PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 5. října 2012
o uznání právního a dohledového rámce Spojených států amerických jako rovnocenného požadavkům nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 o ratingových agenturách
(Text s významem pro EHP)
(2012/628/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 ze dne 16. září 2009 o ratingových agenturách (1), a zejména na čl. 5 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Dne 12. června 2009 pověřila Komise Evropský výbor regulátorů trhů s cennými papíry (CESR), jehož úkoly byly převzaty Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy, zřízeným k 1. lednu 2011 nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy) (2) (ESMA), vypracováním odborného posudku v rámci odborného hodnocení právního a dohledového rámce USA pro ratingové agentury.
(2)
Ve svém prvním posudku vydaném dne 21. května 2010 zdůraznil CESR dvě oblasti (kvalita metodik a ratingů a zveřejňování ratingů), v nichž přetrvávají významné rozdíly mezi Spojenými státy a Unií. Po vstupu Doddova-Frankova zákona o reformě finančních trhů a ochraně spotřebitele (Dodd-Frank Wall Street Reform and Consumer Protection Act) v platnost dne 21. července 2010 ESMA aktualizoval svůj odborný posudek pro Komisi a uvedl, že právní a dohledový rámec Spojených států pro ratingové agentury lze nyní považovat za rovnocenný nařízení (ES) č. 1060/2009.
(3)
V souladu s čl. 5 odst. 6 druhým pododstavcem nařízení (ES) č. 1060/2009 je třeba posoudit splnění tří podmínek k tomu, aby bylo možné považovat právní a dohledový rámec třetí země za rovnocenný nařízení (ES) č. 1060/2009.
(4)
Podle první podmínky musí ratingové agentury ve třetí zemi podléhat povolení nebo registraci a musí nad nimi být průběžně vykonáván účinný dohled a být vymáháno, aby dodržovaly stanovené požadavky. Právní a dohledový rámec Spojených států pro ratingové agentury je tvořen zákonem o reformě ratingových agentur z roku 2006 („zákon o ratingových agenturách“, Credit Rating Agency Reform Act), jehož cílem je zvýšit kvalitu ratingů za účelem ochrany investorů a veřejného zájmu podporou odpovědnosti, transparentnosti a hospodářské soutěže v oblasti ratingu, a částmi 15E (3), 17 (4) a 21B písm. a) (5) zákona o obchodování s cennými papíry („zákon o obchodování“, Securities Exchange Act). Operativní ustanovení zákona o ratingových agenturách se stala použitelnými poté, co SEC (americká komise pro cenné papíry) přijala v červnu 2007 řadu pravidel provádějících program pro registraci a dohled nad ratingovými agenturami, které se registrují jako celostátně uznané statisticko-ratingové organizace (Nationally Recognized Statistical Ratings Organizations, NRSRO). S cílem umožnit využívání svých ratingů pro regulatorní účely mají ratingové agentury povinnost registrace u SEC a následně podléhají jejímu průběžnému dohledu. SEC disponuje širokou škálou dohledových pravomocí, které jí umožňují kontrolovat, zda ratingové agentury dodržují své zákonné povinnosti. Tyto pravomoci zahrnují přístup k dokumentům, vedení vyšetřování a provádění kontrol na místě, jakož i pravomoc požadovat přístup k záznamům telefonních hovorů a elektronické komunikace. SEC může tyto pravomoci vykonávat nejen ve vztahu k ratingovým agenturám, ale i ve vztahu k jiným osobám, které se podílejí na výkonu ratingových činností. Část 15E písm. p) bod 3 A zákona o obchodování vyžaduje, aby SEC uskutečnila kontrolu každé NRSRO alespoň jednou ročně a o závěrech této kontroly podala zprávu (6). Pokud SEC zjistí, že NRSRO porušuje některou z povinností vyplývajících z příslušného regulačního rámce, může přijmout celou řadu z toho vyplývajících opatření s cílem ukončit toto porušování. Tato opatření zahrnují pravomoc odebrat registraci, pozastavit využívání ratingů pro regulatorní účely a nařídit ratingové agentuře, aby porušování ukončila. SEC může rovněž uložit ratingovým agenturám za porušení uvedených požadavků vysoké pokuty. NRSRO tudíž podléhají průběžnému účinnému dohledu a vymáhání dodržování požadavků. Dohoda o spolupráci uzavřená mezi ESMA a SEC stanoví výměnu informací, pokud jde o opatření spojená s vymáháním dodržování požadavků a dohledem přijatá ve vztahu k přeshraničně působícím ratingovým agenturám.
(5)
Podle druhé podmínky jsou ratingové agentury ve třetí zemi povinny dodržovat právně závazná pravidla, která jsou rovnocenná pravidlům stanoveným v článcích 6 až 12 a v příloze I nařízení (ES) č. 1060/2009. Právní a dohledový rámec Spojených států splňuje cíle nařízení (ES) č. 1060/2009 týkající se řízení střetů zájmů, organizačních procesů a postupů, které musí být v ratingové agentuře zavedeny, kvality ratingů a metodik jejich vypracování, zveřejňování ratingových hodnocení a všeobecného a pravidelného zveřejňování informací o ratingových činnostech. Rámec Spojených států tudíž poskytuje rovnocennou ochranu ve smyslu čestnosti a poctivosti, transparentnosti, řádné správy a řízení ratingových agentur a spolehlivosti ratingových činností.
(6)
Podle třetí podmínky musí regulatorní režim v třetí zemi bránit orgánům dohledu a dalším orgánům veřejné správy dané třetí země, aby zasahovaly do obsahu ratingů a metodik. V této souvislosti SEC ani žádný jiný orgán veřejné správy v USA nejsou podle zákona oprávněny zasahovat do obsahu ratingů či jejich metodik.
(7)
S ohledem na zkoumané faktory lze konstatovat, že právní a dohledový rámec Spojených států pro ratingové agentury splňuje podmínky stanovené v čl. 5 odst. 6 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1060/2009. Proto je třeba právní a dohledový rámec Spojených států pro ratingové agentury považovat za rovnocenný právnímu a dohledovému rámci stanovenému nařízením (ES) č. 1060/2009. Komise ve spolupráci s ESMA bude i nadále sledovat vývoj právního a dohledového rámce Spojených států pro ratingové agentury a plnění podmínek, na základě nichž bylo toto rozhodnutí přijato.
(8)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Evropského výboru pro cenné papíry,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely článku 5 nařízení (ES) č. 1060/2009 se právní a dohledový rámec Spojených států pro ratingové agentury považuje za rovnocenný požadavkům nařízení (ES) č. 1060/2009.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 5. října 2012.
DÉCISION D'EXÉCUTION DE LA COMMISSION
du 5 octobre 2012
sur la reconnaissance du cadre juridique et du dispositif de surveillance des États-Unis d'Amérique comme étant équivalents aux exigences du règlement (CE) no 1060/2009 du Parlement européen et du Conseil sur les agences de notation de crédit
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
(2012/628/UE)
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
vu le règlement (CE) no 1060/2009 du Parlement européen et du Conseil du 16 septembre 2009 sur les agences de notation de crédit (1), et notamment son article 5, paragraphe 6,
considérant ce qui suit:
(1)
Le 12 juin 2009, la Commission a accordé un mandat au Comité européen des régulateurs des marchés de valeurs mobilières (CERVM), dont les tâches sont assumées par l'Autorité européenne des marchés financiers (AEMF) créée le 1er janvier 2011 conformément au règlement (UE) no 1095/2010 du Parlement européen et du Conseil du 24 novembre 2010 instituant une Autorité européenne de surveillance (Autorité européenne des marchés financiers) (2) afin qu'ils lui rendent un avis au sujet de l'évaluation technique du cadre juridique et du dispositif de surveillance des États-Unis concernant les agences de notation de crédit.
(2)
Dans un premier avis émis le 21 mai 2010, le CERVM avait mis en évidence deux domaines (concernant la qualité des méthodes et des notations, ainsi que la divulgation des notations) dans lesquels des différences significatives subsistent entre les cadres respectifs des États-Unis et de l'Union. Par la suite, après l'entrée en vigueur du Dodd-Frank Wall Street Reform and Consumer Protection Act le 21 juillet 2010, l'AEMF a fourni à la Commission une actualisation de son avis technique indiquant que le cadre juridique et le dispositif de surveillance des États-Unis concernant les agences de notation de crédit pouvaient désormais être considérés comme équivalents aux exigences du règlement (CE) no 1060/2009.
(3)
En application de l'article 5, paragraphe 6, deuxième alinéa, du règlement (CE) no 1060/2009, il faut examiner si le cadre juridique et le dispositif de surveillance d’un pays tiers remplissent trois conditions avant de pouvoir les considérer comme équivalents au règlement (CE) no 1060/2009.
(4)
Selon la première condition, les agences de notation de crédit dans le pays tiers doivent être soumises à un agrément ou à un enregistrement et faire l’objet en permanence d’une surveillance et d’une mise en application effectives. Le cadre juridique et le dispositif de surveillance mis en place par les États-Unis concernant les agences de notation de crédit reposent sur le Credit Rating Agency Reform Act de 2006 (ci-après «Rating Agency Act»), qui vise à améliorer la qualité des notations pour protéger les intérêts des investisseurs et du public, en encourageant la responsabilité, la transparence et la concurrence dans le secteur de la notation de crédit, ainsi que sur les sections 15E (3), 17 (4) et 21B(a) (5) du Securities Exchange Act (ci-après «Exchange Act»). Le dispositif du Rating Agency Act est entré en vigueur lors de l'adoption par la Securities and Exchange Commission (SEC - commission américaine des opérations de bourse), en juin 2007, d'une série de règles pour la mise en œuvre d'un programme d'enregistrement et de surveillance des agences de notation de crédit enregistrées en tant qu'organisations de notation statistiques reconnues au niveau national (NRSRO). Pour que leurs notations puissent être utilisées à des fins de régulation, les agences de notation de crédit doivent être enregistrées auprès de la SEC et soumises ensuite à une surveillance constante de la part de la SEC. La SEC dispose de pouvoirs de surveillance étendus qui lui permettent de vérifier si les agences de notation de crédit respectent leurs obligations légales. Elle est notamment habilitée à réclamer des documents, à mener des enquêtes et à effectuer des inspections sur place, ainsi qu'à exiger les archives des communications électroniques et des enregistrements téléphoniques. La SEC est habilitée à exercer ces pouvoirs non seulement à l'égard des agences de notation mais également vis-à-vis d'autres personnes impliquées dans les activités de notation de crédit. La section 15E(p)(3)(A) de l'Exchange Act prévoit que la SEC doit procéder à un examen de chaque NRSRO au moins une fois l'an et présenter un rapport concernant les conclusions de ces examens (6). Si la SEC établit qu'une NRSRO enfreint une obligation lui incombant au titre du cadre réglementaire applicable, elle peut adopter diverses mesures de surveillance en vue de mettre fin à l'infraction. Elle peut notamment retirer l'agrément de l'agence, suspendre l'utilisation des notations à des fins de régulation et ordonner aux agences de notation de mettre fin à l'infraction. La SEC peut également imposer de lourdes amendes aux agences de notation de crédit en cas de non-respect des exigences applicables. Les NRSRO sont donc effectivement soumises à une surveillance permanente. L'accord de coopération conclu entre l'AEMF et la SEC prévoit l'échange d'informations au sujet de la mise en application et des mesures de surveillance prises à l'encontre d'agences de notation transfrontières.
(5)
Selon la deuxième condition, les agences de notation de crédit doivent être soumises dans ce pays tiers à des règles juridiquement contraignantes équivalentes à celles établies aux articles 6 à 12 et à l’annexe I du règlement (CE) no 1060/2009. Le cadre juridique et le dispositif de surveillance des États-Unis réalisent les objectifs du règlement (CE) no 1060/2009 en ce qui concerne la gestion des conflits d’intérêt, les processus organisationnels et procédures qu’une agence de notation de crédit doit avoir mis en place, la qualité des notations et des méthodes de notation, la divulgation des notations de crédit et la divulgation générale et régulière des activités de notation de crédit. Par conséquent, le cadre américain prévoit des protections équivalentes en termes d’intégrité, de transparence, de bonne gouvernance des agences de notation de crédit et de fiabilité des activités de notation de crédit.
(6)
Selon la troisième condition, le régime réglementaire du pays tiers doit empêcher toute ingérence des autorités de surveillance et d’autres autorités publiques de ce pays tiers dans le contenu des notations de crédit et les méthodes de notation. À cet égard, la loi interdit à la SEC et à tout autre pouvoir public aux États-Unis d'intervenir concernant le contenu des notations de crédit et les méthodes de notation.
(7)
Eu égard aux facteurs examinés, on peut considérer que le cadre juridique et le dispositif de surveillance des États-Unis relatifs aux agences de notation de crédit satisfont aux conditions fixées à l'article 5, paragraphe 6, deuxième alinéa, du règlement (CE) no 1060/2009. Le cadre juridique et le dispositif de surveillance des États-Unis peuvent donc être considérés comme équivalents au cadre juridique et au dispositif de surveillance établis par le règlement (CE) no 1060/2009. La Commission continuera, en coopération avec l'AEMF, à surveiller l'évolution du cadre juridique et du dispositif de surveillance des États-Unis pour les agences de notation de crédit ainsi que le respect des conditions sur la base desquelles la présente décision a été adoptée.
(8)
Les mesures prévues par la présente décision sont conformes à l’avis du comité européen des valeurs mobilières,
A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
Aux fins de l'article 5 du règlement (CE) no 1060/2009, le cadre juridique et le dispositif de surveillance des États-Unis relatifs aux agences de notation de crédit sont considérés comme étant équivalents aux exigences du règlement (CE) no 1060/2009.
Article 2
La présente décision entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Fait à Bruxelles, le 5 octobre 2012.