PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 901/2012
ze dne 2. října 2012
o zápisu názvu do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení (Štajersko prekmursko bučno olje (CHZO))
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 510/2006 ze dne 20. března 2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (1), a zejména na čl. 7 odst. 5 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Žádost o zápis názvu „Štajersko prekmursko bučno olje“ jako chráněného zeměpisného označení (CHZO), kterou předložilo Slovinsko v souladu s čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 510/2006 dne 29. října 2004, byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie (2).
(2)
Několik fyzických a právnických osob v Rakousku vzneslo námitku proti navrhovanému zápisu předložením řádně odůvodněného prohlášení příslušným rakouským orgánům podle čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 510/2006.
(3)
Námitku proti zápisu poté vzneslo v souladu s čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 510/2006 Rakousko. Námitka byla podle čl. 7 odst. 3 prvního pododstavce písm. a), b) a c) uvedeného nařízení shledána přípustnou.
(4)
Dopisem ze dne 8. října 2009 vyzvala Komise dotyčné členské státy, aby se v souladu se svými vnitřními postupy pokusily dospět k vzájemné dohodě.
(5)
Vzhledem k tomu, že ve stanovené lhůtě nebylo dosaženo dohody, měla by Komise postupem podle čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 510/2006 přijmout rozhodnutí.
(6)
Námitka ohledně údajného nedodržení ustanovení článku 2 nařízení (ES) č. 510/2006 se týkala původu surovin, jenž není ani omezen na určitou oblast, ani není uveden, metody produkce, která údajně není ani specifická, ani tradiční, údajné neexistence souvislosti mezi pověstí produktu a zeměpisnou oblastí, kde je produkt vyráběn, a údajného nesprávného užívání názvu regionu jako zeměpisného označení. Komise ovšem nezjistila v souvislosti s těmito body žádnou zjevnou chybu. Slovinsko dále poskytlo důkazy, z nichž je zřejmé, že označení „Štajersko prekmursko bučno olje“ bylo užito ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 510/2006.
(7)
Z námitky je patrné, že ochranná známka obsahující výraz „Steirisches Kürbiskernöl“ byla zapsána před podáním žádosti o zápis názvu „Štajersko prekmursko bučno olje“ jako CHZO. Nicméně nebyl předložen důkaz, že by spotřebitelé mohli být uvedeni v omyl ohledně skutečné identity produktu uváděného na trh pod názvem „Štajersko prekmursko bučno olje“. Komise proto nemůže učinit závěr, že by zápis názvu „Štajersko prekmursko bučno olje“ byl v rozporu s čl. 3 odst. 4 nařízení (ES) č. 510/2006.
(8)
Tato ochranná známka se smí i přes registraci názvu „Štajersko prekmursko bučno olje“ jako CHZO nadále používat, pokud nevzniknou důvody prohlásit ji za neplatnou nebo ji zrušit podle práva o ochranných známkách.
(9)
Dále by mělo být uvedeno, že název „Steirisches Kürbiskernöl“ je rovněž CHZO registrované nařízením Komise (ES) č. 1263/96 (3). Názvy „Štajersko prekmursko bučno olje“ a „Steirisches Kürbiskernöl“ se v obou původních jazycích jednoznačně liší, tudíž lze vyvodit závěr, že tyto názvy nejsou homonymní, proto by další existence označení „Steirisches Kürbiskernöl“ zapsáním názvu „Štajersko prekmursko bučno olje“ ve smyslu čl. 7 odst. 3 písm. c) nařízení (ES) č. 510/2006 nebyla ohrožena.
(10)
Vzhledem k tomu, že nebylo dosaženo dohody, měla by Komise v souladu s čl. 7 odst. 5 třetím pododstavcem nařízení (ES) č. 510/2006 přijmout rozhodnutí. Označení „Steierisches Kürbiskernöl“ bylo zapsáno před názvem „Štajersko prekmursko bučno olje“. Ustanovením čl. 13 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 510/2006 je označení „Steirisches Kürbiskernöl“ chráněno před použitím v překladech. Pojem „Štajersko“ se považuje za doslovný překlad zeměpisného názvu „Steirisches“. Pokud se navíc pojmy přeloží do třetích jazyků, mohou si být velmi podobné. Zatímco neexistuje důvod nezapsat pojem „Štajersko prekmursko bučno olje“, je nutné chránit již existující práva a zajistit spravedlivé užívaní. Při uvádění produktu, jenž odpovídá specifikacím „Štajersko prekmursko bučno olje“, na trh by se proto zeměpisné části označení „Štajersko prekmursko bučno olje“ neměly překládat do jiných jazyků. To by se týkalo užití takového překladu jak na etiketě, tak při prezentaci a propagaci produktu. Kromě toho by země původu měla být na etiketě vyznačena ve stejném zorném poli jako označení „Štajersko prekmursko bučno olje“, a to písmeny stejné velikosti jako ta, jež jsou použita pro toto označení.
(11)
Na základě těchto skutečností by tedy název „Štajersko prekmursko bučno olje“ měl být zapsán do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení.
(12)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro chráněná zeměpisná označení a chráněná označení původu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Označení uvedené v příloze tohoto nařízení se zapisuje do rejstříku.
Článek 2
Při uvádění produktů, jež odpovídají specifikacím označení uvedeného v příloze tohoto nařízení, na trh se nepřekládají odkazy na regiony Štajerska a Prekmurje.
Na etiketách obsahujících označení uvedené v příloze tohoto nařízení se uvede země původu, a to ve stejném zorném poli a písmeny stejné velikosti jako je velikost písmen tohoto označení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. října 2012.
RÈGLEMENT D’EXÉCUTION (UE) No 901/2012 DE LA COMMISSION
du 2 octobre 2012
enregistrant une dénomination dans le registre des appellations d’origine protégées et des indications géographiques protégées [Štajersko prekmursko bučno olje (IGP)]
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
vu le règlement (CE) no 510/2006 du Conseil du 20 mars 2006 relatif à la protection des indications géographiques et des appellations d’origine des produits agricoles et des denrées alimentaires (1), et notamment son article 7, paragraphe 5, troisième alinéa,
considérant ce qui suit:
(1)
Conformément à l’article 6, paragraphe 2, du règlement (CE) no 510/2006, la demande déposée le 29 octobre 2004 par la Slovénie pour l’enregistrement de la dénomination «Štajersko prekmursko bučno olje» en tant qu’indication géographique protégée (IGP) a fait l’objet d’une publication au Journal officiel de l’Union européenne (2).
(2)
Plusieurs personnes physiques et morales autrichiennes se sont déclarées opposées à l’enregistrement envisagé en déposant des déclarations d’opposition dûment motivées auprès des autorités autrichiennes compétentes, conformément à l’article 7, paragraphe 2, du règlement (CE) no 510/2006.
(3)
L’Autriche s’est ensuite déclarée opposée à cet enregistrement conformément à l’article 7, paragraphe 1, du règlement (CE) no 510/2006. Cette opposition a été jugée recevable sur la base de l’article 7, paragraphe 3, premier alinéa, points a), b) et c), dudit règlement.
(4)
Par lettre du 8 octobre 2009, la Commission a invité les États membres concernés à rechercher un accord entre eux en conformité avec leurs procédures internes.
(5)
Étant donné qu’aucun accord n’est intervenu dans les délais prévus, il convient que la Commission adopte une décision conformément à la procédure prévue à l’article 15, paragraphe 2, du règlement (CE) no 510/2006.
(6)
L’opposition relative à l’absence présumée de conformité avec l’article 2 du règlement (CE) no 510/2006 concernait l’origine des matières premières, qui n’est ni restreinte à l’aire ni indiquée, le mode de production, qui ne serait ni spécifique ni traditionnel, l’absence alléguée de lien entre la réputation du produit et l’aire de production ainsi que l’utilisation incorrecte invoquée du nom d’une région en tant qu’indication géographique. Toutefois, aucune erreur manifeste relative à ces éléments n’a été décelée par la Commission. La Slovénie a également fourni des preuves attestant que la dénomination «Štajersko prekmursko bučno olje» était utilisée dans le sens de l’article 2, paragraphe 1, point b), du règlement (CE) no 510/2006.
(7)
L’opposition a montré qu’une marque commerciale comprenant les termes «Steirisches Kürbiskernöl» avait été enregistrée avant la demande d’enregistrement des termes «Štajersko prekmursko bučno olje» en tant qu’IGP. Toutefois, il n’a pas été démontré que les consommateurs étaient susceptibles d’être induits en erreur quant à la véritable identité d’un produit commercialisé sous la dénomination «Štajersko prekmursko bučno olje». En conséquence, la Commission se trouve dans l’impossibilité de conclure que l’enregistrement de la dénomination «Štajersko prekmursko bučno olje» serait contraire aux dispositions de l’article 3, paragraphe 4, du règlement (CE) no 510/2006.
(8)
Cette marque commerciale peut continuer à être utilisée, malgré l’enregistrement des termes «Štajersko prekmursko bučno olje» en tant qu’IGP, à moins qu’il n'existe des motifs de nullité ou de déchéance en vertu du droit des marques.
(9)
En outre, il convient de noter que les termes «Steirisches Kürbiskernöl» sont également une IGP enregistrée par le règlement (CE) no 1263/96 de la Commission (3). Les dénominations «Štajersko prekmursko bučno olje» et «Steirisches Kürbiskernöl» sont clairement différentes dans leurs langues respectives, ce qui permet de conclure qu’elles ne sont pas homonymes; en conséquence, l’enregistrement de la dénomination «Štajersko prekmursko bučno olje» ne porterait pas préjudice à l’existence de la dénomination «Steirisches Kürbiskernöl», au sens de l’article 7, paragraphe 3, point c), du règlement (CE) no 510/2006.
(10)
En l’absence d’accord, la Commission arrête une décision conformément à l’article 7, paragraphe 5, troisième alinéa, du règlement (CE) no 510/2006. La dénomination «Steierisches Kürbiskernöl» a été enregistrée avant les termes «Štajersko prekmursko bučno olje». L’article 13, paragraphe 1, point b), du règlement (CE) no 510/2006 protège la dénomination «Steirisches Kürbiskernöl» contre le recours à des traductions. Le terme «Štajersko» est considéré comme une traduction littérale du terme géographique «Steirisches». En outre, lorsqu’elles sont traduites dans des langues tierces, les deux dénominations peuvent être très similaires. Bien qu’il n’existe aucune raison de ne pas enregistrer les termes «Štajersko prekmursko bučno olje», il est nécessaire de protéger les droits antérieurs existants et de garantir un usage loyal. Par conséquent, il convient que les composantes géographiques de la dénomination «Štajersko prekmursko bučno olje» ne soient pas traduites dans d’autres langues lorsque le produit correspondant au cahier des charges relatif au «Štajersko prekmursko bučno olje» est commercialisé. Cela vaudrait donc pour l’utilisation d’une telle traduction, tant sur l’étiquette que dans les présentations ou la publicité du produit. En outre, en ce qui concerne les étiquettes, il convient que le pays d’origine soit indiqué dans le même champ visuel que les termes «Štajersko prekmursko bučno olje», dans des caractères de même taille que ceux utilisés pour cette expression.
(11)
À la lumière de ces éléments, il y a donc lieu d’inscrire la dénomination «Štajersko prekmursko bučno olje» au registre des appellations d’origine protégées et des indications géographiques protégées.
(12)
Les mesures prévues au présent règlement sont conformes à l’avis du comité permanent des indications géographiques et des appellations d’origine protégées,
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
La dénomination figurant à l’annexe du présent règlement est enregistrée.
Article 2
Les références aux régions de Štajerska et de Prekmurje ne doivent pas être traduites lorsque les produits conformes au cahier des charges de la dénomination figurant à l’annexe du présent règlement sont commercialisés.
Les étiquettes portant la dénomination figurant à l’annexe du présent règlement indiquent le pays d’origine dans le même champ visuel, en caractères de même taille que ceux de la dénomination.
Article 3
Le présent règlement entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 2 octobre 2012.