PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 14. října 2014
o určení třetí země, kterou Komise považuje za nespolupracující třetí zemi podle nařízení Rady (ES) č. 1005/2008, kterým se zavádí systém Společenství pro předcházení, potírání a odstranění nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu
(2014/715/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1005/2008 ze dne 29. září 2008, kterým se zavádí systém Společenství pro předcházení, potírání a odstranění nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu, mění nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1936/2001 a (ES) č. 601/2004 a zrušují nařízení (ES) č. 1093/94 a (ES) č. 1447/1999 (1), a zejména na článek 31 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ÚVOD
(1)
Nařízením (ES) č. 1005/2008 (dále jen „nařízení o rybolovu NNN“) se zavádí systém Evropské unie pro předcházení, potírání a odstranění nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu (dále jen „rybolov NNN“).
(2)
Kapitola VI nařízení o rybolovu NNN stanoví postup určení nespolupracujících třetích zemí, oznámení zemím určeným jako nespolupracující třetí země, vytvoření seznamu nespolupracujících zemí, vyškrtnutí ze seznamu nespolupracujících zemí, zveřejnění seznamu nespolupracujících zemí a veškerá mimořádná opatření.
(3)
Podle článku 31 nařízení o rybolovu NNN může Evropská komise určit třetí země, které považuje za nespolupracující země v boji proti rybolovu NNN. Třetí země může být určena jako nespolupracující třetí země, pokud neplní povinnosti, které jsou jí uloženy v rámci mezinárodního práva jako státu vlajky, státu přístavu, pobřežnímu státu nebo státu trhu, týkající se přijetí opatření pro předcházení, potírání a odstranění rybolovu NNN.
(4)
Určení nespolupracujících třetích zemí je založeno na přezkumu všech informací ve smyslu čl. 31 odst. 2 nařízení o rybolovu NNN.
(5)
V souladu s článkem 33 nařízení o rybolovu NNN může Rada stanovit seznam nespolupracujících zemí. Vůči těmto zemím se uplatní opatření stanovená v článku 38 nařízení o rybolovu NNN.
(6)
V souladu s čl. 20 odst. 1 nařízení o rybolovu NNN jsou státy vlajky, které jsou třetími zeměmi, povinné oznámit Komisi svá opatřeních pro provádění, kontrolu a vymáhání právních a správních předpisů a opatření pro zachování a řízení zdrojů, která musí rybářská plavidla dodržovat.
(7)
V souladu s čl. 20 odst. 4 nařízení o rybolovu NNN Komise administrativně spolupracuje s třetími zeměmi v oblastech týkajících se provádění ustanovení tohoto nařízení o osvědčení o úlovku.
(8)
V souladu s článkem 32 nařízení o rybolovu NNN oznámila Komise rozhodnutím ze dne 15. listopadu 2012 (2) (rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012) osmi třetím zemím, že zvažuje možnost, že budou určeny jako nespolupracující třetí země na základě nařízení o rybolovu NNN.
(9)
Ve svém rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 Komise uvedla informace o základních skutečnostech a faktorech, z nichž toto předběžné určení vychází.
(10)
Dne 15. listopadu 2012 Komise v samostatných dopisech rovněž oznámila osmi třetím zemím skutečnost, že zvažuje možnost, že budou určeny jako nespolupracující třetí země. K těmto dopisům bylo připojeno rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012.
(11)
Komise v těchto dopisech zdůraznila, že s cílem zabránit, aby byly dotčené třetí země určeny a navrženy pro oficiální zařazení na seznam jako nespolupracující třetí země podle článků 31 a 33 nařízení o rybolovu NNN, se tyto země vyzývají, aby v úzké spolupráci s Komisí vypracovaly a provedly akční plán k nápravě nedostatků uvedených v rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012. Včasným a účinným prováděním akčního plánu mohou dotčené země předejít situaci, kdy budou určeny jako nespolupracující třetí země a kdy bude předložen návrh na jejich zařazení na konečný seznam.
(12)
V důsledku toho Komise vyzvala osm dotčených třetích zemí, aby: i) přijaly všechna opatření nezbytná k provedení opatření uvedených v akčních plánech, které Komise navrhla, ii) vyhodnotily provádění opatření uvedených v akčních plánech, které Komise navrhla, iii) zasílaly Komisi každých šest měsíců podrobné zprávy s hodnocením provádění každého opatření, mimo jiné z hlediska jejich individuální a/nebo celkové účinnosti při zajišťování plně vyhovujícího systému pro kontrolu rybolovu.
(13)
Osm dotčených třetích zemí dostalo možnost odpovědět písemně na otázky výslovně uvedené v rozhodnutí Komise, stejně jako na další relevantní informace. To umožnilo uvedeným zemím předložit doklady k vyvrácení nebo doplnění skutečností uvedených v rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 nebo případně přijmout akční plán ke zlepšení stavu a opatření k nápravě této situace. Těmto osmi zemím bylo zaručeno právo na vyžádání nebo poskytnutí dodatečných informací.
(14)
Komise proto prostřednictvím svého rozhodnutí a dopisů ze dne 15. listopadu 2012 zahájila s těmito osmi třetími zeměmi dialog a uvedla, že za dostatečné období, aby se v této záležitosti v zásadě dosáhlo dohody, považuje období šesti měsíců.
(15)
Komise nadále vyhledávala a ověřovala všechny informace, které považovala za nezbytné. Ústní a písemné připomínky předložené těmito osmi třetími zeměmi v návaznosti na rozhodnutí Komise ze dne 15. listopadu 2012 byly zváženy a zohledněny. Uvedených osm zemí bylo o úvahách Komise průběžně informováno buď ústně, nebo písemně.
(16)
Šrílanské demokratické socialistické republice (dále jen „Šrí Lanka“) se nepodařilo vyvrátit skutečnosti uvedené Komisí ani realizovat akční plán k nápravě dané situace.
(17)
Toto prováděcí rozhodnutí Komise, které určuje Šrí Lanku jako třetí zemi, kterou Komise považuje za nespolupracující v boji proti rybolovu NNN, je výsledkem šetření a dialogu, které proběhly v souvislosti s prováděním nařízení o rybolovu NNN. Tento proces probíhal v souladu s hmotněprávními a procesními požadavky stanovenými v tomto nařízení, které se týkámimo jiné povinností třetí země, které pro ně jakožto státy vlajky, přístavu, trhu nebo pobřežní státy vyplývají z mezinárodního práva v oblasti předcházení, potírání a odstranění rybolovu NNN.
(18)
Z prováděcího rozhodnutí Komise, které určuje Šrí Lanku jako třetí zemi, kterou Komise považuje za nespolupracující v boji proti rybolovu NNN, vyplývají důsledky uvedené v čl. 18 odst. 1 písm. g) nařízení o rybolovu NNN.
2. POSTUP VŮČI ŠRÍ LANCE
(19)
Dne 15. listopadu 2012 oznámila podle článku 32 nařízení NNN Komise Šrí Lance, že zvažuje možnost určit Šrí Lanku jako nespolupracující třetí zemi (3).
(20)
Komise vyzvala Šrí Lanku, aby v úzké spolupráci s jejími útvary vypracovala akční plán k nápravě nedostatků uvedených v rozhodnutí Komise ze dne 15. listopadu 2012.
921)
Hlavní nedostatky, které Komise v navrhovaném akčním plánu shledala, souvisely s několika případy nesplnění povinností vyplývajících z mezinárodního práva, které se týkaly zejména přijetí vhodného právního rámce, absence přiměřeného a účinného sledování, pozorovacího programu, odrazujícího sankčního systému a řádného provádění systému osvědčování úlovků. Další zjištěné nedostatky se obecněji vztahují k dodržování mezinárodních závazků, včetně doporučení a usnesení regionálních organizací pro řízení rybolovu. Bylo rovněž zjištěno nedodržování doporučení a usnesení příslušných orgánů, např. Mezinárodního akčního plánu Organizace spojených národů proti nezákonnému, nehlášenému a neregulovanému rybolovu (IPOA-NNN). Nedodržování nezávazných doporučení a usnesení však bylo považováno pouze za podpůrný důkaz, a nikoli za základ pro určení.
(22)
Podáním ze dne 14. prosince 2012 informovala Šrí Lanka Komisi o institucionálních opatřeních přijatých k odstranění nedostatků uvedených v navrhovaném akčním plánu.
(23)
Šrí Lanka předložila písemné připomínky dne 31. prosince 2012 a 4. ledna 2013.
(24)
Dopisem ze dne 7. února 2013 požádala Komise Šrí Lanku, aby poskytla aktualizované informace o klíčových oblastech navrhovaného akčního plánu.
(25)
Dne 13. března 2013 předložily šrílanské orgány tyto dokumenty: i) průvodní dopis a vysvětlující dopis; ii) aktualizované údaje o časovém harmonogramu všech opatření, která má Šrí Lanka přijmout; iii) aktualizované informace o klíčových oblastech navrhovaného akčního plánu; iv) národní akční plán pro boj proti rybolovu NNN na rok 2013; v) aktualizace administrativních postupů a pokynů pro používání osvědčení o úlovku; vi) rozpočtové prostředky na rok 2013 pro zřízení pobočky divize kontroly kvality ministerstva rybolovu a rozvoje vodních zdrojů; vii) návrhy znění revidovaných právních předpisů týkající se plnění právních povinností, sledování zámořského loďstva a odrazujících sankcí; viii) programy na zvýšení informovanosti provozovatelů o systému osvědčování úlovků; xi) kontrolní systém a x) pokyny pro postupy k prošetření činností NNN na volném moři.
(26)
Technické konzultace mezi Komisí a Šrí Lankou se uskutečnily dne 17. dubna 2013 v Bruselu. Během tohoto setkání orgány Šrí Lanky předložily Komisi svůj nový národní akční plán pro boj proti rybolovu NNN stejně jako plánovaná opatření na zlepšení křížové kontroly údajů uvedených v osvědčení o úlovku a zahájily revizi právního rámce.
(27)
Ve svém podání ze dne 30. května 2013 a ze dne 3. června 2013 Šrí Lanka zdůraznila své odhodlání včasně provádět cestovní mapu, kterou vypracovala, a zároveň přijala legislativní změny k posílení opatření k zákazu rybolovu NNN a zahájila postup zadávání veřejných zakázek na systém sledování plavidel (VMS).
(28)
Na základě pokroku zjištěného v období od listopadu 2012 do začátku června 2013 informovala Komise v dopise ze dne 11. června 2013 Šrí Lanku, že za účelem dosažení konkrétních výsledků při řešení nedostatků uvedených v rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 a za účelem dokončení potřebných opatření prodlouží Komise dialog se Šrí Lankou o dalších devět měsíců - do 28. února 2014. Po tomto dopise Komise dne 20. června 2013 zaslala aktualizovaný návrh akčního plánu.
(29)
Šrí Lanka předložila dne 22. srpna 2013 zprávu o pokroku za období od 31. května 2013 do 15. srpna 2013, po které dne 28. října 2013 následovalo podání s informacemi o postupu přijímání novelizovaných právních předpisů.
(30)
Komise navštívila dotčené šrílanské orgány ve dnech 28.-30. ledna 2014. Tyto orgány byly informovány o vývoji situace v souladu s rozhodnutím ze dne 15. listopadu 2012 a navrhovaným akčním plánem. Během návštěvy Komise měly šrílanské orgány možnost učinit prohlášení a poskytnout příslušnou dokumentaci v reakci na rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 a informovat Komisi o nejnovějším vývoji, pokud jde o pokrok akčního plánu.
(31)
Šrí Lanka podala další zprávu o pokroku dne 27. března 2014 za období 16. srpna 2013 až 21. března 2014, v jejímž rámci předložila tyto dokumenty: i) aktualizované informace o klíčových oblastech navrhovaného akčního plánu; ii) aktualizovaný harmonogram provádění národního akčního plánu boje proti rybolovu NNN; iii) dopisy ministerstva rybolovu a rozvoje vodních zdrojů ministerstvu zahraničních věcí se žádostí o přistoupení k dohodě FAO o dodržování opatření a šetření státních příslušníků podílejících se na rybolovné činnosti NNN pod vlajkami jiných států; iv) žádost o financování systému VMS a doklad o požadavku na transpondér; v) informace o zvyšování povědomí a vi) vzorky revidovaného deníku rybolovu na rok 2014 a plán kontroly v přístavech zaměřené na rybářská plavidla pro hlubinný rybolov a rybolov na volném moři. Informace se rovněž týkaly přijetí revidovaného zákona o rybolovu šrílanským parlamentem dne 5. listopadu 2013. Šrí Lanka podala dne 1. srpna 2014 dodatečnou zprávu o pokroku, která se vztahovala na období do července 2014 a která kromě aktualizovaných informací o klíčových oblastech navrhovaného akčního plánu a aktualizovaného harmonogramu provádění národního akčního plánu boje proti rybolovu NNN obsahovala též dopis ministerstva zahraničních věcí ministerstvu rybolovu a rozvoje vodních zdrojů, v němž bylo uvedeno, že opis listiny o přijetí pro přistoupení k dohodě FAO o dodržování opatření bude předložen po přistoupení; a zpráva dále zahrnovala žádost určenou generálnímu prokurátorovi na zavedení větších sankcí do stávajících právních předpisů, dva dopisy od navrhovatelů právních předpisů obsahující revidované návrhy předpisů o rybolovných operacích na volném moři a o shromažďování údajů o úlovku, jakož i shrnutí programů na zvyšování informovanosti kapitánů na volném moři a prováděcí zprávu pro IOTC o regionálním programu pozorovatelů. Dne 29. srpna 2014 poskytla Šrí Lanka dodatečné informace, v nichž vysvětlila, jaký posun učinila ve vztahu ke zjištěným nedostatkům (jednalo se o návrhy předpisů o rybolovných operacích na volném moři a o shromažďování údajů o úlovku, informační oběžník o sankcích, informace o programech pozorovatelů a o kontrolních programech, jakož i o informace o pokroku při nápravě zjištěných nedostatků). Ve dnech 18. a 19. září 2014 poskytla Šrí Lanka nové informace, které potvrzovaly přijetí předpisů o rybolovných operacích na volném moři a o shromažďování údajů o úlovku, úvahy ve vnitřní činnosti za účelem vypracování kabinetního memoranda o odrazujícím sankčním systému, úvahy za účelem splnění povinností vůči IOTC, informace o lodním deníku, výskytu kontrol a pozorovatelů a informace o možném částečném postupném zavádění transpondérů VMS na paluby šrílanských rybářských plavidel v období od ledna 2015 do srpna 2015 (ačkoliv smlouva s dodavatelem nebyla dosud podepsána ani provedena).
(32)
Komise nadále vyhledávala a ověřovala všechny informace, které považovala za nezbytné. Byly zváženy a zohledněny ústní a písemné připomínky předložené Šrí Lankou v návaznosti na rozhodnutí Komise ze dne 15. listopadu 2012 a Šrí Lanka byla zároveň průběžně informována buď ústně, nebo písemně o úvahách Komise.
(33)
S ohledem na získané poznatky, jak je uvedeno v 34. až 67. bodě odůvodnění, je Komise přesvědčena, že oblasti, které byly v rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 popsány jako problematické a nedostatečné, Šrí Lanka nevyřešila uspokojivým způsobem. Šrí Lanka rovněž neprovedla v plném rozsahu opatření navrhovaná v průvodním akčním plánu.
3. URČENÍ ŠRÍ LANKY JAKO NESPOLUPRACUJÍCÍ TŘETÍ ZEMĚ
(34)
V souladu s čl. 31 odst. 3 nařízení o rybolovu NNN Komise přezkoumala, zda Šrí Lanka dodržovala své mezinárodní závazky jakožto stát vlajky, přístavu, trhu nebo pobřežního státu v souladu se zjištěními uvedenými v rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 a příslušnými informacemi, které poskytla Šrí Lanka, s navrhovaným akčním plánem, stejně jako s opatřeními, která byla přijata k nápravě situace. Pro účel tohoto přezkumu Komise vzala v úvahu parametry uvedené v čl. 31 odst. 4 až 7 nařízení o rybolovu NNN.
3.1. Opakující se rybolov NNN (čl. 31 odst. 4 písm. a) nařízení o rybolovu NNN)
(35)
Jak bylo uvedeno v 292. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012, Komise zjistila, že Šrí Lanka nemá právní předpisy umožňující vydávání povolení k rybolovu na volném moři.
(36)
Jak je uvedeno v 296. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012, třináct plavidel Šrí Lanky bylo zařazeno do návrhu seznamu plavidel provádějících rybolov NNN vedeného Komisí pro tuňáky Indického oceánu (IOTC), protože byla zachycena při rybolovu v rozporu s opatřeními pro zachování a řízení zdrojů IOTC. Od rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 Šrí Lanka nezakázala svým plavidlům provádět nezákonný rybolov na volném moři ani bezodkladně nepřijala právní předpisy umožňující rybolov na volném moři a vydávání povolení k rybolovu na volném moři, aby tak zabránila nezákonnému rybolovu svými rybářskými plavidly. Šrí Lanka místo toho 5. listopadu 2013 konečně přijala revidovaný zákon o rybolovu umožňující rybolov na volném moři. Byly vypracovány prováděcí právní předpisy pro vydávání povolení pro plavidla na volném moři, jež byly přijaty v září 2014, ovšem (podle podání příslušných orgánů) nebyly dosud provedeny. Šrí Lanka rovněž omezila počet plavidel působících v IOTC z 3 307 na 1 758, tato plavidla však stále provádí rybolov na základě správního povolení pro rybolov na volném moři, a nikoli na základě zákonného povolení. V tomto ohledu je třeba připomenout, že v souladu s čl. 18 odst. 3 písm. b) bodem ii) Dohody Organizace spojených národů o rybích populacích (4) (UNFSA) musí stát vlajky přijmout opatření zakazující jeho plavidlům rybolov na volném moři, pokud nemají řádné povolení nebo schválení k provádění rybolovu. Uvedená situace jednoznačně dokládá, že Šrí Lanka nepostupuje v souladu se svou mezinárodní právní odpovědností jakožto státu vlajky.
(37)
Od vydání rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 byla podle informací získaných IOTC (5) v roce 2013 pobřežními státy zachycena tři plavidla plující pod šrílanskou vlajkou - Malshiri No. 1, Gold Marine 5 a Lakpriya 2, která pravděpodobně prováděla rybolov NNN. Připomíná se, že podle čl. 18 odst. 1 a 2 dohody UNFSA je stát vlajky odpovědný za svá plavidla provozovaná na volném moři. Kromě toho v souladu s článkem 118 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu (UNCLOS) musí státy spolupracovat na zachování a řízení živých zdrojů; tuto povinnost jednoznačně narušuje přítomnost loďstva v IOTC bez zákonného povolení k rybolovu, které tak provádí rybolov NNN ve smyslu definice v článku 2 nařízení o rybolovu NNN.
(38)
V roce 2013 bylo navíc během kontroly při tranzitu přes území výlučné ekonomické zóny (EEZ) pobřežního státu zjištěno, že 13 dalších šrílanských plavidel nesplňuje opatření pro zachování a řízení živých zdrojů IOTC. Komise se domnívá, že pokračující rybolov prováděný plavidly Šrí Lanky, který je v rozporu s opatřeními pro zachování a řízení IOTC, představuje jednoznačný doklad, že Šrí Lanka neplní své povinnosti, které pro ni jako pro stát vlajky vyplývají z mezinárodního práva, jak je uvedeno v 37. bodě odůvodnění.
(39)
Situace rovněž dokládá neschopnost Šrí Lanky zajistit, aby se rybářská plavidla oprávněná plout pod její vlajkou nezapojovala do rybolovu NNN ani tento rybolov nepodporovala, což je v rozporu s bodem 34 IPOA-NNN, ve kterém se stanoví, že státy by měly zajistit, aby se rybářská plavidla oprávněná plout pod jejich vlajkou nezapojovala do rybolovu NNN ani tento rybolov nepodporovala. Kromě toho je existence plavidel plujících pod šrílanskou vlajkou, jak je uvedeno v 36. až 38. bodě odůvodnění, rovněž známkou nesplnění povinností ze strany Šrí Lanky vyplývajících z čl. 19 odst. 1 a 2 dohody UNFSA, kde se stanoví, že stát vlajky musí zajistit, aby plavidla plující pod jeho vlajkou dodržovala předpisy pro zachování a řízení zdrojů regionálních organizací pro řízení rybolovu.
(40)
Komise rovněž zjistila, že Šrí Lanka nemůže přijmout vhodná opatření k zabránění opakujícímu se rybolovu NNN kvůli nedostatkům ve svém právním rámci. Komise proto v rámci akčního plánu navrhla, aby byl proveden přezkum právního rámce pro zajištění dodržování mezinárodních závazků ve vztahu k volnému moři, a to za účelem odstranění nedostatku příslušných provozních prostředků určených k účinnému sledování šrílanského zámořského loďstva a vytvoření odrazujícího sankčního systému.
(41)
Jak již bylo uvedeno v 36. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, Šrí Lanka přijala v listopadu 2013 revidovaný zákon o rybolovu umožňující jejím plavidlům provádět rybolov mimo výlučnou ekonomickou zónu Šrí Lanky. Avšak zákon potřebný pro provádění systému udělování povolení pro rybolov na volném moři je stále ve fázi návrhu, a proto není použitelný. Povolení jsou v současné době vydávána na základě správních rozhodnutí, bez předchozího vymezení postupů a nesystémovým způsobem. Kromě toho revidovaný zákon o rybolovu rovněž stanoví větší sankce za rybolov NNN, které by mohly být považovány za odrazující, pouze pro část šrílanského zámořského loďstva (zejména pro malé lodě, které loví mimo šrílanskou výlučnou ekonomickou zónu a pro které by mohly být sankce považovány za vhodné vzhledem k omezené rybolovné kapacitě těchto plavidel). Avšak šrílanská flotila větších plavidel (o délce větší než 24 m) se v letech 2013 a 2014 rozrostla a výši sankcí, které stanoví nový zákon o rybolovu pro tuto část flotily, nelze již považovat za odrazující; rybolovná kapacita těchto plavidel je 10-20krát větší než u menších plavidel. Současné právní předpisy (6) počítají s maximální pokutou ve výši 8 429 EUR (1 500 000 LKR (7)), kterou nelze považovat za účinnou z hlediska zajištění dodržování opatření a odrazování od jejich dalšího porušování a která nepřipraví pachatele o výhody vyplývající z jejich nezákonné činnosti. Výši těchto sankcí nelze pokládat za splňující požadavky čl. 19 odst. 2 dohody UNFSA, v němž se mimo jiné stanoví, že sankce by měly být dostatečně přísné a měly by připravovat pachatele o zisky vyplývající z jejich nezákonné činnosti. Komise se proto domnívá, že sankční systém zavedený Šrí Lankou je zjevně nepřiměřený a jednoznačně neodpovídá závažnosti možných porušení pravidel, možnému dopadu porušení pravidel na zdroje a případnému prospěchu, který může z takové nezákonné činnosti vyplývat.
(42)
Opatření přijatá Šrí Lankou jsou proto s ohledem na její povinnosti státu vlajky nedostatečná pro dosažení souladu s článkem 118 úmluvy UNCLOS a s články 18, 19 a 20 dohody UNFSA.
(43)
Vzhledem k 292. až 299. bodu odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 a vzhledem k vývoji po 15. listopadu 2012 zastává Komise názor, že na základě ustanovení čl. 31 odst. 3 a čl. 31 odst. 4 písm. a) nařízení o rybolovu NNN neplní Šrí Lanka povinnosti, které pro ni jako pro stát vlajky vyplývají z mezinárodního práva ohledně plavidel provádějících rybolov NNN a rybolovu NNN prováděného rybářskými plavidly plujícími pod její vlajkou nebo jejími státními příslušníky, a nepřijala dostatečná opatření, aby čelila doloženému a opakujícímu se rybolovu NNN prováděnému plavidly, která dříve plula pod její vlajkou.
3.2. Špatná spolupráce a nepřijetí donucovacích opatření (čl. 31 odst. 5 písm. b), c) a d) nařízení o rybolovu NNN)
(44)
Jak je popsáno v 302. až 311. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012, Komise provedla analýzu toho, zda Šrí Lanka účinně spolupracuje s Komisí na vyšetřování rybolovu NNN a s ním spojených činností.
(45)
Pokud jde o plavidla uvedená v 293. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012, Šrí Lanka byla - jak vyplývá z 296. bodu odůvodnění uvedeného rozhodnutí - povinna podávat každý měsíc zprávy o opatřeních přijatých vůči těmto plavidlům. Tyto zprávy byly předloženy pouze v 9 z 12 měsíců v roce 2013 a pouze ve 2 ze 4 měsíců v roce 2014. V rozporu s ustanoveními článku 20 dohody UNFSA, podle kterého musí státy spolupracovat buď přímo, nebo prostřednictvím regionálních organizací pro řízení rybolovu, aby zajistily dodržování opatření pro zachování a řízení zdrojů přijatá regionálními organizacemi pro řízení rybolovu a jejich vymáhání, Šrí Lanka nesplnila své povinnosti vyplývající z mezinárodního práva, pokud jde o mezinárodní spolupráci a donucování.
(46)
Jak je uvedeno v 302. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 a výše v 45. bodě odůvodnění, Šrí Lanka nesplnila své povinnosti vůči IOTC měsíčně podávat zprávy v souvislosti s 13 šrílanskými plavidly, u nichž se předpokládá, že jsou zapojena do rybolovu NNN, která však nejsou zařazena na seznam IOTC. Šrí Lanka proto neprokázala splnění podmínek čl. 94 odst. 2 písm. b) úmluvy UNCLOS, v němž se stanoví, že stát vlajky přejímá pod svou jurisdikci v rámci svých vnitrostátních právních předpisů každé plavidlo plující pod jeho vlajkou, jeho velitele, důstojníky i posádku.
(47)
Komise dále zkoumala, jak je uvedeno v 306. až 307. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012, zda Šrí Lanka přijala účinná donucovací opatření vůči provozovatelům plavidel odpovědným za provádění rybolovu NNN a zda byly použity dostatečně přísné sankce, aby připravily pachatele o zisky vyplývající z tohoto rybolovu.
(48)
Jak bylo vysvětleno v 41. bodě odůvodnění v návaznosti na rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012, na Šrí Lance nebyl zaveden odrazující sankční systém pro segment velkých plavidel šrílanské flotily. Stávající soubor sankcí není v souladu s požadavky čl. 19 odst. 2 dohody UNFSA, v němž se mimo jiné stanoví, že sankce by měly být dostatečně přísné a měly by připravovat pachatele o zisky vyplývající z jejich nezákonné činnosti.
(49)
Dostupné důkazy stále potvrzují, že Šrí Lanka neplní své povinnosti podle mezinárodního práva, co se týče účinných donucovacích opatření. V tomto ohledu, jak bylo vysvětleno v 36. až 38. bodě odůvodnění, pokračující rybolov prováděný plavidly Šrí Lanky, který je v rozporu s opatřeními pro zachování a řízení IOTC, svědčí o tom, že Šrí Lanka neplní povinnosti vůči svým plavidlům provádějícím činnost na volném moři, jak je stanoveno v čl. 18 odst. 1 a 2 dohody UNFSA.
(50)
Jak bylo zdůrazněno v 309. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012, úroveň rozvoje Šrí Lanky nelze považovat za činitel narušující schopnost příslušných orgánů spolupracovat s ostatními zeměmi a usilovat o vymáhání. Vyhodnocení konkrétních překážek rozvoje je dále uvedeno v 65. až 67. bodě odůvodnění.
(51)
Opatření přijatá Šrí Lankou jsou proto s ohledem na její povinnosti státu vlajky nedostatečná pro dosažení souladu s čl. 94 odst. 2 písm. b) úmluvy UNCLOS a s články 18 a 19 dohody UNFSA.
(52)
S ohledem na 302. až 311. bod odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 a vývoj po 15. listopadu 2012 se Komise domnívá, že v souladu s čl. 31 odst. 3 a čl. 31 odst. 5 písm. b), c) a d) nařízení o rybolovu NNN Šrí Lanka neplní povinnosti, které jsou jí uloženy v rámci mezinárodního práva jako státu vlajky v souvislosti se spoluprací a donucovacími opatřeními.
3.3. Nedodržování mezinárodních pravidel (čl. 31 odst. 6 nařízení o rybolovu NNN)
(53)
Jak je popsáno v 314. až 334. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012, Komise provedla analýzu veškerých důležitých informací týkajících se statusu Šrí Lanky jako smluvní strany IOTC. Komise proto provedla analýzu veškerých informací, které považovala za důležité ve vztahu k dohodě Šrí Lanky o uplatňování opatření na zachování a řízení přijatých komisí IOTC v návaznosti na rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012.
(54)
Připomíná se, že od rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 vydala komise IOTC výroční zprávy o plnění požadavků pro léta 2013 (8) a 2014 (9), z nichž vyplývá, že v letech 2012 a 2013 Šrí Lanka požadavky stále neplnila nebo je plnila jen částečně.
(55)
Pokud jde o zprávu o plnění požadavků pro rok 2013, Šrí Lanka nepředložila některé z požadovaných informací v oblasti statistiky a některých opatření pro zachování a řízení.
(56)
Zejména, pokud jde o usnesení IOTC 10/08 (10) o seznamu aktivních plavidel, Šrí Lanka neposkytla informace o mezinárodní rádiové volací značce pro každé plavidlo. Pokud jde o usnesení IOTC č. 06/03 (11) o přijetí systému sledování plavidel (VMS), Šrí Lanka nevybavila svá plavidla o celkové délce větší než 15 metrů systémy VMS a nevybudovala středisko pro sledování rybolovu (FMC). Šrí Lanka rovněž nepředložila povinnou zprávu o pokroku systému VMS. Pokud jde o usnesení IOTC 10/02 (12) o povinných statistických požadavcích, Šrí Lanka neposkytla údaje o četnosti a velikosti pro pobřežní rybolov a údaje o nominálních odlovech, údaje o úlovku a intenzitě rybolovu a četnosti a velikosti podle normy požadované tímto usnesením pro pobřežní rybolov, hladinný lov a rybolov pomocí dlouhých lovných šňůr. Pokud jde o usnesení IOTC 05/05 (13) o předkládání údajů týkajících se žraloků, tyto požadavky splnila Šrí Lanka jen částečně, protože údaje o úlovcích pro tenatové sítě a dlouhé lovné šňůry jsou uvedeny společně.Pokud jde o usnesení IOTC 12/05 (14) o překládkách v přístavu, nepředložila Šrí Lanka povinnou zprávu.Pokud jde o usnesení IOTC 11/04 o pozorovatelích (15), Šrí Lanka neprovedla regionální programy pozorovatelů, jak požaduje toto usnesení. Šrí Lanka zejména nevytvořila program pozorovatelů v povinném rozsahu 5 % na moři pro plavidla delší než 24 metrů a neplní povinnosti pozorovatelů podávat zprávy.
(57)
Pokud jde o zprávu o plnění požadavků pro rok 2014, Šrí Lanka nepředložila některé z požadovaných informací v oblasti statistiky a některých opatření pro zachování a řízení.
(58)
Zejména, pokud jde o usnesení IOTC 13/02 (16),Šrí Lanka nepřijala právní a správní předpisy, které by stanovily povinné označování vybavení. Pokud jde o usnesení IOTC 13/08 (17), Šrí Lanka nepředložila plán řízení pro lovná zařízení s uzavíracím mechanismem (FAD) ani nebyla přijata žádná právní a správní opatření pro osm plavidel lovících košelkovými nevody v souladu s požadavky usnesení IOTC 12/13 (18). V roce 2014 opět ve vztahu k usnesení 06/03 (19) Šrí Lanka nevybavila svá plavidla o celkové délce větší než 15 metrů systémy VMS a nevybudovala středisko pro sledování rybolovu (FMC) ani nepředložila povinnou zprávu o pokroku systému sledování plavidel (VMS).Pokud jde o usnesení IOTC 10/02 o povinných statistických údajích, neoznámila Šrí Lanka údaje o nominálních odlovech, údaje o úlovku a intenzitě rybolovu a četnosti a velikosti podle normy požadované tímto usnesením.Pokud jde o usnesení IOTC 13/06 (20) a 12/04 (21), Šrí Lanka neprovedla zákaz lovu žraloka dlouhoploutvého ani nezavedla pro plavidla lovící košelkovými nevody povinné vybavení podběráky a pro plavidla používající dlouhé lovné šňůry povinné vybavení nástroji na odříznutí lovné šňůry a vyjmutí háčku. V roce 2014 Šrí Lanka opět ve vztahu k usnesení 11/04 (22) neprovedla programy pozorovatelů, jak požaduje toto usnesení.Šrí Lanka zejména nevytvořila program pozorovatelů v povinném rozsahu 5 % na moři pro plavidla delší než 24 metrů a neplní povinnosti pozorovatelů podávat zprávy. Pokud jde o usnesení IOTC 10/10 (23), Šrí Lanka neposkytla zprávu o dovozu, vykládce a překládce tuňáka a produktů z příbuzných druhů ryb v přístavech.
(59)
Neposkytnutí informací, které požaduje IOTC, a nesplnění povinností IOTC podle 56. a 58. bodu odůvodnění ze strany Šrí Lanky je dokladem toho, že Šrí Lanka nesplnila povinnosti státu vlajky stanovené v úmluvě UNCLOS a v dohodě UNFSA. Zejména neposkytnutí včasných statistických informací, informací o systému VMS, o úlovku a intenzitě, překládkách v přístavu, programu pozorovatelů oslabuje schopnost Šrí Lanky plnit své povinnosti v souladu s články 117 a 118 úmluvy UNCLOS. Tyto články stanoví povinnosti státu přijmout pro své státní příslušníky opatření na zachování živých zdrojů na volném moři a spolupracovat na opatřeních pro zachování a řízení živých zdrojů v oblasti volného moře.
(60)
Jak je uvedeno v 322. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012, během návštěvy Komise na Šrí Lance v listopadu 2010 byla zjištěna řada dalších skutečností, a to zejména pokud jde o chybějící systém VMS a právní předpisy pro podávání zpráv o úlovcích. V 319. a 321. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 jsou v důsledku zpráv o plnění požadavků IOTC pro léta 2011 a 2012 uvedeny další skutečnosti týkající se například chybějícího programu pozorovatelů a špatného podávání zpráv o plavidlech a státních příslušnících, u nichž bylo zjištěno zapojení do rybolovu NNN.V tomto ohledu z informací předložených šrílanskými orgány ve vztahu k právním předpisům v oblasti rybolovu na volném moři, vytvoření funkčního systému VMS, spolehlivého programu pozorovatelů a k evidenci úlovků a podávání zpráv o úlovcích vyplynulo, že orgány nezajistily účinnou a účelnou kontrolu a sledování plavidel plujících pod vlajkou Šrí Lanky v souladu s mezinárodními závazky. Šrí Lanka, jak je uvedeno v 36., 40. a 41. bodě odůvodnění, byla především vyzvána, aby vypracovala podrobný právní rámec umožňující rybolov na volném moři společně s povoleními k rybolovu na volném moři a aby splnila usnesení IOTC, a to zejména pokud jde o sledování, kontrolu a dohled nad vlastní flotilou, včetně systému VMS, lodního deníku a systému podávání zpráv o úlovcích a programu pozorovatelů.Pokud jde o právní předpisy v oblasti rybolovu na volném moři, byl změněn zákon o rybolovu, aby umožňoval rybolov na volném moři, a bylo navrženo prováděcí nařízení k vydávání povolení, jež bylo nakonec přijato v září 2014. Jelikož však bylo dané prováděcí nařízení přijato až v září 2014 a nedostává se informací o tom, jak bude provedeno, jsou v současnosti vydávána pouze administrativní povolení, přičemž šrílanská plavidla jsou provozována bez systému VMS. Pokud jde o regionální program pozorovatelů, z dokumentů poskytnutých šrílanskými orgány vyplynulo, že i přes výběr a přijetí několika inspektorů nebude velká část loďstva pokryta z důvodu malého počtu inspektorů (45) v poměru k velkému počtu plavidel (1 758 v rejstříku plavidel IOTC). Šrí Lanka však nepředložila žádné návrhy na řešení tohoto vážného problému v kontextu IOTC, v důsledku kterého není odpovídajícím způsobem zajištěno pokrytí loďstva plujícího pod šrílanskou vlajkou na volném moři kvůli nedostatečným prostředkům pro inspekci.V tomto ohledu je třeba připomenout, že Šrí Lanka má vážné problémy při vykazování údajů pro IOTC, což ohrožuje schopnost země vykonávat povinnosti státu vlajky.
(61)
Pokud jde o systém VMS, jak je uvedeno v 316., 321. a 322. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 a v 60. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, Komise připomíná různé problémy, na které upozorňuje IOTC. V návaznosti na rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 Šrí Lanka uvedla, že se nachází v procesu zavádění systému VMS. Předložila Komisi právní předpisy prokazující požadavek na transpondér na palubě od 1. listopadu 2011 a uvedla, že už byl vybrán poskytovatel služeb. Nebylo však zajištěno financování a jednání mezi šrílanskými orgány a příslušnými finančními institucemi probíhají už déle než 18 měsíců. Jednání se týkají podmínek úvěru na nákup a instalaci FMC a poskytování finanční pomoci provozovatelům při instalaci a provozování systému VMS v přiměřené lhůtě pro celou flotilu provádějící rybolov na volném moři. V důsledku toho není na Šrí Lance zřízeno středisko FMC. Systém VMS je navíc stále ve vývoji a nebyl dosud uveden do provozu. Komise během své návštěvy v lednu 2014 zjistila, jak potvrzuje následné podání Šrí Lanky a zprávy o plnění požadavků IOTC pro léta 2013 a 2014, že rybářská plavidla Šrí Lanky stále nejsou vybavena systémem VMS. Pokud jde o soulad s požadavky IOTC na systém VMS, existují rozpory mezi zprávami o plnění požadavků IOTC pro léta 2013 a 2014 a kroky Šrí Lanky. Zprávy o plnění požadavků uvádějí údaje o částečném plnění, zatímco z informací poskytnutých Šrí Lankou jednoznačně vyplývá, že nedošlo k žádné skutečné realizaci systému VMS. Šrí Lanka proto nesplňuje podmínky stanovené v čl. 18 odst. 3 písm. g) dohody UNFSA s ohledem na údaje o schopnosti šrílanských orgánů v oblasti sledování, kontroly a dohledu, zejména provozní schopnosti řídit vlastní flotilu a schopnosti vývoje a realizace funkčního systému VMS.
(62)
Ze skutečností uvedených v oddílu 3.3 vyplývá, že Šrí Lanka porušuje podmínky čl. 18 odst. 3 dohody UNFSA.
(63)
Šrí Lanka proto s ohledem na své povinnosti státu vlajky nesplňuje dostatečně podmínky článku 117, 118 úmluvy UNCLOS a čl. 18 odst. 3 dohody UNFSA.
(64)
S ohledem na 314. až 334. bod odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 a vývoj po přijetí tohoto rozhodnutí se Komise domnívá, že v souladu s čl. 31 odst. 3 a 6 nařízení o rybolovu NNN Šrí Lanka neplní své povinnosti, které má podle mezinárodního práva, co se týče mezinárodních pravidel, předpisů a opatření pro zachování a řízení zdrojů.
3.4. Zvláštní omezení rozvojových zemí
(65)
Připomíná se, že podle ukazatele lidského rozvoje zavedeného OSN (24) je Šrí Lanka považována za zemi na středním stupni lidského rozvoje (92. místo ze 186 zemí). Potvrzuje to i příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1905/2006 (25), kde je Šrí Lanka uvedena v kategorii zemí s nižšími středními příjmy.
(66)
Jak je uvedeno v 337. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012, nebylo možno zjistit žádný průkazný důvod, který by naznačoval, že skutečnost, že Šrí Lanka neplní povinnosti vyplývající pro ni z mezinárodního práva, je důsledkem nedostatečného rozvoje. Po 15. listopadu 2012 nebyl předložen žádný další konkrétní důkaz, který by prokazoval, že zjištěné nedostatky jsou důsledkem nedostatečné kapacity a správní infrastruktury.
(67)
S ohledem na 336. až 337. bod odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 a vývoj po 15. listopadu 2012 se Komise domnívá, že v souladu s čl. 31 odst. 7 nařízení o rybolovu NNN stav rozvoje a celková výkonnost Šrí Lanky v oblasti rybolovu nejsou nepříznivě ovlivněny její úrovní rozvoje.
4. ZÁVĚR TÝKAJÍCÍ SE URČENÍ NESPOLUPRACUJÍCÍ TŘETÍ ZEMĚ
(68)
S ohledem na závěry týkající se skutečnosti, že Šrí Lanka neplní povinnosti vyplývající z mezinárodního práva pro stát vlajky, stát přístavu, pobřežní stát nebo stát trhu a nepřijímá kroky směřující k předcházení, potírání a odstranění rybolovu NNN, měla by být v souladu s článkem 31 nařízení o rybolovu NNN určena jako země, kterou Komise považuje za nespolupracující třetí zemi v boji proti rybolovu NNN.
(69)
Podle čl. 18 odst. 1 písm. g) nařízení o rybolovu NNN jsou příslušné orgány členských států povinny odmítnout dovoz produktů rybolovu do Unie, aniž by musely žádat dodatečné důkazy nebo posílat žádost o pomoc státu vlajky, pokud si jsou vědomy, že osvědčení o úlovku potvrdily orgány státu vlajky určeného v souladu s článkem 31 uvedeného nařízení jako nespolupracující stát. Nepříznivý dopad na obchod by měl nastávat pokud možno co nejpozvolněji s cílem usnadnit - během období mezi dnem vstupu tohoto prováděcího rozhodnutí Komise v platnost a případnými opatřeními přijatými Radou - přizpůsobení dotčených stran nové situaci a s cílem poskytnout hospodářským subjektům, mimo jiné i malým a středním podnikům, vzhledem ke zvláštním vlastnostem produktů rybolovu ze Šrí Lanky a ke zvláštním vlastnostem dodavatelů na Šrí Lance, dostatek času na přizpůsobení. V důsledku toho by uplatňování tohoto rozhodnutí mělo být odloženo o tři měsíce. Tento odklad by neměl mít žádný dopad na potřebu rychlých opatření ze strany Rady pro urychlené řešení situace na Šrí Lance v souvislosti s rybolovem NNN.
(70)
Je třeba prohlásit, že určení Šrí Lanky jako země, kterou Komise pro účely tohoto rozhodnutí považuje za nespolupracující, nebrání tomu, aby Komise nebo Rada učinily jakýkoli následný krok za účelem vypracování seznamu nespolupracujících zemí.
(71)
V případě, že Rada zařadí Šrí Lanku na seznam nespolupracujících zemí podle článku 33 nařízení o NNN, toto předcházející rozhodnutí o určení se stane zastaralým.
5. POSTUP PROJEDNÁVÁNÍ VE VÝBORU
(72)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Šrílanská demokratická socialistická republika je určena jako třetí země, kterou Komise považuje za nespolupracující třetí zemi v boji proti nezákonnému, nehlášenému a neregulovanému rybolovu.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 14. ledna 2015.
V Bruselu dne 14. října 2014.
DÉCISION D'EXÉCUTION DE LA COMMISSION
du 14 octobre 2014
relative au recensement d'un pays tiers que la Commission considère comme pays tiers non coopérant en application du règlement (CE) no 1005/2008 du Conseil établissant un système communautaire destiné à prévenir, à décourager et à éradiquer la pêche illicite, non déclarée et non réglementée
(2014/715/UE)
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l'Union européenne,
vu le règlement (CE) no 1005/2008 du Conseil du 29 septembre 2008 établissant un système communautaire destiné à prévenir, à décourager et à éradiquer la pêche illicite, non déclarée et non réglementée, modifiant les règlements (CEE) no 2847/93, (CE) no 1936/2001 et (CE) no 601/2004 et abrogeant les règlements (CE) no 1093/94 et (CE) no 1447/1999 (1), et notamment son article 31,
considérant ce qui suit:
1. INTRODUCTION
(1)
Le règlement (CE) no 1005/2008 (ci-après le «règlement INN») établit un système de l'Union destiné à prévenir, à décourager et à éradiquer la pêche illicite, non déclarée et non réglementée (pêche INN).
(2)
Le chapitre VI du règlement INN définit la procédure relative au recensement des pays tiers non coopérants, aux démarches envers les pays reconnus comme pays tiers non coopérants, à l'établissement d'une liste des pays tiers non coopérants, au retrait de la liste des pays tiers non coopérants, à la publication de la liste des pays tiers non coopérants et aux mesures d'urgence éventuelles.
(3)
En vertu de l'article 31 du règlement INN, la Commission européenne peut recenser les pays tiers qu'elle considère comme non coopérants dans le cadre de la lutte contre la pêche INN. Un pays tiers peut être reconnu comme non coopérant s'il ne s'acquitte pas des obligations relatives aux mesures à prendre pour prévenir, décourager et éradiquer la pêche INN que le droit international lui impose en sa qualité d'État du pavillon, d'État du port, d'État côtier ou d'État de commercialisation.
(4)
Le recensement des pays tiers non coopérants est fondé sur l'examen de toutes les informations mentionnées à l'article 31, paragraphe 2, du règlement INN.
(5)
Conformément à l'article 33 du règlement INN, le Conseil peut établir une liste des pays non coopérants. Les mesures prévues à l'article 38 du règlement INN s'appliquent à ces pays.
(6)
En application de l'article 20, paragraphe 1, du règlement INN, les États tiers du pavillon sont invités à notifier à la Commission les mécanismes nationaux destinés à la mise en œuvre, au contrôle et à l'application des lois, des réglementations et des mesures de conservation et de gestion auxquelles sont soumis leurs navires de pêche.
(7)
En application de l'article 20, paragraphe 4, du règlement INN, la Commission assure une coopération administrative avec les pays tiers dans les domaines relevant de la mise en œuvre des dispositions relatives aux certificats de capture dudit règlement.
(8)
Conformément à l'article 32 du règlement INN, la Commission, par sa décision du 15 novembre 2012 (2) (ci-après la «décision du 15 novembre 2012»), a notifié à huit pays tiers la possibilité qu'ils soient recensés comme pays tiers non coopérants en application du règlement INN.
(9)
Dans sa décision du 15 novembre 2012, la Commission a inclus les informations concernant les principaux éléments et raisons d'une telle reconnaissance préliminaire.
(10)
Le 15 novembre 2012 également, la Commission a informé les huit pays tiers, par lettres séparées, du fait qu'elle étudiait la possibilité de les recenser comme pays tiers non coopérants. La décision du 15 novembre 2012 était jointe à ces lettres.
(11)
Dans ces lettres, la Commission soulignait que, afin d'éviter d'être recensés et proposés pour une inscription officielle sur la liste des pays tiers non coopérants, comme prévu respectivement aux articles 31 et 33 du règlement INN, les pays tiers concernés étaient invités à élaborer et mettre en œuvre, en étroite coopération avec la Commission, un plan d'action visant à remédier aux lacunes constatées dans la décision du 15 novembre 2012. Une mise en œuvre efficace et en temps utile du plan d'action par les pays concernés aurait pu leur éviter d'être reconnus comme pays tiers non coopérants et proposés pour l'inscription sur la liste finale.
(12)
En conséquence, la Commission a invité les huit pays tiers concernés: i) à prendre toutes les mesures nécessaires pour mettre en œuvre les actions prévues dans les plans d'action proposés par la Commission; ii) à évaluer la mise en œuvre des actions prévues dans les plans d'action proposés par la Commission; iii) à transmettre à la Commission, tous les six mois, des rapports détaillés sur l'évaluation de la mise en œuvre de chaque action, notamment pour ce qui est de l'efficacité globale et/ou individuelle de ces actions à assurer un système de contrôle des pêches totalement conforme.
(13)
Les huit pays tiers concernés ont eu la possibilité de répondre par écrit aux questions explicitement mentionnées dans la décision de la Commission, ou de communiquer toute autre information pertinente. Ces pays ont été autorisés à présenter des éléments de preuve afin de réfuter ou de compléter les faits invoqués dans la décision du 15 novembre 2012 ou à adopter, le cas échéant, un plan d'action destiné à améliorer la situation et des mesures pour remédier à la situation. Les huit pays ont été assurés de leur droit de demander ou de fournir des informations complémentaires.
(14)
Par sa décision et ses lettres du 15 novembre 2012, la Commission a donc engagé un processus de dialogue avec les huit pays tiers et a fait savoir qu'elle considérait qu'un délai de six mois était en principe suffisant pour parvenir à un accord sur cette question.
(15)
La Commission a continué à recueillir et à vérifier toutes les informations qu'elle jugeait nécessaires. Les observations orales et écrites présentées par les huit pays tiers à la suite de la décision du 15 novembre 2012 ont été examinées et prises en compte. Les huit pays ont été tenus informés oralement ou par écrit des considérations de la Commission.
(16)
La République socialiste démocratique de Sri Lanka (ci-après «Sri Lanka») n'a pas réfuté les faits invoqués par la Commission et n'a pas non plus mis en œuvre le plan d'action visant à rectifier la situation.
(17)
La présente décision d'exécution de la Commission recensant Sri Lanka comme un pays tiers que la Commission considère comme non coopérant dans la lutte contre la pêche INN fait suite à une procédure d'enquête et de dialogue menée dans le contexte de la mise en œuvre du règlement INN. Cette procédure répondait aux exigences de fond et de procédure définies dans ledit règlement, qui portent notamment sur les obligations qui incombent au pays tiers en vertu du droit international en tant qu'État du pavillon, État du port, État côtier ou État de commercialisation afin de prévenir, de décourager et d'éradiquer la pêche INN.
(18)
La décision d'exécution de la Commission recensant Sri Lanka comme un pays tiers que la Commission considère comme pays tiers non coopérant dans la lutte contre la pêche INN comporte les conséquences prévues à l'article 18, paragraphe 1, point g), du règlement INN.
2. PROCÉDURE CONCERNANT SRI LANKA
(19)
Le 15 novembre 2012, la Commission a averti Sri Lanka, en application de l'article 32 du règlement INN, qu'elle envisageait la possibilité de reconnaître Sri Lanka comme un pays tiers non coopérant (3).
(20)
La Commission a invité Sri Lanka à élaborer, en étroite coopération avec ses services, un plan d'action visant à remédier aux lacunes constatées dans la décision du 15 novembre 2012.
(21)
Les principales lacunes recensées par la Commission dans la proposition de plan d'action concernaient plusieurs défauts de mise en œuvre d'obligations de droit international, liés notamment au défaut d'adoption d'un cadre juridique adéquat, à l'absence d'un suivi adéquat et efficace, à l'absence d'un mécanisme d'observateurs, à l'absence d'un système de sanctions dissuasif et à une mise en œuvre incorrecte du système de certification des captures. D'autres lacunes recensées concernent, de manière plus générale, le respect des obligations internationales, parmi lesquelles les recommandations et les résolutions des organisations régionales de gestion des pêches (ORGP). Le non-respect de recommandations et de résolutions émanant d'organismes compétents, telles que le plan d'action international contre la pêche illicite, non déclarée et non réglementée des Nations unies (PAI-INN), a également été constaté. Toutefois, le non-respect de recommandations et de résolutions non contraignantes a été retenu comme simple élément de preuve et non comme base au recensement.
(22)
Par sa communication du 14 décembre 2012, Sri Lanka a informé la Commission des dispositifs institutionnels mis en place afin de remédier aux lacunes constatées dans la proposition de plan d'action.
(23)
Sri Lanka a transmis des observations écrites les 31 décembre 2012 et 4 janvier 2013.
(24)
Par un courrier du 7 février 2013, la Commission a demandé à Sri Lanka de fournir des informations actualisées sur les points clés de la proposition de plan d'action.
(25)
Le 13 mars 2013, les autorités sri-lankaises ont communiqué: i) une lettre d'accompagnement et une lettre explicative; ii) un calendrier à jour de toutes les mesures à prendre par Sri Lanka; iii) des informations actualisées sur les points clés de la proposition de plan d'action; iv) le plan d'action national 2013 de lutte contre la pêche INN; v) des informations à jour sur les procédures administratives et les lignes directrices relatives à l'utilisation des certificats de capture; vi) le budget alloué en 2013 à la création, dans l'aéroport, d'un bureau secondaire du service chargé du contrôle de la qualité au sein du ministère de la pêche et du développement des ressources aquatiques; vii) des projets de textes de législation révisée concernant le respect des obligations juridiques, le suivi de la flotte de pêche lointaine et les sanctions dissuasives; viii) les actions de sensibilisation au système de certification des captures menées auprès des opérateurs; ix) un système d'inspection et x) des lignes directrices relatives aux procédures d'enquête sur les activités de pêche INN en haute mer.
(26)
Des consultations techniques entre la Commission et Sri Lanka ont eu lieu le 17 avril 2013 à Bruxelles. Au cours de cette réunion, les autorités sri-lankaises ont présenté à la Commission leur récent plan d'action national de lutte contre la pêche INN, ainsi que les mesures prévues pour améliorer le contrôle croisé des informations contenues dans les certificats de capture et la révision engagée du cadre juridique.
(27)
Dans ses communications des 30 mai 2013 et 3 juin 2013, Sri Lanka a souligné son engagement en faveur de la mise en œuvre rapide d'une feuille de route, élaborée par ses soins, parallèlement à l'adoption de modifications législatives visant à renforcer les sanctions applicables à la pêche INN et au lancement de la procédure de passation de marché pour le système de surveillance des navires (VMS).
(28)
Sur la base des progrès constatés au cours de la période allant de novembre 2012 à début juin 2013, la Commission a informé les autorités sri-lankaises, par lettre du 11 juin 2013, qu'elle maintiendrait le dialogue avec Sri Lanka pour une période supplémentaire de neuf mois, jusqu'au 28 février 2014, afin d'obtenir des résultats tangibles permettant de corriger les lacunes mises en évidence dans la décision du 15 novembre 2012 et de mener à terme les actions nécessaires. Cette lettre a été suivie, le 20 juin 2013, d'une proposition actualisée de la Commission concernant le plan d'action.
(29)
Sri Lanka a présenté le 22 août 2013 un rapport d'avancement pour la période allant du 31 mai 2013 au 15 août 2013, puis a communiqué le 28 octobre 2013 des informations sur la procédure d'adoption de la législation modifiée.
(30)
La Commission a rencontré les autorités sri-lankaises concernées les 28, 29 et 30 janvier 2014. Ces autorités ont été tenues informées de l'état d'avancement de la situation, conformément à la décision du 15 novembre 2012 et au plan d'action proposé. Lors de la visite de la Commission, les autorités sri-lankaises avaient la possibilité de faire des déclarations, de fournir les documents pertinents en réponse à la décision du 15 novembre 2012 et d'informer la Commission des derniers progrès sur l'état d'avancement du plan d'action.
(31)
Le 27 mars 2014, Sri Lanka a fourni un autre rapport d'avancement, couvrant la période du 16 août 2013 au 21 mars 2014, et a présenté les documents suivants: i) des informations actualisées sur les points clés de la proposition de plan d'action; ii) un calendrier à jour pour la mise en œuvre du plan d'action national de lutte contre la pêche INN; iii) des lettres du ministère de la pêche et du développement des ressources aquatiques au ministère des affaires extérieures invitant à respecter l'accord de conformité de l'Organisation des Nations unies pour l'alimentation et l'agriculture (FAO) et à enquêter sur les ressortissants participant à la pêche INN sous les pavillons d'autres États; iv) une demande de financement du système VMS et la preuve de l'obligation de disposer d'un transpondeur; v) des informations concernant la formation à la sensibilisation et vi) des exemplaires du journal de bord révisé de 2014 et du plan d'inspection dans les ports des navires de pêche en eau profonde et en haute mer. Les données comprenaient également l'adoption, le 5 novembre 2013, de la nouvelle loi sur la pêche par le Parlement sri-lankais. Le 1er août 2014, Sri Lanka a communiqué un rapport d'avancement supplémentaire, pour la période allant jusqu'à juillet 2014; outre des informations actualisées sur les points clés de la proposition de plan d'action et un calendrier à jour pour la mise en œuvre du plan d'action national de lutte contre la pêche INN, ce rapport contenait également: une lettre du ministère des affaires extérieures au ministère de la pêche et du développement des ressources aquatiques indiquant qu'une copie de l'instrument d'acceptation pour l'adhésion à l'accord de conformité de la FAO sera présentée dès que l'adhésion aura eu lieu; une demande au procureur général de prévoir des sanctions renforcées dans la législation en vigueur; deux lettres des rapporteurs pour avis, accompagnées des projets de réglementation révisée concernant respectivement les opérations de pêche en haute mer et la collecte de données sur les captures de poissons, ainsi qu'un résumé des programmes de sensibilisation des patrons de pêche en haute mer et le rapport de mise en œuvre adressé à la Commission des thons de l'océan Indien (CTOI) concernant un mécanisme régional d'observateurs. Le 29 août 2014, Sri Lanka a fourni des informations complémentaires expliquant les progrès réalisés en ce qui concerne les lacunes constatées (projets de règlements concernant les opérations de pêche en haute mer et la collecte de données sur les captures de poissons, circulaires d'information sur les sanctions appliquées, informations sur les programmes d'observation et d'inspection et informations sur les progrès réalisés en ce qui concerne les lacunes constatées). Dans ses nouvelles communications des 18 et 19 septembre 2014, Sri Lanka a confirmé l'adoption de réglementations relatives aux opérations de pêche en haute mer et à la collecte de données sur les captures de poissons, a indiqué avoir lancé des travaux en interne aux fins de la rédaction d'un mémorandum du cabinet sur un système de sanctions dissuasif et engagé une réflexion sur le respect des règles de la CTOI, et a fourni des informations concernant le journal de bord et la couverture des programmes d'inspection et d'observation, ainsi que des renseignements sur une éventuelle installation, partielle et progressive, de transpondeurs VMS (bien que le contrat avec le contractant ne soit pas encore signé et mis en œuvre) sur ses navires de pêche durant la période allant de janvier 2015 à août 2015.
(32)
La Commission a continué à recueillir et à vérifier toutes les informations qu'elle jugeait nécessaires. Les observations présentées oralement et par écrit par Sri Lanka à la suite de la décision du 15 novembre 2012 ont été examinées et prises en compte, tandis que Sri Lanka a été tenue informée oralement ou par écrit des considérations de la Commission.
(33)
À la lumière des éléments recueillis, comme indiqué aux considérants 34 à 67, la Commission estime que Sri Lanka n'a pas suffisamment pris en compte les préoccupations et lacunes décrites dans la décision du 15 novembre 2012. De plus, Sri Lanka n'a pas pleinement mis en œuvre les mesures envisagées dans le plan d'action d'accompagnement.
3. RECENSEMENT DE SRI LANKA COMME PAYS TIERS NON COOPÉRANT
(34)
Conformément à l'article 31, paragraphe 3, du règlement INN, la Commission a examiné dans quelle mesure Sri Lanka respectait ses obligations internationales en sa qualité d'État du pavillon, d'État du port, d'État côtier ou d'État de commercialisation à la lumière des conclusions tirées dans la décision du 15 novembre 2012 et sur la base des informations pertinentes communiquées par Sri Lanka, du plan d'action proposé ainsi que des mesures prises pour remédier à la situation. Aux fins de cet examen, la Commission a pris en compte les paramètres énumérés à l'article 31, paragraphes 4 à 7, du règlement INN.
3.1. Récurrence de la pêche INN [article 31, paragraphe 4, point a), du règlement INN]
(35)
Comme souligné au considérant 292 de la décision du 15 novembre 2012, la Commission a établi que Sri Lanka ne disposait d'aucune législation prévoyant l'octroi de licences de pêche hauturière.
(36)
Comme indiqué au considérant 296 de la décision du 15 novembre 2012, 13 navires sri-lankais étaient inscrits dans le projet de liste des navires INN de la Commission des thons de l'océan Indien, étant donné qu'ils avaient été surpris en train de pratiquer la pêche en violation des mesures de conservation et de gestion de la CTOI. Depuis la décision du 15 novembre 2012, Sri Lanka n'a pas interdit à ses navires de se livrer à la pêche illicite en haute mer, pas plus qu'elle n'a immédiatement adopté une législation autorisant la pêche en haute mer et la délivrance de licences de pêche en haute mer afin d'éviter les activités de pêche illicites de ses navires de pêche. Le 5 novembre 2013, Sri Lanka a finalement adopté une version révisée de la loi sur la pêche autorisant la pêche hauturière. Elle a préparé les dispositions d'exécution relatives aux licences des navires de pêche en haute mer, lesquelles ont été adoptées en septembre 2014 (d'après les déclarations des autorités sri-lankaises), mais n'ont pas encore été mises en œuvre. Sri Lanka a également ramené de 3 307 à 1 758 navires le nombre de navires pêchant dans la zone relevant de la CTOI, mais ces navires continuent à pêcher avec une licence administrative de pêche en haute mer, sans licence légale. À cet égard, il est rappelé qu'en vertu de l'article 18, paragraphe 3, point b) ii), de l'accord des Nations unies sur les stocks de poissons (UNFSA) (4), un État du pavillon doit prendre des mesures pour interdire la pêche en haute mer par ses navires qui ne sont pas dûment détenteurs d'une licence ou ne sont pas autorisés à pêcher. La situation constatée actuellement prouve clairement que Sri Lanka n'agit pas conformément à ses responsabilités internationales en tant qu'État du pavillon.
(37)
Depuis la décision du 15 novembre 2012, selon les informations fournies par la CTOI (5), trois navires battant pavillon sri-lankais, Malshiri n o 1, Gold Marine 5 et Lakpriya 2, ont été arraisonnés par des États côtiers en 2013 comme étant probablement impliqués dans des activités de pêche INN. Il est rappelé qu'en vertu de l'article 18, paragraphes 1 et 2, de l'UNFSA, l'État du pavillon est responsable de ses navires opérant en haute mer. En outre, conformément à l'article 118 de la convention des Nations unies sur le droit de la mer (CNUDM), un État du pavillon doit coopérer à la conservation et à la gestion des ressources biologiques, ce qui est clairement compromis par la présence de sa flotte opérant dans la zone de compétence de la CTOI sans licences de pêche légales et, donc, en menant des activités de pêche INN au sens de l'article 2 du règlement INN.
(38)
De plus, en 2013, il a été constaté que 13 autres navires sri-lankais, soumis à une inspection alors qu'ils transitaient par la zone économique exclusive (ZEE) d'un État côtier, contrevenaient aux mesures de conservation et de gestion de la CTOI. La Commission considère que le fait que les navires sri-lankais continuent de pêcher en violation des mesures de conservation et de gestion de la CTOI montre clairement, comme indiqué au considérant 37, que Sri Lanka n'a pas assumé les responsabilités que lui impose le droit international en sa qualité d'État du pavillon.
(39)
Cela prouve également que Sri Lanka ne s'assure pas que les navires de pêche autorisés à battre son pavillon ne pratiquent pas ou ne facilitent pas la pêche INN, ce qui n'est pas conforme au point 34 du PAI-INN, qui prévoit que les États doivent s'assurer que les navires de pêche autorisés à battre leur pavillon n'exercent aucune activité de pêche illicite, non déclarée et non réglementée et ne favorisent pas ce type d'activité. En outre, l'existence des navires battant pavillon sri-lankais visés aux considérants 36, 37 et 38 montre également que Sri Lanka ne respecte pas ses obligations au titre de l'article 19, paragraphes 1 et 2, de l'UNFSA, en vertu desquelles l'État du pavillon est tenu de garantir le respect, par les navires battant son pavillon, des règles de conservation et de gestion de l'ORGP.
(40)
La Commission a également estimé que Sri Lanka, en raison des lacunes de son cadre juridique, ne pouvait effectivement pas prendre de mesures adéquates à l'égard de la pêche INN récurrente. Elle a donc suggéré, dans le plan d'action, une révision du cadre juridique en vue de garantir le respect des obligations internationales liées à la haute mer, de remédier à l'absence de moyens opérationnels qui permettraient d'effectuer un suivi effectif de la flotte de pêche lointaine sri-lankaise et de mettre en place un système de sanctions dissuasif.
(41)
Comme indiqué au considérant 36 de la présente décision, Sri Lanka a adopté, en novembre 2013, une loi révisée sur la pêche autorisant ses navires à pêcher en dehors de sa ZEE. Toutefois, l'acte juridique requis pour la mise en œuvre du système de licences de haute mer est encore à l'état de projet et ne s'applique donc pas. Les licences sont actuellement délivrées par l'administration sans une procédure préétablie, d'une manière non systémique. En outre, la loi révisée sur la pêche prévoit des sanctions renforcées applicables aux infractions INN, qui ne pouvaient être considérées comme dissuasives que pour une partie de la flotte de pêche lointaine à Sri Lanka (en particulier pour les petits bateaux qui pêchent en dehors de la ZEE sri-lankaise, pour lesquels les sanctions pourraient être considérées comme appropriées, compte tenu de la capacité de pêche limitée de ces navires). Toutefois, la flotte sri-lankaise de grands navires (de plus de 24 mètres de long) s'est développée en 2013 et 2014, et le niveau des sanctions prévues par la nouvelle loi sur la pêche qui leur est applicable ne peut pas être considéré comme étant dissuasif, ces navires ayant une capacité de pêche 10 à 20 fois plus importante que celle des navires de plus petite taille. La législation actuelle (6) prévoit une amende maximale de 8 429 EUR (soit 1 500 000 LKR) (7), ce qui ne peut pas être considéré comme efficace pour garantir le respect des mesures, décourager les infractions et priver les contrevenants des bénéfices provenant de leurs activités illégales. Par conséquent, un tel niveau de sanctions ne peut être considéré comme conforme à l'article 19, paragraphe 2, de l'UNFSA, qui dispose notamment que les sanctions doivent être suffisamment sévères et priver les contrevenants des bénéfices provenant de leurs activités illicites. La Commission considère donc que le système de sanctions introduit par Sri Lanka est manifestement inadéquat et qu'il n'est, de toute évidence, pas proportionnel à la gravité des infractions possibles, ni à l'impact potentiel des infractions sur les ressources et aux bénéfices potentiels que pourraient engendrer ces activités illicites.
(42)
En conséquence, les actions menées par Sri Lanka au regard de ses obligations en sa qualité d'État du pavillon sont insuffisantes pour satisfaire aux dispositions de l'article 118 de la CNUDM et des articles 18, 19 et 20 de l'UNFSA.
(43)
Eu égard aux considérants 292 à 299 de la décision du 15 novembre 2012 et aux événements postérieurs au 15 novembre 2012, la Commission estime, en application de l'article 31, paragraphe 3 et paragraphe 4, point a), du règlement INN, que Sri Lanka ne s'est pas acquittée des obligations que le droit international lui impose en tant qu'État du pavillon, en ce qui concerne les navires INN et la pêche INN pratiquée ou facilitée par des navires de pêche battant son pavillon ou par certains de ses ressortissants, et qu'elle n'a pas pris des mesures suffisantes pour lutter contre la pêche INN établie et récurrente pratiquée par des navires battant précédemment son pavillon.
3.2. Manquement à l'obligation de coopération et d'exécution [article 31, paragraphe 5, points b), c) et d), du règlement INN]
(44)
Comme décrit aux considérants 302 à 311 de la décision du 15 novembre 2012, la Commission a examiné si Sri Lanka coopérait effectivement avec la Commission dans le cadre des enquêtes et activités connexes.
(45)
En ce qui concerne les navires visés au considérant 293 de la décision du 15 novembre 2012, Sri Lanka était tenue, comme indiqué au considérant 296 de cette décision, de présenter des rapports mensuels sur les mesures prises à l'encontre de ces navires. Ces rapports n'ont effectivement été présentés que pour 9 mois sur 12 en 2013 et pour 2 mois sur 4 en 2014. En contravention avec les dispositions de l'article 20 de l'UNFSA, qui imposent aux États d'enquêter et de coopérer soit directement soit par l'intermédiaire des ORGP, afin de garantir le respect et l'exécution des mesures de conservation et de gestion des ORGP, Sri Lanka a donc manqué aux obligations qui lui incombent en vertu du droit international en matière de coopération internationale et d'exécution.
(46)
Comme indiqué au considérant 302 de la décision du 15 novembre 2012 ainsi qu'au considérant 45 ci-dessus, Sri Lanka n'a pas satisfait à son obligation de présenter des rapports mensuels à la CTOI pour les 13 navires sri-lankais présumés impliqués dans des activités de pêche INN mais non répertoriés par la CTOI. Ainsi, Sri Lanka n'a pas pu prouver qu'elle remplissait les conditions de l'article 94, paragraphe 2, point b), de la CNUDM, qui prévoit qu'un État du pavillon exerce sa juridiction conformément à son droit interne sur tout navire battant son pavillon ainsi que sur le capitaine, les officiers et l'équipage.
(47)
De plus, comme indiqué aux considérants 306 et 307 de la décision du 15 novembre 2012, la Commission a examiné si Sri Lanka avait pris des mesures d'exécution efficaces envers les opérateurs responsables de la pêche INN et si des sanctions d'une sévérité suffisante étaient appliquées pour priver les contrevenants des bénéfices provenant de la pêche INN.
(48)
Comme expliqué au considérant 41, à la suite de l'adoption de la décision du 15 novembre 2012, Sri Lanka n'a pas mis en place un système de sanctions dissuasif pour le segment des navires de grande taille de sa flotte. Le catalogue de sanctions actuel n'est pas conforme à l'article 19, paragraphe 2, de l'UNFSA, qui dispose, entre autres, que les sanctions doivent être suffisamment sévères et priver les contrevenants des bénéfices provenant de leurs activités illégales.
(49)
Les éléments de preuve disponibles confirment que Sri Lanka n'a pas rempli les obligations qui lui incombent en vertu du droit international au regard de mesures d'exécution efficaces. Sur ce point, comme expliqué aux considérants 36, 37 et 38, le fait que des navires continuent de pêcher en violation des mesures de conservation et de gestion de la CTOI montre que Sri Lanka n'a pas assumé ses responsabilités à l'égard de ses navires opérant en haute mer, comme indiqué à l'article 18, paragraphes 1 et 2, de l'UNFSA.
(50)
Comme souligné au considérant 309 de la décision du 15 novembre 2012, le niveau de développement de Sri Lanka ne peut être considéré comme un facteur de nature à affaiblir la capacité des autorités compétentes de coopérer avec d'autres pays et de mettre en œuvre des mesures d'exécution. L'évaluation des contraintes spécifiques pesant sur le développement est décrite plus en détail dans les considérants 65, 66 et 67.
(51)
En conséquence, les actions engagées par Sri Lanka au regard de ses obligations en sa qualité d'État du pavillon sont insuffisantes pour satisfaire aux dispositions de l'article 94, paragraphe 2, point b), de la CNUDM et des articles 18 et 19 de l'UNFSA.
(52)
Eu égard aux considérants 302 à 311 de la décision du 15 novembre 2012 et aux événements postérieurs au 15 novembre 2012, la Commission estime, en application de l'article 31, paragraphe 3 et paragraphe 5, points b), c) et d), du règlement INN, que Sri Lanka ne s'est pas acquittée des obligations qui lui incombent en vertu du droit international en tant qu'État du pavillon, en ce qui concerne les efforts en matière de coopération et d'exécution.
3.3. Non-application des règles internationales (article 31, paragraphe 6, du règlement INN)
(53)
Comme indiqué aux considérants 314 à 334 de la décision du 15 novembre 2012, les services de la Commission ont analysé toutes les informations jugées pertinentes au regard du statut de Sri Lanka en tant que partie contractante de la CTOI. La Commission a, par conséquent, analysé toutes les informations jugées pertinentes au regard de l'engagement pris par Sri Lanka d'appliquer les mesures de conservation et de gestion adoptées par la CTOI à la suite de la décision du 15 novembre 2012.
(54)
Il convient de rappeler que, depuis la décision du 15 novembre 2012, la CTOI a publié des rapports de conformité annuels pour 2013 (8) et 2014 (9), qui montrent que Sri Lanka n'est toujours pas en conformité ou seulement partiellement en conformité au cours des années 2012 et 2013.
(55)
En ce qui concerne le rapport de conformité pour 2013, Sri Lanka n'a pas communiqué certaines informations requises sur les statistiques et sur certaines mesures de conservation et de gestion.
(56)
En particulier, en ce qui concerne la résolution 10/08 de la CTOI (10), pour ce qui est de la liste des navires en activité, Sri Lanka n'a pas fourni les informations requises sur l'indicatif international d'appel radio de chaque navire. En ce qui concerne la résolution 06/03 de la CTOI (11) sur l'adoption d'un système de surveillance des navires, Sri Lanka n'a pas équipé ses navires de plus de 15 mètres de longueur hors tout d'un tel système ni construit de centre de surveillance des pêches (CSP). Sri Lanka n'a pas non plus soumis le rapport d'activité obligatoire sur le système de surveillance des navires. En ce qui concerne la résolution 10/02 de la CTOI (12) sur les statistiques exigibles, Sri Lanka n'a pas communiqué les données relatives à la fréquence des tailles pour la pêche côtière ni communiqué de données sur les captures nominales, sur les captures et l'effort de pêche et sur la fréquence des tailles selon les normes requises par ladite résolution pour la pêche côtière, les pêcheries de surface et la pêche à la palangre. En ce qui concerne la résolution 05/05 de la CTOI (13) relative à l'envoi de données concernant les requins, Sri Lanka ne respecte que partiellement ses obligations, étant donné qu'elle transmet les données des captures de façon combinée pour les filets maillants et les palangres.Pour ce qui est de la résolution 12/05 de la CTOI (14) sur les transbordements au port, Sri Lanka n'a pas soumis le rapport obligatoire.Quant à la résolution 11/04 de la CTOI sur les observateurs (15), Sri Lanka n'a pas mis en œuvre le mécanisme régional d'observateurs exigé par ladite résolution. En particulier, Sri Lanka n'a pas établi le mécanisme d'observateurs pour les 5 % obligatoires en mer en ce qui concerne les navires de plus de 24 mètres de long et ne remplit pas l'obligation faite aux observateurs de présenter des rapports.
(57)
En ce qui concerne le rapport de conformité pour 2014, Sri Lanka n'a pas communiqué certaines informations relatives aux statistiques et à certaines mesures de conservation et de gestion.
(58)
En particulier, en ce qui concerne la résolution 13/02 de la CTOI (16), Sri Lanka n'a adopté aucune législation rendant obligatoire le marquage des engins de pêche. En ce qui concerne la résolution 13/08 de la CTOI (17), Sri Lanka n'a pas présenté de plan de gestion des dispositifs de concentration de poissons (DCP), et aucune mesure légale et administrative n'a été prise pour les huit senneurs à senne coulissante, comme exigé par la résolution 12/13 de la CTOI (18). En 2014 de nouveau, pour ce qui est de la résolution 06/03 de la CTOI (19), Sri Lanka n'a pas équipé ses navires de plus de 15 mètres de longueur hors tout d'un système VMS, ni construit un CSP, et le rapport d'activité obligatoire VMS n'a pas été présenté.Pour ce qui est de la résolution 10/02 de la CTOI relative aux statistiques exigibles, Sri Lanka n'a pas communiqué de données sur les captures nominales, sur les captures et l'effort de pêche et sur la fréquence des tailles selon les normes requises par ladite résolution.En ce qui concerne les résolutions 13/06 (20) et 12/04 (21) de la CTOI, Sri Lanka n'a pas transposé l'interdiction relative aux requins océaniques et n'a pas non plus mis en œuvre les obligations pour les senneurs à senne coulissante d'utiliser des salabres et pour les palangriers, des coupe-lignes et des dégorgeoirs. En 2014 de nouveau, Sri Lanka n'a pas mis en œuvre le mécanisme d'observateurs exigé par la résolution 11/04 (22).En particulier, Sri Lanka n'a pas établi le mécanisme d'observateurs pour les 5 % obligatoires en mer pour les navires de plus de 24 mètres de long et ne répond pas à l'obligation faite aux observateurs de présenter des rapports. En ce qui concerne la résolution 10/10 de la CTOI (23), Sri Lanka n'a pas fourni le rapport concernant les importations, les débarquements, les transbordements dans les ports de thonidés et de produits à base d'espèces apparentées.
(59)
Le fait que Sri Lanka n'a pas fourni à la CTOI les informations requises et n'a pas rempli les obligations prévues par la CTOI visées aux considérants 56 et 58 démontre son incapacité à remplir les obligations établies dans la CNUDM et l'UNFSA qui lui incombent en tant qu'État du pavillon. En particulier, l'absence de communication d'informations en temps utile sur les statistiques, le système VMS, les captures et l'effort de pêche, le transbordement au port et le mécanisme d'observateurs compromet la capacité de Sri Lanka de respecter les obligations qui lui incombent en vertu des articles 117 et 118 de la CNUDM. Ces articles prévoient l'obligation pour les États d'adopter des mesures applicables à leurs ressortissants pour assurer la conservation des ressources biologiques de la haute mer et de coopérer en faveur des mesures de conservation et de gestion des ressources biologiques en haute mer.
(60)
Comme indiqué au considérant 322 de la décision du 15 novembre 2012, un certain nombre d'éléments ont été établis lors de la mission de la Commission à Sri Lanka en novembre 2010, notamment en ce qui concerne l'absence de système VMS et l'absence de législation prévoyant les déclarations de captures. D'autres sujets de préoccupation, comme l'absence de mécanisme d'observateurs et l'insuffisance des notifications sur les navires et les ressortissants recensés comme pratiquant des activités de pêche INN, ont été mentionnés aux considérants 319 et 321 de la décision du 15 novembre 2012 à la suite des rapports de conformité de la CTOI pour 2011 et 2012.À cet égard, les informations présentées par les autorités sri-lankaises concernant la législation relative à la pêche en haute mer, la création d'un système VMS fonctionnel, un mécanisme d'observateurs fiable et un enregistrement et une notification fiables des captures font apparaître que les autorités n'ont pas garanti un contrôle et un suivi efficaces et efficients des navires battant pavillon sri-lankais dans le respect des obligations internationales. En particulier, comme indiqué aux considérants 36, 40 et 41, Sri Lanka a été invitée à élaborer un cadre juridique complet pour autoriser la pêche en haute mer moyennant des licences de pêche en haute mer et le respect des résolutions de la CTOI, notamment en ce qui concerne le suivi, le contrôle et la surveillance de sa flotte, y compris un système VMS, un système de journal de bord et de déclaration des captures et un mécanisme d'observateurs.En ce qui concerne la législation relative à la pêche en haute mer, la loi sur la pêche a été modifiée afin d'autoriser la pêche en haute mer, et un règlement d'exécution concernant la délivrance des licences a été élaboré et adopté en septembre 2014. Toutefois, comme le règlement d'exécution n'a été adopté qu'en septembre 2014 et qu'aucune information n'est disponible quant à sa mise en œuvre, seules des licences administratives sont délivrées, et les navires sri-lankais opèrent sans système VMS. En ce qui concerne le mécanisme régional d'observateurs, il ressort des documents fournis par les autorités sri-lankaises que, malgré la sélection et le recrutement de plusieurs inspecteurs, une grande partie de la flotte ne sera pas couverte en raison du faible nombre d'inspecteurs (45) par rapport au grand nombre de navires (1 758 dans le registre des navires de la CTOI). Sri Lanka n'a toutefois présenté aucune proposition pour résoudre ce problème important dans le cadre de la CTOI, de sorte qu'il n'existe aucune couverture appropriée de la flotte battant pavillon sri-lankais qui opère en haute mer du fait de l'insuffisance des moyens d'inspection.À cet égard, il est rappelé que Sri Lanka rencontre de graves problèmes de communication des données à la CTOI, ce qui compromet la capacité du pays à remplir ses obligations en tant qu'État du pavillon.
(61)
En ce qui concerne le système VMS, comme décrit aux considérants 316, 321 et 322 de la décision du 15 novembre 2012 et au considérant 60 de la présente décision, la Commission rappelle différents problèmes également mis en évidence par la CTOI. À la suite de la décision du 15 novembre 2012, Sri Lanka a déclaré qu'elle était en train de mettre en place son système VMS. Elle a présenté à la Commission la législation prouvant l'exigence d'un transpondeur à bord à compter du 1er novembre 2011 et a indiqué qu'un prestataire de services avait déjà été sélectionné. Cependant, le financement n'était pas en place, et des négociations entre les autorités sri-lankaises et l'institution financière concernée sont en cours depuis plus de 18 mois. Ces négociations portent sur les conditions et les modalités d'un prêt pour acheter et installer un CSP ainsi que pour octroyer aux opérateurs une aide financière aux fins de l'installation et de l'exploitation d'un système VMS dans un délai raisonnable pour l'ensemble de la flotte de pêche en haute mer. En conséquence, Sri Lanka ne dispose pas d'un CSP. En outre, le système VMS est toujours en cours de développement et n'est jamais devenu opérationnel. La Commission a établi, au cours de sa mission en janvier 2014, comme cela a été confirmé par les déclarations ultérieures de Sri Lanka et les rapports de conformité de la CTOI pour 2013 et 2014, que les navires de pêche sri-lankais ne sont toujours pas équipés d'un système VMS. En ce qui concerne la conformité avec les exigences en matière de système VMS de la CTOI, il existe des différences entre les rapports de conformité de la CTOI pour 2013 et 2014 et les actions de Sri Lanka. Les rapports de conformité font état d'une conformité partielle, tandis que les informations fournies par Sri Lanka montrent clairement qu'il n'y a pas eu de mise en œuvre effective d'un système VMS. En conséquence, Sri Lanka ne remplit pas les conditions définies à l'article 18, paragraphe 3, point g), de l'UNFSA au vu des informations recueillies sur les capacités de suivi, de contrôle et de surveillance des autorités sri-lankaises, en particulier en ce qui concerne sa capacité de gérer sa flotte et l'élaboration et la mise en œuvre d'un système VMS fonctionnel.
(62)
Les faits exposés dans la section 3.3 prouvent que Sri Lanka contrevient à l'article 18, paragraphe 3, de l'UNFSA.
(63)
En conséquence, au regard de ses obligations en sa qualité d'État du pavillon, Sri Lanka n'a pas suffisamment satisfait aux dispositions des articles 117 et 118 de la CNUDM et de l'article 18, paragraphe 3, de l'UNFSA.
(64)
Eu égard aux considérants 314 à 334 de la décision du 15 novembre 2012 et des événements postérieurs à ladite décision, la Commission estime, en application de l'article 31, paragraphes 3 et 6, du règlement INN, que Sri Lanka ne s'est pas acquittée des obligations qui lui incombent en tant qu'État du pavillon, en ce qui concerne les règles, les réglementations et les mesures de conservation et de gestion internationales.
3.4. Contraintes spécifiques des pays en développement
(65)
Il est rappelé que, selon l'indice de développement humain des Nations unies (24), Sri Lanka est considérée comme un pays dont le niveau de développement humain est moyen (92e sur 186 pays). Ce niveau est également confirmé par l'annexe II du règlement (CE) no 1905/2006 du Parlement européen et du Conseil (25), dans laquelle Sri Lanka figure dans la catégorie des pays à revenu intermédiaire, tranche inférieure.
(66)
Comme indiqué au considérant 337 de la décision du 15 novembre 2012, aucun élément de preuve convaincant n'a pu être établi qui permette de penser que le non-respect par Sri Lanka des obligations qui lui incombent en vertu du droit international résulte d'un manque de développement. Après le 15 novembre 2012, aucun autre élément de preuve concret supplémentaire n'a été présenté pour attester que les lacunes constatées sont une conséquence du manque de capacités et d'infrastructure administrative.
(67)
Eu égard aux considérants 336 et 337 de la décision du 15 novembre 2012 et à l'évolution de la situation après le 15 novembre 2012, la Commission estime, conformément à l'article 31, paragraphe 7, du règlement INN, que le statut en termes de développement et les résultats globaux de Sri Lanka en ce qui concerne la pêche ne sont pas compromis par son niveau de développement.
4. CONCLUSION RELATIVE AU RECENSEMENT D'UN PAYS TIERS NON COOPÉRANT
(68)
Compte tenu des conclusions énoncées ci-dessus, en ce qui concerne le non-respect par Sri Lanka des obligations relatives aux mesures à prendre pour prévenir, décourager et éradiquer la pêche INN que le droit international lui impose en sa qualité d'État du pavillon, d'État du port, d'État côtier ou d'État de commercialisation, il convient que ce pays soit recensé, conformément à l'article 31 du règlement INN, comme pays tiers que la Commission considère comme non coopérant dans le cadre de la lutte contre la pêche INN.
(69)
Vu l'article 18, paragraphe 1, point g), du règlement INN, les autorités compétentes des États membres sont tenues de refuser l'importation de produits de la pêche dans l'Union sans devoir demander de preuves supplémentaires ou faire une demande d'assistance à l'État du pavillon lorsqu'il est porté à leur connaissance que le certificat de capture a été validé par les autorités d'un État du pavillon reconnu comme État non coopérant conformément à l'article 31 dudit règlement. Il convient que les répercussions négatives sur les échanges commerciaux soient progressives, dans la mesure du possible, afin de faciliter, au cours de la période comprise entre l'entrée en vigueur de la présente décision d'exécution de la Commission et l'adoption de mesures éventuelles par le Conseil, l'adaptation des parties à la nouvelle situation, et de fournir aux opérateurs économiques le temps de s'adapter, compte tenu des caractéristiques particulières des produits de la pêche en provenance de Sri Lanka et des entreprises fournisseuses sri-lankaises, notamment des petites et moyennes entreprises. Par conséquent, il y a lieu de reporter de trois mois l'application de la présente décision. Un tel report ne devrait avoir aucune incidence sur le fait qu'il est nécessaire que le Conseil prenne rapidement des mesures pour remédier à la situation liée à la pêche INN à Sri Lanka.
(70)
Il y a lieu de préciser que le recensement de Sri Lanka comme pays que la Commission considère comme non coopérant aux fins de la présente décision ne préjuge pas des mesures ultérieures que pourrait prendre la Commission ou le Conseil en vue de l'établissement d'une liste des pays non coopérants.
(71)
Au cas où le Conseil inscrirait Sri Lanka sur la liste des pays tiers non coopérants, conformément aux dispositions de l'article 33 du règlement INN, la décision de recensement qui précède deviendrait caduque.
5. COMITOLOGIE
(72)
Les mesures prévues à la présente décision sont conformes à l'avis du comité de la pêche et de l'aquaculture,
A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
La République socialiste démocratique de Sri Lanka est recensée comme pays tiers que la Commission considère comme pays tiers non coopérant dans le cadre de la lutte contre la pêche illicite, non déclarée et non réglementée.
Article 2
La présente décision entre en vigueur le 14 janvier 2015.
Fait à Bruxelles, le 14 octobre 2014.