PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1373/2013
ze dne 19. prosince 2013,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu vývozních licencí v odvětví vepřového masa
(kodifikované znění)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (jednotné nařízení o společné organizaci trhů) (1), a zejména na čl. 161 odst. 3, čl. 170 první pododstavec a čl. 192 odst. 2, ve spojení s článkem 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 1518/2003 ze dne 28. srpna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu vývozních licencí v odvětví vepřového masa (2) bylo několikrát podstatně změněno (3). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2)
Měla by být stanovena zvláštní prováděcí pravidla pro vývozní licence v odvětví vepřového masa, která by měla zahrnovat zejména ustanovení pro předávání žádostí a informace, které se mají objevit v žádostech a v licencích, a to na doplnění nařízení Komise (ES) č. 376/2008 ze dne 23. dubna 2008, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty (4).
(3)
Aby se zajistila řádná správa režimu vývozních licencí, měla by být stanovena výše jistoty na vývozní licence v rámci tohoto systému. Z hlediska rizika spekulace vlastní tomuto systému v odvětví vepřového masa by neměly být vývozní licence převoditelné a měly by být stanoveny přesné podmínky pro přístup hospodářských subjektů k uvedenému režimu.
(4)
V souladu s článkem 169 nařízení (ES) č. 1234/2007 plnění povinností vyplývající z dohod uzavřených podle článku 218 Smlouvy, pokud jde o objem vývozu, se má zajišťovat pomocí vývozních licencí. Musí být tudíž stanoven podrobný plán pro podávání žádostí a pro vydávání licencí.
(5)
Rozhodnutí týkající se žádostí o vývozní licence by mělo být dále sděleno až po době k uvážení. Tato doba by měla Komisi umožnit vyhodnotit požadovaná množství a související výdaje a v případě potřeby přijmout zvláštní opatření zejména u žádostí, které dosud nejsou vyřízeny. Je v zájmu hospodářských subjektů umožnit, aby byla žádost stažena po stanovení koeficientu pro přijetí.
(6)
Komise by měla mít přesné informace týkající se žádostí o licence a využití vydaných licencí, aby byla schopna režim licencí řídit. V zájmu efektivního řízení by členské státy měly používat informační systémy v souladu s nařízením Komise (ES) č. 792/2009 ze dne 31. srpna 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro předávání informací a dokumentů členskými státy Komisi v rámci provádění společné organizace trhů, režimu přímých plateb, propagace zemědělských produktů a režimů platných pro nejvzdálenější regiony a menší ostrovy v Egejském moři (5).
(7)
V případě žádostí týkajících se maximálně 25 tun by měla být na žádost hospodářského subjektu vydána vývozní licence ihned. V tomto případě by licence neměly podléhat žádným zvláštním opatřením přijatým Komisí.
(8)
Aby se zajistilo velmi přesné řízení vyvážených množství, je třeba stanovit výjimku z pravidla tolerance obsaženého v nařízení (ES) č. 376/2008.
(9)
Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro společnou organizaci zemědělských trhů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Na veškerý vývoz produktů v odvětví vepřového masa, na nějž se žádá o vývozní náhradu, se musí předložit vývozní licence se stanovením náhrady předem.
Článek 2
1. Vývozní licence je platná po dobu 90 dnů ode dne skutečného vydání ve smyslu čl. 22 odst. 2 nařízení (ES) č. 376/2008.
2. Žádosti o licence a licence mají mít v kolonce 15 název zboží a v kolonce 16 dvanáctimístný kód produktu z nomenklatury zemědělských produktů pro vývozní náhrady.
3. Kategorie produktů uvedené v čl. 13 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 376/2008, jakož i výše jistoty na vývozní licence, jsou stanoveny v příloze I tohoto nařízení.
4. Žádosti o licence a samotné licence mají v kolonce 20 uveden alespoň jeden z údajů uvedených v příloze II.
Článek 3
1. Žádosti o vývozní licence lze podávat u příslušných orgánů od pondělí do pátku každého týdne.
2. Žadateli o vývozní licence jsou fyzické nebo právnické osoby, které jsou v době podávání žádostí schopny k uspokojení příslušných orgánů v členských státech prokázat, že působí v odvětví obchodu s vepřovým masem alespoň po dobu 12 měsíců. Maloobchodní zařízení nebo restaurace prodávající své výrobky konečným spotřebitelům však žádosti podávat nesmějí.
3. Vývozní licence se vydávají ve středu bezprostředně následující po období uvedeném v odstavci 1 za předpokladu, že v mezidobí nebyla přijata Komisí žádná zvláštní opatření uvedená v odstavci 4.
4. Pokud by vydání vývozních licencí vedlo nebo mohlo vést k přesažení využitelných rozpočtových částek nebo k vyčerpání maximálních množství, která mohou být s náhradou vyvezena během daného období s ohledem na limity stanovené v čl. 169 nařízení (ES) č. 1234/2007, nebo kde by vydání vývozních licencí nemohlo zajistit kontinuitu vývozů po zbytek daného období, Komise může:
a)
stanovit jednotnou procentní sazbu přijetí požadovaných množství;
b)
zamítnout žádosti, pro něž ještě nebyly přiznány vývozní licence;
c)
pozastavit příjem žádostí o vývozní licence na období maximálně pěti pracovních dnů s výhradou možnosti pozastavení na delší období, které se rozhodne v souladu s postupem uvedeným v čl. 195 odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007.
V případě stanoveném v prvním pododstavci, písmenu c) jsou žádosti o vývozní licence podané v období dočasného pozastavení nepřijatelné.
Opatření uvedená v prvním pododstavci mohou být zavedena nebo přizpůsobena podle kategorií výrobků nebo destinací.
5. Opatření uvedená v odstavci 4 mohou být zavedena v případě, že se žádosti o vývozní licence týkají množství, která přesahují nebo mohou přesahovat množství normálního odbytu pro jednotlivé destinace, a kdy je vydání požadovaných licencí spojeno s rizikem spekulace, narušení konkurence mezi hospodářskými subjekty, nebo narušení dotyčných výměn nebo vnitřního trhu.
6. Pokud jsou požadovaná množství zamítnuta nebo snížena, ihned se uvolňuje jistota na veškerá množství, u nichž nebylo žádosti vyhověno.
7. Odchylně od odstavce 3, pokud je stanovena jednotná procentní sazba přijetí nižší než 80 %, vydá se licence nejpozději jedenáctého pracovního dne po zveřejnění uvedené procentní sazby v Úředním věstníku Evropské unie. Během deseti pracovních dnů po jejím zveřejnění může hospodářský subjekt:
a)
buď stáhnout žádost a v tom případě se ihned uvolňuje jistota;
b)
nebo požádat o okamžité vydání licence, a v tom případě ji příslušný orgán vydá neprodleně, avšak nejdříve v běžný den vydávání pro daný týden.
8. Odchylně od odstavce 3 může Komise pro vydávání licencí stanovit jiný den než středu, pokud tento den nelze dodržet.
Článek 4
1. Na žádost hospodářského subjektu nepodléhají žádosti o licenci na množství maximálně 25 tun žádným zvláštním opatřením uvedeným v čl. 3 odst. 4 a licence se vydají ihned.
V těchto případech, aniž je dotčen čl. 2 odst. 1, je doba platnosti licencí omezena na pět pracovních dní ode dne skutečného vydání ve smyslu čl. 22 odst. 2 nařízení (ES) č. 376/2008 a v kolonce 20 žádosti o licence a samotné licence se uvede jeden z údajů uvedených v příloze III.
2. Komise může podle potřeby pozastavit používání tohoto článku.
Článek 5
Vývozní licence jsou nepřevoditelné.
Článek 6
1. Vyvážené množství v rámci tolerance uvedené v čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 376/2008 nezakládá nárok na vyplacení náhrady.
2. V kolonce 22 licence se uvede alespoň jeden z údajů uvedených v příloze IV.
Článek 7
1. Členské státy sdělují Komisi každý pátek tyto informace:
a)
žádosti o vývozní licence podle článku 1, které byly podány od pondělí do pátku téhož týdne, uvádějící, zda se na ně vztahuje článek 4;
b)
množství, na něž byly vydány vývozní licence předchozí středu, s výjimkou množství udělených ihned podle článku 4;
c)
množství, na něž byly žádosti o vývozní licence v průběhu předchozího týdne vzaty zpět ve smyslu čl. 3 odst. 7.
2. Sdělení žádostí podle odst. 1 písm. a) musí zahrnovat:
a)
množství udané v hmotnosti produktu pro každou kategorii uvedenou v čl. 2 odst. 3;
b)
členění množství v každé kategorii podle místa určení v případě, kdy se sazba náhrady podle místa určení mění;
c)
použitelnou sazbu náhrady;
d)
celkovou částku náhrady stanovenou předem v eurech u každé kategorie.
3. Členské státy sdělují Komisi každý měsíc po uplynutí doby platnosti vývozních licencí nevyužité množství vývozních licencí.
4. Sdělení uvedená v tomto nařízení, včetně sdělení „žádná“, se provádějí v souladu s nařízením (ES) č. 792/2009.
Článek 8
Nařízení (ES) č. 1518/2003 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VI.
Článek 9
Tato nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. prosince 2013.
RÈGLEMENT D’EXÉCUTION (UE) No 1373/2013 DE LA COMMISSION
du 19 décembre 2013
portant modalités d’application du régime des certificats d’exportation dans le secteur de la viande de porc
(texte codifié)
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
vu le règlement (CE) no 1234/2007 du Conseil du 22 octobre 2007 portant organisation commune des marchés dans le secteur agricole et dispositions spécifiques en ce qui concerne certains produits de ce secteur (règlement «OCM unique») (1), et notamment son article 161, paragraphe 3, son article 170, premier alinéa, et son article 192, paragraphe 2, en liaison avec son article 4,
considérant ce qui suit:
(1)
Le règlement (CE) no 1518/2003 de la Commission du 28 août 2003 portant modalités d’application du régime des certificats d’exportation dans le secteur de la viande de porc (2) a été modifié à plusieurs reprises et de façon substantielle (3). Il convient, dans un souci de clarté et de rationalité, de procéder à la codification dudit règlement.
(2)
Il y a lieu d’établir les modalités d’application spécifiques du régime des certificats d’exportation pour le secteur de la viande de porc et de définir, en particulier, les modalités de présentation des demandes et les éléments appelés à figurer sur les demandes et certificats, tout en complétant le règlement (CE) no 376/2008 de la Commission du 23 avril 2008 portant modalités communes d’application du régime des certificats d’importation, d’exportation et de préfixation pour les produits agricoles (4).
(3)
Pour assurer une gestion efficace du régime de certificats d’exportation, il y a lieu de fixer le montant de la garantie relative aux certificats d’exportation dans le cadre de ce régime. Le risque de spéculation inhérent au régime dans le secteur de la viande de porc amène à subordonner l’accès des opérateurs audit régime au respect de conditions précises et à prévoir la non-transmissibilité des certificats d’exportation.
(4)
Conformément à l’article 169 du règlement (CE) no 1234/2007, le respect des obligations découlant des accords conclus en vertu de l’article 218 du traité concernant le volume d’exportation est assuré au moyen des certificats d’exportation. Il y a lieu, dès lors, d’établir un schéma précis relatif au dépôt des demandes et à la délivrance des certificats.
(5)
En outre, il convient de ne prévoir la communication des décisions relatives aux demandes de certificats d’exportation qu’après un délai de réflexion. Ce délai doit permettre à la Commission d’apprécier les quantités demandées ainsi que les dépenses y afférentes et de prévoir, le cas échéant, des mesures particulières applicables notamment aux demandes en instance. Dans l’intérêt des opérateurs, il y a lieu de prévoir que la demande de certificat puisse être retirée après la fixation du coefficient d’acceptation.
(6)
Pour pouvoir gérer le régime de certificats, la Commission doit disposer d’informations précises concernant les demandes de certificats introduites et l’utilisation des certificats délivrés. Il convient, dans un souci d’efficacité administrative, de prévoir l’utilisation par les États membres des systèmes d’information conformément au règlement (CE) no 792/2009 de la Commission du 31 août 2009 fixant les modalités selon lesquelles les États membres communiquent à la Commission les informations et les documents requis dans le cadre de la mise en œuvre de l’organisation commune des marchés, du régime des paiements directs, de la promotion des produits agricoles et des régimes applicables aux régions ultrapériphériques et aux îles mineures de la mer Égée (5).
(7)
Il est opportun de permettre, pour les demandes portant sur des quantités égales ou inférieures à 25 tonnes et à la demande de l’opérateur, la délivrance immédiate des certificats d’exportation. Dans ce cas, les certificats ne doivent pas être soumis aux mesures particulières prises par la Commission.
(8)
Afin d’assurer une gestion très précise des quantités à exporter, il convient de déroger aux règles sur la tolérance prévues dans le règlement (CE) no 376/2008.
(9)
Les mesures prévues au présent règlement sont conformes à l’avis du comité de gestion de l’organisation commune des marchés agricoles,
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
Toute exportation de produits dans le secteur de la viande de porc pour laquelle une restitution à l’exportation est demandée, est soumise à la présentation d’un certificat d’exportation comportant fixation à l’avance de la restitution.
Article 2
1. Les certificats d’exportation sont valables quatre-vingt-dix jours à partir de la date de leur délivrance effective au sens de l’article 22, paragraphe 2, du règlement (CE) no 376/2008.
2. Les demandes de certificats et les certificats comportent dans la case 15 la désignation du produit et dans la case 16 le code du produit à douze chiffres de la nomenclature des produits agricoles pour les restitutions à l’exportation.
3. Les catégories de produits visées à l’article 13, paragraphe 1, deuxième alinéa, du règlement (CE) no 376/2008 ainsi que les montants de la garantie relative aux certificats d’exportation sont indiqués à l’annexe I du présent règlement.
4. Les demandes de certificats et les certificats comportent dans la case 20 au moins une des mentions figurant à l’annexe II.
Article 3
1. Les demandes de certificats d’exportation doivent être introduites auprès des autorités compétentes du lundi au vendredi de chaque semaine.
2. Le demandeur d’un certificat d’exportation doit être une personne physique ou morale qui, au moment de l’introduction de la demande, peut prouver, à la satisfaction des autorités compétentes des États membres, qu’elle exerce une activité de commerce dans le secteur de la viande de porc depuis au moins douze mois. Toutefois, le détaillant ou le restaurateur qui vend ses produits au consommateur final ne peut pas introduire de demandes.
3. Les certificats d’exportation sont délivrés le mercredi qui suit la période visée au paragraphe 1, pour autant qu’aucune des mesures particulières visées au paragraphe 4 ne soit prise entre-temps par la Commission.
4. Lorsque la délivrance des certificats d’exportation conduirait ou risquerait de conduire au dépassement des montants budgétaires disponibles ou à l’épuisement des quantités maximales pouvant être exportées avec restitution pendant la période considérée compte tenu des limites visées à l’article 169 du règlement (CE) no 1234/2007, ou lorsque la délivrance de certificats d’exportation ne permettrait pas d’assurer la continuité des exportations pendant le reste de la période en cause, la Commission peut:
a)
fixer un pourcentage unique d’acceptation des quantités demandées;
b)
rejeter les demandes pour lesquelles les certificats d’exportation n’ont pas encore été accordés;
c)
suspendre le dépôt de demandes de certificats d’exportation pour une durée de cinq jours ouvrables au maximum sous réserve de la possibilité d’une suspension pour une période plus longue décidée selon la procédure visée à l’article 195, paragraphe 2, du règlement (CE) no 1234/2007.
Dans le cas visé au premier alinéa, point c), les demandes de certificats d’exportation introduites pendant la période de suspension sont irrecevables.
Les mesures prévues au premier alinéa peuvent être prises ou modulées par catégorie de produit et par destination.
5. Les mesures prévues au paragraphe 4 peuvent être également adoptées lorsque les demandes de certificats d’exportation concernent des quantités qui dépassent ou risquent de dépasser les quantités d’écoulement normal pour une destination et que la délivrance des certificats demandés comporte un risque de spéculation, de distorsion de concurrence entre opérateurs ou de perturbation des échanges concernés ou du marché intérieur.
6. Dans le cas où les quantités demandées sont rejetées ou réduites, la garantie est libérée immédiatement pour toute quantité pour laquelle une demande n’a pas été satisfaite.
7. Par dérogation au paragraphe 3, au cas où un pourcentage unique d’acceptation inférieur à 80 % est fixé, le certificat est délivré au plus tard le onzième jour ouvrable suivant la publication dudit pourcentage au Journal officiel de l’Union européenne. Dans les dix jours ouvrables suivant cette publication, l’opérateur peut:
a)
soit retirer sa demande, auquel cas la garantie est immédiatement libérée;
b)
soit demander la délivrance immédiate du certificat, auquel cas l’organisme compétent le délivre sans délai mais au plus tôt le jour normal de délivrance pour la semaine en question.
8. Par dérogation au paragraphe 3, la Commission peut fixer un autre jour que le mercredi pour la délivrance des certificats d’exportation, lorsqu’il n’est pas possible de respecter ce jour.
Article 4
1. Sur demande de l’opérateur, les demandes de certificats portant sur une quantité inférieure ou égale à 25 tonnes de produits ne sont pas soumises aux éventuelles mesures particulières visées à l’article 3, paragraphe 4, et les certificats demandés sont délivrés immédiatement.
Dans ce cas, par dérogation à l’article 2, paragraphe 1, la durée de validité des certificats est limitée à cinq jours ouvrables à partir de la date de leur délivrance effective au sens de l’article 22, paragraphe 2, du règlement (CE) no 376/2008, et les demandes ainsi que les certificats comportent dans la case 20 une des mentions figurant à l’annexe III.
2. La Commission peut, si nécessaire, suspendre l’application du présent article.
Article 5
Les certificats d’exportation ne sont pas transmissibles.
Article 6
1. La quantité exportée dans le cadre de tolérance, visée à l’article 7, paragraphe 4, du règlement (CE) no 376/2008, ne donne pas droit au paiement de la restitution.
2. Dans la case 22, au moins une des mentions figurant à l’annexe IV est inscrite.
Article 7
1. Chaque semaine, le vendredi au plus tard, les États membres communiquent à la Commission les informations suivantes:
a)
les demandes de certificats d’exportation visées à l’article 1er déposées du lundi au vendredi de la semaine en cours, en indiquant si elles entrent dans le cadre de l’article 4 ou non;
b)
les quantités pour lesquelles des certificats d’exportation ont été délivrés le mercredi précédent, à l’exception des certificats délivrés immédiatement dans le cadre de l’article 4;
c)
les quantités pour lesquelles les demandes de certificats d’exportation ont été retirées, dans le cas visé à l’article 3, paragraphe 7, au cours de la semaine précédente.
2. La communication des demandes visées au paragraphe 1, point a), doit préciser:
a)
la quantité en poids produit pour chaque catégorie visée à l’article 2, paragraphe 3;
b)
la ventilation par destination de la quantité pour chaque catégorie dans le cas où le taux de restitution est différencié selon la destination;
c)
le taux de restitution applicable;
d)
le montant total de la restitution en euros préfixé par catégorie.
3. Les États membres communiquent à la Commission mensuellement, après l’expiration de la durée de validité du certificat, la quantité de certificats d’exportation non utilisée.
4. Les communications visées au présent règlement, y compris les communications «néant», sont effectuées conformément au règlement (CE) no 792/2009.
Article 8
Le règlement (CE) no 1518/2003 est abrogé.
Les références faites au règlement abrogé s’entendent comme faites au présent règlement et sont à lire selon le tableau de correspondance figurant à l’annexe VI.
Article 9
Le présent règlement entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 19 décembre 2013.