dont les informations ont été jugées fiables en ce qui concerne leur niveau de subventions. S'agissant de la société qui avait fourni des informations trompeuses, la détermination du niveau d'octroi de subventions a été fondée sur les faits disponibles. Les faits disponibles, dont la Commission s'est servie pour établir le niveau des subventions dont cette société a pu bénéficier, correspondaient au niveau de subvention le plus élevé trouvé pour chaque régime de subvention pour chacune des entités légales appartenant aux sociétés ou aux groupes de sociétés repris dans l'échantillon visés au considérant 30 et qui avaient pleinement coopéré à l'enquête.
(90)
Faisant à la suite de la communication, le plaignant a soutenu que la méthodologie utilisée pour calculer le niveau de subvention du groupe était incorrecte. Il prétendait que comme la marge de subventionnement du groupe correspond à la somme des marges de subventionnement les plus élevées découvertes pour chaque régime de subvention pour chacune des entreprises participantes, elle devrait être beaucoup plus élevée.
(91)
Ce grief repose sur un malentendu. La méthodologie appliquée pour calculer le niveau de subvention, telle qu'elle est décrite au considérant 89 ci-dessus, a été appliquée uniquement à la société (au sein du groupe) qui a fourni des informations trompeuses et non à l'ensemble du groupe. Le grief est dès lors rejeté.
(92)
La société qui a fourni des informations trompeuses n'exportait pas le produit concerné. Au sein du groupe, les exportations du produit concerné étaient assurées par l'une de ses sociétés apparentées. Celle-ci a toutefois pleinement coopéré aux deux enquêtes et a fourni des informations fiables sur le prix à l'exportation du groupe. Les informations qu'elle a soumises ont par conséquent été utilisées par la Commission pour tirer ses conclusions définitives dans cette procédure.
(93)
Faisant à la suite de la communication, le producteur-exportateur a prétendu que la Commission avait appliqué erronément les dispositions de l'article 28, paragraphe 1, du règlement antisubvention de base.
(94)
Premièrement, il a soutenu que la lettre envoyée à la société, dans laquelle la Commission détaille les raisons justifiant l'application proposée des dispositions de l'article 28, paragraphe 1, du règlement antisubvention de base, ne fait état, à aucun endroit, de l'impossibilité de vérifier les informations relatives aux subventions. La Commission ne peut dès lors pas s'appuyer sur cette argumentation dans ses conclusions définitives, étant donné que la société n'avait pas encore eu l'occasion de transmettre ses commentaires sur cet argument.
(95)
Ce grief ne saurait être admis. Dans sa lettre, la Commission précise explicitement qu'elle «ne peut pas conclure que les informations relatives au niveau de subvention dont a bénéficié [l'entreprise] ont été vérifiées». En tout cas, la société a été pleinement informée des raisons justifiant l'utilisation des meilleurs faits disponibles dans le document de notification des conclusions finales et elle a eu l'occasion de transmettre ses commentaires à ce sujet, ce qu'elle a d'ailleurs fait.
(96)
Deuxièmement, le producteur-exportateur a soutenu que même si la Commission était amenée à appliquer les dispositions de l'article 28, paragraphe 1, du règlement antisubvention de base, elle n'est pas censée utiliser des données d'autres sociétés comme base pour déterminer le niveau de subvention, mais elle devrait plutôt se baser sur les comptes annuels audités de la société, étant donné que ce sont les informations «les plus appropriées» et «les plus pertinentes» concernant le niveau de subvention de la société.
(97)
Comme expliqué aux considérants 83 à 88 ci-dessus, la Commission a de sérieux doutes quant à la crédibilité des comptes annuels présentés et elle n'a dès lors pas pu se baser sur ceux-ci pour vérifier le niveau de subvention de divers régimes et/ou programmes de subventionnement tels que des prêts préférentiels et des droits d'occupation du sol moyennant une rémunération qui est loin d'être adéquate. Il est vrai que des comptes annuels audités fiables sont un instrument crucial pour vérifier l'exactitude et l'exhaustivité des informations fournies. C'est pourquoi la Commission a été contrainte, pour déterminer le niveau de subvention, de se baser sur les meilleurs faits disponibles, à savoir en l'espèce des informations vérifiées sur les régimes de subventionnement pertinents, provenant d'autres entités participantes. Ce grief est dès lors rejeté.
(98)
La société a également soutenu que la Commission a erronément appliqué les normes comptables internationales (ci-après les «IAS») comme critère pour rejeter l'ensemble des comptes annuels audités. Pour la société en question, il convient de faire une distinction entre le rôle de comptes annuels audités et la pertinence des IAS dans une évaluation du statut de société évoluant en économie de marché dans le cadre d'une procédure antidumping, d'une part, et d'une procédure antisubvention, d'autre part. Une violation des IAS ne saurait justifier l'application des dispositions de l'article 28, paragraphe 1, du règlement antisubvention de base.
(99)
La Commission relève que la violation des normes comptables internationales qui a été découverte durant l'enquête n'a pas constitué en soi la raison justifiant d'appliquer les dispositions de l'article 28, paragraphe 1, du règlement antisubvention de base. La vraie raison était le fait que des versions différentes des comptes annuels audités ont été présentées à la Commission, ce qui jette le doute sur leur crédibilité et ce qui a aussi amené la Commission à la conclusion que d'autres informations relatives au niveau de subvention ne pouvaient pas être vérifiées. Ce grief est dès lors rejeté.
(100)
La société a aussi soutenu que la méthodologie appliquée par la Commission pour calculer sa marge de subvention, consistant à prendre le taux de droit compensateur le plus élevé pour chaque régime découvert pour chaque entité légale participante (et pas pour chaque groupe), était injustifiée. Elle prétend que cette méthodologie est entachée d'erreur puisque les sociétés au sein d'un même groupe peuvent décider de concentrer les subventions sur une entité spécifique au profit de l'ensemble du groupe.
(101)
Comme expliqué au considérant 89, pour calculer le niveau de subvention au sein du groupe, la Commission a utilisé les données actuelles des deux autres sociétés du groupe qui avaient accepté de coopérer aux deux enquêtes au moment du calcul du niveau de subventions de l'ensemble du groupe. Les faits disponibles s'appliquaient uniquement à une entité légale du groupe qui avait fourni des informations trompeuses. Pour déterminer le niveau de subvention d'une entité légale au sein du groupe, la Commission a considéré que la manière la plus appropriée consistait à fonder les calculs sur le même niveau au sein de la structure de la société et à prendre le niveau de subvention le plus élevé trouvé pour chaque régime de subvention pour chacune des entités légales (au sein du groupe le cas échéant) appartenant aux sociétés ou aux groupes de sociétés repris dans l'échantillon. Ce grief est dès lors rejeté.
2.2. Application des dispositions de l'article 28, paragraphe 1, du règlement antisubvention de base à un producteur-exportateur
(102)
La Commission n'a pas pu compter sur le concours de l'une des banques de l'État de la RPC. Celles-ci avaient été invitées à fournir les informations requises aux fins de l'enquête antisubvention en remplissant un questionnaire. La Commission a dès lors fait savoir aux pouvoirs publics de la RPC qu'elles envisageraient de fonder ses conclusions sur les faits disponibles conformément à l'article 28, paragraphe 1, du règlement antisubvention de base en ce qui concerne les informations se rapportant aux banques publiques.
(103)
Dans la réponse à la lettre de la Commission et, par la suite, en réponse à la notification, les pouvoirs publics de la RPC se sont opposés à l'application de l'article 28, paragraphe 1, du règlement antisubvention de base concernant les informations demandées aux banques de l'État. Ils ont fait valoir qu'ils avaient eux-mêmes transmis plusieurs des informations demandées dans cette enquête. La Commission a toutefois estimé que ces informations n'ont pas permis d'étayer totalement une réponse fournie par les banques de l'État aux questionnaires spécifiques. Les pouvoirs publics de la RPC n'ont contesté ni le fait que les banques de l'État n'avaient pas répondu au questionnaire ni que ces banques étaient bien publiques. La Commission a dès lors dû se fonder sur les faits disponibles pour établir ses conclusions concernant les banques publiques.
3. Régimes ayant fait l'objet de l'enquête
(104)
La Commission a fait parvenir aux pouvoirs publics de la RPC des questionnaires dont certains étaient destinés aux banques publiques et d'autres qu'aux producteurs-exportateurs repris dans l'échantillon, par lesquels elle demandait des informations sur les régimes susceptibles de contenir l'octroi de subventions à l'industrie de la fibre de verre à ligament. Les régimes suivants ont été examinés:
a)
prêts préférentiels stratégiques, garanties et assurances à l'industrie de la fibre de verre à filament:
-
prêts préférentiels stratégiques,
-
programme de subventions pour le crédit à l'exportation,
-
garanties et assurances pour les nouveaux matériaux,
-
avantages conférés par l'octroi d'un accès à des sociétés de holding offshore et remboursements de prêts par les pouvoirs publics;
b)
programmes d'aides:
-
subventions pour le développement des programmes «Famous Brands» et «China World Top Brands»,
-
subventions octroyées par les autorités centrales,
-
subventions accordées par les autorités régionales,
-
fonds pour l'expansion à l'étranger des industries de la province de Guangdong;
c)
fourniture par l'État de ressources à une rémunération moins qu'adéquate (ci-après la «RMA»),
-
approvisionnement en électricité par un fournisseur public,
-
approvisionnement en eau par un fournisseur public,
-
fourniture de matières premières par les pouvoirs publics,
-
attribution de terrains moyennant une RMA;
d)
programmes d'exonération d'impôts sur les revenus et autres impôts directs,
-
programme «two free/three half» en faveur des sociétés à capitaux étrangers (ci-après les «SCE»),
-
réductions de l'impôt sur les revenus en faveur des SCE tournées vers l'exportation,
-
crédits d'impôt sur le revenu pour les SCE en fonction de l'implantation géographique,
-
exonération et réduction de l'impôt local sur le revenu au profit des SCE «productives»,
-
réductions d'impôt sur les acquisitions d'équipements de fabrication chinoise réalisées par les SCE,
-
compensations fiscales pour les activités de recherche et développement des SCE,
-
restitutions d'impôts en vue du réinvestissement des bénéfices des SCE dans des entreprises tournées vers l'exportation,
-
programmes fiscaux préférentiels pour les SCE certifiées «Entreprise de haute ou nouvelle technologie»,
-
réductions d'impôts pour les entreprises de haute et de nouvelle technologie participant à des projets déterminés,
-
régime préférentiel d'impôt sur les bénéfices pour les entreprises implantées dans la région du Nord-Est,
-
programmes fiscaux de la province de Guangdong,
-
exonération des dividendes versés aux entreprises résidentes qualifiées,
-
taux réduit pour l'impôt des sociétés;
e)
programmes concernant la fiscalité indirecte et les droits à l'importation:
-
exonérations de TVA pour l'utilisation d'équipements importés,
-
remises de TVA pour les achats par les SCE d'équipements fabriqués en Chine,
-
exonérations de TVA et de droits de douane pour les acquisitions d'actifs immobilisés dans le cadre du programme de développement du commerce extérieur.
4. Prêts à taux préférentiel, autres modes de financement, garanties et assurances
4.1. Prêts préférentiels
a) Introduction
(105)
Les conclusions concernant les banques publiques ont été établies en se fondant sur les données disponibles conformément à l'article 28, paragraphe 1, du règlement antisubvention de base, comme expliqué au point C.2.2.
b) Base légale
(106)
Les dispositions légales suivantes prévoient l'octroi de prêts préférentiels en RPC: la loi sur les banques commerciales de la RPC (ci-après la «loi bancaire»), les dispositions générales applicables aux prêts adoptées par la Banque centrale (ci-après la «Banque populaire de Chine» ou «PBC») le 28 juin 1996 et la décision no 40 du Conseil d'État.
c) Conclusions de l'enquête
Existence d'une subvention
(107)
Si les pouvoirs publics de la RPC n'ont fourni que des informations limitées concernant l'actionnariat/la propriété des banques en RPC, l'enquête a établi, sur la base des faits disponibles, que le marché financier chinois se caractérise par une influence et un contrôle importants par l'État. Afin de déterminer si les banques sont des entités qui possèdent, exercent un pouvoir gouvernemental ou en sont investies (organismes publics), la Commission s'est aussi efforcée de réunir des informations concernant non seulement la part détenue par les pouvoirs publics dans les banques, mais également d'autres caractéristiques telles que la présence des pouvoirs publics au conseil d'administration, le contrôle des pouvoirs publics sur les activités de ces banques, la défense des stratégies ou intérêts des pouvoirs publics et la question de savoir si ces entités ont été créées par un acte législatif.
(108)
Les informations disponibles permettent de conclure qu'en RPC, les banques d'État à part entière, dont le conseil d'administration est dominé par les autorités, détiennent la plus grande part du marché et jouent un rôle prédominant sur le marché financier chinois. Les banques d'État sont soumises à une réglementation les obligeant, entre autres, à effectuer leurs activités de prêt en fonction des besoins de l'économie nationale, à accorder des crédits au soutien de projets à encourager (19) ou à donner la priorité au développement de secteurs à haute et nouvelle technologie (20).
(109)
Le rôle joué par la BPC dans l'établissement de limites spécifiques pour la fixation et la fluctuation des taux d'intérêt est un autre signe de l'intervention de l'État sur le marché financier chinois (21). Il est demandé aux établissements financiers de consentir des prêts à des taux s'inscrivant dans une fourchette autour du taux d'intérêt de référence de la BPC. Dans le cas des prêts préférentiels, les taux d'intérêt ne peuvent pas fluctuer à la hausse. Les limites sur les taux d'intérêt des prêts combinées aux plafonds imposés sur les taux des dépôts créent une situation dans laquelle les banques disposent d'un accès garanti à des capitaux bon marché (compte tenu du règlement sur les taux de dépôt) et sont en mesure de prêter à des taux favorables à des industries sélectionnées conformément à la politique gouvernementale consistant à enjoindre aux banques d'agir d'une manière particulièrement favorable à certaines industries à encourager et/ou industries de haute technologie telles que l'industrie de la fibre de verre à fibre à filament.
(110)
La Commission a demandé des éclaircissements aux pouvoirs publics de la RPC sur le contenu et le libellé de la circulaire no 251, ainsi que sur le contenu et le libellé de l'acte législatif précédent [circulaire no 250 de la BPC concernant l'élargissement de la bande de flottement des taux d'intérêt des prêts accordés par les établissements financiers - YinFa (2003)]. Cependant, comme indiqué au point C.2.2 ci-dessus, les pouvoirs publics de la RPC n'ont pas fourni ces circulaires. Ils ont cependant fait valoir que la circulaire 250 a été abrogée et remplacée par la circulaire 251 et que les taux de prêt à prix plancher ont été abolis à partir de juillet 2013 de sorte qu'il n'y a pas de participation de l'État dans le secteur bancaire.
(111)
L'abolition des taux de prêt planchers s'est toutefois produite durant la période d'enquête. En conséquence, la PBC a influencé la fixation des taux d'intérêt par les banques publiques pendant la partie principale de la période d'enquête. En outre, l'enquête n'a pas montré que l'abolition avait eu un effet immédiat sur les emprunts reçus par les producteurs repris dans l'échantillon. En tout état de cause, le plancher qui était applicable aux taux d'intérêt qui existaient durant la période d'enquête n'est pas le seul élément expliquant que la Commission considère les banques d'État comme des organismes publics.
(112)
Les conclusions établies dans l'enquête antisubvention concernant les panneaux solaires (22) et le vitrage solaire (23), où le Conseil a estimé que les banques d'État en RPC agissent en tant qu'organismes publics (voir considérants 158 à 168 du «règlement sur les panneaux solaires» et le considérant 73 du règlement relatif au vitrage solaire) sont également des faits disponibles de la présente enquête concernant le statut d'organisme public des banques d'État. Ces faits sont résumés comme suit:
-
les banques d'État détiennent la plus grande part de marché et sont les acteurs prédominants sur le marché en RPC,
-
il ressort des faits disponibles que les banques publiques sont contrôlées par le gouvernement au moyen de la propriété et du contrôle administratif de leur comportement commercial, notamment des limites sur les taux d'intérêt qu'elles peuvent offrir,
-
la législation bancaire et les autres législations et réglementations imposent aux banques l'obligation de prêter en fonction des besoins de l'économie nationale, d'offrir une assistance au crédit aux projets à encourager et d'accorder la priorité aux entreprises du secteur des nouvelles et hautes technologies.
(113)
Sur la base de ce qui précède, il est conclu que les banques d'État exercent des fonctions gouvernementales au nom des pouvoirs publics de la RPC; elles sont en effet tenues de soutenir certains secteurs de l'économie conformément à la planification nationale et aux plans politiques. La participation extensive des autorités dans les banques d'État confirme que les banques sont contrôlées par les autorités dans l'exercice de leurs fonctions publiques. Les pouvoirs publics de la RPC exercent un contrôle important sur les banques d'État en étant représentés de façon omniprésente dans le secteur financier et en obligeant les banques d'État à suivre les politiques définies par les pouvoirs publics. Les banques d'État sont donc considérées comme des organismes publics, car elles possèdent et sont investies d'un pouvoir gouvernemental qu'elles exercent.
(114)
Faisant à la suite de la notification des conclusions, les pouvoirs publics de RPC ont contesté celles-ci, affirmant que la Commission n'avait pas exposé les raisons pour lesquelles elle estimait que les banques d'État étaient des organismes publics. La Commission est convaincue que les faits énoncés dans les considérants ci-dessus sont suffisants pour parvenir à la conclusion que les banques d'État sont des organismes publics.
(115)
Alors que la majorité écrasante des emprunts reçus par les producteurs-exportateurs repris dans l'échantillon sont fournis par des banques d'État, l'enquête a révélé qu'une petite partie des emprunts est fournie par des banques privées. La Commission a dès lors cherché à savoir si les banques commerciales privées en RPC reçoivent des pouvoirs publics de la RPC l'ordre ou des directives concernant l'octroi de prêts préférentiels aux producteurs de fibre de verre à filament au sens de l'article 3, paragraphe 1, point a) sous iv), du règlement antisubvention de base.
(116)
L'article 34 de la loi bancaire dispose que les banques privées sont également tenues d'«exercer leurs activités de prêt en fonction des besoins de l'économie nationale et du développement social ainsi que dans l'esprit des politiques industrielles publiques» (24).
(117)
L'enquête a montré que pour les producteurs-exportateurs repris dans l'échantillon, les taux d'intérêt appliqués par les banques d'État et les banques privées étaient en général de niveaux très comparables. Ceci indique que les banques d'État, qui sont les acteurs prédominants sur le marché des opérations bancaires et des activités de prêt en RPC, fixent les niveaux du taux d'intérêt et que les banques privées suivent simplement les taux fixés par les banques d'État (organismes publics).
(118)
Dans ces conditions, on peut en conclure que les banques privées ne fixent pas leurs taux indépendamment de toute interférence de l'État et que la stratégie de prêt des banques privées est dirigée par les pouvoirs publics de la RPC.
(119)
Faisant à la suite de la notification des conclusions, les pouvoirs publics de la RPC ont contesté l'interprétation qu'a faite la Commission de l'article 34 de la loi bancaire, affirmant que «la Commission attribue à l'article 34 un sens qu'il n'a clairement pas». Les pouvoirs publics de la RPC ont attiré l'attention de la Commission sur d'autres articles de la loi bancaire, notamment les articles 4, 5 et 7, qui offrent bien la garantie que les emprunts sont consentis sans interférence et après une évaluation du risque de crédit.
(120)
La Commission reconnaît l'existence de ces articles, mais elle estime qu'ils devraient être interprétés et lus à la lumière des dispositions de l'article 34. Il est rappelé à cet égard que ni les pouvoirs publics de la RPC ni les banques ni les entreprises reprises dans l'échantillon n'ont été à même d'apporter la preuve que les prêts ont été consentis sans interférence ou sans évaluation correcte du risque de crédit. L'enquête a au contraire montré que l'un des producteurs-exportateurs a pu obtenir des prêts auprès des banques à des taux ordinaires, sans réserve pour tenir compte du risque associé à sa situation financière difficile, alors qu'il était déficitaire.
(121)
On peut dès lors conclure que les pouvoirs publics de la RPC donnent aux banques privées mandat ou ordre de mettre des fonds à disposition à des taux préférentiels en appliquant les mêmes conditions que celles proposées par les banques d'État et donc qu'il existe une contribution financière au sens de l'article 3, paragraphe 1, point a) sous iv), du règlement de base.
Spécificité
(122)
En ce qui concerne les organismes bancaires qui ont fourni des prêts aux producteurs-exportateurs qui ont offert leur coopération, il s'agit, pour la plupart, de banques d'État qui sont, en finalité, contrôlées par les pouvoirs publics de la RPC. On y retrouve les principales banques commerciales et stratégiques de la RPC, notamment la China Development Bank, l'EXIM Bank, l'Agricultural Bank of China, la Bank of China, la China Construction Bank et l'Industrial and Commercial Bank of China.
(123)
La Commission constate en outre que les pouvoirs publics de la RPC ordonnent l'octroi de prêts préférentiels à un nombre limité d'industries. À titre d'exemple, la décision no 40 indique que les pouvoirs publics de la RPC soutiendront activement le développement des industries concernées par les nouveaux matériaux dont fait partie l'industrie de la fibre de verre à filament. De même, tous les établissements financiers ont pour instruction de n'octroyer des crédits qu'aux projets à encourager (catégorie à laquelle appartiennent les projets relatifs à la fibre de verre à filament). La même décision promet par ailleurs la mise en œuvre «d'autres politiques préférentielles» pour lesdits projets.
(124)
Les pouvoirs publics de la RPC ont affirmé que c'est à tort que la Commission s'est fondée sur la décision no 40, car le produit concerné ne ferait pas partie des industries à encourager. De plus, même s'il a été admis que l'industrie est encouragée, les pouvoirs publics ont souligné que la dépendance de la décision no 40 ne peut s'étendre à une industrie qui n'est pas reprise dans la décision no 9 (Lignes directrices pour restructuration industrielle de 2011).
(125)
Les producteurs-exportateurs repris dans l'échantillon appartiennent aux catégories des industries à encourager, comme établi ci-dessus (considérants 67 à 76), et des industries à haute et nouvelle technologie. En outre, contrairement à l'allégation des pouvoirs publics, la «fibre de verre spéciale» et ses produits, de même que les fourneaux pour la production de verre E, sont explicitement cités au chapitre XII, point 6, de la décision no 9 (25). Le grief n'est donc pas fondé.
Avantage
(126)
Un avantage existe dans la mesure où des prêts sont consentis, par les pouvoirs publics ou par des entités privées qui en reçoivent le mandat ou l'instruction par les pouvoirs publics, à des conditions plus favorables que celles qui pourraient être effectivement obtenues sur le marché.
Nécessité de se fonder sur une référence
(127)
La Commission s'est efforcée de vérifier les évaluations du risque de crédit effectuées par les banques qui avaient prêté de l'argent aux producteurs-exportateurs inclus dans l'échantillon pendant la période d'enquête. Certains producteurs-exportateurs subissaient des pertes. Ils sont néanmoins parvenus à recevoir des prêts auprès de banques au taux de référence sans réévaluation afin de tenir compte du risque associé à la détérioration de leur situation financière. La Commission a par conséquent des raisons de se demander si les prêts accordés aux producteurs de fibres de verre à filament reposaient sur une évaluation diligente des risques et si le taux d'intérêt était fixé à la suite de cet exercice.
(128)
Comme expliqué ci-dessus, étant donné que les prêts consentis par les banques chinoises sont le reflet d'une importante intervention des pouvoirs publics dans le secteur bancaire sans refléter les taux existants sur un véritable marché, il a fallu créer une référence de marché bancaire appropriée en appliquant la méthode décrite ci-après. En outre, en l'absence de coopération des pouvoirs publics de la RPC, la Commission a également dû recourir aux données disponibles pour établir un taux d'intérêt de référence approprié.
(129)
Pour obtenir une référence appropriée pour les prêts en CNY, il est jugé raisonnable d'appliquer les taux d'intérêt chinois, ajustés pour tenir compte des risques normaux du marché. En effet, dans un contexte où la situation financière actuelle des exportateurs a été établie sur un marché faussé des prêts bancaires et où aucune information fiable n'a été communiquée par les banques chinoises sur la mesure du risque et l'établissement de notations, il est jugé nécessaire de ne pas accepter telle quelle la solvabilité des exportateurs chinois, mais d'appliquer une marge pour tenir compte des effets éventuels des distorsions du marché chinois sur leur situation financière.
(130)
Il en va de même pour les prêts en devises. Les obligations de sociétés notées BB, d'une valeur nominale appropriée et émises au cours de la période d'enquête, ont été utilisées comme référence.
(131)
Comme expliqué ci-dessus, il a été demandé tant aux pouvoirs publics de la RPC qu'aux producteurs-exportateurs ayant coopéré de fournir des informations sur les politiques de prêt des banques chinoises et sur les modalités d'attribution des prêts aux producteurs-exportateurs. Ces informations n'ont cependant pas été fournies. Dans ces conditions, compte tenu du défaut de coopération, au vu de l'ensemble des données disponibles, et conformément aux dispositions de l'article 28, paragraphe 6, du règlement antisubvention de base, il est jugé approprié de considérer que toutes les entreprises en RPC se verraient octroyer seulement la note la plus élevée en matière d'obligations à haut risque (BB chez Bloomberg) et d'appliquer au taux d'intérêt de référence de la People's Bank of China la prime normalement attachée aux obligations émises par les entreprises ayant reçu une telle notation.
(132)
Par conséquent, pour calculer le taux d'intérêt de référence pour les prêts aux entreprises reprises dans l'échantillon durant la PE, une prime de risque a été calculée en utilisant la différence entre les taux d'intérêt sur les titres émis par les sociétés ayant des notations dans la catégorie BB et les titres émis par les sociétés notées AAA (la notation de crédit sur les titres émis par la RPC) telles qu'elles sont enregistrées par Bloomberg. Cette prime de risque a ensuite été ajoutée aux taux d'intérêt publiés de la BPC pour les titres notés BB en tenant compte de la durée des emprunts.
(133)
Le bénéfice pour les producteurs-exportateurs a ensuite été calculé comme étant la différence entre le taux d'intérêt réellement payé durant la PE par les sociétés et l'intérêt qui aurait été payé si le taux d'intérêt de référence avait été appliqué aux emprunts. Cet avantage a ensuite été exprimé en pourcentage du chiffre d'affaires total de chacun des producteurs-exportateurs ayant offert leur coopération.
(134)
Faisant à la suite de la notification des conclusions, les pouvoirs publics de la RPC ont affirmé que la Commission n'aurait pas dû utiliser une quelconque référence pour le calcul de l'avantage étant donné que les emprunts auraient été octroyés à des conditions de marché et qu'aucun bénéfice n'aurait dès lors été concédé.
(135)
Comme expliqué aux considérants 127 à 130, le marché des prêts bancaires en RPC est perturbé et la Commission estime donc qu'il est pleinement justifié de se baser sur une référence.
(136)
Les pouvoirs publics de la RPC ont également affirmé que la raison pour laquelle la Commission avait choisi cette référence particulière n'était pas suffisamment motivée.
(137)
La Commission estime qu'au moment de créer une référence appropriée pour les emprunts, il est jugé raisonnable d'appliquer les taux d'intérêt chinois ajustés de façon à refléter le risque de marché ordinaire. En effet, dans un contexte où la situation financière actuelle des exportateurs a été constatée dans un marché perturbé et où il n'existe aucune information fiable émanant des banques chinoises concernant la mesure du risque et l'établissement des évaluations de crédit, il est jugé nécessaire d'appliquer une marge à la hausse pour refléter l'impact potentiel du marché perturbé chinois sur leur situation financière.
d) Conclusion
(138)
Sur la base des résultats de l'enquête, la Commission conclut que l'industrie de la fibre de verre à filament en RPC a bénéficié de prêts préférentiels au cours de la PE, et ce tant auprès des banques d'État que des banques privées. Le financement de l'industrie de la fibre de verre à filament constitue une subvention au sens du règlement antisubvention de base, car il y a
a)
une contribution financière des pouvoirs publics au sens de l'article 3, paragraphe 1, point a) sous i),
b)
un mandat et des instructions émanant des pouvoirs publics, au sens de l'article 3, paragraphe 1, point a) sous iv),
c)
un avantage est ainsi conféré, comme le prévoit l'article 3, paragraphe 2.
(139)
Compte tenu de l'existence d'une contribution financière, d'un avantage conféré aux producteurs-exportateurs et de la spécificité de la subvention, cette dernière est passible de mesures compensatoires.
e) Calcul du montant de la subvention
(140)
L'article 6, point b), du règlement antisubvention de base dispose que l'avantage procuré par un prêt préférentiel correspond à la différence entre le montant de l'intérêt effectivement payé et le montant qui serait payé sur un prêt commercial comparable que l'entreprise pourrait obtenir sur le marché. Comme il a été indiqué, en l'absence de toute évaluation des risques pertinente, la Commission a établi une référence de marché pour des prêts commerciaux comparables.
(141)
L'avantage a été établi pour la période d'enquête en calculant la différence entre l'intérêt effectivement payé au cours de cette période et l'intérêt qui aurait été payé sur la base de la valeur de référence.
(142)
L'un des producteurs-exportateurs a fait valoir que lors du calcul de l'avantage, la Commission n'aurait pas utilisé le bon taux d'intérêt réellement payé pour un prêt. Ce grief est accepté et la Commission a revu le calcul. Le calcul corrigé n'a toutefois eu aucun effet sur la marge de subvention constatée.
(143)
Les marges de subvention calculées pour les producteurs-exportateurs inclus dans l'échantillon sur la base de cette méthode sont les suivantes:
Prêts préférentiels
Nom de la société
Marge de subvention
Chongqing Polycomp International Corporation
6,3 %
Jiangsu Changhai Composite Materials Holding Co., Ltd (26)
2,6 %
Jushi Group Co., Ltd; Jushi Group Chengdu Co., Ltd; Jushi Group Jiujiang Co., Ltd
7,4 %
4.2. Autres régimes de prêts préférentiels
(144)
Durant la PE, aucune contribution financière n'a été reçue par les producteurs-exportateurs repris dans l'échantillon sous les autres régimes de prêts préférentiels mentionnés sous le point C.3 ci-dessus.
5. Programmes d'aides
(145)
Aucune contribution financière provenant des programmes «Famous Brands», «China World Top Brands» ou «Funds for Outward Expansion of Industries in Guangdong Province» n'a été reçue par les sociétés reprises dans l'échantillon.
5.1. Aides et programmes d'aides spécifiques
a) Introduction
(146)
Les sociétés retenues dans l'échantillon ont reçu d'importantes aides ponctuelles de différentes autorités publiques à divers échelons et en ont retiré un avantage au cours de la PE. Ces subventions sont considérées comme relevant des allégations relatives aux programmes de subventions contenues dans la plainte puisque celle-ci laissait supposer que les producteurs de fibre de verre à filament ont reçu des subventions ponctuelles d'organismes gouvernementaux provinciaux et locaux leur conférant un avantage, étant donné qu'ils avaient reçu les fonds sans examen adéquat.
(147)
La Commission a proposé aux pouvoirs publics de la RPC une concertation concernant ces subventions spécifiques.
(148)
Ceux-ci ont refusé la concertation, alléguant qu'une telle pratique serait contraire à l'accord sur les subventions et les mesures compensatoires (ci-après l'«ASMC»), attendu qu'une telle consultation doit avoir lieu avant l'ouverture de l'enquête et que les pouvoirs publics de la RPC devraient supporter une charge disproportionnée s'ils devaient vérifier les informations concernant chaque régime individuel.
(149)
La plupart des subventions portaient sur des montants négligeables. La Commission a donc décidé de ne pas poursuivre l'enquête sur ce point.
(150)
La Commission a toutefois enquêté sur un type particulier de subvention, relativement importante, portant sur la construction de dortoirs destinés aux salariés de l'une des sociétés reprises dans l'échantillon et qui est considérée comme étant en relation avec les allégations des programmes de subventions avancées dans la plainte.
b) Conclusion
(151)
Le caractère ponctuel de l'aide mentionnée ci-dessus a clairement démontré que celle-ci n'était pas à la disposition d'autres sociétés et qu'elle était, dès lors, spécifique, comme le précise la définition donnée à l'article 4, paragraphe 2, point a), du règlement antisubvention de base. Sur la base des preuves recueillies en ce qui concerne la réception de cette subvention et en l'absence d'autres informations, la Commission estime que cette aide constitue une subvention au sens de l'article 3, paragraphe 1, point a) sous i), et paragraphe 2, du règlement antisubvention de base, de sorte qu'un avantage a été conféré au producteur-exportateur concerné.
(152)
Faisant à la suite de la notification des conclusions, la société qui a obtenu la subvention a affirmé que celle-ci lui a été accordée en vue de la rénovation de ses actifs immobilisés qui sont amortis en 50 ans. Cette subvention devrait être donc répartie sur une période de 50 ans et seule la part en cinquantième qui correspond à l'avantage perçu durant la PE devrait être prise en compte dans le calcul de la marge de subvention.
(153)
La société n'a pas fourni des preuves justifiant une période d'amortissement de 50 ans pour les investissements dans des actifs immobilisés; en l'espèce, il s'agissait d'un bâtiment utilisé comme dortoir pour le personnel. La période réelle d'amortissement des immobilisations de la société est normalement nettement plus courte et correspond à une période de dix à vingt ans. Sur cette base, l'avantage obtenu grâce à cette subvention est négligeable et ne devrait pas faire l'objet de mesures compensatoires.
6. Programmes de réduction ou d'exonération des impôts directs
6.1. Le programme «two free, three half» en faveur des sociétés à capitaux étrangers
a) Introduction
(154)
Le programme «two free, three half» permet aux sociétés à capitaux étrangers (ci-après les «SCE») de ne pas payer l'impôt sur le revenu des sociétés les deux premières années et de payer seulement 12,5 % au lieu de 25 % les trois années suivantes.
b) Base légale
(155)
La base juridique de ce programme est l'article 8 de la loi de la République populaire de Chine relative à l'impôt sur le revenu des sociétés à capitaux étrangers (ci-après la «loi relative à l'impôt sur les SCE») et l'article 72 des modalités d'application de la loi de la République populaire de Chine relative à l'impôt sur le revenu des sociétés étrangères et des sociétés à capitaux étrangers. D'après les déclarations des pouvoirs publics de la RPC, ce programme a été supprimé par l'article 57 de la loi relative à l'impôt sur le revenu des sociétés (ci-après la «loi sur l'IRS») de 2008, une période de transition ayant été prévue jusqu'à la fin de 2012. Il ressort donc clairement de la loi que ce régime conférait un avantage au cours de l'exercice fiscal 2012.
c) Conclusions de l'enquête
(156)
Ce régime appelé «two free, three half» a conféré des avantages aux sociétés au cours de l'exercice 2012, après quoi, selon les pouvoirs publics de la RPC, le régime a été supprimé. En tout état de cause, aucune des sociétés reprises dans l'échantillon n'est une société détenue par des capitaux étrangers susceptible d'avoir utilisé ce régime fiscal au cours de la PE.
d) Conclusion
(157)
Aucune contribution financière n'a été reçue par les sociétés reprises dans l'échantillon sous ce programme durant la PE. L'enquête a, par ailleurs, établi que le régime a en réalité été retiré par les pouvoirs publics de la RPC.
6.2. Entreprises de haute et nouvelle technologie
a) Introduction
(158)
Ce programme permet aux sociétés pouvant démontrer qu'elles satisfont à un certain nombre de critères requis pour être reconnues comme des «entreprises de haute et nouvelle technologie» de bénéficier d'une réduction à 15 % de leur impôt sur le revenu des sociétés au lieu d'être soumises au taux normal de 25 %.
b) Base légale
(159)
Ce programme a pour base juridique l'article 28, paragraphe 2, de la loi relative à l'impôt sur le revenu des sociétés de 2008 et les «mesures administratives pour l'identification des entreprises de haute et nouvelle technologie» [Guo Ke Fa Huo (2008) no 172], ainsi que l'article 93 des modalités d'application de la loi sur l'IRS, en liaison avec la communication no 985 de l'administration fiscale nationale de 2008 concernant le paiement de l'impôt sur le revenu des sociétés par les entreprises de haute et nouvelle technologie [Guo Shui Han (2008) no 985].
c) Conclusions de l'enquête
(160)
Ce régime s'applique aux entreprises de haute et nouvelle technologie reconnues comme telles par les pouvoirs publics de la RPC. Pour pouvoir bénéficier de ce régime, les entreprises doivent détenir d'importants actifs de propriété intellectuelle indépendants et satisfaire aux exigences résumées ci-après, qui sont définies dans la base juridique:
a)
leur production relève du secteur des produits de haute technologie nécessitant un soutien décisif de l'État;
b)
leurs dépenses totales de R & D représentent de 3 à 6 % du chiffre d'affaires total;
c)
leurs revenus provenant des produits de haute et nouvelle technologie représentent plus de 60 % de leur chiffre d'affaires total;
d)
le personnel affecté à la R & D représente 10 % de l'effectif total;
e)
les autres exigences fixées par les mesures administratives de 2008 visant à identifier les entreprises de haute et nouvelle technologie sont remplies.
(161)
Il a été constaté que certaines des sociétés retenues dans l'échantillon avaient utilisé ce régime et avaient, de ce fait, payé un impôt sur le revenu des sociétés de 15 % seulement, au lieu de 25 %. Ces sociétés avaient demandé à être reconnues comme des entreprises de haute et nouvelle technologie et avaient été informées officiellement qu'elles remplissaient les critères du régime en question et seraient donc autorisées à présenter leurs déclarations d'impôt sur les sociétés en conséquence.
d) Conclusion
(162)
La Commission considère qu'il s'agit là d'un régime de subventions au sens de l'article 3, paragraphe 1, point a) ii), et de l'article 3, paragraphe 2, du règlement antisubvention de base, puisqu'il y a, de la part des pouvoirs publics de la RPC, une contribution financière prenant la forme d'un abandon de recettes qui confère un avantage aux sociétés concernées. L'avantage pour les bénéficiaires est égal à l'économie d'impôt réalisée.
(163)
Cette subvention est spécifique au sens de l'article 4, paragraphe 2, point a), du règlement antisubvention de base, dans la mesure où elle est limitée aux seules entreprises certifiées «Entreprise de haute et nouvelle technologie» qui remplissent toutes les exigences fixées par les mesures administratives de 2008. Les producteurs-exportateurs repris dans l'échantillon concerné ont obtenu cette certification. Aucun critère objectif d'éligibilité n'a été établi par la législation ou l'autorité d'octroi.
(164)
Faisant à la suite de la notification des conclusions, les pouvoirs publics de la RPC ont contesté les conclusions de la Commission, affirmant que les critères d'éligibilité étaient objectifs et s'appliquaient également à toutes les sociétés actives en RPC. Les critères de spécificité ne sont donc pas remplis.
(165)
La Commission n'accepte pas ce grief. La subvention n'est accessible qu'aux entreprises présentant des caractéristiques spécifiques (entreprises de nouvelle et haute technologie) et non à toutes les industries et tous les secteurs. En outre, l'éligibilité n'est pas non plus automatique, puisqu'elle suppose l'obtention préalable d'une certification «Entreprise de haute et nouvelle technologie», qui est délivrée par l'autorité compétente à l'issue d'une procédure discrétionnaire. Le régime est donc spécifique par nature.
(166)
La Commission considère donc cette subvention comme passible de mesures compensatoires.
e) Calcul du montant de la subvention
(167)
La Commission a établi le montant de la subvention passible de mesures compensatoires en calculant la différence entre le montant de l'impôt qui aurait normalement été payé au cours de la période d'enquête et le montant de l'impôt effectivement acquitté au cours de cette période par les sociétés concernées.
Entreprises de haute et nouvelle technologie
Nom de la société
Marge de subvention
Chongqing Polycomp International Corporation
0,0 %
Jiangsu Changhai Composite Materials Holding Co., Ltd (27)
1,3 %
Jushi Group Co., Ltd; Jushi Group Chengdu Co., Ltd; Jushi Group Jiujiang Co., Ltd
0,8 %
6.3. Réductions de l'impôt sur le revenu pour les SCE achetant des équipements fabriqués en Chine
a) Introduction
(168)
Ce programme permet à une entreprise de réclamer des crédits d'impôt sur l'achat d'équipements de fabrication nationale si un projet est compatible avec les politiques industrielles des pouvoirs publics de la RPC. Un crédit d'impôt allant jusqu'à 40 % du prix d'achat de l'équipement de fabrication nationale peut s'appliquer à l'augmentation graduelle de la charge fiscale découlant de l'exercice antérieur.
b) Base légale
(169)
Les bases légales de ce programme sont les mesures provisoires du 1er juillet 1999 concernant le crédit d'impôt sur le revenu des sociétés accordées pour l'investissement dans des équipements de fabrication nationale destinés à des projets de rénovation technologique et la communication no 52 [2008] de l'administration fiscale nationale concernant l'arrêt de la mise en œuvre de la politique d'exonération et de déduction d'impôt sur le revenu des sociétés pour les investissements réalisés dans des équipements de fabrication nationale, en vigueur depuis le 1er janvier 2008.
c) Conclusions de l'enquête
(170)
Les pouvoirs publics de la RPC ont fait valoir que, selon l'avis no 52 mentionné, ce programme est clos depuis janvier 2008. L'enquête a toutefois révélé que l'une des sociétés reprises dans l'échantillon a bénéficié de ce programme durant la PE.
d) Conclusion
(171)
Ce programme constitue une subvention, étant donné qu'il fournit une contribution financière sous la forme d'un abandon de recettes par les pouvoirs publics de la RPC, conformément à l'article 3, paragraphe 1, point a) ii), du règlement de base. Ce programme confère au bénéficiaire un avantage au sens de l'article 3, paragraphe 2, du règlement antisubvention de base dont le montant est égal à l'économie fiscale. Cette subvention est spécifique selon l'article 4, paragraphe 4, point b), du règlement antisubvention de base, étant donné que l'économie fiscale dépend de l'utilisation de produits nationaux de préférence à des produits importés.
e) Calcul du montant de la subvention
(172)
La Commission a établi le montant de la subvention passible de mesures compensatoires en calculant la différence entre le montant de l'impôt qui aurait normalement été payé au cours de la période d'enquête et le montant de l'impôt effectivement acquitté au cours de cette période par les sociétés concernées.
(173)
Le taux de subvention établi en rapport avec cette subvention durant la PE pour le groupe Jiangsu Changhai s'élève à 0,2 %.
(174)
Faisant à la suite de la notification des conclusions, un producteur-exportateur a affirmé qu'il ne répondait pas aux conditions d'octroi d'une contribution financière au titre de la «réduction des taxes sur les revenus pour les EIF achetant des équipements de fabrication chinoise», étant donné qu'il ne s'agit pas d'une société d'investissement étrangère. C'est donc à tort que la Commission lui a attribué un avantage au titre de ce régime en se fondant sur les faits disponibles. Elle a également affirmé que des erreurs de calcul mineures avaient été constatées. Les deux griefs ont été acceptés et le calcul de la marge de subvention a été revu en conséquence.
6.4. Autres régimes d'exonération ou de réduction des impôts directs
(175)
La compensation fiscale pour les activités R & D a également fait l'objet de l'enquête. Cette mesure concernait cependant des montants négligeables. La Commission n'a dès lors pas poursuivi l'enquête sur ce point.
(176)
Durant la PE, aucune contribution financière n'a été reçue par les producteurs-exportateurs repris dans l'échantillon sous les autres programmes d'exonération fiscale mentionnés sous le point C.3 ci-dessus.
7. Programmes applicables aux impôts indirects et aux tarifs douaniers à l'importation
7.1. Exonérations de TVA et remises de tarifs douaniers à l'importation sur les équipements importés utilisés
a) Introduction
(177)
Ce programme prévoit une exonération de TVA et de tarifs douaniers à l'importation en faveur des SCE ou des entreprises nationales qui importent des biens d'équipement utilisés dans leur production. Pour ouvrir droit à cette exonération, les biens concernés ne peuvent figurer dans une liste d'équipements non admissibles et l'entreprise demandeuse doit obtenir auprès des pouvoirs publics de la RPC ou de la Commission nationale pour le développement et la réforme (CNDR) un certificat de projet encouragé par l'État délivré conformément aux dispositions applicables en matière d'investissements, d'impôts et de douanes.
b) Base légale
(178)
Le programme s'appuie sur un ensemble de dispositions juridiques, à savoir la circulaire no 37/1997 du Conseil des affaires d'État sur l'adaptation des régimes fiscaux applicables aux importations d'équipements (Guo Fa), la communication du ministère des finances, de l'administration générale des douanes et de l'administration fiscale nationale concernant l'ajustement de certains régimes préférentiels de droits à l'importation, la communication no 43 de 2008 du ministère des finances, de l'administration générale des douanes et de l'administration fiscale nationale, la communication no 316/2006, du 22 février 2006, de la CNDR sur les questions concernant la gestion de la lettre de confirmation relative aux projets nationaux ou bénéficiant de financements étrangers dont le développement est encouragé par l'État et les lignes directrices de 2008 des articles d'importation pour lesquels les SCE ou les entreprises nationales ne peuvent bénéficier d'une exonération de droits.
c) Conclusions de l'enquête
(179)
Toutes les sociétés reprises dans l'échantillon ont bénéficié de ce régime.
d) Conclusion
(180)
Il est considéré que ce programme fournit une contribution financière sous la forme d'un abandon de recettes par les pouvoirs publics de la RPC au sens de l'article 3, paragraphe 1, point a) ii), du règlement de base, puisque les SCE et autres entreprises nationales pouvant bénéficier du programme sont exonérées du paiement de la TVA et/ou des tarifs douaniers normalement exigibles. Dès lors, ce programme confère un avantage aux entreprises bénéficiaires au sens de l'article 3, paragraphe 2, du règlement antisubvention de base. Il est spécifique au sens de l'article 4, paragraphe 2, point a), du règlement antisubvention de base, dans la mesure où la législation invoquée par l'autorité qui accorde la subvention limite le bénéfice de ce programme aux seules entreprises qui investissent dans des branches d'activité particulières, définies de manière exhaustive dans la législation, et qui appartiennent soit à la catégorie des entreprises à encourager, soit à la catégorie B restreinte, conformément aux lignes directrices à l'intention des industries en matière d'investissements étrangers et de transferts de technologie ou aux lignes directrices à l'attention des industries, produits et technologies clés dont le développement est encouragé par l'État.
(181)
Faisant à la suite de la notification des conclusions, les pouvoirs publics de la RPC ont contesté les conclusions de la Commission, soutenant que les critères d'éligibilité étaient objectifs et s'appliquaient à toutes les sociétés de RPC sans distinction. Les critères de spécificité n'étaient donc pas remplis. Les pouvoirs publics de la RPC n'ont cependant pas attiré l'attention sur des dispositions particulières dans la législation à l'appui de leur affirmation et n'ont pas fourni de preuve concluante que l'éligibilité est automatique.
(182)
Les pouvoirs publics de la RPC et l'un des producteurs-exportateurs ont également fait valoir que la Commission ne pouvait appliquer de mesures compensatoires pour tout avantage éventuel susceptible d'avoir été perçu par les trois sociétés reprises dans l'échantillon concernant la TVA, étant donné que depuis 2009, les dérogations accordées dans le passé en matière de TVA ne pouvaient plus être prises en compte. Par conséquent, même en parant d'une période de dépréciation moyenne de 5 à 10 ans pour l'équipement importé en question, le bénéfice allégué expirerait avant l'imposition des mesures ou qu'il aurait été improbable qu'il soit maintenu durant les cinq années de la période quinquennale des mesures.
(183)
La Commission souligne que la période de dépréciation de certains équipements importés est nettement supérieure à dix ans et pouvait, dans certains cas, durer jusqu'à quinze, voire vingt ans dans certains cas. En tout état de cause, la Commission n'a pas appliqué de mesures compensatoires pour compenser les bénéfices découlant d'une quelconque acquisition d'équipements importés réalisée après 2009. Les pouvoirs publics de la RPC reconnaissent en outre que les sociétés ont toujours pu bénéficier du régime «peu de temps après» l'imposition des mesures. Cet argument est donc rejeté.
e) Calcul du montant de la subvention
(184)
Le montant de la subvention passible de mesures compensatoires est calculé en termes d'avantage conféré aux bénéficiaires, tel que constaté et déterminé pour la période d'enquête. Cet avantage est établi en fonction du montant de l'exonération de TVA et de droits sur les importations d'équipements. Pour garantir que le montant passible de mesures compensatoires ne se rapporte qu'à la période d'enquête, l'avantage conféré a été amorti sur la durée de vie des équipements, conformément aux procédures comptables en usage chez le producteur-exportateur.
(185)
Le taux de subvention établi en rapport avec ce régime sur la période d'enquête pour les producteurs-exportateurs retenus dans l'échantillon s'élève à:
Exonérations de TVA et remises de tarifs douaniers à l'importation sur les équipements importés utilisés
Société/groupe
Taux de subvention
Chongqing Polycomp International Corporation
0,5 %
Jiangsu Changhai Composite Materials Holding Co., Ltd (28)
0,1 %
Jushi Group Co., Ltd; Jushi Group Chengdu Co., Ltd; Jushi Group Jiujiang Co., Ltd
0,5 %
7.2. Autres régimes d'exonération ou de réduction des impôts indirects
(186)
Durant la PE, aucune contribution financière n'a été reçue par les producteurs-exportateurs repris dans l'échantillon sous les autres régimes d'exonération des impôts indirects mentionnés sous le point C.3 ci-dessus.
8. Mise à disposition par les pouvoirs publics de biens et de services moyennant une rémunération moins qu'adéquate
8.1. Fourniture de matières premières, approvisionnement en électricité, approvisionnement en eau
(187)
Aucune subvention n'a été constatée pendant la période d'enquête en rapport avec l'achat d'antimoine ou d'électricité par les sociétés incluses dans l'échantillon.
8.2. Attribution de droits d'utilisation du sol
a) Introduction
(188)
En RPC, les sociétés ne sont pas autorisées à acheter directement des terrains; elles peuvent uniquement acheter aux autorités locales un droit d'utilisation du sol.
b) Base légale
(189)
La loi sur l'administration des sols de la RPC dispose que la terre est la propriété du peuple et ne peut être achetée ou vendue; elle énonce parallèlement les conditions dans lesquelles des droits d'utilisation du sol peuvent être vendus à des entreprises après appel d'offres, détermination du prix ou enchères.
c) Conclusions de l'enquête
(190)
En principe, un système de vente aux enchères devrait permettre au marché de déterminer le prix d'un droit d'utilisation du sol en particulier; par conséquent, le prix serait fixé de manière indépendante. Cependant, les pouvoirs publics de la RPC ont déclaré qu'en tout état de cause ils fixaient un prix plancher pour chaque niveau de terrain (les terrains sont classés de 1 à 15 en fonction de la qualité de la parcelle de terrain) en deçà duquel le prix du droit d'utilisation du sol ne peut pas descendre.
(191)
Les pouvoirs publics de la RPC contrôlent également l'offre de terrains, en limitant au moyen de contingents par province et par an la superficie pour laquelle des droits d'utilisation peuvent être vendus à des fins industrielles ou résidentielles.
(192)
En ce qui concerne les achats de droits d'utilisation du sol par les producteurs-exportateurs inclus dans l'échantillon, la Commission n'a trouvé trace d'aucune procédure d'enchères qui aurait fixé de manière indépendante le prix du droit d'utilisation du sol. Le producteur-exportateur retenu a fait offre au prix plancher et, comme il était l'unique participant aux enchères, le droit d'utilisation du sol lui a été accordé. Faisant à la suite de la notification des conclusions, les pouvoirs publics de la RPC ont fait savoir qu'ils n'approuvaient pas les conclusions de la Commission selon lesquelles il n'existait aucun marché opérationnel pour la vente du droit d'usage du sol en RPC. Il n'a cependant pas fourni de nouveaux arguments pour soutenir ce point de vue.
(193)
Les conclusions de l'enquête confirment que les conditions d'attribution et d'acquisition de droits d'utilisation du sol en RPC ne sont ni claires ni transparentes et que les prix sont souvent fixés de manière arbitraire par les autorités. Celles-ci établissent les prix d'après le système d'évaluation des terrains urbains qui les oblige notamment à tenir compte de la politique industrielle lors de la fixation des prix des terrains industriels (29).
(194)
Les informations indépendantes publiquement accessibles donnent également à entendre qu'en RPC, les terrains sont attribués à des taux inférieurs à ceux normalement pratiqués sur le marché (30).
(195)
Ainsi, les sociétés reprises dans l'échantillon ont en réalité payé le prix fixé par les pouvoirs publics de la RPC. Comme indiqué au point e) ci-dessous, le droit d'utilisation du sol est offert à une rémunération moins qu'adéquate par comparaison avec une référence de marché.
(196)
La situation foncière en RPC est aussi examinée dans le document de travail du FMI, qui confirme que l'octroi des droits d'utilisation du sol aux industries chinoises ne respecte pas les conditions de marché (31).
d) Conclusion
(197)
La Commission en conclut que l'attribution de droits d'utilisation du sol par les pouvoirs publics de la RPC doit être considérée comme une subvention au sens de l'article 3, paragraphe 1, point a) iii), et de l'article 3, paragraphe 2, du règlement antisubvention de base, sous la forme d'une fourniture de biens qui confère un avantage aux entreprises. L'enquête n'ayant pas révélé l'existence d'un marché opérationnel pour la vente de droits d'utilisation du sol en RPC, le recours à une référence externe [voir point e) ci-dessous] démontre que le montant payé par les exportateurs inclus dans l'échantillon pour des droits d'utilisation du sol est inférieur au prix du marché.
(198)
La subvention est spécifique au sens de l'article 4, paragraphe 2, points a) et c), du règlement antisubvention de base, car la décision no 40 du Conseil des affaires d'État fait obligation aux autorités publiques de veiller à ce que les terrains soient attribués aux industries à encourager, parmi lesquelles figure celle de la fibre de verre à filament, comme expliqué en détail aux considérants 67 à 82. L'article 18 de la décision no 40 indique clairement que les industries qui font partie de la catégorie «restreinte» ne peuvent pas prétendre à des droits d'utilisation du sol.
e) Calcul de la marge de subvention
(199)
L'avantage correspond à la différence entre le prix payé pour le droit d'utilisation du sol et un prix de référence extérieur approprié.
(200)
La Commission considère le Taipei chinois comme une référence externe adéquate pour les raisons suivantes:
a)
le niveau de développement économique, le PIB et la structure économique du Taipei chinois et d'une majorité de provinces et de villes de la RPC où sont établis les producteurs-exportateurs inclus dans l'échantillon sont comparables;
b)
la RPC et le Taipei chinois sont géographiquement proches;
c)
l'infrastructure industrielle dans le Taipei chinois et dans de nombreuses provinces de la RPC est bien développée;
d)
des liens économiques forts et d'importants échanges commerciaux existent entre le Taipei chinois et la RPC;
e)
la densité de population est élevée dans de nombreuses provinces de la RPC tout comme au Taipei chinois;
f)
les types de terrains et les transactions utilisés pour construire la référence pertinente relative au Taipei chinois sont semblables à ceux de la RPC;
g)
le Taipei chinois et la RPC partagent les mêmes caractéristiques démographiques, linguistiques et culturelles.
(201)
Faisant à la suite de la notification des conclusions, les pouvoirs publics de la RPC ont contesté l'utilisation du Taipei chinois comme référence, affirmant que la densité de population dans cette région était nettement supérieure à celle de la RPC de sorte que la situation et les prix des terrains aux deux endroits ne seraient pas comparables. La Commission considère cependant que pour plusieurs des raisons énoncées au considérant précédent, le critère de référence a été sélectionné sur une base raisonnable.
(202)
De plus, faisant suite à la notification des conclusions, l'un des producteurs-exportateurs repris dans l'échantillon a suggéré que l'utilisation du Taipei chinois n'était pas adaptée aux conditions économiques de la province particulière dans laquelle il était implanté, mais il n'a pas formulé d'alternative. Il a affirmé également que la proximité physique entre la RPC et le Taipei ne devrait pas être considérée comme un critère valide pour la sélection de cette référence particulière, mais il n'a pas étayé son grief. Compte tenu du manque de suggestions de référence alternatives, l'utilisation du Taipei chinois est confirmée.
(203)
Compte tenu de tous ces facteurs, la Commission est parvenue à la conclusion que les prix des droits d'utilisation du sol en RPC pour les producteurs-exportateurs retenus dans l'échantillon seraient très proches des prix des terrains dans le Taipei chinois, si les conditions du marché prévalaient.
(204)
Les prix moyens des terrains au Taipei chinois pour 2012 proviennent du bureau du développement industriel du ministère des affaires économiques et ont été ajustés rétroactivement pour tenir compte de l'inflation et de l'augmentation du PIB, afin de fixer un prix de référence pour chaque année civile. Les droits d'utilisation du sol étant valables pendant 50 ans et amortis sur cette base, l'avantage conféré pendant la période d'enquête correspond à 1/50e de la différence entre le prix de référence et le prix réellement payé.
(205)
Le taux de subvention établi pour l'attribution de terrains moyennant une rémunération moins qu'adéquate est le suivant:
Attribution de terrains moyennant une rémunération moins qu'adéquate
Nom de la société
Marge de subvention
Chongqing Polycomp International Corporation
2,9 %
Jiangsu Changhai Composite Materials Holding Co., Ltd (32)
1,6 %
Jushi Group Co., Ltd; Jushi Group Chengdu Co., Ltd; Jushi Group Jiujiang Co., Ltd
1,6 %
9. Conclusion concernant l'octroi de subventions
(206)
La Commission a calculé, pour chaque régime, le montant des subventions passibles de mesures compensatoires pour les sociétés ayant fait l'objet de l'enquête, conformément aux dispositions du règlement antisubvention de base, et a additionné ces chiffres pour calculer le montant total des subventions dont a bénéficié le producteur-exportateur pendant la PE.
(207)
Pour déterminer les marges de subvention globales qui figurent ci-dessous, la Commission a d'abord calculé le pourcentage de subventionnement, qui est le rapport entre le montant de la subvention et le chiffre d'affaires total de la société. Ce pourcentage a ensuite été utilisé pour calculer la subvention appliquée aux exportations du produit concerné vers l'Union au cours de la période d'enquête.
(208)
Le montant de la subvention par tonne de produit concerné exporté vers l'Union au cours de la période d'enquête a ensuite été calculé, et les marges indiquées ci-dessous correspondent au pourcentage de la valeur coût-assurance-fret (CAF) des mêmes exportations par tonne.
(209)
Conformément à l'article 15, paragraphe 3, du règlement antisubvention de base, la marge de subvention totale pour les sociétés qui ont coopéré mais n'ont pas été retenues dans l'échantillon est calculée sur la base de la marge de subvention moyenne totale pondérée qui a été établie pour les producteurs-exportateurs de l'échantillon ayant coopéré, à l'exclusion du groupe dont relève le producteur-exportateur soumis aux dispositions de l'article 28, paragraphe 1.
Nom de la société
Marge de subvention
Chongqing Polycomp International Corporation
9,7 %
Jiangsu Changhai Composite Materials Holding Co., Ltd (33)
5,8 %
Jushi Group Co., Ltd; Jushi Group Chengdu Co., Ltd; Jushi Group Jiujiang Co., Ltd
10,3 %
Autres sociétés ayant coopéré:
10,2 %
D. PRÉJUDICE
1. Production de l'Union et industrie de l'Union
(210)
Huit producteurs de l'Union ont fabriqué le produit similaire au cours de la PE. Ils constituent l'«industrie de l'Union» au sens de l'article 4, paragraphe 1, du règlement antidumping de base et l'article 9, paragraphe 1, du règlement antisubvention de base.
(211)
La production totale de l'Union au cours de la période d'enquête a été établie entre 530 000 et 580 000 tonnes. La Commission a établi le chiffre sur la base de toutes les informations disponibles concernant l'industrie de l'Union qui ont été fournies par l'APFE. Comme indiqué au considérant 17, les usines de fabrication de trois producteurs de l'Union ont été sélectionnées dans l'échantillon, représentant 52 % de la production totale du produit similaire dans l'Union.
(212)
Sur la base des informations contenues dans la plainte/requête pour le réexamen au moment où les indicateurs macroéconomiques réels des plaignants/requérants ont été révélés et compte tenu du fait que seul un nombre très limité de producteurs de l'Union ne faisaient pas partie des plaignants/requérants, il apparaît adéquat de ne pas révéler les indicateurs macroéconomiques agrégés réels associés à tous les producteurs de l'Union puisque toute partie ne faisant pas partie des plaignants/requérants n'aurait aucun mal à découvrir les chiffres manquants spécifiques à chaque société.
(213)
Après la notification des conclusions définitives, les pouvoirs publics de RPC se sont opposés au traitement confidentiel et à la fourniture de fourchettes pour la consommation totale de l'Union et les autres données d'indicateur macroéconomique de préjudice.
(214)
Ayant reçu une demande de procéder de la sorte et attendu qu'une bonne cause a été donnée, la Commission a l'obligation de respecter les données confidentielles des producteurs qui n'étaient pas les plaignants. La notification des indicateurs macroéconomiques précis permettrait d'identifier les données confidentielles de ces producteurs et nuirait à leurs intérêts. Le grief est dès lors rejeté.
2. Consommation de l'Union
(215)
La Commission a établi la consommation de l'Union sur la base i) des volumes de vente de l'industrie de l'Union sur le marché de l'Union tels que déduits des données fournies par l'APFE et ii) des importations originaires de pays tiers telles que déduites d'Eurostat (Comext).
(216)
La consommation de l'Union a évolué comme suit:
Tableau 1
Consommation de l'Union (tonnes)
2010
2011
2012
PE
Consommation totale de l'Union
700 000 - 750 000
680 000 - 730 000
710 000 - 760 000
720 000 - 770 000
Indice (2010 = 100)
100
97
101
103
Source: Données communiquées par l'APFE; Eurostat (Comext).
(217)
Entre 2010 et la PE, la consommation de l'Union a augmenté de 3 %.
(218)
Après la notification des conclusions définitives, un utilisateur a affirmé que la consommation de l'Union a chuté de près de 30 % en 2009. Dans cette perspective, il affirme qu'une augmentation de 3 % à compter de 2010 n'est pas significative. Cependant, la Commission n'a pas qualifié cette augmentation de significative, mais a constaté que la consommation augmentait sur la période considérée.
3. Importations en provenance du pays concerné
3.1. Volume et part de marché des importations faisant l'objet d'un dumping et de subventions
(219)
L'analyse ci-dessous englobe à la fois les importations faisant l'objet d'un dumping et celles qui bénéficient de subventions selon les mêmes producteurs repris dans l'échantillon en RPC et la période PE identique.
(220)
Le volume des importations en provenance de la RPC du produit concerné a évolué comme suit:
Tableau 2
Volume des importations (tonnes), part de marché
2009
2010
2011
2012
PE
Volume des importations (en tonnes)
98 916
152 514
109 172
125 781
130 958
Indice (2010 = 100)
65
100
72
82
86
Indice (2009 = 100)
100
154
110
127
132
Part de marché
13 %-18 %
19 %-24 %
13 %-18 %
15 %-20 %
15 %-20 %
Indice (2010 = 100)
87
100
73
81
83
Indice (2009 = 100)
100
115
84
93
97
Source: Eurostat (Comext).
(221)
Le volume des importations en provenance de la RPC a diminué de 14 % sur la période considérée et la part de marché de 17 %. 2010 n'est toutefois pas une année de référence, et l'analyse des tendances des importations serait plus précise si les chiffres de l'année précédente, à savoir 2009, étaient également pris en compte comme le montre le tableau ci-dessus. 2010 a été caractérisée par la constitution, par d'importants importateurs de l'Union, de solides stocks de produits de fibre de verre à filament chinois avant l'instauration des droits de douane provisoires en septembre 2010. L'enquête a en effet révélé qu'au cours des neuf premiers mois de l'année 2010, des quantités nettement supérieures aux quantités usuelles ont été importées de la RPC. En 2009, les importations en provenance de la RPC s'élevaient à environ 99 000 tonnes, alors qu'en 2010, elles étaient supérieures à 152 000 tonnes. Elles ont ensuite chuté à 109 000 tonnes en 2011. La tendance montre une augmentation claire des importations à partir de 2009. À partir de 2011, les importations chinoises ont augmenté de 20 % en termes de volume, ce qui a débouché sur la reprise d'une part de marché de 2 points de pourcentage.
(222)
Plusieurs parties ont réitéré leurs griefs selon lesquels les importations en provenance de RPC et leur part de marché avaient diminué entre 2010 et la fin de la PE et que dès lors, aucune augmentation importante des importations n'a été démontrée comme le requiert l'article 3, paragraphe 2, de l'accord antidumping (ADA) et l'article 15, paragraphe 2, de l'accord sur les subventions (ASMC). Elles affirment en outre que 2009 n'était pas une année de référence appropriée pour les raisons suivantes: i) il n'existe pas de base légale dans les règlements antidumping et antisubvention de base et l'affaire Mexico-Steel Pipes and Tubes Panel a conclu que «une autorité d'enquête ne peut utiliser de sous-ensembles temporels au cours d'une période», ii) aucun élément à l'appui du grief ne montre que les importations en 2010 étaient le résultat d'une constitution de stock et iii) les données de 2009 n'ont été prises en considération pour aucun des aspects de l'évaluation du préjudice de sorte que l'évaluation objective n'est pas objective.
(223)
Concerne les premier et troisième griefs, le règlement antidumping de base et le règlement antisubvention de base, qui constituent la base légale applicable, ne précisent pas la période dont il faudrait tenir compte afin d'analyser les tendances. Il n'existe donc aucune raison pour lesquelles l'année 2009 ne pourrait être prise en considération afin d'analyser les tendances des importations en provenance de RPC. Ceci n'en rend pas l'analyse moins objective. Bien au contraire, cela complète l'analyse qui a été faite en ce qui concerne la situation de l'industrie de l'Union. Il n'y a qu'en ce qui concerne les indicateurs de préjudice spécifiques associés aux importations chinoises que l'année 2009 a été prise en considération en plus de la période considérée, comme expliqué ci-dessus au considérant 219. Pour les autres indicateurs de préjudice, il n'existait aucune raison objective justifiant la prise en considération de toutes les années de la période considérée.
(224)
En ce qui concerne le deuxième grief, la constitution de stocks est clairement démontrée dans les données relatives aux importations mensuelles qui sont extraites de la base de données conformément à la pratique recommandée à l'article 14, paragraphe 6, du règlement antidumping de base (voir graphique 1 ci-dessous) (34). Avant d'imposer des mesures provisoires, les importations du produit concerné en provenance de RPC ont fortement augmenté au cours des deuxième et troisième trimestres de 2010 (pour la consommation antérieure à la fin 2010/au début 2011 compte tenu de la durée de conservation limitée). Cette augmentation n'a pas été contrebalancée par une augmentation similaire de la consommation, ce qui laisse supposer que ces importations ont été faites dans le but de constituer des stocks en anticipation des mesures à imposer. Les pouvoirs publics de la RPC n'ont pas fourni d'autres explications pour justifier cette augmentation et, par conséquent, la Commission peut raisonnablement considérer que la constitution des stocks a eu lieu avant l'imposition de mesures provisoires, fin 2010. Ceci est en outre corroboré par le fait que le niveau des importations mensuelles de la RPC au cours de la période comprise entre les mesures provisoires et les mesures définitives (quatrième trimestre 2010 et premier trimestre 2011) était très faible. Lorsque les mesures ont été allégées au stade définitif (en mars 2011), les niveaux mensuels des importations ont à nouveau augmenté pour atteindre un niveau stable.
Graphique 1
Importations du produit concerné en provenance de la RPC (quantité mensuelle)
Source: Base de données conformément à l'article 14, paragraphe 6.
3.2. Prix des importations faisant l'objet d'un dumping et de subventions
(225)
Les prix des importations chinoises (à l'exclusion des droits antidumping en vigueur) ont évolué comme suit:
Tableau 3
Prix à l'importation
2010
2011
2012
PE
Prix CAF moyen (euros/tonne)
911
877
892
834
Indice (2010 = 100)
100
96
98
92
Source: Eurostat (Comext).
(226)
Les prix à l'importation CAF chinois (à l'exclusion des droits antidumping en vigueur) ont évolué de 911 EUR/tonne à 834 EUR/tonne au cours de la période considérée. Ceci représente une diminution de 8 % sur la période considérée.
(227)
Les pouvoirs publics de la RPC et un utilisateur se sont plaints qu'en l'absence d'analyse de la combinaison de produits une comparaison des prix moyens à l'importation était trompeuse. Les pouvoirs publics de la RPC ont en outre déclaré que les importations en provenance de la RPC étaient composées en majorité du type de produit le meilleur marché, à savoir les stratifils.
(228)
Contrairement à l'allégation, la composition des produits a été pleinement prise en compte dans l'analyse puisque la Commission a procédé à une comparaison par type de produit des prix de vente des producteurs-exportateurs chinois avec ceux des producteurs de l'Union repris dans l'échantillon. Cette même approche avait été adoptée lors de l'enquête initiale.
(229)
Après la notification des conclusions définitives, les pouvoirs publics de la RPC ont demandé les prix des importations chinoises par type de produit dans le tableau 3, étant donné que les données par type de produit étaient utilisées pour établir la sous-cotation et calculer la marge de préjudice.
(230)
Le prix moyen des importations chinoises, tel qu'il est extrait du tableau 3, est utilisé pour démontrer la tendance sur la période considérée. Il est approprié, pour démontrer les tendances, d'utiliser les prix moyens. Pour la déterminer la sous-cotation et calculer la marge de préjudice, ce sont les données par type de produit qui ont été utilisées.
(231)
Afin de déterminer le niveau de sous-cotation des prix au cours de la période d'enquête, les prix de vente moyens pondérés que les producteurs de l'Union repris dans l'échantillon ont facturés par type de produit à des acheteurs indépendants du marché de l'Union, ajustés au niveau départ d'usine, ont été comparés aux prix moyens pondérés par type de produit correspondants des importations que les producteurs chinois de l'échantillon ont facturés au premier acheteur indépendant sur le marché de l'Union, établis sur une base CAF et dûment ajustés pour tenir compte des droits de douane, des droits antidumping et des coûts encourus après l'importation. La comparaison de prix a été réalisée type par type sur des transactions effectuées au même stade commercial. Le résultat de la comparaison a été exprimé en tant que pourcentage du prix moyen pondéré départ usine des producteurs de l'Union figurant de l'échantillon durant la période d'enquête. Pour un grand exportateur chinois vers l'Union, une marge de sous-cotation de 2 % a été dégagée malgré l'existence des mesures antidumping (et des droits de douane) qui ont été ajoutés au prix des importations. La plupart des autres importations ont été réalisées à des niveaux de prix comparables à ceux de l'Union.
(232)
Faisant à la suite de la notification des conclusions définitives, un producteur-exportateur a allégué l'existence d'imprécisions dans les valeurs CAF des trois PCN.
(233)
Le grief était correct et la Commission a ajusté les valeurs CAF respectives, ce qui a engendré un changement mineur dans les marges de sous-cotation et sous-vente pour ce producteur-exportateur (voir considérant 440).
(234)
Plusieurs parties ont affirmé qu'il n'y avait pas eu de forte sous-cotation des prix au cours de la période d'enquête. Ils ont indiqué qu'une marge de sous-cotation de 2 % pour un exportateur unique correspondait pour ainsi dire à un niveau de minimis et ne pouvait être considérée comme significative. Ils ont également évoqué que la pratique de la Commission consistant en des sous-cotations limitées ou des sous-cotations de 6 % conduisait à une absence d'effet sur le niveau général du prix dans l'Union compte tenu du volume limité des exportations.
(235)
Malgré les droits antidumping actuels, la sous-cotation perdure. La référence aux pratiques de la Commission est trompeuse. S'agissant de l'affaire du carbonate de soude dense (35), la sous-cotation de 6 % est considérée comme n'ayant eu pratiquement aucun effet sur le niveau général des prix en raison du volume limité des importations conjugué à une part de marché de 1,4 % des pays exportateurs. Par comparaison, la part du marché de la RPC au cours de la PE oscille entre 15 % et 20 %. L'affaire de certains systèmes de lecture optique (36) fait référence à une sous-cotation limitée pour les importations concernées compte tenu: i) de l'augmentation importante de la consommation de l'Union (129 %) et ii) de la nature du produit concerné, un produit non homogène présentant une grande variété de caractéristiques et de différences techniques, en rapide évolution technologique. Dans les enquêtes actuelles, le marché du produit concerné est d'une nature tout autre et l'ampleur de la sous-cotation doit, par conséquent, être appréciée dans ce contexte spécifique. Le produit concerné est un produit de renforcement homogène élémentaire dans un marché relativement stable. Un tel marché est plus sensible aux écarts de prix et la plus infime différence de prix peut avoir un impact majeur sur le marché. Le fait qu'aucune sous-cotation importante n'ait été observée ne modifie donc pas les conclusions de la Commission. Au contraire, cet élément a pleinement été pris en compte lors de l'évaluation. Quoi qu'il en soit, chaque cas est évalué en fonction de ses propres caractéristiques et la situation de préjudice est constituée de plusieurs indicateurs, aucun ne pouvant avoir une importance décisive.
4. Situation économique de l'industrie de l'Union
(236)
Conformément à l'article 3, paragraphe 5, du règlement antidumping de base et à l'article 8, paragraphe 4, du règlement antisubvention de base, l'examen de l'impact des importations faisant l'objet d'un dumping et de subventions sur l'industrie de l'Union a comporté une évaluation de tous les indicateurs économiques qui ont influé sur la situation de cette industrie durant la période considérée.
(237)
Comme indiqué aux considérants 17 à 25, l'échantillonnage a été utilisé pour déterminer le préjudice éventuellement subi par l'industrie de l'Union.
(238)
Afin de déterminer le préjudice, la Commission a établi une distinction entre les indicateurs de préjudice macroéconomiques et microéconomiques. La Commission a évalué les indicateurs macroéconomiques sur la base des données communiquées dans la plainte et dans la demande de réexamen, ainsi que dans les soumissions subséquentes, et a procédé - le cas échéant - à des contrôles statistiques par recoupement. Données associées à tous les producteurs de l'Union. La Commission a évalué les indicateurs microéconomiques sur la base des données contenues dans les réponses au questionnaire fournies par les producteurs de l'Union repris dans l'échantillon. Les deux séries de données sont apparues représentatives de la situation économique de l'industrie de l'Union.
(239)
Les indicateurs macroéconomiques sont: la production, les capacités de production, l'utilisation des capacités, le volume des ventes, la part de marché, la croissance, l'emploi, la productivité, le niveau des marges de dumping et de subvention et la reprise suite au dumping ou aux subventions.
(240)
Les indicateurs microéconomiques sont les suivants: les prix unitaires moyens, les coûts unitaires, les coûts de la main-d'œuvre, les stocks, la rentabilité, le flux des liquidités, les investissements, le rendement des investissements et la capacité à mobiliser des capitaux.
5. Indicateurs macroéconomiques
5.1. Production, capacités de production et utilisation des capacités
(241)
Il est fréquent qu'une variation se produise dans la production annuelle de l'industrie de l'Union puisque les fours doivent être reconstruits tous les 7 à 10 ans, ce qui engendre la production d'un volume supérieur au cours de l'année précédente dans le but de constituer un stock et d'un volume inférieur de production au cours de l'année de mise hors service du four à des fins de reconstruction. Chaque fois qu'un four est mis hors service en vue de sa reconstruction, la capacité de production de l'année correspondante sera également moindre.
(242)
Compte tenu de ces réserves, la production totale, la capacité de production et l'utilisation des capacités de l'Union ont évolué comme suit sur la période considérée:
Tableau 4
Production, capacité de production et utilisation des capacités
2010
2011
2012
PE
Volume de production (en tonnes)
560 000-610 000
580 000-630 000
510 000-560 000
530 000-580 000
Indice
100
103
92
95
Capacité de production (en tonnes)
670 000-720 000
680 000-730 000
650 000-700 000
640 000-690 000
Indice
100
101
97
96
Utilisation des capacités
84 %
86 %
81 %
84 %
Indice
100
102
95
99
Source: Données communiquées par l'APFE.
(243)
Dans le contexte d'une consommation croissante dans l'Union (de 3 %), la production du produit similaire par l'industrie de l'Union a diminué de 5 % entre 2010 et la PE. La capacité de production a également diminué de l'ordre 4 % entre 2010 et la PE. L'utilisation des capacités est restée relativement stable au cours de la période considérée, à l'exception d'une baisse en 2012.
(244)
Une diminution de la production de 11 points de pourcentage et une baisse de la capacité de production de 4 points de pourcentage peuvent être observées entre 2011 et 2012. Celles-ci résultaient de la restructuration de l'industrie de l'Union et de la fermeture de certaines de ses usines. Incapable de se relever de l'impact subi suite aux importations en dumping, le producteur de fibre de verre à filament Ahlstrom a cessé sa production à la fin 2011 et l'usine d'Owens Corning Vado Ligure, en Italie, a fermé ses portes en 2012. L'industrie de l'Union reste cependant convaincue qu'après une restructuration et dès que les conditions de concurrence auront été rétablies, elle peut rester un secteur viable, ce qui explique pourquoi le maintien des investissements dans la reconstruction des fours existants.
(245)
Faisant à la suite de la notification des conclusions définitives, les pouvoirs publics de la RPC ont déclaré que la Commission faisait référence à une durée de vie des fours inférieure à la moyenne et qu'il existait donc un manque considérable d'efficacité au niveau des investissements des producteurs de l'Union et/ou de l'utilisation des fours.
(246)
Il a été démontré que les décisions de reconstruction de fours, prises par l'industrie de l'Union, reposaient sur des considérations de production et d'efficacité énergétique. Rien n'indiquait que la durée de vie du four comme appliquée par les producteurs de l'Union repris dans l'échantillon n'était pas une bonne pratique dans l'industrie et conforme aux exigences de l'éventail des produits.
(247)
Plusieurs parties ont affirmé qu'une période plus longue que celle allant de 2010 à la PE doit être prise en compte, notamment en raison des coûts de reconstruction des fours, qui affecteraient tant les indicateurs microéconomiques que macroéconomiques. Les pouvoirs publics de la RPC ont déclaré qu'aucune donnée ou information n'a été apportée au cours des années de reconstruction des fours menée par les producteurs de l'Union.
(248)
Les reconstructions de fours sont une activité récurrente et inhérente à l'industrie. Elles sont essentielles en vue de garantir la continuité des opérations et de préserver la capacité. Les investissements réalisés en matière de R & D sont directement liés à la capacité opérationnelle et doivent permettre de développer des produits faits sur mesure en fonction des besoins du client. Ces investissements ne sont donc pas exceptionnels pour la période d'examen. Indépendamment de la durée de vie prise en compte, les réparations ou reconstructions des fours se répercuteront toujours sur le volume de production. Les informations spécifiques d'une société lors de travaux de reconstruction sont considérées comme confidentielles.
(249)
Un utilisateur a également précisé que l'industrie de l'Union était capable d'éviter tout effet néfaste (des importations faisant l'objet d'un dumping et de subventions) puisque l'utilisation des capacités est restée relativement stable sur la période allant de 2010 à la fin de la période d'enquête.
(250)
La production du produit similaire est un processus continu qui ne peut être adapté aux fluctuations à court terme de la demande. L'utilisation des capacités relativement stable doit être appréciée à la lumière d'une baisse des capacités de production. Ce grief est donc rejeté.
5.2. Volume des ventes et part de marché
(251)
Les volumes de ventes sur le marché libre de l'industrie de l'Union, ainsi que les volumes des ventes sur le marché captif dans l'Union et la part de marché respective ont évolué comme suit durant la période considérée:
Tableau 5
Volume des ventes et part de marché
2010
2011
2012
PE
Volume des ventes sur le marché libre dans l'Union (en tonnes)
420 000-470 000
390 000-440 000
400 000-450 000
420 000-470 000
Indice
100
94
96
99
Part de marché des ventes sur le marché libre
58 %-63 %
56 %-61 %
55 %-60 %
56 %-61 %
Indice
100
96
95
97
Volume des ventes sur le marché captif dans l'Union (en tonnes)
20 000-70 000
30 000-80 000
30 000-80 000
30 000-80 000
Indice
100
114
123
121
Part de marché des ventes sur le marché libre
4 %-9 %
5 %-10 %
5 %-0 %
5 %-10 %
Indice
100
117
122
118
Source: Données communiquées par l'APFE.
(252)
Au cours de la période considérée, le volume des ventes sur le marché libre de produits de fibre de verre à filament de l'industrie de l'Union (à des clients indépendants) a accusé une légère baisse de 1 % sur l'ensemble de ladite période. Cependant, dans le contexte d'une hausse de la consommation atteignant 3 %, cette augmentation des ventes s'est traduite par une diminution de la part de marché de l'industrie de l'Union de 58 %-63 % en 2010 à 56 %-61 % durant la PE. Le moindre volume des ventes en 2011 résulte toutefois de l'épuisement progressif cette année-là de stocks de biens importés de Chine en 2010.
(253)
Au cours de la période d'examen, les ventes de l'industrie de l'Union sur le marché captif représentaient entre 11 % et 14 % de l'ensemble des ventes (marché libre et marché captif) de cette industrie sur le marché de l'Union. Les ventes sur le marché captif représentent une tendance à la hausse entre 2010 et 2012 puis une stabilisation au cours de la période d'enquête. En chiffres absolus, l'augmentation des ventes sur le marché captif entre 2010 et 2011 reste limitée.
5.3. Emploi et productivité
(254)
L'emploi et la productivité parmi les producteurs de l'Union ont évolué comme suit au cours de la période considérée:
Tableau 6
Emploi et productivité
2010
2011
2012
PE
Nombre de salariés
3 450 - 3 950
3 350 - 3 850
3 200 - 3 700
3 000 - 3 500
Indice
100
97
95
89
Productivité (unité/salarié)
153
163
150
164
Indice
100
106
98
107
Source: Données communiquées par l'APFE.
(255)
Le niveau d'emploi des producteurs de l'Union montre que l'industrie de l'Union a tenté de rationaliser la production pendant toute la période considérée dans le but de réduire les coûts de fabrication. En effet, au cours de la période considérée, le nombre de salariés a diminué de 11 %.
(256)
L'effet combiné d'un changement dans le nombre de personnes employées et du volume de production sur l'ensemble de la période considérée s'est traduit par une augmentation de la productivité de la main-d'œuvre des producteurs de l'Union, mesurée en termes de production annuelle (tonnes) par personne occupée par an de 7 % entre 2010 et la PE.
5.4. Croissance
(257)
Comme indiqué au considérant 217 ci-dessus, la consommation de l'Union a augmenté de 3 % sur la période considérée. Compte tenu des nombreuses applications du produit similaire, l'industrie de l'Union et les utilisateurs peuvent s'attendre à ce que ce modèle de croissance se poursuive dans le proche avenir.
5.5. Niveau de la marge de subvention et reprise suite aux pratiques de dumping et aux subventions du passé
(258)
L'industrie de l'Union a souffert d'un préjudice lié aux importations en dumping en provenance de la RPC jusqu'à l'instauration de droit en 2011. Les droits institués contre les importations en provenance de la RPC ont été conçus pour garantir des conditions égales permettant à l'industrie de l'Union de concurrencer équitablement ces importations et de se rétablir à la suite du préjudice subi.
(259)
Cela ne s'est toutefois pas produit. L'industrie de l'Union enregistre à nouveau des pertes et a continué à perdre des parts de marché, alors que la consommation dans l'Union a augmenté. Les importations en provenance de RPC ont continué d'entrer sur le marché à très bas prix et ont gagné une part de marché. Au cours de la période d'enquête, la part de marché des importations chinoises était 3 points de pourcentage supérieure au niveau précédant l'instauration des droits (37). L'industrie de l'Union a restructuré et fermé quelques-unes de ses usines (voir considérant 244 ci-dessus). Le rétablissement à la suite de pratiques de dumping antérieures n'a manifestement pas eu lieu.
(260)
Vu le volume, la part de marché et les prix des importations en provenance de la RPC faisant l'objet d'un dumping et de subventions et compte tenu des marges de dumping existantes (9,6 % et 29,7 %) (38), l'impact sur la situation de l'industrie de l'Union peut être considéré comme important.
(261)
Comme il s'agit en l'occurrence de la première enquête antisubvention portant sur le produit concerné, la question du rétablissement à la suite de pratiques de subvention antérieures ne se pose pas pour la présente évaluation.
6. Indicateurs microéconomiques
6.1. Prix
(262)
Les prix de vente unitaires moyens pondérés facturés par les producteurs communautaires inclus dans l'échantillon dans l'Union ont évolué comme suit durant la période considérée:
Tableau 7
Prix de vente sur le marché libre et sur le marché captif dans l'Union
2010
2011
2012
PE
Prix de vente unitaire moyen départ usine dans l'Union (euros/tonne)
1 061
1 144
1 070
1 035
Indice (2010 = 100)
100
108
101
98
Prix de vente unitaire départ usine moyen sur le marché captif dans l'Union (EUR/tonne)
1 006
1 031
1 027
989
Indice (2010 = 100)
100
103
102
98
Source: Exportations des producteurs de l'Union inclus dans l'échantillon.
(263)
Les prix de vente unitaires sur le marché libre ont reculé de 2 % au cours de la période considérée. Les droits provisoires étant entrés en vigueur en septembre 2010, l'industrie de l'Union a été en mesure d'augmenter ses prix en 2011. Cependant, à partir de 2011, les prix de vente unitaires ont chuté de 10 %.
(264)
Concernant les prix de vente unitaires sur le marché captif (c'est-à-dire les prix de transfert), ils suivent la même tendance que ceux sur le marché libre selon laquelle l'industrie de l'Union a augmenté ses prix de vente sur le marché captif en 2011, après quoi ces prix de vente unitaires ont chuté de 4 %.
6.2. Coûts de production unitaires moyens
(265)
Le coût de production unitaire a évolué comme suit au cours de la période considérée.
Tableau 8
Coût de production unitaire
2010
2011
2012
PE
Coût de production unitaire (euros/tonne)
964
990
1 032
976
Indice (2010 = 100)
100
103
107
101
Source: Exportations des producteurs de l'Union inclus dans l'échantillon.
(266)
Le coût de production unitaire moyen a augmenté entre 2010 et 2012. Par la suite, il a une nouvelle fois diminué pour revenir quasiment au niveau de 2010. Le pic de 2012 a été attribué à une situation d'investissement particulière de l'un des producteurs de l'Union repris dans l'échantillon. Sur l'ensemble de la période considérée, le coût de production unitaire moyen n'a augmenté que de 1 %.
(267)
Plusieurs utilisateurs ont affirmé que la situation d'une société particulière ne devrait pas être utilisée pour justifier des conclusions générales. La conclusion concernant le coût de production unitaire était que ce dernier demeurait relativement stable. Le pic de 2012 n'a pas supposé de modifications quant aux conclusions générales.
(268)
Le coût de production unitaire est basé sur le volume de production global des producteurs de l'Union repris dans l'échantillon. Le prix de vente unitaire figurant dans le tableau 7 repose sur des ventes effectuées dans l'Union à des clients indépendants. Les deux indicateurs ont donc une base différente et ne sont pas directement comparables.
(269)
En réponse à la notification des conclusions définitives, la CCCLA a affirmé que la Commission devait fournir des données comparables suffisantes afin d'évaluer si la variation des coûts de production pouvait expliquer la légère baisse au niveau des prix de vente de l'Union.
(270)
Ces deux indicateurs ont une base différente et si les chiffres absolus ne peuvent être directement comparés, les tendances, elles, le peuvent.
6.3. Coûts de la main-d'œuvre
(271)
Le coût moyen de la main-d'œuvre des producteurs de l'Union inclus dans l'échantillon a évolué comme suit durant la période considérée:
Tableau 9
Coût moyen de la main-d'œuvre par salarié
2010
2011
2012
PE
Salaire moyen par salarié (euros)
40 518
41 590
42 310
42 917
Indice (2010 = 100)
100
103
104
106
Source: Exportations des producteurs de l'Union inclus dans l'échantillon.
(272)
Le coût moyen de la main-d'œuvre par salarié a présenté une tendance à la hausse progressive (+ 6 %) au cours de la période considérée. Cette tendance concordait avec l'indice du coût de la main-d'œuvre dans les pays où les producteurs repris dans l'échantillon sont établis (39).
6.4. Stocks
(273)
Les niveaux de stocks des producteurs de l'Union inclus dans l'échantillon ont évolué comme suit durant la période considérée:
Tableau 10
Stocks
2010
2011
2012
PE
Stocks de clôture (en tonnes)
18 539
46 585
50 198
52 805
Indice (2010 = 100)
100
251
271
285
Source: Données concernant les producteurs de l'Union repris dans l'échantillon.
(274)
Le stock de clôture a augmenté considérablement pour la première fois en 2011. Il a ensuite continué à augmenter au cours de la période considérée.
(275)
Les pouvoirs publics de la RPC ont allégué que les variations de stock communiquées dans les données fournies par l'APFE mettaient en évidence l'existence de ventes non déclarées sans que la comparaison avec les importations chinoises fasse ressortir un préjudice.
(276)
Aucun crédit ne devrait être accordé à cette allégation. La Commission a effectué l'analyse des indicateurs microéconomiques tels que les niveaux de stock en se fondant sur les données actuelles fournies par les producteurs de l'Union repris dans l'échantillon. L'enquête menée auprès des producteurs de l'Union repris dans l'échantillon n'a pas révélé de ventes non déclarées.
(277)
À la suite de la notification des conclusions définitives, un utilisateur a indiqué que 2010 ne représente pas une année de référence appropriée car les niveaux de stocks étaient anormalement bas comparés à la période allant de 2006 à octobre 2009, soit la PE de l'enquête antidumping initiale.
(278)
Cette demande est rejetée car l'échantillon des sociétés des enquêtes actuelles diffère de celui de l'enquête précédente et les données ne sont, par conséquent, pas comparables. La Commission a limité son évaluation à la période d'examen, notamment concernant les données microéconomiques, et ne possède pas de données relatives aux niveaux de stocks pour l'échantillon de producteurs de l'Union pour la période précédant celle de l'examen. Les pouvoirs publics de la RPC ont déclaré que les niveaux de stocks en 2011 sont également plus importants compte tenu d'une baisse de 3 % dans la consommation de l'Union cette même année. Néanmoins, cet élément n'a aucun effet sur la tendance pour la période d'examen.
6.5. Rentabilité, flux de liquidités, investissements, rendement des investissements et aptitude à mobiliser des capitaux
(279)
La rentabilité, les flux de trésorerie, les investissements et le rendement des capitaux investis des producteurs de l'Union inclus dans l'échantillon ont évolué comme suit durant la période considérée:
Tableau 11
Rentabilité, flux de trésorerie, investissements et rendement des capitaux investis
2010
2011
2012
PE
Rentabilité des ventes dans l'Union à des clients indépendants (% du chiffre d'affaires)
3 %
2 %
- 6 %
- 4 %
Indice (2010 = 100)
100
66
- 200
- 134
Flux de liquidités (en EUR)
32 847 910
10 978 839
- 1 297 704
14 660 203
Indice (2010 = 100)
100
33
- 4
45
Investissements (EUR)
7 729 022
9 721 478
30 738 820
32 511 238
Indice (2010 = 100)
100
126
398
421
Rendement des capitaux investis
2 %
2 %
- 4 %
- 3 %
Indice (2010 = 100)
100
69
- 184
- 137
Source: Données communiquées par les producteurs de l'Union repris dans l'échantillon.
(280)
La Commission a établi la rentabilité des producteurs de l'Union retenus dans l'échantillon en exprimant le bénéfice avant impôt tiré des ventes du produit similaire à des clients indépendants dans l'Union en pourcentage du chiffre d'affaires généré par ces ventes. Au cours de la période analysée, la rentabilité des producteurs de l'Union retenus dans l'échantillon a fortement chuté, passant de 3 % à - 4 %.
(281)
Le flux net de trésorerie est la capacité des producteurs de l'Union à autofinancer leurs activités. Le flux de liquidités a considérablement diminué au cours de la période considérée (- 55 %).
(282)
Le niveau des investissements réalisés par les producteurs de l'Union repris dans l'échantillon a évolué à la hausse au cours de la période considérée. L'augmentation a été plus importante en 2012 et au cours de la PE. Les coûts d'investissement élevés concernaient les reconstructions de fours. Dans cette industrie à forte intensité de capital, les fours doivent être reconstruits tous les 7 à 10 ans et les coûts associés à la reconstruction d'un four peuvent atteindre 8 à 13 millions d'euros (indication d'une fourchette pour des raisons de confidentialité). Les investissements incluent également des coûts d'investissement structurel substantiels associés à la consommation d'alliage provenant des bagues et de sa reconstruction récurrente.
(283)
Le rendement des capitaux investis est le bénéfice exprimé en pourcentage de la valeur comptable nette des investissements. Le rendement des capitaux investis a clairement suivi la tendance négative de la rentabilité. La dégradation du rendement des capitaux investis est clairement révélatrice de la détérioration de la situation économique de l'industrie de l'Union au cours de la période considérée.
(284)
Cette situation financière fragile a persisté malgré l'accroissement de la consommation au cours de la période considérée, décrit au considérant 217 ci-dessus, et malgré les efforts de l'industrie de l'Union pour rationaliser ses coûts de production, décrits aux considérants 244 et 337 ci-dessus.
(285)
Les enquêtes n'ont pas révélé de difficultés sérieuses rencontrées par les producteurs de l'Union repris dans l'échantillon pour lever des capitaux.
(286)
Faisant à la suite de la notification des conclusions définitives, plusieurs parties ont indiqué que les taux d'investissement étaient extrêmement élevés pour l'année 2012 et la période d'enquête, et que ces coûts d'investissement élevés pourraient expliquer pourquoi l'industrie de l'Union n'était pas rentable au cours de la PE. Les pouvoirs publics de la RPC ont également déclaré que la faible rentabilité est directement liée à la hausse du coût de production et à la régression de la production due à la reconstruction des fours.
(287)
Dans un premier temps, les investissements s'élevant à 32 millions d'euros lors de la période d'enquête allant du 1er octobre 2012 au 30 octobre 2013 se confondent en partie avec les 30 millions d'euros de l'année 2012. Dans un deuxième temps, les investissements réalisés lors de ces périodes étaient essentiels pour les reconstructions de fours, ils sont récurrents pour le secteur et considérés comme ayant été effectués dans le cadre normal des affaires tel que défini dans les considérants 241 et 250. Enfin, le niveau des investissements a impacté les résultats de l'industrie de l'Union car cette dernière a généré des coûts supplémentaires. Cependant, les principaux effets des investissements apparaissent dans le bilan et non dans le compte de résultat, indiquant les coûts d'amortissement standard récurrent, et ne peuvent donc pas expliquer à eux seuls cette situation de perte. Quant aux affirmations des pouvoirs publics de la RPC, les reconstructions de fours sont planifiées minutieusement à l'avance. La continuité d'approvisionnement des clients est garantie par la constitution de stocks régulateurs. Enfin, l'impact de ces investissements sur les coûts et les résultats de la société est réparti sur plusieurs années.
(288)
Par ailleurs, plusieurs parties ont soutenu que: i) les coûts d'investissement plus élevés se traduisent par une baisse de retour sur investissement pour l'année 2012 et la période d'enquête (étant donné que certains investissements ne produisent pas de rendements immédiats) et ii) il n'est pas raisonnable d'utiliser un aperçu sur deux ans surchargé par des investissements lourds et conclure que l'industrie de l'Union s'est détériorée sur ces considérations.
(289)
Les investissements dans les fours ne sont donc pas exceptionnels pour la période d'examen. L'enquête a révélé que depuis 2004 les investissements en matière de fours ont été réalisés presque chaque année par l'industrie de l'Union. Par conséquent, indépendamment de la durée de vie prise en compte, les réparations ou reconstructions des fours se répercuteront toujours sur le volume de production. La détérioration de la rentabilité des producteurs de l'Union repris dans l'échantillon a indiqué qu'ils étaient incapables d'appliquer des prix pour le produit similaire permettant des investissements essentiels pour la poursuite des activités.
(290)
Les pouvoirs publics de la RPC ont déclaré qu'une industrie devra tout d'abord utiliser les liquidités disponibles avant les fonds empruntés et que, par conséquent, il est normal que le flux des liquidités se soit dégradé lorsque les producteurs de l'Union repris dans l'échantillon ont fortement investi en 2012 et au cours de la période d'enquête. Ils précisent également qu'une industrie déficitaire n'aurait pas pu avoir autant investi que les sociétés reprises dans l'échantillon.
(291)
L'industrie de la fibre de verre à filament est un secteur d'activité mondial avec des mécanismes de financement qui s'étendent au-delà des attributions financières des producteurs de l'Union repris dans l'échantillon. Les situations relatives à l'investissement n'ont pas obligatoirement un impact sur les liquidités. En conséquence, ces affirmations sont rejetées.
7. Conclusion sur la situation de l'industrie de l'Union
(292)
Les conclusions des enquêtes confirment que l'industrie de l'Union a subi un important préjudice, comme l'indiquent l'article 3, paragraphe 5, du règlement antidumping de base, et l'article 8, paragraphe 4, du règlement antisubvention de base.
(293)
L'instauration de mesures antidumping a permis à l'industrie de l'Union d'augmenter ses prix en 2011. Parallèlement, des efforts ont été entrepris par l'industrie de l'Union pour accroître l'efficacité et la productivité. Bien que la consommation de l'Union ait augmenté, l'industrie de l'Union n'a pas eu d'autre choix que de réduire ses prix de vente unitaires à partir de 2012 afin de maintenir sa part de marché.
(294)
L'analyse de la sous-cotation (voir considérant 231) et de la tendance à la baisse du prix de vente des producteurs de l'Union (voir considérant 263) montre clairement que les producteurs de l'Union ont tenté de concurrencer les importations chinoises au niveau du prix et ont réduit l'écart. Ces efforts se sont toutefois accompagnés d'une forte détérioration des résultats financiers des producteurs de l'Union puisque l'industrie de l'Union européenne déclare des pertes depuis 2012. Cette situation n'est tenable ni à court ni à moyen terme.
(295)
D'autres indicateurs, notamment la production, les capacités de production, l'emploi, les stocks et la trésorerie, ont également évolué négativement, y compris après l'instauration de mesures contre la RPC.
(296)
Les conclusions des deux enquêtes confirment également que les circonstances modifiées qui ont justifié l'ouverture du réexamen antidumping intermédiaire partiel, notamment la restructuration et la fermeture de certaines des usines de l'Union, comme expliqué au considérant 244 ci-dessus, sont de nature substantielle et durable. Faisant à la suite de la fermeture d'un site, l'usine est désormais totalement démontée. L'installation d'un nouveau four est, par ailleurs, une opération coûteuse en temps et en capitaux, qui ne peut se réaliser à court terme. Le temps et les coûts pour l'installation de fours sur un nouveau site ne devraient, par conséquent, pas être sous-estimés. La restructuration et la fermeture de certains sites peuvent, par conséquent, être considérées comme substantielles et de nature durable.
(297)
Plusieurs parties ont affirmé qu'il existait des signes clairs d'absence de préjudice. Les allégations sont traitées dans les considérants suivants.
(298)
La CCCLA a mentionné le rachat en 2012, par le groupe Binani, d'un des producteurs de l'Union, en l'occurrence 3 B Fibreglass, et en a conclu que les résultats globaux de l'industrie de l'Union devaient être bons, car aucun opérateur économique rationnel n'investirait dans une industrie qui n'est pas rentable. Elle cite également le rapport annuel 2013 de Braj Binani où on peut lire que «les résultats globaux des deux unités de fabrication en Belgique et en Norvège sont considérés comme bons». La CCCLA a en outre fait valoir que le chiffre d'affaires de deux producteurs de l'Union avait augmenté entre 2010 et la PE et que l'industrie de l'Union ne subissait dès lors clairement aucun préjudice.
(299)
Le groupe indien Binani a effectivement racheté 3 B Fibreglass en 2012. Indépendamment des motivations commerciales individuelles du groupe Binani, la Commission rappelle toutefois les conclusions auxquelles elle est parvenue à l'issue de l'enquête en ce qui concerne la perte de part de marché et de rentabilité par l'industrie de l'Union. La citation devrait être replacée dans son contexte. Elle se lit intégralement comme suit: «Les résultats globaux des deux unités de fabrication en Belgique et en Norvège sont considérés comme bons et la capacité a été partiellement limitée de façon à faire face à une diminution de la demande sur le marché. L'augmentation de la production pour revenir à des niveaux d'efficacité normaux s'est poursuivie. La réalisation moyenne a toutefois été inférieure aux attentes en raison des importations asiatiques bon marché.»
(300)
L'allégation selon laquelle l'industrie de l'Union ne subirait aucun préjudice puisque deux producteurs de l'Union avaient augmenté leur chiffre d'affaires entre 2010 et la PE est trompeuse et incorrecte. La CCCLA s'est fondée, pour parvenir à une telle analyse, sur le chiffre d'affaires exprimé en kilos. Cependant, il ne suffit pas de tirer des conclusions en se fondant uniquement sur des quantités de vente supérieures. En effet, cette façon de faire ne tient compte ni du niveau de prix de ces ventes ni de l'impact sur la rentabilité de l'entreprise.
(301)
Pour les pouvoirs publics de la RPC, le fait que des membres de l'APFE investissent dans des augmentations de capacités dans et en dehors de l'Union (par exemple en RPC, en Russie, en Inde et en Tunisie) doit être interprété comme un signe clair d'absence de préjudice.
(302)
Cette enquête visant à déterminer la présence d'un préjudice est liée aux résultats des producteurs de l'Union sur le marché de l'Union européenne. Comme montré dans le tableau 4 ci-dessus, l'industrie de l'Union a enregistré une légère augmentation de 1 % des capacités en 2011 qui a été suivie d'une réduction des capacités de 5 points de pourcentage vers la fin de la PE. Il n'y a donc aucune augmentation des capacités dans l'Union. Cependant, vu que de nombreux producteurs de fibre de verre à filament sont des multinationales, il n'est pas surprenant que ces entreprises investissent également en dehors de l'Union chaque fois qu'une opportunité commerciale se présente. L'investissement dans une capacité supplémentaire en dehors de l'Union a pour but de satisfaire les besoins des marchés émergents et s'inscrit dans la perspective de réaliser un profit. L'installation de sites dans ces régions cadre également avec la philosophie de proximité par rapport à ces clients. La décision commerciale d'installation d'un site en dehors de l'Union ou non est cependant totalement indépendante du préjudice subi par les producteurs de l'Union. Les allégations similaires concernant les grands investissements réalisés par l'industrie de l'Union sont traitées ci-dessous dans la partie consacrée au préjudice auto-infligé.
(303)
Plusieurs parties ont conclu à l'absence de préjudice en se fondant sur le fait que certains producteurs de l'Union ont annoncé une augmentation de leurs prix pour le produit similaire à partir de janvier 2014 afin de compenser l'augmentation continue du coût des matières premières, de l'énergie et du transport.
(304)
Premièrement, les niveaux de prix en 2014 font référence à des événements postérieurs à la PE. Deuxièmement, l'industrie de l'Union a absorbé, au cours des dernières années, la majorité des augmentations de prix par le biais d'augmentations de la productivité. Elle est toutefois arrivée à un point où d'autres augmentations de la productivité sont nettement plus difficiles à mettre en œuvre à court terme. Vu qu'au cours de la PE, l'industrie de l'Union était déficitaire et ne pouvait plus absorber les augmentations de prix, il apparaît inévitable, à un moment donné, que de telles hausses doivent être supportées par les consommateurs de sorte qu'il existe un risque de perte d'une autre part de marché. Sur la base de ce qui précède, les allégations ci-dessus ont été rejetées.
E. LIEN DE CAUSALITÉ
1. Introduction
(305)
Conformément à l'article 3, paragraphes 6 et 7, du règlement antidumping de base et à l'article 8, paragraphes 6 et 7, du règlement antisubvention de base, on a examiné si les importations faisant l'objet d'un dumping ou de subventions en provenance de la RPC avaient fait subir à l'industrie de l'Union un préjudice pouvant être qualifié de substantiel.
(306)
Les facteurs connus, autres que les importations ayant fait l'objet d'un dumping, qui, au même moment, auraient pu causer un préjudice à l'industrie de l'Union ont aussi été examinés de manière que le préjudice éventuellement causé par ces autres facteurs ne soit pas attribué aux importations ayant fait l'objet d'un dumping et de subventions.
1.1. Effet des importations faisant l'objet d'un dumping ou de subventions
(307)
Les enquêtes ont montré qu'en dépit des mesures antidumping en vigueur, le volume des importations faisant l'objet d'un dumping et de subventions en provenance de la RPC a augmenté (32 %) au cours de la période considérée par rapport à l'année de référence 2009. Ceci s'est traduit par une augmentation de la part de marché de la RPC qui est passée de 13 %-18 % en 2009 à 15 %-20 % à la fin de la PE.
(308)
Parallèlement et malgré l'augmentation de la consommation, l'industrie de l'Union a vu sa part de marché diminuer de trois points de pourcentage au cours de la période considérée.
(309)
Les prix moyens des importations faisant l'objet d'un dumping et de subventions ont diminué de 8 % entre 2010 et la PE et étaient inférieurs à ceux pratiqués par l'industrie de l'Union au cours de la même période.
(310)
Alors qu'elle était toujours rentable en 2010 et en 2011, l'industrie de l'Union a commencé à enregistrer des pertes par la suite, ce qui coïncidait avec l'augmentation des importations faisant l'objet d'un dumping et de subventions en provenance de la RPC. Même après avoir abaissé son prix de vente, l'industrie de l'Union n'est pas parvenue à maintenir sa part de marché. Cette baisse de prix s'est faite au détriment de la rentabilité, ce qui a conduit à une situation de perte.
(311)
Sur la base de ce qui précède, on peut conclure que le niveau de prix des importations faisant l'objet d'un dumping et de subventions en provenance de la RPC, couplé à l'augmentation des volumes, a eu un impact fortement négatif sur la situation économique de l'industrie de l'Union et a, par conséquent, joué un rôle déterminant dans le préjudice substantiel subi par l'industrie de l'Union.
(312)
Faisant à la suite de la notification des conclusions définitives, plusieurs parties ont affirmé qu'il existe une absence d'analyse apportant la preuve que les importations chinoises sont à l'origine de la faiblesse des prix de l'industrie de l'Union et du préjudice subi, et que la Commission s'appuie simplement sur des coïncidences dans le temps pour son analyse. Ces parties font référence au rapport du groupe concernant les scanners à rayon X de la Chine: «Le groupe reconnaît qu'une corrélation générale entre les importations en dumping et le préjudice pour l'industrie communautaire pourrait révéler un lien de causalité. Cependant, une telle analyse de la coïncidence n'a pas forcément d'incidence sur le lien de causalité; la causalité et la corrélation sont deux concepts distincts. Dans les circonstances de cette affaire, […] le lien de causalité ne peut être résolu par une conclusion aussi générale sur la coïncidence» (40).
(313)
Cependant, les conclusions sont fondées sur l'analyse d'une liste exhaustive d'indicateurs. Comme défini précédemment dans la section D, l'examen de l'impact des importations faisant l'objet d'un dumping et de subventions comprend une évaluation de tous les faits et indices économiques pertinents qui influent sur la situation de l'industrie de l'Union. Plusieurs indicateurs ont fait état d'une situation préjudiciable. Dans une telle situation, l'unique raison pour l'industrie de l'Union de baisser les prix est de garder sa part de marché, ou au moins de ne pas en perdre davantage, lorsqu'elle fait face à une concurrence des prix. Après l'institution des mesures initiales, l'industrie de l'Union est parvenue à augmenter ses prix en 2011, mais a dû les baisser lors des années suivantes alors que le coût de production n'avait pas diminué. Comme explicité dans les considérants 320 et 335, les exportations des pays tiers ont majoritairement été effectuées à des prix élevés sur toute la période d'examen, et la part de marché des pays tiers est restée relativement stable connaissant même une légère baisse à partir de 2011. L'industrie de l'Union n'a donc pas baissé ses prix en raison des importations des pays tiers mais en raison des importations à bas prix faisant l'objet d'un dumping et de subventions de la part de la RPC. Depuis 2011, seules les importations de la RPC ont augmenté de manière significative, seules les importations de la RPC ont enlevé des parts de marché à l'industrie de l'Union et seuls les prix de l'importation en provenance de la RPC ont baissé. Sur cette base, la Commission a conclu que la faiblesse des prix expérimentée par l'industrie de l'Union et le préjudice subi ont été provoqués par l'augmentation des importations faisant l'objet d'un dumping et de subventions en provenance de la RPC. D'autres facteurs pouvant atténuer ce lien de causalité sont analysés ci-dessous.
(314)
La CCCLA et les pouvoirs publics de la RPC ont signalé l'absence de dépression des prix ou le blocage des prix alors que «la baisse du prix de vente des producteurs de l'Union n'est pas significative étant donné qu'elle n'a connu qu'un pic à 2 % au cours de la période d'examen». Plusieurs parties ont par ailleurs précisé qu'une baisse de 1 % des ventes de l'Union, une hausse de 2 % de la part de marché des importations en provenance de la RPC et une diminution de 3 % de la part de marché de l'industrie de l'Union ne justifient aucunement les mesures drastiques avancées.
(315)
Comme mentionné ci-dessus, la Commission réaffirme qu'après les droits provisoires de septembre 2010, l'industrie de l'Union est parvenue à augmenter ses prix en 2011. Cependant, à partir de 2011, les prix de vente unitaire ont chuté de 10 %. Par conséquent, il existe clairement une baisse significative des prix de vente. Malgré les mesures antidumping en vigueur, l'industrie de l'Union a continué à subir une baisse en terme de volume des ventes, de prix et de part de marché, alors qu'au même moment les importations chinoises ont augmenté en terme de volume des ventes et de part de marché jusqu'à atteindre un niveau sensiblement plus élevé qu'au cours de la période d'enquête de l'enquête initiale. Normalement, une fois les mesures imposées, l'industrie de l'Union est censée se remettre des effets de pratiques antérieures de dumping ou de subvention. Or, cela n'a manifestement pas été le cas. Constatant certains signes de reprise immédiatement après l'imposition de mesures, la situation de l'industrie de l'Union s'est davantage détériorée lors de la période d'examen.
(316)
Un importateur indépendant a noté que les producteurs de l'Union n'avaient pas besoin de diminuer les prix comme ils l'ont fait, étant donné que le marché de l'Union affiche plus de demande que d'offre. Les pouvoirs publics de la RPC ont indiqué que la diminution des prix de vente de l'Union ainsi que des prix des importations en provenance de Chine ne peuvent être considérés séparément des évolutions tarifaires mondiales du produit concerné, et sont conformes au cours normal du marché. En outre, les pouvoirs publics de la RPC précisent que la Commission n'a pas vérifié si le marché permettait des augmentations de prix en 2011 (après l'imposition de mesures lors de la précédente enquête) lorsqu'envisagées dans un contexte mondial et si tel était le cas, dans quelles proportions. Par ailleurs, la Commission a refusé, à tort, d'accepter les preuves fournies sur les augmentations de prix par les producteurs de l'Union après la période d'enquête, en faisant référence par le présent document aux affaires du vitrage solaire et du télécopieur personnel (41).
(317)
La Commission a estimé que l'affirmation stipulant que la demande était supérieure à l'offre était infondée. La perte de part de marché et la hausse des niveaux de stocks ne signifient pas que la demande était supérieure à l'offre, bien au contraire. Quant à l'allégation des pouvoirs publics de la RPC, les évolutions tarifaires considérées sont liées aux ventes sur le marché de l'Union et non pas à l'échelle mondiale. Sur le marché de l'Union, la concurrence entre le produit similaire et le produit concerné s'opère au niveau du prix. Comme démontré précédemment, la baisse du prix ne peut pas être attribuée à d'autres facteurs qu'à celui de la concurrence tarifaire (compte tenu d'un coût relativement stable de production et de consommation de l'Union). En outre, les pouvoirs publics de la RPC n'ont pas fourni davantage d'informations sur les évolutions tarifaires mondiales. Cette affirmation s'est par conséquent avérée non fondée. Concernant l'allégation relative aux augmentations de prix après la période d'enquête, les événements postérieurs à la PE dépassent le champ d'action de cette enquête. Quoi qu'il en soit, aucune preuve incontestable des augmentations effectives de prix qui auraient eu lieu après la période d'enquête n'a été apportée. Cette allégation est dès lors rejetée.
(318)
La CCCLA a également déclaré que la diminution de 8 % du prix moyen à l'importation chinois, comme mentionnée dans le considérant 226, aurait dû prendre en compte les prix après dédouanement, la manutention, le droit antidumping, la marge bénéficiaire pour les importateurs ainsi que les frais de vente, dépenses administratives et autres frais généraux à la charge des importateurs. Ces prix ajustés auraient alors été à des niveaux comparables avec les prix de vente de l'Union, comme indiqués dans le tableau 7, et auraient donc pu ne pas jouer un rôle décisif dans le préjudice matériel subi par l'industrie de l'Union.
(319)
Pour l'analyse de l'indicateur, la valeur CAF des ventes des producteurs-exportateurs du tableau 3 est comparée avec le prix départ usine des producteurs de l'Union repris dans le tableau 7. Il s'agit d'une méthode appropriée pour l'analyse de tendances. Concernant les calculs de la marge de préjudice et de sous-cotation, les prix ajustés ont en effet été utilisés comme expliqué dans le considérant 231 ci-dessus. À cet égard, la Commission a souligné que la sous-cotation est un unique indicateur à examiner mais que l'ensemble des indicateurs portant sur le préjudice devraient être analysés ensemble. Le grief est donc rejeté.
1.2. Effets d'autres facteurs
1.2.1. Importations en provenance d'autres pays
(320)
Le volume des importations en provenance de pays tiers, les prix unitaires moyens et la part de marché au cours de la période considérée sont illustrés dans le tableau ci-dessous.
Tableau 12
Volumes des importations (tonnes), prix unitaires moyens (EUR/tonne)
2010
2011
2012
PE
Total pays tiers
Volumes (en tonnes)
128 378
182 601
183 446
174 553
Indice (2010 = 100)
100
142
143
136
Part de marché
14 %-19 %
22 %-27 %
21 %-26 %
20 %-25 %
Malaisie
Volumes (en tonnes)
37 919
70 847
60 931
60 841
Prix moyen/tonne (EUR)
980
1 029
998
958
Part de marché
2 %-7 %
7 %-12 %
5 %-10 %
5 %-10 %
Norvège
Volumes (en tonnes)
25 204
30 496
33 277
30 781
Prix moyen/tonne (EUR)
1 167
1 044
1 006
944
Part de marché
0 %-5 %
1 %-6 %
1 %-6 %
1 %-6 %
Turquie
Volumes (en tonnes)
18 430
20 017
23 235
19 233
Prix moyen/tonne (EUR)
1 199
1 231
1 064
1 067
Part de marché
0 %-5 %
0 %-5 %
0 %-5 %
0 %-5 %
Source: Eurostat (Comext).
(321)
En dehors de la RPC, le produit concerné est importé principalement en provenance de la Malaisie, de la Norvège et de la Turquie. Des volumes moindres sont également importés du Mexique, du Royaume-Uni et de Taïwan. La part de marché globale des pays tiers a été caractérisée par une forte augmentation entre 2010 et 2011. Par la suite, la part de marché a diminué au cours de la PE.
(322)
La majorité des importations en provenance de pays tiers (à l'exception de petites quantités en provenance de Taïwan) ont été vendues à un prix supérieur au prix d'importation chinois. De plus, les prix moyens globaux des importations en provenance des autres pays étaient supérieurs ou identiques aux prix de l'industrie de l'Union.
(323)
La Malaisie a représenté la plus grande part des importations dans l'Union en provenance de pays tiers (40 %). Les importations malaisiennes étaient cependant limitées à un seul type de produit de fibre de verre à filament, notamment les fils coupés. La part de marché de la Malaisie sur le marché de l'Union a augmenté au cours de la période considérée. En moyenne, les prix à l'importation de fils coupés en provenance de la Malaisie étaient également supérieurs à ceux de la RPC et quasiment aussi élevés que ceux de l'industrie de l'Union. En outre, les prix malaisiens n'ont pas empêché l'augmentation des prix des producteurs de l'Union entre 2010 et 2011 lorsque des droits provisoires ont été imposés par rapport à la RPC. Si les prix malaisiens infligeaient réellement un préjudice important à l'industrie de l'Union, les producteurs de l'Union n'ont pas eu la possibilité d'augmenter leurs prix au moment où les droits antidumping provisoires ont été imposés aux importations en provenance de la RPC. Les importations en provenance de la Malaise sont en concurrence avec la production de l'industrie de l'Union, mais ont été un facteur stable pendant toute la période considérée en termes de prix, de type de produit et de quantités.
(324)
Les importations en provenance de la Norvège représentaient la deuxième plus grande part des importations des pays tiers dans l'Union. La part de marché de la Norvège sur le marché de l'Union est restée stable au cours de la période considérée. Les prix à l'importation moyens par type de produit en provenance de la Norvège ont été supérieurs à ceux de la RPC. Ces importations norvégiennes se composent principalement de stratifils fabriqués par une seule société qui fait partie du même groupe que celui des producteurs de l'Union. En outre, la totalité de la production norvégienne se vend par l'intermédiaire du producteur de l'Union. Nous ne considérons donc pas la Norvège comme un concurrent d'un pays tiers.
(325)
Les importations en provenance de la Turquie représentaient la troisième plus grande part des importations des pays tiers dans l'Union. La part de marché de la Turquie sur le marché de l'Union est restée stable au cours de la période considérée. En moyenne, les prix à l'importation par type de produit du produit similaire étaient également nettement supérieurs à ceux de la RPC.
(326)
Les pouvoirs publics de la RPC ont également déclaré que les stocks de l'Union avaient augmenté en 2011 à la suite d'une augmentation massive des importations en provenance de pays tiers, tandis que les importations en provenance de la RPC au cours de cette même année avaient diminué.
(327)
Il est vrai que les importations en provenance de la RPC ont diminué entre 2010 et 2011, tandis que les importations en provenance de pays tiers ont augmenté. L'industrie de l'Union en 2010 et 2011 était cependant toujours rentable et n'est devenue déficitaire que par la suite, ce qui coïncidait avec l'augmentation des importations faisant l'objet de dumping et de subventions en provenance de la RPC. Les importations en provenance de pays tiers ont diminué après 2011 et ne peuvent, par conséquent, pas être la raison pour laquelle l'industrie de l'Union est devenue déficitaire par la suite. Pour les motifs ci-dessus, il est raisonnable de conclure que si la part des importations en provenance d'autres pays risque d'avoir affecté négativement l'industrie de l'Union, cela n'a pas été au point de rompre le lien entre les importations faisant l'objet d'un dumping et de subventions en provenance de la RPC et le préjudice causé à l'industrie de l'Union.
(328)
Faisant à la suite de la notification des conclusions finales, plusieurs parties ont affirmé que la combinaison de produits utilisée pour l'analyse de la sous-cotation (comparaisons des prix entre les producteurs chinois et les producteurs de l'Union) n'a pas été utilisée pour les importations en provenance de pays tiers. Les pouvoirs publics de la RPC ont demandé explicitement des détails concernant la combinaison de produits des importations en provenance de pays tiers qui ne ressortent pas des statistiques Eurostat.
(329)
La Commission a pris pleinement en considération la combinaison de produits pour l'analyse des importations en provenance de pays tiers. Pour ce faire, elle a comparé les prix des pays tiers par type de produit aux prix correspondants de l'Union par type de produit. Étant donné qu'il n'y a qu'un seul producteur pour les trois pays tiers, il n'a pas été possible de divulguer des données spécifiques pour des raisons de confidentialité.
(330)
Les pouvoirs publics de la RPC ont affirmé que la conclusion de la Commission, selon laquelle une partie des importations en provenance de pays tiers peut avoir eu une incidence sur la situation des producteurs de l'Union, mais n'a pas brisé le lien de causalité, n'était pas objective et ne reposait pas sur une analyse motivée.
(331)
Les trois principaux pays tiers ayant exporté le produit similaire vers l'Union sont la Malaisie, la Norvège et la Turquie. Comme indiqué ci-dessus, les importations depuis la Malaisie étaient concentrées sur un type de produit présentant des niveaux de prix comparables à ceux de l'industrie de l'Union. Le producteur norvégien n'est pas considéré comme un concurrent d'un pays tiers pour les raisons évoquées ci-dessus. La part de marché des importations turques est restée stable à un volume relativement faible au cours de la période envisagée. L'affirmation selon laquelle les importations en provenance de pays tiers auraient brisé le lien de causalité est donc réfutée.
(332)
Les pouvoirs publics de la RPC ont également affirmé que la Commission avait négligé les effets des importations en provenance de Taïwan et du Mexique, dont les prix et les volumes ont changé de manière significative.
(333)
Étant donné le volume limité des importations en provenance de Taiwan et du Mexique, ces importations n'auraient pas pu briser le lien de causalité.
(334)
Les pouvoirs publics de la RPC ont également affirmé que la Commission, dans son analyse de la constitution de stocks de produits chinois, avait négligé le fait qu'entre 2010 et 2011, les importations en provenance de pays tiers ont augmenté de plus de 40 %.
(335)
Les statistiques (voir considérant 224) indiquent que la constitution de stocks de produits chinois a eu lieu au cours des deuxième et troisième trimestres 2010 (en vue d'une consommation avant la fin de l'année 2010/le début de l'année 2011 en raison de la durée de conservation limitée). L'augmentation des importations en provenance de pays tiers a été enregistrée en 2011, après l'épuisement progressif des stocks constitués et l'entrée en vigueur des mesures à l'encontre des importations depuis la RPC, qui ont bénéficié aux producteurs de pays tiers. Ce grief est donc rejeté.
1.2.2. Coût de production
(336)
Plusieurs parties ont déclaré que l'augmentation du coût de la production de l'industrie de l'Union résultant principalement de l'augmentation du coût des matières premières, de l'énergie, du transport et du personnel avait une incidence négative sur la rentabilité de l'industrie de l'Union. Une partie intéressée a également considéré l'incapacité des clients à renvoyer des bobines comme un important facteur de coût sans approfondir l'impact sur le coût. Les parties ont fourni à l'appui de ces allégations des citations dans lesquelles les producteurs de l'Union indiquaient qu'ils étaient effectivement confrontés à des augmentations de coût.
(337)
L'industrie de l'Union a effectivement fait face des augmentations de coûts au niveau des matières premières, de l'énergie, des transports et du personnel. Cependant, comme le montre le tableau 8 ci-dessus, le coût moyen de production par tonne pour l'industrie de l'Union n'a augmenté que de 1 % entre 2010 et la PE. Cela signifie que l'industrie de l'Union a été en mesure de compenser la plupart des augmentations de coûts par des gains d'efficacité et une productivité supérieure. On peut donc conclure que l'augmentation du coût de production n'a pas contribué au préjudice et, par conséquent, n'a pas pu briser le lien de causalité.
(338)
Faisant à la suite de la notification des conclusions finales, plusieurs parties ont réaffirmé leurs revendications sans avancer de nouveaux arguments.
1.2.3. Évolution de la consommation
(339)
Comme indiqué ci-dessus, la consommation de l'Union a augmenté de 3 % entre 2010 et la PE. Elle devrait continuer à augmenter vu les nouvelles applications dans lesquelles le produit similaire est utilisé comme l'ont souligné tant l'industrie de l'Union que de nombreux utilisateurs. L'industrie de l'Union n'a toutefois pas été en mesure de maintenir sa part de marché et, au contraire, l'a même réduite, alors que les importations faisant l'objet d'un dumping et de subventions en provenance de la RPC affichent une part de marché en hausse depuis 2011. L'évolution de la consommation dans l'Union n'a donc pas pu entraîner de rupture du lien de causalité entre le préjudice et les importations faisant l'objet d'un dumping et de subventions en provenance de la RPC.
1.2.4. Capacité de production et stocks insuffisants dans l'Union
(340)
Les pouvoirs publics de la RPC ont fait valoir que le préjudice, pour autant qu'il existe, est causé par la capacité de production insuffisante des producteurs de l'Union. Les pouvoirs publics de la RPC se sont référés aux comptes annuels présentés par un certain nombre de producteurs de l'Union. Les comptes annuels 2010 de 3B Fibreglass indiquent ce qui suit: «Nos capacités de production limitées ne leur ont pas permis de prendre des parts de marché supplémentaires» et «nous ont forcés à répondre à la demande de nos clients avec un niveau de stock limité». On peut lire dans les comptes annuels 2011 de ce même producteur que «les signes de reprise de l'économie en 2010 ont été confirmés au cours du premier semestre 2011, mais comme les niveaux de performance de production de la société ont été inférieurs aux attentes du premier trimestre, nous n'avons pas pu profiter pleinement de la reprise d'activité et nous avons dû limiter nos engagements contractuels en 2011». Les comptes annuels 2011 de Lanxess précisent qu'«en 2011, la production de fibre de verre de Lanxess tournait à sa capacité maximale» et qu'«au cours du second trimestre 2012, la fermeture prévue du four 1 durera près de 10 semaines, ce qui entraînera une diminution de la production annuelle de 14 % en 2012».
(341)
Les niveaux de stock en 2010 étaient en effet bas. Voir tableau 10 ci-dessus. Cette situation était le résultat d'une réduction du niveau de production en 2009 où plusieurs lignes de production ont été démantelées, temporairement fermées ou limitées compte tenu de l'érosion des prix et de la perte de part de marché provoquées par les importations faisant l'objet d'un dumping en provenance de la RPC (42). L'industrie de l'Union a toutefois augmenté ses niveaux de stock de plus de 150 % en 2011 et a continué à le faire depuis lors. Il n'est pas adéquat de se référer à des déclarations faisant état d'une certaine rareté des stocks en 2010. Il y aura plutôt lieu de discerner une tendance pour l'ensemble de la période considérée.
(342)
Certaines citations font en outre référence à des niveaux de performance de production réduits à la suite des travaux de réparation/reconstruction à réaliser sur les fours. Comme expliqué au considérant 241 ci-dessus, ces travaux de réparation/reconstruction sont inhérents à ce secteur et il est usuel de constituer des stocks en anticipation de la réparation/reconstruction d'un four afin de poursuivre l'approvisionnement de principaux clients.
(343)
L'industrie de l'Union pourrait en outre investir dans une augmentation des capacités si les conditions de concurrence étaient équitables et permettaient à l'industrie de l'Union de réaliser un profit qui justifie et permet une expansion des capacités.
(344)
Les capacités de production et les stocks de l'Union ne sont pas jugés insuffisants et il n'est donc pas possible qu'ils aient contribué au préjudice. Ils ne pouvaient donc pas briser le lien de causalité entre les importations faisant l'objet d'un dumping et de subventions et le préjudice subi par l'industrie de l'Union.
1.2.5. Impact de la crise économique
(345)
Plusieurs parties ont affirmé que le préjudice subi par l'industrie de l'Union était provoqué par la crise économique qui avait entraîné une forte baisse de la demande par les industries utilisatrices (telles que l'industrie de l'automobile et le marché de l'énergie éolienne).
(346)
Les pouvoirs publics de la RPC ont cité plusieurs producteurs de l'Union, mentionnant notamment les comptes annuels d'European Owens Corning Fibreglass SPRL (EOCF), où on peut lire que: «Cette diminution s'explique en partie par la forte dépendance de cette activité du marché de l'énergie éolienne dont la dégradation s'est poursuivie suite aux difficultés à financer de nouveaux projets qui ont été rencontrées par les acteurs concernés sur ce marché», les comptes annuels de Lanxess qui précisent que «l'instauration de mesures antidumping contre les importations chinoises a permis à LANXESS d'augmenter ses prix de vente. Au cours du second semestre 2011 cependant, nous constatons une diminution de 16 % par rapport à 2010 qui s'explique par la tendance économique à la baisse» et les comptes annuels 2012 de l'EOCF où on peut lire que le chiffre d'affaires de 2012 «s'explique principalement par la crise économique continue qui ne leur permet pas de fonctionner à leur pleine capacité».
(347)
Une baisse de 3 % de la consommation de produits de fibre de verre à filament de l'Union a en effet pu être observée entre 2010 et 2011. À la fin de la PE cependant, la consommation de l'Union a une nouvelle fois augmenté de 6 points de pourcentage.
(348)
La citation selon laquelle une des sociétés avait dû réduire ses prix de 16 % au cours du second semestre 2011 par rapport à 2010 ne donne qu'une idée partielle de la situation de 2011. L'enquête a révélé une augmentation de 8 % du prix unitaire sur l'ensemble de l'année 2011 (par comparaison avec 2010).
(349)
En outre, si l'industrie de l'Union était toujours rentable en 2010 et en 2011, elle a commencé à enregistrer des pertes par la suite, ce qui coïncidait avec l'augmentation des importations faisant l'objet d'un dumping et de subvention en provenance de la RPC, sous-cotant les prix de l'industrie de l'Union.
(350)
La crise économique qui a sévi entre 2010 et 2011 pourrait être considérée comme un facteur de contribution à une détérioration de la situation économique de l'industrie de l'Union. Mais elle n'explique pas les pertes enregistrées par l'industrie de l'Union en 2012 et pendant la PE. Les principales pertes se sont produites après la crise économique lors d'une période au cours de laquelle la consommation était à nouveau en augmentation.
(351)
En ce qui concerne la citation concernant la situation de Owens Corning en 2011, il est important de souligner qu'elle est extraite de déclarations faites par EOCF qui est l'entité commerciale d'Owens Corning pour toutes leurs affaires se déroulant en Europe et au Moyen-Orient. En plus du produit similaire, EOCF a également vendu, durant cette période, des produits non tissés, des tissus, des produits de revêtement de toiture (bardeaux) et produits d'isolation qui ne font pas l'objet de la procédure. Cette citation n'est dès lors pas spécifique au produit similaire ou au marché de l'Union.
(352)
S'agissant de la citation concernant la situation d'Owens Corning en 2012, elle fait spécifiquement référence à la branche des tissus qui est exploitée par EOCF dans l'une de ses usines. Les tissus ne faisant pas partie du produit similaire, cette situation ne présente aucun intérêt.
(353)
Compte tenu des circonstances ci-dessus, il se peut que la crise économique ait eu une incidence négative sur l'industrie de l'Union, mais pas au point de rompre le lien de causalité entre les importations faisant l'objet d'un dumping et de subventions et le préjudice subi par l'industrie de l'Union.
1.2.6. Compétitivité des importations faisant l'objet d'un dumping ou de subventions en provenance de la RPC
(354)
Certaines parties ont affirmé que c'est la technologie désuète de l'industrie de l'Union par comparaison avec la technologie moderne utilisée par les producteurs-exportateurs chinois qui a causé le préjudice et non le dumping ou le subventionnement du produit concerné.
(355)
Or, l'enquête a confirmé que l'industrie de l'Union dispose de procédés de production modernes. L'allégation que la technologie de l'industrie de l'Union briserait le lien de causalité entre les importations faisant l'objet d'un dumping ou de subventions et le préjudice subi par l'industrie de l'Union est dès lors rejetée.
1.2.7. Préjudice auto-infligé
(356)
Plusieurs parties ont affirmé que le préjudice pourrait être auto-infligé, étant donné que: i) les prix offerts par les producteurs de l'Union en 2014 étaient moins élevés que les offres reçues des producteurs-exportateurs chinois par ces parties, ii) les investissements réalisés par les requérants ces dernières années contredisent l'existence du préjudice puisque de grands investissements sont difficiles à concilier avec une notion d'industrie souffrant d'un préjudice, sans pour autant permettre d'enregistrer une plus grande part de marché pour l'industrie de l'Union, iii) il n'est pas exclu que les investissements aient été réalisés dans la restructuration et l'installation de capacités additionnelles pour la production des «mauvais» produits de fibre de verre à filament, par exemple, des produits pour lesquels il existe une demande plus limitée et non, par exemple, pour des fils coupés pour lesquels les parties affirment qu'il existait une demande importante alors qu'en réalité, il existait une pénurie potentielle dans l'Union.
(357)
Concernant la première allégation relative aux prix moindres offerts par les producteurs de l'Union, il est utile de faire remarquer qu'elle porte sur un événement postérieur à la PE et que les niveaux de prix de 2014 ne pouvaient pas être pris en considération. De plus, étant donné que les fours fonctionnent 24 heures par jour et que la réduction de la production est une opération coûteuse, l'industrie de l'Union a essayé de conserver la part de marché en vendant à des prix moindres tout en continuant à couvrir ses coûts fixes.
(358)
En ce qui concerne les grands investissements réalisés par l'industrie de l'Union au cours des dernières années, on se souviendra que dans cette industrie à forte intensité de capital, les fours doivent être reconstruits tous les 7 à 10 ans et les coûts associés à la reconstruction d'un four peuvent atteindre 8 à 13 millions d'euros (indication d'une fourchette pour des raisons de confidentialité). Une bonne partie des autres coûts d'investissement élevés, plus structurels, est liée à la consommation d'alliage pour les filières et à la reconstruction des filières. Par conséquent, ces investissements sont inhérents à l'industrie et sont nécessaires pour maintenir la capacité actuelle. Les investissements consacrés aux activités de R & D sont également nécessaires pour rester sur le marché et répondre aux besoins du client.
(359)
S'agissant de la troisième allégation concernant les prétendus «mauvais» investissements dans d'autres produits que les fils coupés, il convient de souligner que: i) l'industrie de l'Union a été restructurée de façon à pouvoir offrir une grande diversité de produits; aucun élément prouvant que ce type de restructuration n'était pas viable d'un point de vue économique n'a été fourni et ii) la production arrêtée de fils coupés qui a eu lieu à la suite de la restructuration des dernières années a été transférée vers une autre usine de production qui a été convertie.
(360)
Les pouvoirs publics de la RPC ont fait valoir que les producteurs de l'Union avaient des stocks de produits importés de pays tiers et ont cité les comptes annuels 2011 de l'un des producteurs de l'Union où l'on pouvait lire que: «Les stocks de marchandises (21,4 millions d'EUR au 31 décembre 2011) sont en augmentation suite au ralentissement global enregistré dans notre branche d'activité au cours du second semestre de l'année, le stock se composant jusqu'à 75 % de produits finis importés d'entreprises du groupe […] [notre groupe] implantées en dehors de l'Europe, le reste se composant principalement des matériaux et produits nécessaires à l'activité des tissus».
(361)
L'augmentation des niveaux de stock déclarés de ce producteur de l'Union en 2011 s'explique par une accumulation de stocks pour approvisionner l'un de ses sites non européens dont l'un des fours devait être reconstruit en 2012. Aucune importation en provenance d'autres sites non européens n'aurait eu lieu si ces produits destinés au site non européen avaient pu être fabriqués dans l'Union.
(362)
Faisant à la suite de la notification des conclusions finales, les pouvoirs publics de la RPC ont demandé de clarifier si ces importations provenaient de la RPC ou d'ailleurs et d'en indiquer les volumes. Toutefois, au cours de la période examinée, les producteurs de l'Union repris dans l'échantillon n'ont pas acheté le produit concerné depuis la RPC.
(363)
Les pouvoirs publics de la RPC ont également fait valoir que le préjudice pourrait être auto-infligé, étant donné que le producteur de l'Union 3B Fibreglass a décidé de reconstituer le stock destiné à BASF en 2011 au moment où la production était insuffisante. Ils citent à cette fin un extrait des comptes annuels 2011 de 3B Fibreglass: «reconstituer nos stocks pour BASF et procéder à la réparation à froid du four n o 2».
(364)
Le comportement commercial normal veut cependant que l'on garantisse le stock de façon à pouvoir répondre aux engagements contractuels pris avec les principaux clients. La citation fait en outre aussi référence à une réparation prévue du four qui nécessite de constituer des stocks afin de pouvoir approvisionner les clients (et répondre aux accords d'approvisionnement contractuels passés avec 3B) durant la réparation.
(365)
Au vu de ce qui précède, l'allégation de préjudice auto-infligé qui briserait le lien de causalité entre les importations faisant l'objet de dumping et de subventions et le préjudice subi par l'industrie de l'Union est, par conséquent, rejetée.
1.2.8. Ventes à l'exportation des producteurs de l'Union et réimplantations en vue de se rapprocher des marchés
(366)
Les pouvoirs publics de la RPC affirment que le préjudice allégué, pour autant qu'il existe, a été provoqué par la décision de rapprocher les sites de production des sites des industries utilisatrices. Ils ajoutent qu'une telle pratique n'est pas typique de l'Union, mais se produit à l'échelle mondiale. Les pouvoirs publics de la RPC ajoutent que le producteur de l'Union P+D a développé ses activités en Russie et en Inde, que 3B l'a fait en Tunisie et PPG, en RPC, tandis qu'Ahlstrom a déplacé sa production de l'Europe vers la RPC au début 2011 afin de mieux servir les marchés éoliens croissants en Asie et en RPC en particulier.
(367)
Vu que de nombreux producteurs de fibre de verre à filament sont des multinationales, il n'est pas surprenant que ces entreprises investissent également en dehors de l'Union chaque fois qu'une opportunité commerciale se présente. L'investissement dans une capacité supplémentaire en dehors de l'Union a pour but de satisfaire les besoins des marchés émergents et la perspective de réaliser un profit. L'installation de sites dans ces régions cadre effectivement avec l'image de proximité par rapport à ces clients. Cependant, une décision commerciale quant à l'installation ou non d'un site en dehors de l'Union est totalement distincte du fait du préjudice subi par les producteurs de l'Union.
(368)
Faisant à la suite de la notification des conclusions finales, les pouvoirs publics de la RPC ont avancé une nouvelle fois leur argument selon lequel des investissements importants à l'étranger auraient privé l'Union d'activités de production, d'emplois et de ventes à l'exportation, et par conséquent causé un préjudice.
(369)
Ce grief n'est pas fondé. Les producteurs de fibre de verre à filament fonctionnent selon un modèle de proximité régionale, où les clients sont approvisionnés par des usines de production situées dans leurs régions respectives. Les indicateurs relatifs aux capacités et à l'emploi n'indiquent pas que des investissements importants à l'étranger ont été réalisés au détriment des activités de l'Union.
(370)
Les pouvoirs publics de la RPC ont également affirmé que la baisse des ventes à l'exportation de l'industrie de l'Union avait de graves effets négatifs que la Commission n'a pas analysés.
(371)
Dans les présentes enquêtes, le poids des ventes à l'exportation de l'industrie de l'Union (aux clients non indépendants et indépendants) représentait entre 11 % et 13 % du total des ventes de l'industrie de l'Union (à des clients non indépendants et indépendants) au cours de la période de 2010 jusqu'à la fin de la PE. Lors de l'enquête antidumping initiale, ce poids a également fluctué entre 10 % et 14 % entre 2006 et septembre 2009. Les fluctuations des volumes d'exportation n'étant pas importantes et s'inscrivant dans l'alignement des volumes d'exportation enregistrés au cours de la présente enquête antidumping, l'évolution des ventes à l'exportation n'a pas eu d'incidences négatives sévères contrairement à ce qui est allégué ci-dessus.
(372)
Pour les motifs ci-dessus, les ventes à l'exportation des producteurs de l'Union et les réimplantations n'ont pas contribué au préjudice et ne peuvent par conséquent briser le lien de causalité entre les importations faisant l'objet d'un dumping et de subventions et le préjudice subi par l'industrie de l'Union.
1.2.9. Taux de change EUR/USD
(373)
Les pouvoirs publics de la RPC ont affirmé que les fournitures chinoises renferment des risques liés à la plus grande complexité logistique et aux fluctuations du taux de change et que les clients évitent d'être trop exposés à de tels risques. Un utilisateur a déclaré que les prix du produit de fibre de verre à filament dépendent fortement du taux de change entre l'euro et le dollar américain. Cette dernière devise s'étant progressivement affaiblie par rapport à l'euro depuis l'an 2000, cela pourrait avoir brisé le lien de causalité.
(374)
Il est vrai qu'au début des années 2000, l'euro était plus faible par rapport au dollar américain qu'aujourd'hui. Il convient de faire remarquer que le taux de change EUR/USD durant la période considérée était relativement stable. Au cours de la période considérée, la rentabilité des producteurs de l'Union retenus dans l'échantillon a toutefois fortement chuté, passant de 3 % à - 4 %. Même en admettant que le taux de change EUR/USD aurait contribué au préjudice durant la période d'enquête, cela ne peut nullement diminuer les effets néfastes des importations à bas prix en provenance de la RPC sur le marché de l'Union qui ont fait l'objet d'un dumping durant toute la période de 2011 jusqu'à la fin de la PE.
(375)
Le taux de change EUR/USD n'a donc pas contribué au préjudice et n'a pas pu briser le lien de causalité entre les importations faisant l'objet d'un dumping et le préjudice subi par l'industrie de l'Union.
1.3. Conclusions concernant le lien de causalité
(376)
En conclusion, l'analyse ci-dessus a démontré l'existence d'une augmentation du volume et de la part de marché des importations faisant l'objet d'un dumping et de subventions en provenance de la RPC. La pression exercée par l'augmentation des importations ayant fait l'objet d'un dumping et de subventions sur le marché de l'Union n'a pas permis à l'industrie de l'Union de fixer ses prix de vente en fonction des conditions du marché normales et des hausses des coûts enregistrées. Même après avoir abaissé leur prix de vente, les producteurs de l'Union repris dans l'échantillon ne sont pas parvenus à maintenir leur part de marché. Cette baisse de prix s'est faite au détriment de la rentabilité, ce qui a conduit à une situation de perte insoutenable.
(377)
L'analyse ci-dessus a opéré une distinction en bonne et due forme entre les effets de tous les facteurs connus sur la situation de l'industrie de l'Union et les effets préjudiciables des importations en dumping et les a examinés distinctement. On peut conclure, sur la base de cette analyse, que les importations en provenance de la RPC qui ont fait l'objet d'un dumping et de subventions ont causé un important préjudice à l'industrie de l'Union au sens de l'article 3, paragraphe 6, du règlement antidumping de base et de l'article 8, paragraphe 5, du règlement antidumping de base.
(378)
Les facteurs connus autres que les importations faisant l'objet d'un dumping et de subventions ont été évalués conformément à l'article 3, paragraphe 7, du règlement antidumping de base et à l'article 8, paragraphe 6, du règlement antisubvention de base. La rupture du lien de causalité entre les importations faisant l'objet d'un dumping et d'une subvention et le préjudice subi par l'industrie de l'Union par l'un de ces facteurs, analysés tant individuellement que collectivement, n'a pas été prouvée.
(379)
Faisant à la suite de la notification des conclusions définitives, les pouvoirs publics de la RPC ont affirmé que la Commission avait uniquement rejeté les arguments des parties intéressées au lieu d'examiner tous les facteurs connus autres que les importations ayant fait l'objet d'un dumping qui causent un préjudice à l'industrie de l'Union.
(380)
La Commission a examiné les effets des autres facteurs suivants: les importations en provenance d'autres pays, le coût de production, l'évolution de la consommation, les capacités de production et les stocks, la crise économique, la compétitivité des importations en provenance de la RPC, le préjudice auto-infligé, les ventes à l'exportation des producteurs de l'Union et les réimplantations ainsi que le taux de change EUR/USD. L'enquête n'a révélé aucun autre facteur susceptible d'avoir brisé le lien de causalité.
F. INTÉRÊT DE L'UNION
(381)
Conformément à l'article 31 du règlement antisubvention de base, la Commission a examiné si, malgré les conclusions concernant les subventions préjudiciables, il existait des raisons impérieuses de conclure qu'il n'était pas dans l'intérêt de l'Union d'adopter des mesures dans ce cas particulier. La détermination de l'intérêt de l'Union repose sur une appréciation de tous les intérêts en cause, c'est-à-dire ceux de l'industrie de l'Union, des importateurs et des utilisateurs.
(382)
Toutes les parties intéressées ont eu la possibilité de faire connaître leur avis, conformément à l'article 31, paragraphe 2, du règlement antisubvention de base. La Commission a envoyé des questionnaires à 5 importateurs indépendants et à 34 utilisateurs. Deux importateurs et 13 utilisateurs ont finalement transmis des réponses complètes au questionnaire dans les délais fixés. En outre, plusieurs utilisateurs et associations d'utilisateurs ont présenté, dans le courant de l'enquête, des lettres s'opposant à toutes mesures éventuelles dans ce cas. Les pouvoirs publics de la RPC et la CCCLA ont également présenté des documents contenant des objections contre toutes mesures éventuelles dans ce cas.
(383)
Lors de l'enquête antidumping initiale, il a été estimé que l'institution de mesures n'était pas contraire à l'intérêt de l'Union. Le réexamen intermédiaire se limitant au préjudice, les conclusions concernant l'intérêt de l'Union restent valables parallèlement. L'analyse ci-dessous concerne, par conséquent, l'enquête antisubvention.
1. Intérêt de l'industrie de l'union
(384)
Les mesures antidumping existantes n'ont pas engendré de réduction des importations en dumping en provenance la RPC et n'ont pas offert de répit à l'industrie de l'Union. Comme indiqué ci-dessus, l'industrie de l'Union a continué de souffrir d'un préjudice important à la suite de l'érosion des prix provoquée par les importations en provenance de la RPC faisant l'objet d'un dumping. Ne pas instituer de mesures conduirait très probablement à une poursuite de l'évolution négative de la situation financière de l'industrie de l'Union. La situation des producteurs de l'Union repris dans l'échantillon a été particulièrement marquée par une baisse de la rentabilité, qui est passée de + 3 % en 2010 à - 4 % à la fin de la PE. Toute nouvelle diminution de la performance entraînerait finalement des baisses dans les lignes de production et de nouvelles fermetures de sites de production, ce qui aurait pour effet de menacer l'emploi et les investissements dans l'Union.
(385)
L'institution de mesures devrait rétablir une concurrence loyale sur le marché. La tendance à la baisse de la rentabilité de l'industrie de l'Union est le résultat de sa difficulté à lutter contre les importations à bas prix subventionnées en provenance de la RPC. L'imposition de mesures antisubvention mettrait par conséquent fin à la dépression des prix et à la perte de parts de marché et on s'attend à ce que le prix des ventes de l'industrie de l'Union commence à reprendre, ce qui entraînera une amélioration de la rentabilité de l'industrie de l'Union aux niveaux jugés nécessaires pour cette industrie à forte intensité de capital.
(386)
L'institution de mesures permettrait à l'industrie de l'Union de se rétablir du dumping préjudiciable constaté lors de l'enquête.
(387)
En conséquence, il est conclu que l'institution de mesures antisubvention serait clairement dans l'intérêt de l'industrie de l'Union.
(388)
Faisant à la suite de la notification des conclusions finales, une association sectorielle a affirmé que des mesures renforcées n'apporteraient aucun soulagement à l'industrie de l'Union étant donné que les mesures originales de 2011 n'ont apparemment eu aucun effet.
(389)
La Commission rejette cette affirmation et renvoie aux considérants ci-dessus, qui concluent que le fait de ne pas instituer de mesures renforcées conduirait très probablement à une poursuite de l'évolution négative de la situation financière de l'industrie de l'Union.
2. Intérêt des importateurs
(390)
Comme indiqué plus haut, aucun échantillonnage n'a été appliqué pour les importateurs indépendants, dont deux ont pleinement coopéré à l'enquête en renvoyant une réponse au questionnaire. Les activités associées au produit concerné représentent uniquement une partie mineure du chiffre d'affaires global des deux importateurs (moins de 0,5 %). Ils ont, l'un comme l'autre, exprimé leur opposition à une augmentation potentielle des mesures antidumping, étant donné qu'ils estimaient que cela pourrait entraîner une cessation des importations du produit concerné en provenance de la RPC.
(391)
Les importations déclarées par ces deux importateurs représentaient ensemble une part considérable de toutes les importations en provenance de la RPC au cours de la PE et sont, dès lors, considérées comme représentatives des importateurs de l'Union. Aucun autre importateur n'a coopéré en renvoyant une réponse au questionnaire ou des observations circonstanciées. Sur cette base, il est conclu que compte tenu de la part limitée du produit concerné dans l'activité globale des importateurs, l'institution de mesures n'aura pas d'effets négatifs considérables sur l'intérêt global des importateurs de l'Union.
3. Intérêt des utilisateurs
(392)
Le produit similaire est utilisé pour un grand nombre d'applications telles que l'industrie automobile, les éoliennes, la marine, les transports et les applications aéronautiques et infrastructurelles. La coopération d'une grande diversité d'utilisateurs, regroupés en fonction du secteur d'activité, à savoir fabricants de composants, fabricants de matériaux composites, tisseurs sur machines multiaxiales et fabricants d'éoliennes, a été obtenue Ceci a permis à la Commission d'évaluer l'impact de mesures renforcées sur différents types d'utilisateurs.
(393)
Les utilisateurs ayant offert leur coopération ont acheté environ 13 % des importations du produit concerné en provenance de la RPC au cours de la PE. En conséquence, la grande majorité du volume du produit similaire a été achetée auprès d'autres sources telles que des pays tiers et l'industrie de l'Union. Seuls quelques-uns d'entre eux ont acheté le produit concerné uniquement en provenance de la RPC.
(394)
Un large éventail d'industries en aval utilisent le produit similaire. Elles diffèrent également en taille, allant des entreprises mondiales aux PME. Il ressort en outre des informations soumises durant l'enquête que l'industrie des utilisateurs de l'Union emploie un nombre considérable de personnes estimé à 100 000, bien que des données complètes et étayées n'aient pas été soumises.
3.1. Incidences possibles des mesures sur la rentabilité des utilisateurs
(395)
Dans l'ensemble, sur la base des réponses apportées au questionnaire, les industries des utilisateurs de fibre de verre à filament ont été trouvées en plus ou moins bonne forme. En effet, la plupart des utilisateurs ayant offert leur coopération ont déclaré réaliser un bénéfice sur les ventes de leurs produits en utilisant le produit concerné pendant toute la période concernée. Alors que seuls quelques utilisateurs ont signalé une perte dans cette activité au cours de la PE, les autres ont réalisé un bénéfice compris entre 2 et 22 %. Par conséquent, même avec les mesures actuelles, les industries utilisatrices étaient toujours en mesure d'enregistrer un bénéfice.
(396)
Sur la base des données reçues, une analyse de l'impact des utilisateurs a été exécutée pour chacun des groupes d'utilisateurs.
(397)
L'enquête a révélé qu'en fonction des caractéristiques des diverses industries utilisatrices, la capacité de répercuter sur les consommateurs toute augmentation de droits diffère et l'impact d'une augmentation des droits sur la marge bénéficiaire différera dès lors pour chaque industrie utilisatrice.
(398)
En résumé, l'instauration de mesures combinées aurait pour effet de réduire le bénéfice des utilisateurs de moins d'un point de pourcentage pour la grande majorité des industries utilisatrices, à l'exception de l'industrie du tissage multiaxial. Dans le cas de cette dernière, la part du produit concerné dans les coûts de production est supérieure à celle des autres industries utilisatrices concernées. Ces utilisateurs particuliers seront dès lors affectés de manière plus significative que les autres utilisateurs évalués.
(399)
Sur la base de l'analyse ci-dessus, il est très probable que les utilisateurs dans les industries des composants, des composites et des éoliennes pourront absorber une partie, voire la totalité de l'augmentation totale des coûts. Ils pourraient aussi être en mesure de faire supporter par d'autres consommateurs une partie des coûts accrus. À cet égard, un utilisateur très important, actif dans la construction d'éoliennes, a fait remarquer qu'il acceptait les conclusions de l'enquête et qu'il compte prendre en charge les droits.
(400)
Cette incidence limitée globale sur la rentabilité signifie également que l'emploi au niveau de l'industrie utilisatrice n'est pas menacé par l'augmentation proposée des droits dans la mesure avancée par plusieurs utilisateurs.
(401)
En tout état de cause, tout effet négatif potentiel serait mitigé par l'accès continu des utilisateurs à des importations en provenance de pays tiers. L'instauration de mesures n'empêche pas les utilisateurs de s'approvisionner auprès de fournisseurs différents.
(402)
Faisant à la suite de la notification des conclusions finales, plusieurs utilisateurs ont affirmé que les arguments des utilisateurs étaient rejetés sur la base de déclarations qualitatives uniquement. Ils ont également affirmé que la baisse de leurs marges bénéficiaires est nettement supérieure à un point de pourcentage tel qu'indiqué au considérant 398 ci-dessus, surtout lorsqu'elle est envisagée sur la base d'un produit particulier.
(403)
La Commission rejette ces affirmations pour les raisons suivantes. Sur la base des données fournies par les utilisateurs, la Commission a procédé à des calculs détaillés pour évaluer l'impact quantitatif d'un renforcement des mesures sur la rentabilité des utilisateurs. Les industries qui utilisent le produit concerné sont hétérogènes et présentent des différences importantes du point de vue de la taille des entreprises (allant des PME aux entreprises multinationales), de leur dépendance au produit concerné, des applications de leur produit final et de leur clientèle (entreprises petites à grandes, ventes dans l'Union par opposition aux ventes à l'exportation). Comme expliqué au considérant 398 ci-dessus, la Commission reconnaît que certaines catégories d'utilisateurs subiront des conséquences plus importantes que d'autres. Sur la base des données fournies par les utilisateurs ayant coopéré, la part du produit concerné achetée auprès de la RPC était assez limitée (moins de 13 % - voir considérant 393). En outre, la part du produit concerné provenant de la RPC dans le coût total de production était elle aussi limitée en moyenne, à moins de 4 %. Ce dernier chiffre est toutefois nettement plus élevé pour le secteur du tissage multiaxial examiné. L'impact d'une augmentation des droits a été calculé en partant de l'hypothèse que le volume de fibre de verre acheté depuis la RPC serait similaire à celui signalé pendant la période d'enquête, et que les prix des importations chinoises seraient soumis à des droits de 30 %, même si la grande majorité des producteurs-exportateurs chinois seront soumis à des droits moins élevés. Sur la base de ces hypothèses, les calculs ont révélé que, en moyenne pour tous les utilisateurs ayant coopéré, l'impact d'une augmentation du prix du produit concerné en provenance de la RPC sur la rentabilité sera inférieur à un point de pourcentage comme indiqué ci-dessus.
3.2. Absence d'interchangeabilité
(404)
Plusieurs utilisateurs ont fait valoir qu'il n'était pas possible de se procurer immédiatement sur le marché une grande partie des produits de la fibre de verre à filament dont l'industrie utilisatrice a besoin. Les fournisseurs doivent, au contraire, passer par un processus de qualification long et compliqué, qui peut durer 6 à 12 mois, sans garantie de succès. Un changement de fournisseur destiné à éviter de payer des droits se révélerait donc coûteux, impossible à réaliser à court terme et risqué d'un point de vue technologique.
(405)
À cet égard, il est admis que, pour certaines applications particulières, les caractéristiques du produit considéré peuvent effectivement conduire à un processus de qualification assez long, qui inclut des phases d'essais. Toutefois, compte tenu aussi des observations transmises par plusieurs utilisateurs, des sources multiples existent dans la plupart des cas. L'enquête a par ailleurs conclu que les utilisateurs ont généralement des options d'approvisionnement multiples en tant que solution de rechange et ont souvent retenu le produit de plusieurs fournisseurs afin de ne pas dépendre d'un seul fournisseur. Il convient également de rappeler que les mesures ne sont pas destinées à interdire à certains fournisseurs l'accès au marché de l'Union; quelle que soit la mesure proposée, il s'agit seulement de rétablir des échanges équitables et de corriger une situation de marché faussé.
(406)
Par conséquent, il est improbable que l'instauration de mesures sur le produit concerné en provenance de la RPC entraîne une interruption temporaire de l'approvisionnement en matières premières de l'industrie utilisatrice.
3.3. Impossibilité de répercuter l'augmentation du prix de revient et concurrence accrue de produits en aval fabriqués en dehors de l'Union
(407)
Plusieurs utilisateurs ont déclaré être confrontés à la concurrence féroce de producteurs établis en dehors de l'Union et qu'ils ne seraient donc pas en mesure de répercuter les augmentations de prix du produit concerné sur leurs consommateurs, car cela ferait perdre des ventes. Vu la diversité des sociétés utilisatrices, la capacité à répercuter sur les consommateurs les augmentations de coûts potentielles différera d'un type d'utilisateur à un autre. Quoi qu'il en soit, sur la base des données contenues dans les réponses au questionnaire, le chiffre d'affaires et la rentabilité des utilisateurs qui ne sont pas en mesure de répercuter la plus grande partie de l'augmentation des coûts ne seront, dans la plupart des cas, affectés que de façon limitée.
(408)
Plusieurs utilisateurs se sont dits préoccupés par le fait que l'instauration des droits antisubvention risque de les défavoriser par rapport aux fournisseurs établis en dehors de l'Union qui ont accès au produit concerné sans subir les mesures. Des utilisateurs affirment subir la concurrence des importations en provenance de la RPC sur leurs marchés en aval. L'instauration de mesures combinées ne ferait qu'aggraver la situation de concurrence. Dans ces circonstances, il a été argumenté qu'il ne serait pas possible de répercuter l'augmentation des prix des matières premières sur les consommateurs. Certains ont fait valoir que cela inciterait à délocaliser la production en dehors de l'Union, déclenchant des pertes d'emploi importantes.
(409)
Il est à souligner que le risque de déclenchement d'une plus grande concurrence provoqué par l'instauration de mesures antisubvention ne peut être considéré comme un motif pour ne pas instaurer des mesures dans la mesure où une garantie est offerte. Ces enquêtes concernent un produit spécifique. Toute industrie utilisatrice est pleinement autorisée à recourir à la législation commerciale de l'Union et à demander une enquête antidumping pour leurs produits. Les décisions concernant l'implantation des sociétés dépendent en outre d'un grand nombre de facteurs. Il est improbable qu'une décision de délocalisation dépende exclusivement des droits instaurés pour une matière première.
(410)
Plusieurs parties ont affirmé que les producteurs de l'Union sont des sociétés mondiales appartenant à des groupes étrangers et que la plupart des sociétés composites sont, par contre, des petites ou moyennes sociétés à l'actionnariat local. Ces PME ont affirmé qu'une augmentation des droits provoquerait des pertes d'emplois. La CCCLA a également affirmé que l'augmentation des droits allait provoquer des délocalisations parmi les utilisateurs et donc des pertes d'emplois dans l'Union. Un utilisateur a également affirmé que toute réimplantation par les utilisateurs entraînerait aussi une chute des ventes pour l'industrie de l'Union.
(411)
La Commission accorde la même importance à tous les emplois dans l'Union, quel que soit l'actionnariat d'une entreprise et quelle que soit sa taille. À cet égard, la Commission renvoie également aux considérants 400 et 403 ci-dessus. La Commission estime par ailleurs que les affirmations relatives aux réimplantations, aux pertes d'emplois possibles et à la baisse des ventes de l'industrie de l'Union reposent sur des spéculations et ne sont pas fondées.
(412)
Plusieurs parties ont affirmé que des produits sont actuellement fabriqués dans l'Union en vue d'être vendus sur le marché mondial en concurrence avec les pays tiers. Un utilisateur a affirmé qu'il peut importer le produit concerné sous le régime du perfectionnement actif sans payer de droits antidumping pour autant que le produit fini qu'il fabrique soit ensuite exporté vers l'extérieur de l'Union. Le résultat de cette situation est toutefois que cet utilisateur peut offrir à ses clients en dehors de l'Union des prix plus compétitifs qu'à ses clients de l'Union.
(413)
Il est vrai que les utilisateurs peuvent importer le produit concerné sous le régime du perfectionnement actif sans payer de droits antidumping pour autant que le produit fini qu'ils fabriquent soit ensuite exporté vers l'extérieur de l'Union. Cela ne change toutefois rien aux conclusions de la Commission dans cette enquête.
3.4. Pénurie de produits
(414)
Un utilisateur a déclaré que l'industrie de l'Union n'est pas en mesure de satisfaire totalement la demande de l'Union, en particulier en ce qui concerne certains types de grandes commandes de produits de fibre de verre à filament faits sur mesure. Cet utilisateur déclare, par ailleurs, qu'en raison plus que probablement des capacités de production limitées de l'Union, aucun producteur de l'Union ne souhaiterait dédier une grande partie de sa capacité pour approvisionner un client individuel. Un autre utilisateur a déclaré que le marché des fils coupés est loin d'être excédentaire et que le fait d'exclure la RPC du marché de l'Union conduirait à d'importants problèmes d'approvisionnement sur le marché de l'Union, en particulier dans la perspective d'une augmentation de la demande. Les pouvoirs publics de la RPC citent le producteur 3B de l'Union selon lequel aucune nouvelle capacité de fonte n'a été installée dans l'industrie depuis 2002 et 200 000 tonnes de capacités supplémentaires sont nécessaires pour satisfaire les besoins du marché, en particulier en Europe.
(415)
À cet égard, il convient d'abord de noter que les mesures antisubvention ont pour but de mettre fin aux pratiques commerciales déloyales qui ont un effet préjudiciable sur l'industrie de l'Union et de rétablir une situation de concurrence réelle sur le marché de l'Union, et non d'éliminer les importations. Les mesures proposées n'ont pas pour but de fermer le marché de l'Union aux producteurs-exportateurs de la RPC dans la mesure où les prix sont non préjudiciables et garantiront par conséquent la présence continue d'importations de fils coupés, ainsi que d'autres produits de fibre de verre à filament en provenance de la RPC sur le marché de l'Union.
(416)
En ce qui concerne la capacité de l'industrie de l'Union à faire face à une pénurie potentielle de fils coupés, le niveau actuel d'utilisation des capacités de l'industrie de l'Union permet une production supplémentaire par l'industrie de l'Union.
(417)
Les fils coupés, à l'instar de nombreux autres types de produit du produit concerné, pourraient aussi être importés dans l'Union en provenance de pays tiers tels que la Malaisie.
(418)
Les producteurs chinois de fibre de verre à filament ont en outre installé des usines tout près de l'Union (Égypte et Bahreïn) en tant que base pour l'approvisionnement du marché de l'Union.
(419)
Au vu de ce qui précède, on peut conclure qu'une pénurie potentielle de fils coupés peut être traitée grâce à une meilleure utilisation des capacités de l'industrie de l'Union, à des importations en provenance d'autres pays d'approvisionnement et à des importations continues en provenance de la RPC à un prix non préjudiciable.
(420)
Sur la base de ce qui précède, on peut conclure que l'effet global de l'instauration de mesures combinées sur les industries en aval de l'Union est limité et n'irait pas au-delà de l'effet positif des mesures pour l'industrie de l'Union.
(421)
Faisant à la suite de la notification des conclusions finales, une association sectorielle a déclaré qu'il est difficile de comprendre que les producteurs de l'Union possèdent une capacité non utilisée alors qu'il y a pénurie de fibre de verre avec des augmentations des prix sur le marché de l'Union. Plusieurs parties ont à nouveau affirmé que le fait d'imposer des mesures supplémentaires entraînerait une pénurie d'offre en provenance des producteurs de l'Union.
(422)
Pour la période examinée, l'enquête n'a révélé aucune insuffisance de l'offre. En ce qui concerne les possibles pénuries d'approvisionnement futures, la Commission considère qu'une augmentation des droits n'empêche pas les importations vers l'Union depuis la RPC et depuis les pays tiers, comme expliqué ci-dessus.
4. Conclusion concernant l'intérêt de l'Union
(423)
Sur la base de ce qui précède, on s'attend à ce que l'instauration de mesures combinées offre, pour l'industrie de l'Union, une possibilité d'améliorer sa situation grâce à des prix de vente et une part de marché plus élevés. Même si quelques effets négatifs peuvent se produire pour certains utilisateurs sous la forme d'augmentations de coûts, ils seront probablement contrebalancés par les avantages attendus pour l'industrie de l'Union et ses fournisseurs.
(424)
Il est dès lors conclu que l'un dans l'autre, il n'existait aucune raison contraignante de s'opposer à l'instauration de mesures concernant les importations du produit concerné en provenance de la RPC.
(425)
Faisant à la suite de la notification des conclusions finales, plusieurs parties ont affirmé que les conséquences des mesures proposées étaient sous-estimées. Elles affirment que la Commission accorde plus de foi aux revendications d'un petit groupe de fabricants de fibre de verre qu'à la résistance d'un groupe nettement plus important mais fragmenté de sous-traitants, principalement des petites et moyennes sociétés, qui n'ont pas réellement eu la possibilité de réagir avec la même force.
(426)
Ces affirmations sont rejetées dans la mesure où les utilisateurs ont eu largement l'occasion de s'exprimer au cours de l'enquête. Nombre d'entre eux l'ont fait, et leurs données ont été examinées attentivement et prises en considération. L'enquête a accordé de l'importance à toutes les parties intéressées.
G. MESURES ANTIDUMPING ET ANTISUBVENTION DÉFINITIVES
(427)
Sur la base des conclusions tirées concernant le subventionnement, le préjudice, le lien de causalité et l'intérêt de l'Union, il y a lieu d'instituer des mesures compensatoires définitives afin d'empêcher que l'industrie de l'Union continue de subir un préjudice du fait des importations faisant l'objet de subventions.
1. Niveau d'élimination du préjudice
(428)
Afin de déterminer le niveau des mesures, la Commission a tout d'abord établi le montant du droit nécessaire pour éliminer le préjudice subi par l'industrie de l'Union.
(429)
Le préjudice ne serait pas éliminé si l'industrie de l'Union était capable de couvrir ses coûts de production et d'obtenir un bénéfice avant impôt sur les ventes du produit similaire sur le marché de l'Union qui pourrait être raisonnablement atteint dans les conditions normales de concurrence par une industrie de ce type dans le secteur, notamment en l'absence d'importations faisant l'objet d'un dumping. Comme dans l'enquête initiale, un bénéfice cible de 5 % avait été utilisé.
(430)
Un bénéfice cible de 10 à 12 % a été demandé par l'APFE. Sur ce point, celle-ci a estimé que l'objectif de bénéfice retenu pour l'analyse devrait prendre en compte la nécessité pour une industrie à forte intensité de capital de réaliser un rendement des capitaux investis satisfaisant, comme l'attendent les investisseurs. L'APFE se réfère également à un rapport établi par la Stern Business School of New York University qui a calculé les coûts moyens pondérés du coût de l'entreprise (CMPC) en combinant le coût des capitaux propres au coût de la dette pour divers secteurs industriels (43). Le rapport Stern établit le CMPC de l'industrie de la fibre de verre à filament entre 8,3 et 8,4 %. L'APFE fait en outre référence au profit de 8,3 % qui a été utilisé dans l'affaire du vitrage solaire chinois (44). Elle affirme en outre que compte tenu du fait que les coûts des capitaux propres et de la dette sont légèrement plus élevés dans l'Union qu'aux États-Unis, le taux effectif pour l'Union serait légèrement supérieur, avoisinant les 10 à 12 %.
(431)
Le profit réel réalisé durant la période considérée ne peut être utilisé vu que des volumes importants d'importations faisaient toujours l'objet d'un dumping en provenance de la RPC en dépit des droits actuels en vigueur.
(432)
Dans l'affaire du vitrage solaire en provenance de la RPC, 8,3 % du profit cible était utilisé, étant donné qu'il s'agissait du bénéfice moyen réalisé par les producteurs de l'Union repris dans l'échantillon en 2010 lorsque les importations du produit concerné étaient toujours faibles et ne pouvaient, par conséquent, pas encore avoir perturbé les conditions normales de concurrence (à savoir un profit non encore affecté par des importations faisant l'objet d'un dumping).
(433)
S'il est incontestable que l'industrie de l'Union est une industrie à forte intensité de capitaux, l'APFE n'a pas été en mesure de démontrer que le profit cible fondé sur le CMPC du rapport Stern répond au test applicable. L'argument a donc été rejeté.
(434)
Faisant à la suite de la notification des conclusions définitives, l'APFE a affirmé que les conclusions relatives au profit-cible devraient être révisées étant donné que l'industrie de l'Union est capable d'atteindre des niveaux de profit de plus de 5 % sur certains types de produits, comme les fils coupés destinés à un usage humide (WUCS) pour les non-tissés et les WUCS pour le gypse, pour lesquels elle est en mesure de concourir de façon équitable avec les importations en provenance de pays tiers et pour lesquels elle n'est pas confrontée à une sous-cotation agressive par des produits de fibre de verre à filament chinois ayant fait l'objet d'un dumping ou bénéficié de subventions.
(435)
Un profit-cible de 5 % avait été utilisé lors de l'enquête précédente. En l'absence d'arguments fondés concernant une modification de la situation du marché justifiant un profit-cible plus élevé, ce profit-cible a été maintenu.
(436)
Par ailleurs, alors que les WUCS, comme tous les autres types du produit concerné, sont utilisés comme matériaux de renforcement, les WUCS ont une durée de conservation limitée et entraînent des coûts de transport plus élevés en raison du poids de l'eau qu'ils contiennent (voir le considérant 63). Les WUCS sont importés dans l'Union dans des quantités nettement moins importantes que les autres produits en fibre de verre à filament. La marge bénéficiaire de ce seul type de produit n'est donc pas représentative du produit concerné.
(437)
La Commission a ensuite déterminé le niveau d'élimination du préjudice sur la base d'une comparaison du prix à l'importation moyen pondéré payé aux producteurs-exportateurs de la RPC repris dans l'échantillon avec le prix moyen pondéré non préjudiciable du produit similaire vendu par les producteurs de l'Union retenus dans l'échantillon sur le marché de l'Union pendant la période d'enquête. Les éventuelles différences résultant de cette comparaison ont été exprimées en pourcentage de la valeur moyenne pondérée CAF à l'importation.
(438)
Faisant à la suite de la notification des conclusions définitives, un producteur-exportateur a affirmé que les valeurs CAF des 3 NCP présentaient des inexactitudes.
(439)
Après vérification, la Commission a ajusté les valeurs CAF concernées, ce qui a entraîné une légère modification des marges de sous-cotation des prix et des prix indicatifs pour ce producteur-exportateur.
(440)
Par conséquent, les niveaux d'élimination du préjudice suivants ont été établis à titre provisoire:
Société
Taux des mesures permettant d'éliminer le préjudice
Groupe Jushi
24,8 %
Groupe Jiangsu Changhai
4,9 %
Chongqing Polycomp International Corporation
29,6 %
Autres sociétés ayant coopéré
26,1 %
(441)
Un utilisateur a fait valoir que tous les faits sont restés les mêmes et que, par conséquent, l'unique façon pour que la Commission puisse conclure que le préjudice prétendument causé par les importations en provenance de la RPC s'est aggravé est d'utiliser une méthodologie différente pour calculer la marge de préjudice par comparaison avec l'enquête initiale.
(442)
Les faits sont différents. Par conséquent, si on applique la méthodologie de l'enquête initiale, le calcul de la marge de préjudice courante conduit à un résultat différent compte tenu d'un changement dans les données sous-jacentes telles que les coûts, les prix et les pertes.
(443)
Faisant à la suite de la notification des conclusions définitives, un producteur-exportateur s'est demandé quelle modification des circonstances justifierait un calcul de la marge de préjudice basé sur les NCP plutôt que sur une simple comparaison des prix moyens telle qu'elle a été effectuée dans l'enquête d'origine.
(444)
La Commission estime que la méthode de base des enquêtes actuelles est identique à celle appliquée lors de l'enquête précédente. Un échantillonnage a été effectué et toute comparaison a été basée sur des éléments similaires. Le calcul de la marge de préjudice sur la base des NCP a permis un calcul plus détaillé et précis, mais on ne peut pas considérer cela comme un changement de méthode.
(445)
Ce même producteur-exportateur a également affirmé que les mats en fils coupés à base de filaments de fibre de verre font partie du produit concerné mais que le calcul de la marge de préjudice ne reflète pas les NCP pour les mats en fils coupés. Le producteur-exportateur s'est demandé: i) si les producteurs de l'Union ne produisaient plus ces mats en fils coupés et ii) pourquoi la Commission, dans le passé, ne semblait pas avoir eu de difficulté à trouver un produit de substitution pour un type de produit majeur aux fins du calcul d'une marge de préjudice, même en l'absence d'une correspondance exacte sur la base du NCP.
(446)
Le produit concerné inclut effectivement les mats en fils coupés et certains producteurs de l'Union (ou certaines entités de producteurs de l'Union) produisent ces mats. Les producteurs de l'Union repris dans l'échantillon produisaient des types de mats qui n'ont pas été importés depuis la RPC pendant la période de l'enquête. La correspondance des NCP était toutefois élevée dans l'ensemble, et il n'a donc pas été nécessaire de recourir à des produits de substitution.
(447)
En outre, ce producteur-exportateur s'est demandé: i) pourquoi un ajustement au titre du stade commercial était nécessaire et à qui les producteurs de l'Union vendent réellement leurs produits, et ii) pourquoi, pour les ventes chinoises, les coûts de transport dans l'Union jusqu'aux entrepôts et les coûts d'entreposage n'étaient pas pris en considération dans la marge de préjudice.
(448)
Les ventes des producteurs de l'Union inclus dans l'échantillon se font principalement directement aux utilisateurs finaux. Ce n'était pas le cas pour les exportateurs chinois inclus dans l'échantillon. Une partie plus importante des ventes passait par des distributeurs ou autres canaux de vente intermédiaires. Il a donc été jugé que le fait d'amener toutes les ventes au niveau des ventes aux utilisateurs finaux permettrait une meilleure comparaison des prix. Selon la méthode standard, le calcul de la sous-cotation prend en considération les coûts après importation tandis que la marge de préjudice est basée sur la valeur CAF des ventes chinoises à l'exportation.
(449)
Le producteur-exportateur s'est également demandé pourquoi le droit antidumping existant n'était pas inclus dans la marge de préjudice, puisque l'inclusion de ce droit dans la valeur CAF serait conforme à la méthode utilisée pour la sous-cotation.
(450)
La marge d'élimination du préjudice présentée dans le présent règlement traduit la totalité de la marge nécessaire pour mettre fin au préjudice. Si la marge antidumping existante avait été incluse dans la marge d'élimination du préjudice, le résultat n'aurait été qu'une marge d'élimination partielle.
(451)
Faisant à la suite de la notification des conclusions définitives, le plaignant a affirmé que, dans la mesure où il a été considéré que le groupe Jiangsu Changhai ne coopérait pas pleinement à l'enquête (voir le point C.2.1. ci-dessus), les informations relatives au prix à l'exportation du groupe Jiangsu Changhai n'étaient pas fiables et ne devaient pas être utilisées dans le calcul de la marge de préjudice. Le plaignant a fait valoir que le prix à l'exportation de ce groupe risquait d'être faussé s'il était établi sur la base des coûts de production de l'entreprise, qui n'ont pas pu être vérifiés correctement en raison du manque de coopération de l'entreprise à l'enquête. Selon lui, le prix à l'exportation du groupe devrait plutôt être établi sur la base des faits disponibles en vertu de l'article 18, paragraphe 1, du règlement antidumping de base et de l'article 28, paragraphe 1, du règlement antisubvention de base.
(452)
Comme expliqué au considérant 92, au sein de ce groupe, le produit concerné n'était pas exporté par l'entreprise ayant fourni des informations trompeuses, mais uniquement par OCH. Cette dernière a cependant coopéré pleinement aux deux enquêtes et fourni des informations fiables concernant le prix à l'exportation du groupe (des factures ont été fournies et vérifiées par la Commission sur place). La Commission n'a donc aucune raison de mettre en doute le prix à l'exportation du groupe. Le calcul de la marge de préjudice a été effectué sur la base du prix à l'exportation réel vérifié (tel qu'indiqué sur les factures de vente), indépendamment de la façon dont il a été fixé et du fait qu'il soit basé ou non sur les coûts de production de la société. Cette affirmation a donc été rejetée.
2. Mesures définitives
(453)
L'enquête antisubvention a été exécutée parallèlement au réexamen des mesures antidumping et limitée au préjudice. Compte tenu de l'utilisation de la règle du droit moindre et du fait que les marges de subventions définitives sont inférieures au niveau d'élimination du préjudice, la Commission devrait, conformément à l'article 15, du règlement antisubvention de base, instaurer le droit compensateur définitif au niveau des marges de subvention définitive établies et instaurer ensuite le droit antidumping définitif jusqu'au niveau d'élimination du préjudice pertinent.
(454)
Sur la base de cette méthodologie et des faits de l'espèce, en particulier du fait que les mesures sont limitées par la marge de préjudice, la Commission estime qu'aucun problème de «double comptage» ne se pose dans ce cas.
(455)
Compte tenu du degré élevé de coopération des producteurs-exportateurs chinois, le droit applicable à «toutes les autres sociétés» a été établi au niveau du droit le plus élevé institué pour les sociétés reprises dans l'échantillon ou ayant coopéré à l'enquête. Ce droit sera appliqué aux sociétés qui n'ont pas coopéré aux enquêtes.
(456)
Pour les autres producteurs-exportateurs chinois non repris dans l'échantillon qui ont offert leur coopération et qui sont cités à l'annexe I, le taux du droit définitif est fixé à la moyenne pondérée des taux établis pour les producteurs-exportateurs ayant offert leur coopération qui sont repris dans l'échantillon à l'exclusion du groupe dont fait partie le producteur-exportateur soumis aux dispositifs de l'article 28, paragraphe 1.
(457)
Faisant à la suite de la notification des conclusions définitives, un producteur-exportateur a demandé à bénéficier d'un traitement individuel au titre de l'article 9, paragraphe 5, du règlement antidumping de base et à recevoir un calcul individuel de la marge de dumping.
(458)
Toutefois, étant donné que le réexamen intermédiaire partiel se limite au préjudice, les marges de dumping établies lors de l'enquête antidumping précédente restent inchangées. La demande de marge de dumping individuelle a donc été rejetée.
(459)
Sur la base de ce qui précède, les taux auxquels ces droits sont institués sont fixés comme suit:
Exportateur chinois
Marge de dumping (établie dans l'enquête originale)
Marge de subvention
Taux des mesures permettant d'éliminer le préjudice
Droit compensateur
Droit antidumping
Groupe Jushi
29,7 %
10,3 %
24,8 %
10,3 %
14,5 %
Groupe Jiangsu Changhai
9,6 %
5,8 %
4,9 %
4,9 %
0 %
Chongqing Polycomp International Corporation
29,7 %
9,7 %
29,6 %
9,7 %
19,9 %
Autres sociétés ayant coopéré
29,7 %
10,2 %
26,1 %
10,2 %
15,9 %
Toutes les autres sociétés
10,3 %
19,9 %
(460)
Le taux du droit antidumping individuel et du droit antisubvention précisé dans le présent règlement a été établi sur la base des conclusions de la présente enquête. Il reflète donc la situation constatée pour l'entreprise concernée pendant ces enquêtes. Ce taux de droit (par opposition au droit national applicable à «toutes les autres sociétés») s'applique ainsi exclusivement aux importations de produits originaires du pays concerné et fabriqués par la société citée. Les produits importés fabriqués par toute autre société dont le nom n'est pas spécifiquement mentionné dans le dispositif du présent règlement, y compris les entités liées aux sociétés dont le nom est spécifiquement mentionné, ne peuvent bénéficier de ces taux et seront soumis au taux de droit applicable à «toutes les autres sociétés».
(461)
Une société peut demander l'application du taux de droit individuel si elle change ultérieurement le nom ou l'adresse de son entité. La demande doit être adressée à la Commission (45). Elle doit contenir toutes les informations pertinentes permettant de prouver que le changement n'affecte pas le droit de la société à bénéficier du taux de droit qui lui est applicable. Si le changement de nom de la société n'affecte pas son droit à bénéficier du taux du droit qui lui est applicable, un avis informant du changement de nom sera publié au Journal officiel de l'Union européenne.
(462)
Afin d'assurer une mise en pratique en bonne et due forme du droit antidumping, le niveau de droit pour toutes les autres sociétés devra s'appliquer non seulement aux producteurs-exportateurs n'ayant pas coopéré, mais aussi aux producteurs qui n'ont effectué aucune exportation vers l'Union pendant la PE.
3. Engagement
(463)
Un producteur-exportateur chinois a proposé un engagement de prix conformément à l'article 8, paragraphe 1, du règlement antidumping de base et à l'article 13, paragraphe 1, du règlement antisubvention de base. La proposition d'engagement comprenait des prix minimaux à l'importation (PMI) pour plusieurs types de produits principaux et sous-types de produits du produit concerné.
(464)
La Commission estime que le produit concerné se présente sous une multitude de sous-types de produits et de qualités, avec des différences de prix pouvant atteindre 700 %. Cela représente un risque élevé en matière de compensation croisée. À l'intérieur d'un même type de produit, les prix peuvent également varier de 550 % en fonction des sous-types de produits. En outre, les différents PMI proposés par le producteur-exportateur étaient nettement inférieurs au prix non préjudiciable et n'élimineraient par conséquent pas le préjudice subi par l'industrie de l'Union.
(465)
Au vu de ce qui précède, pour les douanes, il ne serait pas possible de distinguer les spécifications sans une analyse individuelle de chaque transaction d'importation pour déterminer à quel groupe de PMI le produit devrait appartenir, ce qui rendrait le contrôle pesant, voire impossible dans la pratique.
(466)
Par ailleurs, cette entreprise exporte aussi vers l'Union d'autres produits qui ne font pas l'objet de mesures. Il existe donc un risque de compensation si ces produits sont vendus aux mêmes clients. Certains de ses clients dans l'Union sont des sociétés liées qui ont également des échanges avec d'autres sociétés liées en dehors de l'Union. Ces liens commerciaux et liens entre sociétés complexes créent un risque supplémentaire de compensation croisée.
(467)
Sur la base de ce qui précède, la proposition d'engagement a été rejetée.
(468)
Le comité institué par l'article 15, paragraphe 1, du règlement antidumping de base n'a pas émis d'avis.
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
1. Un droit compensateur définitif est institué sur les importations de fils coupés en fibre de verre, d'une longueur ne dépassant pas 50 mm, de stratifils (rovings) en fibre de verre, à l'exclusion des stratifils (rovings) en fibre de verre imprégnés et enrobés ayant une perte au feu supérieure à 3 % (déterminée conformément à la norme ISO 1887), et de mats en filaments de fibre de verre, à l'exclusion des mats en laine de verre, relevant actuellement des codes NC 7019 11 00, ex 7019 12 00 (codes TARIC 7019120021, 7019120022, 7019120023, 7019120025, 7019120039) et 7019 31 00 et originaires de la République populaire de Chine.
2. Le taux du droit compensateur définitif applicable au prix net franco frontière de l'Union, avant dédouanement, s'établit comme suit pour les produits décrits au paragraphe 1 et fabriqués par les sociétés énumérées ci-après:
Société
Droit compensateur définitif (%)
Code additionnel TARIC
Jushi Group Co., Ltd; Jushi Group Chengdu Co., Ltd; Jushi Group Jiujiang Co., Ltd
10,3
B990
Changzhou New Changhai Fiberglass Co., Ltd., et Jiangsu Changhai Composite Materials Holding Co., Ltd., Changzhou Tianma Group Co., Ltd
4,9
A983
Chongqing Polycomp International Corporation
9,7
B991
Autres sociétés ayant coopéré énumérées à l'annexe I
10,2
Toutes les autres sociétés
10,3
A999
3. L'application des taux de droit compensateur individuels fixés pour les sociétés mentionnées au paragraphe 2 est subordonnée à la présentation aux autorités douanières des États membres d'une facture commerciale en bonne et due forme, conforme aux exigences fixées à l'annexe II. À défaut de présentation d'une telle facture, le taux de droit applicable à «toutes les autres sociétés» s'applique.
4. Sauf spécification contraire, les dispositions en vigueur concernant les droits de douane sont applicables.
Article 2
À l'article 1er du règlement d'exécution (UE) no 248/2011, le premier paragraphe est remplacé par le suivant.
1)
Un droit antidumping définitif est institué sur les importations de fils coupés en fibre de verre, d'une longueur ne dépassant pas 50 mm, de stratifils (rovings) en fibre de verre, à l'exclusion des stratifils (rovings) en fibre de verre imprégnés et enrobés ayant une perte au feu supérieure à 3 % (déterminée conformément à la norme ISO 1887), et de mats en filaments de fibre de verre, à l'exclusion des mats en laine de verre, relevant actuellement des codes NC 7019 11 00, ex 7019 12 00 (codes TARIC 7019120021, 7019120022, 7019120023, 7019120025, 7019120039) et 7019 31 00 et originaires de la République populaire de Chine.
2)
Le taux du droit antidumping définitif applicable au prix net franco frontière de l'Union, avant dédouanement, du produit décrit au paragraphe 1 et fabriqué par les sociétés énumérées ci-après s'établit comme suit:
Société
Droit antidumping définitif (%)
Code additionnel TARIC
Jushi Group Co., Ltd; Jushi Group Chengdu Co., Ltd; Jushi Group Jiujiang Co., Ltd
14,5
B990
Changzhou New Changhai Fiberglass Co., Ltd; Jiangsu Changhai Composite Materials Holding Co., Ltd; Changzhou Tianma Group Co., Ltd
0
A983
Chongqing Polycomp International Corporation
19,9
B991
Autres sociétés ayant coopéré énumérées à l'annexe 1
15,9
Toutes les autres sociétés
19,9
A999
3)
L'application des taux de droit individuels antidumping fixés pour les sociétés mentionnées au paragraphe 2 est subordonnée à la présentation aux autorités douanières des États membres d'une facture commerciale en bonne et due forme, conforme aux exigences fixées à l'annexe II. À défaut de présentation d'une telle facture, le taux de droit applicable à «toutes les autres sociétés» s'applique.
4)
Sauf spécification contraire, les dispositions en vigueur concernant les droits de douane sont applicables.
Article 3
Le présent règlement entre en vigueur le jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l'Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans les États membres conformément aux traités.
Fait à Bruxelles, le 16 décembre 2014.