PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 196/2013
ze dne 7. března 2013,
kterým se mění příloha II nařízení (EU) č. 206/2010, pokud jde o novou položku týkající se Japonska v seznamu třetích zemí nebo jejich částí, z nichž je povolen dovoz některých druhů čerstvého masa do Evropské unie
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě (1), a zejména na uvozující větu článku 8, čl. 8 bod 1 první pododstavec a čl. 8 bod 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (EU) č. 206/2010 ze dne 12. března 2010, kterým se stanoví seznamy třetích zemí, území nebo jejich částí, z nichž je povolen vstup některých zvířat a čerstvého masa na území Evropské unie, a požadavky na veterinární osvědčení (2) stanoví hygienická opatření pro dovoz živých zvířat a čerstvého masa z těchto zvířat. Podle nařízení (EU) č. 206/2010 může být čerstvé maso určené k lidské spotřebě dováženo, pouze pokud pochází z území třetí země nebo její části uvedené v části 1 přílohy II uvedeného nařízení a splňuje příslušné požadavky.
(2)
Japonsko požádalo o zařazení do seznamu pro dovoz čerstvého hovězího masa do Unie a audit Komise týkající se hovězího masa v Japonsku v roce 2008 potvrdil, že požadavky byly splněny. Zařazení do seznamu však bylo odloženo, když se v Japonsku v roce 2010 vyskytla slintavka a kulhavka.
(3)
Japonsko posléze slintavku a kulhavku na svém území eradikovalo a bylo Světovou organizací pro zdraví zvířat (OIE) uznáno za zemi prostou této nákazy bez očkování.
(4)
Japonsko tak poskytuje dostatečné veterinární záruky a opět požádalo o zařazení do seznamu třetích zemí, z nichž je povolen dovoz čerstvého hovězího masa do Unie.
(5)
Japonsku by tudíž mělo být povoleno dovážet do Unie čerstvé hovězí maso.
(6)
Část 1 přílohy II nařízení (EU) č. 206/2010 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(7)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V části 1 přílohy II nařízení (EU) č. 206/2010 se za položku týkající se Islandu vkládá nová položka, která zní:
Kód ISO a název třetí země
Kód území
Popis třetí země, území nebo jejich části
Veterinární osvědčení
Zvláštní podmínky
Datum ukončení (3)
Datum zahájení (4)
Vzor(y)
SG
1
2
3
4
5
6
7
8
„JP -Japonsko
JP
Celá země
BOV
28. března 2013“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 7. března 2013.
RÈGLEMENT D’EXÉCUTION (UE) No 196/2013 DE LA COMMISSION
du 7 mars 2013
modifiant l’annexe II du règlement (UE) no 206/2010 en ce qui concerne l’inscription du Japon sur la liste des pays tiers ou parties de pays tiers en provenance desquels les importations dans l’Union européenne de certaines viandes fraîches sont autorisées
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
vu la directive 2002/99/CE du Conseil du 16 décembre 2002 fixant les règles de police sanitaire régissant la production, la transformation, la distribution et l’introduction des produits d’origine animale destinés à la consommation humaine (1) et, notamment, la phrase introductive ainsi que le point 1), premier alinéa, et le point 4) de son article 8,
considérant ce qui suit:
(1)
Le règlement (UE) no 206/2010 de la Commission du 12 mars 2010 établissant des listes des pays tiers, territoires ou parties de pays tiers ou territoires en provenance desquels l’introduction dans l’Union européenne de certains animaux et viandes fraîches est autorisée, et définissant les exigences applicables en matière de certification vétérinaire (2) définit les conditions sanitaires applicables à l’importation d’animaux vivants et de viandes fraîches. Conformément au règlement (UE) no 206/2010, les viandes fraîches destinées à la consommation humaine ne peuvent être importées que si elles proviennent du territoire d’un pays tiers ou d’une partie de pays tiers ou de territoire figurant dans la partie 1 de l’annexe II dudit règlement et qu’elles satisfont aux exigences correspondantes.
(2)
Le Japon a demandé à être inscrit sur la liste des pays autorisés à importer de la viande bovine fraîche dans l’Union. L’audit relatif à la viande de bœuf que la Commission a réalisé au Japon en 2008 a confirmé le respect des exigences. L’inscription sur la liste a cependant été ajournée lorsque la fièvre aphteuse s’est déclarée au Japon en 2010.
(3)
Depuis lors, le Japon a éradiqué la fièvre aphteuse de son territoire et a été reconnu «indemne de fièvre aphteuse sans vaccination» par l’Organisation mondiale de la santé animale (OIE).
(4)
Le Japon fournit donc des garanties de police sanitaire suffisantes et a renouvelé sa demande d’inscription sur la liste des pays tiers autorisés à importer de la viande bovine fraîche dans l’Union.
(5)
Par conséquent, il convient que le Japon soit autorisé à importer de la viande bovine fraîche vers l’Union.
(6)
L’annexe II, partie 1, du règlement (UE) no 206/2010 devrait donc être modifiée en conséquence.
(7)
Les mesures prévues au présent règlement sont conformes à l’avis du comité permanent de la chaîne alimentaire et de la santé animale,
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
À l’annexe II, partie 1, du règlement (UE) no 206/2010, la ligne suivante concernant le Japon est insérée après l’entrée relative à l’Islande:
Code ISO et nom du pays tiers
Code du territoire
Description du pays tiers, du territoire ou de la partie de l’un de ceux-ci
Certificat vétérinaire
Conditions spécifiques
Date de fin (3)
Date de début (4)
Modèle(s)
GS
1
2
3
4
5
6
7
8
«JP- Japon
JP
Ensemble du pays
BOV
28 mars 2013»
Article 2
Le présent règlement entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 7 mars 2013.