PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 861/2013
ze dne 2. září 2013,
kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí (dále jen „Komise“) po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
1.1 Prozatímní opatření
(1)
Komise uložila nařízením (EU) č. 419/2013 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“) prozatímní vyrovnávací clo na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z Indie.
(2)
Šetření bylo zahájeno na základě podnětu, který podala dne 28. června 2012 Evropská federace průmyslu železa a oceli (Eurofer) (dále jen „žadatel“) jménem výrobců Unie, kteří představují více než 50 % celkové výroby některých drátů z nerezavějící oceli v Unii.
(3)
V souběžném antidumpingovém šetření Komise uložila nařízením (EU) č. 418/2013 (3) prozatímní antidumpingové clo na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z Indie.
1.2 Strany dotčené šetřením
(4)
V prozatímní fázi šetření byl použit výběr vzorku u indických vyvážejících výrobců, výrobců v Unii a dovozců, kteří nejsou ve spojení. Jelikož však dva dovozci vybraní do vzorku neodpověděli na dotazník, nebylo možné vybrat u dovozců vzorek. Pro konečná zjištění, zejména pokud jde o zájem Unie, byly použity veškeré dostupné informace týkající se spolupracujících dovozců.
(5)
Sedm indických vyvážejících výrobců, kteří nebyli zařazeni do vzorku, požádalo o individuální přezkoumání. Dva z nich odpověděli na dotazníky. Pět jich odpovědi na dotazníky nezaslalo. Jeden ze dvou výrobců, kteří odpovědi zaslali, stáhl svoji žádost o individuální přezkoumání. Komise tudíž přezkoumala žádost jednoho indického vyvážejícího výrobce, který nebyl zařazen do vzorku:
-
KEI Industries Limited, Nové Dillí (dále jen „KEI“).
(6)
Nehledě na výše uvedené skutečnosti se 5., 6., 7., 8., 10., 11., 12. a 14. bod odůvodnění prozatímního nařízení potvrzuje.
1.3 Období šetření a posuzované období
(7)
Jak je uvedeno v 20. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření subvencování a újmy se týkalo období od 1. dubna 2011 do 31. března 2012 (dále jen „období šetření“ nebo „OŠ“). Zkoumání trendů, které jsou významné pro posouzení újmy, se týkalo období od 1. ledna 2009 do 31. března 2012 (dále jen „posuzované období“).
1.4 Následný postup
(8)
Po sdělení nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních vyrovnávacích opatření (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložilo své připomínky několik zúčastněných stran, a to dva vyvážející výrobci, žadatel a 11 uživatelů. Všechny strany, které o to požádaly, byly vyslechnuty. Komise nadále shromažďovala informace, jež považovala za nezbytné pro konečná zjištění. Všechny obdržené připomínky byly zváženy a v odůvodněných případech vzaty v úvahu.
(9)
Komise všem zúčastněným stranám sdělila základní skutečnosti a úvahy, z nichž vycházel záměr doporučit uložení konečného vyrovnávacího cla na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z Indie a konečný výběr částek zajištěných v podobě prozatímního cla („poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla rovněž poskytnuta lhůta, během níž se mohly k poskytnutí konečných informací vyjádřit. Všechny obdržené připomínky byly zváženy a v odůvodněných případech vzaty v úvahu.
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(10)
Podle 21. bodu odůvodnění prozatímního nařízení jsou jako dotčený výrobek definovány dráty z nerezavějící oceli:
i)
obsahující (v hmotnostních procentech) 2,5 % nebo více niklu, jiné než dráty obsahující 28 % nebo více, avšak nejvýše 31 % niklu a 20 % nebo více, avšak nejvýše 22 % chromu,
ii)
obsahující (v hmotnostních procentech) méně než 2,5 % niklu, jiné než dráty obsahující 13 % nebo více, avšak nejvýše 25 % chromu a 3,5 % nebo více, avšak nejvýše 6 % hliníku,
v současnosti kódů KN 7223 00 19 a 7223 00 99, pocházející z Indie.
(11)
Někteří uživatelé vyjádřili obavy ohledně zjevného nedostatečného rozlišení mezi různými typy dotčeného výrobku a obdobného výrobku, neboť u všech typů výrobku existuje široký sortiment. Zejména byla vyslovena obava ohledně toho, jak by bylo možné během šetření zajistit spravedlivé srovnání všech typů. Jako u většiny šetření zahrnuje definice dotčeného výrobku širokou škálu typů výrobku, které mají stejné nebo podobné základní fyzikální, technické a chemické vlastnosti. Skutečnost, že se tyto vlastnosti mohou u různých typů výrobku lišit, může opravdu vést v šetření k tomu, že je pokryta široká škála typů. Tak je tomu i v případě stávajícího šetření. Komise vzala v úvahu rozdíly mezi typy výrobku a zajistila spravedlivé srovnání. Každému typu výrobku vyrobenému a prodanému indickými vyvážejícími výrobci bylo přiřazeno jednoznačné kontrolní číslo výrobku (product control number, „PCN“); totéž platí pro každý typ výrobku vyrobený a prodaný výrobním odvětvím Unie. Číslo vyplynulo z hlavních vlastností výrobku, v tomto případě z druhu oceli, pevnosti v tahu, povlaku, povrchové úpravy, průměru a tvaru. Proto byly na základě PCN porovnány typy drátů vyvážené do Unie s výrobky vyráběnými a prodávanými výrobním odvětvím Unie, které mají stejné nebo podobné vlastnosti. Všechny tyto typy spadají pod definici dotčeného výrobku a obdobného výrobku obsaženou v oznámení o zahájení řízení (4) a v prozatímním nařízení.
(12)
Jedna strana znovu tvrdila, že se takzvané „vysoce technické“ typy výrobku liší od ostatních typů dotčeného výrobku a že s nimi nejsou zaměnitelné. Tvrdí, že by proto měly být z definice výrobku vyloučeny. Podle judikatury se pro účely určení, zda se jedná o obdobné výrobky, takže jsou součástí stejného výrobku, musí zejména ověřit, zda mají stejné technické a fyzikální vlastnosti, stejné základní konečné využití a stejný vztah mezi kvalitou a cenou. V tomto ohledu se musí též posoudit zaměnitelnost těchto výrobků a konkurence mezi nimi (5). Šetřením se však zjistilo, že tyto „vysoce technické“ typy výrobku, na které strana odkazuje, mají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti jako ostatní výrobky zahrnuté do šetření. Jedná se o dráty vyrobené z nerezavějící oceli. Jedná se o polotovary z oceli (které se ve většině případů dále zpracovávají při výrobě široké škály konečných výrobků) a výrobní proces je podobný, s použitím podobných strojů, takže výrobci mohou podle poptávky různé varianty výrobku zaměňovat. I když tedy různé typy drátů nejsou přímo zaměnitelné a přímo si nekonkurují, výrobci soutěží o zakázky, v nichž jde o širokou škálu drátů z nerezavějící oceli. Navíc tyto typy výrobku s použitím podobných výrobních metod vyrábí a prodává jak výrobní odvětví Unie, tak indičtí vyvážející výrobci. Toto tvrzení tudíž nelze přijmout.
(13)
V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že analýza provedená Komisí ohledně otázky, zda mají být tzv. vysoce technické typy výrobku zahrnuty do šetření, byla nedostatečná. Toto tvrzení bylo zamítnuto. Šetřením se prokázalo, že vysoce technické typy výrobku spadají pod definici výrobku uvedenou ve 12. bodě odůvodnění výše. Strana se mylně domnívala, že musejí být splněna současně všechna kritéria uvedená v judikatuře. Toto tvrzení je mylné. Podle judikatury má Komise při vymezování produktu (6) široký prostor pro uvážení a musí se při tomto posouzení opírat o soubor kritérií stanovených Soudním dvora Evropské unie. Přitom některá kritéria mohou často, jako i v tomto případě, směřovat jedním směrem a jiná jiným směrem; v takové situaci musí Komise provést celkové posouzení, jak učinila i v tomto případě. Zúčastněná strana tudíž mylně předpokládala, že aby mohly typy výrobků spadat pod stejnou definici výrobku, musí mít všechny vlastnosti stejné.
(14)
Několik uživatelů tvrdilo, že tzv. dráty z nerezavějící oceli „řady 200“ by měly být z definice výrobku vyloučeny. Tvrdili zejména, že tento typ výrobku výrobní odvětví Unie téměř nevyrábělo. Toto tvrzení však není podložené. Za prvé skutečnost, že výrobní odvětví Unie nevyrábí určitý typ výrobku, není dostatečným důvodem, aby byl tento typ výrobku vyloučen z šetření, pokud je výrobní postup takového charakteru, že by výrobci v Unii mohli kdykoli zahájit výrobu daného typu výrobku. Za druhé, v případě vysoce technických drátů (viz 12. bod odůvodnění) bylo zjištěno, že tyto druhy dotčeného výrobku mají stejné nebo podobné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti jako ostatní typy obdobného výrobku vyráběného a prodávaného výrobním odvětvím Unie. Toto tvrzení tudíž nelze přijmout.
(15)
Alternativně tito uživatelé tvrdili, že by do definice dotčeného výrobku měl být zahrnut válcovaný drát. Nicméně válcovaný drát je surovinou pro výrobu dotčeného výrobku, ze které se mohou vyrábět také jiné výrobky, například spojovací materiály a hřebíky. Tudíž se na rozdíl od výrobku, jenž je předmětem šetření, nejedná o hotový výrobek z oceli. Tvářením za studena je možné kromě jiného z válcovaného drátu vyrábět dotčený výrobek nebo obdobný výrobek. Proto válcovaný drát nemůže být zahrnut do definice výrobku ve smyslu základního nařízení.
(16)
Na základě výše uvedených informací se tímto potvrzují definice dotčeného výrobku a obdobného výrobku v 21. až 24 bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. SUBVENCOVÁNÍ
3.1 Úvod
(17)
Ve 25. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se odkazuje na tyto režimy, v jejichž rámci jsou údajně poskytovány napadnutelné subvence:
a)
režim „Duty Entitlement Passbook“ (dále jen „režim DEPBS“);
b)
režim navracení cla (dále jen „režim DDS“, Duty Drawback Scheme);
c)
režim předběžného povolení (dále jen „režim AAS“, Advance Authorisation Scheme);
d)
režim podpory vývozu kapitálového zboží (dále jen „režim EPCGS“, Export Promotion Capital Goods Scheme);
e)
režim vývozních úvěrů (dále jen „režim ECS“, Export Credit Scheme);
f)
režim „Focus Market Scheme“ (dále jen „režim FMS“);
g)
režim zvláštních hospodářských zón/jednotek orientovaných na vývoz (dále jen „režim SEZ/EOU“, Special Economic Zones/Export Oriented Units).
(18)
Výrobní odvětví Unie mělo za to, že Komise opomněla zohlednit některé subvenční režimy, zejména pak režimy regionální, a dospělo tak k názoru, že subvence, které indičtí výrobci podle šetření obdrželi, byly podhodnoceny. Toto tvrzení je neopodstatněné. Komise podrobila šetření všechny národní i místní režimy subvencí uvedené v podnětu. Komise však zjistila, že během období šetření vyvážející výrobci zařazení do vzorku obdrželi subvence pouze v rámci režimů uvedených ve 14. bodě odůvodnění.
(19)
Výrobní odvětví Unie rovněž tvrdilo, že jelikož se v rámci souběžného antidumpingového šetření zjistilo, že údaje poskytnuté indickými výrobci zařazenými do vzorku nebyly spolehlivé a byl použit článek18 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 (7), měl být v rámci současného šetření stejným způsobem uplatněn odpovídající článek 28 základního nařízení. Článek 28 základního nařízení se však použije, pouze pokud jsou splněny příslušné podmínky, avšak v případě informací předložených indickými výrobci zařazenými do vzorku tomu tak nebylo. Toto tvrzení tudíž nelze přijmout.
(20)
Šetření ukázalo, že režimy DEPBS, DDS s AAS jsou součástí jednoho mechanismu subvencování, a to režimu navracení cla. Indie dlouhou dobu využívala různé typy tohoto mechanismu, přičemž jednotlivé dílčí mechanismy se často měnily. Šetření ukázalo, že je vhodné analyzovat tyto dílčí mechanismy společně, neboť vývozci si z nich musí zpravidla vybrat (vzájemně se vylučují) a při vypršení jednoho dílčího mechanismu přejít k jinému.
(21)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 25. až 28. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.2 Režim „Duty Entitlement Passbook“ (dále jen „režim DEPBS“)
(22)
Jeden z indických vyvážejících výrobců zařazených do vzorku tvrdil, že režim DEPBS by neměl být považován za napadnutelné subvence, neboť účelem tohoto režimu je vyrovnat dovozní cla. Dále pro výrobek, jenž je předmětem šetření, údajně neexistují domácí vstupy, lze se tedy důvodně domnívat, že každý dovoz byl zdaněn 5 % a že horní hranice stanovená indickou vládou zajišťuje, že nedochází k nadměrnému vyrovnání. Jak je vysvětleno ve 38. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tento režim nelze považovat za přípustný režim vracení cla nebo režim vracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení, jelikož nesplňuje pravidla stanovená v příloze I písm. i), v příloze II (definice a pravidla navracení) a příloze III (definice a pravidla navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. Zejména jde o to, že vývozce, který využívá výhod režimu DEPBS, nemá žádnou povinnost skutečně spotřebovat bezcelně dovezené zboží ve svém výrobním procesu a částka úvěru není vypočtena ve vztahu ke skutečné hodnotě využitého vstupního materiálu. V neposlední řadě má vývozce nárok čerpat výhody režimu DEPBS bez ohledu na to, zda vůbec nějaké vstupní materiály doveze. Pro získání výhody stačí, aby vývozce prostě vyvezl zboží, aniž by prokazoval, že byl dovezen nějaký vstupní materiál.
Indická vláda nezavedla žádný systém, který by vázal výši cla, od kterého je dovezený vstupní materiál osvobozen, na jeho spotřebu při výrobě vyvezených výrobků. Ani podniky, které využívají tohoto režimu, neměly k dispozici žádný mechanismus, na jehož základě by bylo možné prokázat, že neobdržely nadměrné úlevy. Kromě toho podnik neprokázal, že v tomto konkrétním případě nedošlo k nadměrnému vyrovnání, jelikož mohl například využít možnosti vyrovnání za jiné dovezené zboží nebo vyrovnání za dovezený vstupní materiál, aniž by tento materiál použil k výrobě dotčeného výrobku. Je třeba rovněž poznamenat, že tvrzení, že neexistuje domácí výroba vstupního materiálu, není správné, neboť nejméně jeden z podniků, kterého se šetření týkalo, tento materiál vyráběl a dva další jej nakupovaly od domácího výrobce a nikoli od domácího dovážejícího obchodníka. Proto tato tvrzení nelze přijmout.
(23)
Jedna strana tvrdila, že v případě prodeje licence pro režim DEPBS skutečná prodejní cena nedosahovala hodnoty licence, a napadnutelná výhoda tudíž byla nižší, než výhoda stanovená prozatímně. Výhoda získaná podle tohoto režimu však byla vypočítána na základě výše úvěru poskytnutého v rámci této licence, bez ohledu na to, zda byla licence použita pro vyrovnání dovozních cel či zda byla skutečně prodána. Jakýkoli prodej licence za cenu pod její nominální hodnotou je čistě obchodní rozhodnutí, které nemění výši výhody poskytované v rámci tohoto režimu. Proto nemůže být toto tvrzení přijato.
(24)
Indická vláda tvrdila, že v průběhu období šetření byl režim DEPBS ukončen, a tudíž by neměl být napadnut. Tvrdí dále, že jelikož režim vracení cla není rámcem navazujícím na režim DEPBS, nemůže být režim DEPBS napadnut. Režim DEPBS byl skutečně ukončen dne 30. září 2011, během období šetření. K subvencování však docházelo i nadále. Bylo zjištěno, že jako alternativu k režimu DEPBS vývozci získávali výhody v rámci režimu AAS, a především DDS. Jak je uvedeno ve 42. až 44. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, byly režimy AAS a DDS upraveny tak, aby byl zajištěn plynulý přechod z režimu DEPBS. Navíc je povaha výhod poskytovaných v rámci těchto tří režimů, tj. ušlý příjem ve formě osvobození od cel, naprosto identická. Podniky si tak mohou vybrat, který režim k vyrovnání cel využijí. Proto by měly být subvence poskytnuté indickou vládou během období šetření napadnuty, a to navzdory skutečnosti, že režim DEPBS byl v polovině období šetření ukončen, neboť nadřazený systém výhod trval i nadále, jelikož z důvodů uvedených ve 20. bodě odůvodnění představují všechny režimy vracení cla jediný mechanismus subvencování s různými, často se měnícími dílčími mechanismy. Proto nemůže být toto tvrzení přijato.
(25)
V reakci na poskytnutí konečných informací indická vláda znovu zopakovala svá tvrzení ohledně ukončení režimu DEPBS po poskytnutí konečných informací. Jelikož nebyly předloženy žádné nové argumenty, které by vedly ke změně závěru, podle něhož bylo subvencování v rámci zrušeného režimu DEPBS nahrazeno upraveným režimem DDS, nelze toto tvrzení přijmout.
(26)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 29. až 47. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(27)
Dále bylo zjištěno, že indický vyvážející výrobce KEI v období šetření režim DEPBS využíval. Subvenční sazba činila 0,50 %.
3.3 Režim navracení cla (dále jen „režim DDS“, Duty Drawback Scheme)
(28)
Indická vláda tvrdila, že režim DDS by neměl být považován za napadnutelné subvence, neboť účelem tohoto režimu je vyrovnat dovozní cla a spotřební daně zaplacené za vstupy. Jak je vysvětleno v 58. až 60. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tento režim nelze považovat za povolený režim navracení cla nebo režim navracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení, jelikož nevyhovuje pravidlům uvedeným v příloze I písm. i), příloze II a příloze III základního nařízení. Konkrétně neexistuje režim nebo zavedený postup pro potvrzení, jaké vstupní materiály jsou spotřebovány ve výrobním procesu vyváženého výrobku nebo zda došlo k nadměrné platbě dovozního cla ve smyslu přílohy I písm. i) a příloh II a III základního nařízení. V neposlední řadě má vývozce nárok čerpat výhody režimu DDS bez ohledu na to, zda vůbec nějaké vstupní materiály doveze. Pro získání výhody stačí, aby vývozce prostě vyvezl zboží, aniž by musel prokázat, že byl dovezen nějaký vstupní materiál. Výše uvedené skutečnosti potvrdila zjištění, k nimž se dospělo u navštívených společností a prostřednictvím odpovídajících právních předpisů, zejména oběžníku indické vlády č. 24/2001, jak je vysvětleno v 60. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Kromě toho indická vláda ve své argumentaci v odstavci 32 uvedeného oběžníku připustila, že režim DDS může vést k nadměrnému vyrovnání. Proto nemůže být toto tvrzení indické vlády přijato.
(29)
Indická vláda dále tvrdila, že mechanismus zjišťování spotřeby vstupů na základě vzorku by měl být přijatelný, ačkoli pomocí tohoto systému nelze prošetřit všechny příjemce zejména z důvodu vysokého počtu příjemců a administrativní zátěže spojené s jejich kontrolou. Toto tvrzení však nelze přijmout, jelikož není v souladu s čl. 3 odst. 1 písm. a) bodem ii), přílohou I bodem i), přílohou II a přílohou III základního nařízení.
(30)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 48. až 64. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(31)
Dále bylo zjištěno, že indický vyvážející výrobce KEI Industries v období šetření režim DDS využíval. Subvenční sazba činila 0,29 %.
3.4 Režim předběžného povolení (dále jen „režim AAS“, Advance Authorisation Scheme)
(32)
Jeden z indických vyvážejících výrobců zařazených do vzorku tvrdil, že režim AAS by měl být považován za režim navracení cla, neboť dovezené materiály se používají na výrobu vyváženého zboží. Jak je uvedeno v 76. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, podrežim použitý v rámci tohoto případu není přípustným režimem navracení cla či režimem navracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Nevyhovuje pravidlům stanoveným v příloze I písm. i), příloze II a příloze III základního nařízení. Indická vláda neuplatnila účinným způsobem žádný kontrolní systém ani postup, aby ověřila, zda byly vstupní materiály spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku a v jakém objemu (příloha II část II bod 4 základního nařízení a v případě režimů navracení u náhradních vstupů příloha III část II bod 2 základního nařízení). Navíc standardní normy vstupů a výstupů pro dotčený výrobek nebyly dostatečně přesné a nemohou samy o sobě tvořit systém zjišťování skutečné spotřeby. Uvedené normy jsou vytvořeny tak, že neumožňují indické vládě ověřovat s dostatečnou přesností, jaká množství vstupů jsou spotřebována při výrobě vyváženého výrobku. Indická vláda kromě toho neprovedla žádná další přezkoumání na základě skutečných vstupních materiálů, jak je uvedeno v 73. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, ačkoli za normálních okolností by takové přezkoumání bylo vzhledem k absenci účinně uplatňovaného ověřovacího systému potřebné (příloha II část II odst. 5 a příloha III část II bod 3 základního nařízení). Uvedený podrežim je proto napadnutelný a příslušné tvrzení se odmítá.
(33)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 65. až 80. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(34)
Bylo zjištěno, že indický vývozce, společnost KEI Industries, režim AAS v období šetření nevyužíval.
3.5 Režim podpory vývozu kapitálového zboží (dále jen „režim EPCGS“, Export Promotion Capital Goods Scheme)
(35)
Po poskytnutí konečných informací poukázal jeden indický vyvážející výrobce na chybu ve výpočtu. Tato připomínka byla částečně oprávněná a byla zohledněna při výpočtu výše subvence. Jelikož celkové subvenční rozpětí pro tuto společnost bylo již před touto opravou pod úrovní de minimis, nemění úprava ani konečnou výši vyrovnávacího cla pro tuto společnost, ani nemá vliv na průměrné subvenční rozpětí pro spolupracující společnosti nezařazené do vzorku či na celostátní subvenční rozpětí.
(36)
Nehledě na výše uvedené skutečnosti se 81. až 91. bod odůvodnění prozatímního nařízení potvrzuje.
(37)
Bylo zjištěno, že indický vývozce, společnost KEI Industries, režim EPCGS v období šetření nevyužíval, pokud jde o dotčený výrobek.
3.6 Režim vývozních úvěrů (dále jen „režim ECS“, Export Credit Scheme)
(38)
Indická vláda tvrdila, že Komise v 92. bodě odůvodnění prozatímního nařízení nesprávně cituje právní základ pro režim ECS. Indická vláda uvedla, že rámcový oběžník DBOD č. DIR(Exp.) BC 01/04.02.02/2007-2008 („rámcový oběžník 07-08“) a rámcový oběžník DBOD č. DIR(Exp.) BC 09/04.02.02/2008-09 („rámcový oběžník 08-09“) byly aktualizovány a právní základ pro režim ECS v období šetření představují rámcový oběžník DBOD č. DIR(Exp.) BC 06/04.02.002/2010-11 („rámcový oběžník 10-11“) a rámcový oběžník DBOD č. DIR.(Exp.) BC 04/04.02.002/2011-2012 („rámcový oběžník 11-12“). V tomto ohledu je připomínka indické vlády samozřejmě správná.
(39)
Indická vláda dále podotkla, že pokud by byl zohledněn správný aktualizovaný právní základ, musela by Komise vzít v potaz skutečnost, že maximální strop úrokové sazby použitelný pro vývozní úvěry, který Indická centrální banka dříve stanovila pro komerční banky jako závazný, přestal před obdobím šetření existovat, pokud jde o vývozní úvěry v rupiích. Z tohoto důvodu tudíž nelze tento režim, pokud jde o úvěry v rupiích, nadále považovat za subvenci. Šetřením se prokázalo, že dvě společnosti zařazené do vzorku využily vývozních úvěrů od soukromých bank, jejichž úrokové sazby byly nižší než referenční sazby stanovené Indickou centrální bankou. Šetřením nebyl zjištěn žádný komerčně přijatelný důvod, proč tyto soukromé banky poskytují úvěry se zvýhodněnou úrokovou sazbou, které byly zřejmě ztrátové. Tyto postupy, jakými banky poskytují úvěry, by mohly poukazovat na přetrvávající vliv vlády. V rámci šetření ovšem nebyly nalezeny žádné důkazy ohledně rozsahu vlivu podle pravidel WTO, které by dokládaly přetrvávající pověření nebo řízení komerčních bank. Komise proto rozhodla, že výhody plynoucí ze zvýhodněných sazeb nebude z důvodu nedostatečných důkazů o řízení a/nebo finančním příspěvku indické vlády považovat za subvenci v rámci tohoto podrežimu.
(40)
Indická vláda rovněž tvrdila, že nejnovější aktualizace rámcového oběžníku - DBOD č. DIR(Exp.) BC. 06/04.02.002/2012-13 („rámcový oběžník 12-13“), který vstoupil v platnost dva měsíce po období šetření, zrušil maximální stropy úrokových sazeb pro vývozní úvěry rovněž, pokud jde o úvěry v cizí měně. S odkazem na čl. 15 odst. 1 základního antisubvenčního nařízení indická vláda tvrdí, že v takovém případě by tento prvek režimu vývozních úvěrů rovněž neměl být napadán, neboť řízení bank ze strany vlády bylo ukončeno. V předloženém rámcovém oběžníku 12-13 se sice nachází ustanovení s platností od května 2012, podle něhož mohou komerční banky svobodně stanovovat úrokové sazby vývozních úvěrů v cizí měně, jak tvrdí indická vláda, avšak taková změna instrukcí Indické centrální banky určená soukromým bankám během šetření by sama o sobě nebyla dostačující k vyloučení tohoto režimu, jelikož pověření vlády může pokračovat neformální cestou, což by muselo být předmětem dalšího šetření. Vzhledem k výše uvedeným závěrům k podrežimu pro vývozní úvěry v rupiích však Komise rozhodla, že tento podrežim pro úvěry v cizí měně v této fázi nenapadne.
(41)
Proto budou celní sazby podle potřeby upraveny.
3.7 Režim „Focus Market Scheme“ (dále jen „režim FMS“)
(42)
Po poskytnutí konečných informací předložila indická vláda připomínky k režimu FMS. Tvrdila, že režim geograficky souvisí se zeměmi, které nejsou součástí Unie, a nemůže být proto Unií napadnut. Indická vláda však nedokázala uvést argumenty, kterými by zpochybnila praktické provádění programu či skutečnost, že může být výhoda režimu FMS využívána pro dotčený výrobek, totiž že úvěry na clo v rámci režimu FMS jsou volně přenositelné a že mohou být použity k zaplacení cla u následného dovozu jakéhokoliv vstupního materiálu nebo zboží včetně kapitálového zboží. Toto tvrzení muselo být proto odmítnuto, neboť z šetření vyplynulo, že dotčený výrobek při vývozu do Unie může využívat a využívá tohoto režimu.
(43)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 101. až 111. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(44)
Bylo zjištěno, že indický vývozce, společnost KEI Industries, režim FMS v období šetření nevyužíval.
3.8 Režim jednotek orientovaných na vývoz (dále jen „režim EOUS“)
(45)
Po poskytnutí konečných informací předložil připomínky k tomuto režimu jediný vyvážející výrobce využívající režimu EOUS, kterého se šetření týkalo. Společnost tvrdila, že by Komise měla pro výpočet výhody plynoucí z režimu EOUS používat jiný postup. Tvrdila také, že s některými výhodami v rámci režimu EOUS by se mělo zacházet jako s přípustným režimem navracení cla ve smyslu přílohy II a III základního nařízení, a neměly by proto být napadnutelné.
(46)
Bylo však zjištěno, že bez ohledu na použitou metodu výpočtu by subvenční sazba pro tento režim nepřesáhla 0,95 %, což znamená, že by celkové subvenční rozpětí pro tuto společnost zůstalo pod úrovní de minimis. Nepovažovalo se proto za nutné toto tvrzení v rámci tohoto šetření dále analyzovat.
(47)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 112. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(48)
Bylo zjištěno, že indický vývozce, společnost KEI Industries, režim EOUS v období šetření nevyužíval.
3.9 Výše napadnutelných subvencí
(49)
V návaznosti na rozhodnutí nepovažovat výhody plynoucí z režimu ESC za subvenci, jak je popsáno v 38. až 41. bodě odůvodnění, a opravu výpočtu výhody plynoucí z režimu EPCGS pro jednu ze společností, jak je popsáno v 35. bodě odůvodnění, byly celní sazby podle potřeby upraveny. Konečné výše napadnutelných subvencí stanovené v souladu s ustanoveními základního nařízení vyjádřené podle hodnoty se pohybují v rozmezí od 0,79 % do 3,72 %.
Režim
Společnost
Raajratna
Venus Group
Viraj
KEI
DEPBS (8)
0,58 %
0,93 %, 1,04 %, 1,32 %, 2,04 %
-
0,50 %
DDS (8)
0,61 %
1,14 %, 1,77 %, 1,68 %, 1,91 %
-
0,29 %
AAS (8)
2,43 %
0,15 %, 0 %, 0 %, 0 %
-
-
EPCGS (8)
0,09 %
0,02 %, 0 %, 0 %, 0 %
0,03 %
-
ECS (8)
-
-
-
-
FMS (8)
-
0,13 %, 0,71 %, 0,07 %, 0 %
-
-
EOU (8)
-
-
0,95 %
-
TOTAL
3,72 %
3,03 % (9)
0,98 % (10)
0,79 % (10)
(50)
Nově vypočítané subvenční rozpětí pro spolupracující společnosti nezahrnuté do vzorku činí 3,41 %.
(51)
Nově vypočítané celostátní subvenční rozpětí činí 3,72 %.
4. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ UNIE
4.1 Výrobní odvětví Unie
(52)
Někteří uživatelé zpochybnili počet výrobců v Unii stanovený v 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tvrdí, že počet výrobců byl posouzen nesprávně a ve skutečnosti na trhu Unie existuje méně výrobců.
(53)
Komise poukazuje na to, že toto tvrzení nebylo podložené, a po ověření informací uvedených ve 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení potvrzuje, že během období šetření vyrábělo dotčený výrobek v Unii 27 výrobců. Tento počet byl určen na základě podnětu, reprezentativnosti a šetření. Komise kontaktovala všechny známé výrobce v Unii a obdržela údaje, které byly použity v souvislosti s tímto šetřením.
4.2 Výroba v Unii a výběr vzorku výrobců v Unii
(54)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 117. až 119. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5. ÚJMA
5.1 Spotřeba v Unii
(55)
Někteří uživatelé tvrdili, že při analyzování újmy neměly být zohledněny údaje za rok 2009, protože finanční krize, která v tomto roce nastala, měla zejména na spotřebu v Unii rušivé účinky. I kdyby však byl rok 2009 z analýzy vynechán, stále by byl patrný rostoucí trend spotřeby (+5 %), který je ukazatelem zlepšujícího se trhu. Nepříznivé dopady finanční krize jsou navíc uznány ve 120. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, přesto se však dospělo k závěru, že se situace na trhu zlepšila. Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 120. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.2 Dovoz z dotčené země do Unie
(56)
Subvenční rozpětí stanovené pro společnost KEI Industries nedosahuje nepatrné hodnoty, kterou uvádí čl. 14 odst. 5 základního nařízení (viz 49. bod odůvodnění). Má se tudíž za to, že tento vyvážející výrobce nevyužil během období šetření režimů subvencí ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Z toho důvodu byl objem jeho dovozu vyloučen z objemu subvencovaného dovozu z Indie. Jeden vyvážející výrobce, Venus Group, uvedl, že některé transakce byly omylem započítány dvakrát. Komise s vyvážejícím výrobcem souhlasila, a proto byly tyto transakce od celkového objemu subvencovaného dovozu z Indie odečteny. Objem, podíl na trhu a průměrná cena subvencovaného dovozu byly příslušným způsobem revidovány.
(57)
Objem subvencovaného dovozu a jeho podíl na trhu:
2009
2010
2011
OŠ
Objem (v tunách)
11 620
20 038
25 326
24 415
Index (2009 = 100)
100
172
218
210
Podíl na trhu
8,8 %
10,7 %
12,9 %
12,4 %
Index (2009 = 100)
100
121
146
140
Zdroj:
Eurostat a odpovědi na dotazník.
(58)
Společnost KEI Industries vyvezla během období šetření jen omezené množství dotčeného výrobku a také transakce Venus Group uvedené výše se omezovaly na malé množství, proto odečtení tohoto objemu dovozu od celkového objemu subvencovaného dovozu z Indie neměnilo nic na trendech popsaných ve 123. a 124. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tyto body odůvodnění prozatímního nařízení se proto potvrzují.
(59)
Průměrná cena subvencovaného dovozu:
2009
2010
2011
OŠ
Průměrná cena
(EUR/t)
2 419
2 856
3 311
3 259
Index (2009 = 100)
100
118
137
135
Zdroj:
Eurostat a odpovědi na dotazník.
(60)
Jak již bylo řečeno, společnost KEI Industries vyvezla během období šetření jen omezené množství a vyjmutí určitých transakcí Venus Group se týkalo také jen omezeného množství. Odečtení objemu dovozu společnosti KEI Industries a výše uvedených transakcí Venus Group od celkového objemu subvencovaného dovozu z Indie proto nevedlo k žádné výrazné změně průměrné ceny subvencovaného indického dovozu, ani ke změně výpočtu cenového podbízení. Nově vypočítané rozpětí cenového podbízení činí 11,7 %. Ostatní závěry, které vyplývají ze zjištění popsaných ve 128. až 130. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, se potvrzují.
(61)
V reakci na poskytnutí konečných informací indická vláda tvrdila, že Komise uplatnila poměrné snížení subvencovaného dovozu pouze na objem dovozu spolupracujících vyvážejících výrobců, aby tak vzala v potaz zjištění ohledně nepatrné úrovně u společnosti KEI a vyjmutí některých transakcí Venus Group, které byly omylem započítány dvakrát. Toto tvrzení je založeno na nedorozumění. Komise uplatnila poměrné snížení na celý objem dovozu, včetně dovozu nespolupracujících dovozců. Proto musí být toto tvrzení zamítnuto.
5.3 Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
(62)
Některé strany tvrdily, že výsledky, kterých výrobní odvětví Unie dosáhlo, by měly být v kontextu globální hospodářské krize považovány za poměrné dobré a že s výjimkou jediného ukazatele újmy, totiž podílu na trhu, žádný jiný ukazatel nenasvědčuje tomu, že by docházelo k újmě.
(63)
Jedna strana tvrdila, že se průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Unie zvýšily asi o 34 %, tedy daleko výrazněji, než výrobní náklady, které se během stejného období zvýšily o 13 %. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že výrobní odvětví Unie své zboží na počátku posuzovaného období, tedy v roce 2009, prodávalo za ceny nižší, než byly výrobní náklady, a teprve od roku 2011 se mu podařilo prodávat za ceny převyšující výrobní náklady.
(64)
Z šetření vyplynulo, že některé ukazatele újmy, jako objem výroby a vytížení kapacit, sice vykazovaly pozitivní trend, nebo zůstaly stabilní, např. zaměstnanost, avšak řada jiných ukazatelů týkajících se finanční situace výrobního odvětví Unie, např. ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic, během posuzovaného období nevykazovaly uspokojivý vývoj. Ukazatel týkající se investic se sice v roce 2010 zlepšil, v roce 2011 a během období šetření však poklesl pod hodnotu z roku 2009. Pravdou také je, že se v letech 2009 až 2011 zlepšila návratnost investic a dosáhla hodnoty 6,7 %, během období šetření však opět poklesla na 0,8 %. Obdobně se také ukazatele ziskovosti a peněžního toku do roku 2011 zlepšovaly, v období šetření se však začaly opět zhoršovat. Proto lze dospět k závěru, že se výrobní odvětví Unie po roce 2009 začalo zotavovat, avšak toto oživení bylo následně zpomaleno subvencovaným dovozem z Indie.
(65)
Na žádost jedné zúčastněné strany lze potvrdit, že výše zásob uvedená v 153. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se týkala činnosti podniků v Unii zařazených do vzorku.
(66)
Výrobní odvětví Unie tvrdilo, že cílové ziskové rozpětí ve výši 5 % stanovené v prozatímní fázi je příliš nízké. Dotyčná strana své tvrzení dostatečně neodůvodnila. Ve 148. bodě odůvodnění prozatímního nařízení jsou vysvětleny důvody pro toto ziskové rozpětí a z šetření nevyplynuly žádné další důvody pro to, aby bylo změněno. Cílový zisk ve výši 5 % zůstává tudíž pro účely konečných zjištění zachován.
(67)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že obtíže výrobního odvětví Unie jsou způsobeny převážně strukturálními problémy. Proto bylo cílové ziskové rozpětí ve výši 5 % také nereálné.
(68)
Je třeba připomenout, že podle judikatury (11) musí orgány stanovit ziskové rozpětí, se kterým by výrobní odvětví Společenství mohlo počítat za normálních podmínek hospodářské soutěže bez subvencovaného dovozu. V daném případě nebylo z následujících důvodů možné provést tuto analýzu dotčeného výrobku pro výrobní odvětví Unie. Dostačující údaje pro výpočet ziskového rozpětí pro dotčený výrobek jsou k dispozici až od roku 2007. V roce 2007 činilo ziskové rozpětí 3,7 %; od roku 2008 bylo toto rozpětí v důsledku finanční a hospodářské krize záporné. Žadatel tvrdil, že subvencované výrobky začaly přicházet na trh Unie od roku 2007 (kdy se objem dovozu zvýšil z 17 727 t v roce 2006 na 24 811,3 t), což se šetřením potvrdilo. Orgány proto zjistily cílové ziskové rozpětí na základě skutečných zisků v jiných částech ocelářského průmyslu, které nebyly poškozeny dumpingovým a subvencovaným dovozem (12).
5.4 Závěr ohledně újmy
(69)
Komise proto dospěla k závěru, že výrobní odvětví Unie utrpělo během období šetření vážnou újmu.
6. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
6.1 Účinek subvencovaného dovozu
(70)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že prozatímní nařízení opominulo, že výrobní odvětví Unie mělo prospěch ze zvýšené spotřeby od roku 2009 a že Komise nemůže očekávat, že výrobní odvětví Unie bude schopné si navždy udržet svůj podíl na trhu.
(71)
K tomuto tvrzení je třeba poznamenat, že podle šetření podíl subvencovaného indického dovozu na trhu rostl rychleji než spotřeba na trhu Unie. Objem subvencovaného indického dovozu se zvýšil o 110 %, zatímco spotřeba se ve stejném období zvýšila o 50 %. Z šetření rovněž vyplynulo, že průměrná cena indického dovozu byla stabilně nižší než průměrná cena výrobního odvětví Unie ve stejném období a že během období šetření snížila průměrnou cenu výrobního odvětví Unie o 11,7 %. Zatímco výrobnímu odvětví Unie tudíž zvýšená spotřeba skutečně do jisté míry prospěla a výrobní odvětví Unie mohlo také zvýšit objem svého prodeje o 40 %, nedokázalo svůj podíl na trhu udržet, jak by se dalo na základě zlepšujících se tržních podmínek a vzhledem k jeho volným výrobním kapacitám očekávat.
6.2 Účinky jiných činitelů
6.2.1 Nesubvencovaný dovoz
(72)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že účinky nesubvencovaného dovozu musí být přehodnoceny vzhledem ke skutečnostem, že společnost KEI Industries obdržela subvenční rozpětí de minimis a že některé transakce Venus Group, které byly chybně započítány dvakrát, byly z analýzy vyloučeny. Tvrdily také, že ceny nesubvencovaného dovozu byly nižší, než ceny subvencovaného dovozu.
(73)
Níže uvedená tabulka ukazuje vývoj v případě nesubvencovaného objemu vývozu a cen během posuzovaného období. Objem nesubvencovaného vývozu představoval asi jednu třetinu indického vývozu během období šetření a sledoval stejný trend jako dovoz subvencovaných výrobků.
2009
2010
2011
OŠ
Objem (v tunách)
5 227
9 015
11 394
10 938
Objem (index)
100
172
218
210
Průměrná cena (EUR/mt)
2 268
2 678
3 105
3 056
Průměrná cena (index)
100
118
137
135
Zdroj:
odpovědi na dotazník a Eurostat.
(74)
Konstatování, že ceny nesubvencovaného dovozu byly nižší než ceny subvencovaného dovozu, je tedy správné. Ovšem objem nesubvencovaného dovozu činí pouze třetinu objemu subvencovaného dovozu. Újma způsobená nesubvencovaným dovozem tudíž nenarušila příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem z Indie a vážnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie v období šetření.
6.2.2 Dovoz ze třetích zemí
(75)
Jeden indický vyvážející výrobce a indická vláda zopakovali tvrzení, že Čínská lidová republika by měla být zahrnuta do šetření a že dopad dovozu z Čínské lidové republiky na trh Unie a výrobní odvětví Unie byl podhodnocen.
(76)
Jak je uvedeno ve 170. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, ani v zahajovací fázi řízení, ani v konečné fázi neexistuje důkaz o subvencování, který by odůvodňoval zahájení antisubvenčního šetření týkajícího se dovozu z Čínské lidové republiky. Tvrzení, že by Čínská lidová republika měla být zahrnuta do rozsahu šetření, je proto neopodstatněné a zamítá se.
(77)
Dovoz z Čínské lidové republiky však během posuzovaného období vykazoval rostoucí tendenci a v období šetření dosáhl podílu na trhu 8,3 % (viz 168. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Kromě toho byly ceny dovozu z Číny nižší než ceny výrobního odvětví Unie i ceny indických výrobců vyvážejících na trh Unie. Proto bylo dále zkoumáno, zda dovoz z Čínské lidové republiky mohl přispět k újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, a narušit příčinnou souvislost mezi újmou a indickým subvencovaným dovozem.
(78)
Informace dostupné v prozatímní fázi naznačují, že sortiment výrobků z čínského dovozu se odlišoval a že segmenty, v nichž byly přítomny čínské výrobky, se lišily od výrobků prodávaných výrobním odvětvím Unie nebo výrobků indického původu prodávaných na trhu Unie.
(79)
Po zveřejnění prozatímních opatření Komise obdržela několik námitek, které upozorňovaly na možnost, že by čínský dovoz za nízké ceny mohl během období šetření narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým indickým dovozem a vážnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie.
(80)
Analýzy provedené na základě statistik dovozu ohledně dvou kódů KN, které jsou předmětem šetření, ukázaly, že 29 % čínského dovozu se týkalo trhu s laciným zbožím (dovoz pod kódem KN 7223 00 99). Tím se částečně vysvětluje, proč jsou ceny čínských výrobků v průměru nižší než ceny výrobního odvětví Unie i ceny indických vyvážejících výrobců. Statistiky ke kódu KN 7223 00 99 rovněž ukázaly, že odběratelé čínských výrobců jsou soustředěni ve Spojeném království, kde výrobní odvětví Unie v zásadě není zastoupené.
Průměrná cena
(EUR/t)
2009
2010
2011
OŠ
72 230 019
2 974
3 286
3 436
2 995
72 230 099
765
1 458
1 472
1 320
Zdroj:
Eurostat.
(81)
Pokud jde o kód KN 7223 00 19, analýza vypracovaná na základě PCN ukázala, že jak výrobní odvětví Unie, tak indičtí výrobci soutěžili především v kvalitativně vyšším segmentu trhu, kde ceny mohou být v rámci stejného kódu KN až čtyřikrát vyšší než ceny v nižším segmentu trhu (13). Z šetření rovněž vyplynulo, že obecně se ceny liší v závislosti na typu výrobku a obsahu niklu. Kromě toho šetření ukázalo, že čínští vývozci prodávají převážně typy výrobku s nižší kvalitou spadající do výše uvedeného kódu KN na trhu Unie. Rozhodujícím faktorem při posuzování čínského dovozu se proto stává sortiment výrobku.
(82)
Pokud jde o úroveň ceny dovozu z Čínské lidové republiky, je třeba poznamenat, že průměrné ceny čínského dovozu byly od roku 2009 do období šetření vyšší než ceny subvencovaných vyvážejících výrobců v Indii, jak ukazuje následující tabulka na základě průměrné ceny subvencovaného indického vývozu spadajícího pod kód KN 7223 00 19.
Průměrná cena
(EUR/t)
2009
2010
2011
OŠ
OŠ + 1
73 320 019
2 974
3 286
3 436
2 995
3 093
Zdroj:
Eurostat.
(83)
V období šetření průměrná cena čínského dovozu poprvé klesla pod cenu subvencovaného indického dovozu. Bylo však zjištěno, že se jedná o dočasný jev, neboť čínské ceny v roce následujícím po období šetření rostly a byly opět vyšší než indické ceny.
(84)
Kromě toho z porovnání objemu dovozu z Indie a z Čínské lidové republiky vyplynulo, že během celého posuzovaného období a zejména během období šetření byl dovoz z Čínské lidové republiky mnohem nižší než dovoz z Indie. Objem dovozu z Čínské lidové republiky představoval v zásadě méně než polovinu celkového dovozu z Indie.
(85)
Na základě výše uvedených skutečností se potvrzuje, že významný podíl čínského dovozu během období šetření se odlišuje od sortimentu výrobků výrobního odvětví Unie a že jakákoli přímá hospodářská soutěž s výrobky vyráběnými a prodávanými výrobním odvětvím Unie je omezená.
(86)
Dovoz z Čínské lidové republiky tudíž nemohl mít vliv na situaci ve výrobním odvětví Unie do té míry, aby tím byla narušena příčinná souvislost mezi subvencovaným dovozem z Indie a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. Proto se 168. bod prozatímního nařízení potvrzuje.
6.2.3 Konkurence ze strany ostatních výrobců v Unii
(87)
Jedna strana tvrdila, že slabé finanční výsledky výrobců v Unii mohla způsobit konkurence ze strany ostatních výrobců v Unii, kteří nejsou žadateli ani nepodporovali šetření k zahájení tohoto řízení.
(88)
Vývoj podílu ostatních výrobců na trhu v Unii ukazuje následující tabulka.
2009
2010
2011
OŠ
Objem (v tunách)
34 926
55 740
55 124
55 124
Index (2009 = 100)
100
160
158
158
Podíl ostatních výrobců v Unii na trhu
26,6 %
29,8 %
28,1 %
27,9 %
Zdroj:
podnět.
(89)
Na výrobce v Unii, kteří nebyli žadateli a kteří zvláště nepodporovali toto šetření, připadalo 44 % veškerého prodeje Unie (viz 139. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Objem jejich prodeje se zvýšil o 58 % z odhadovaných 34 926 t v roce 2009 na 55 124 t během období šetření. Tento nárůst je ovšem v porovnání s nárůstem subvencovaného dovozu z Indie během téhož období (+110 %) poměrně mírný. Kromě toho zůstal podíl těchto výrobců v Unii na trhu během posuzovaného období poměrně konstantní a ani nebyly zjištěny žádné známky toho, že by jejich ceny byly nižší než ceny výrobců v Unii zařazených do vzorku. Z toho lze vyvodit závěr, že jejich prodej na trhu v Unii nepřispěl k újmě, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo.
6.3 Závěry týkající se příčinné souvislosti
(90)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 176. až 179. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7. ZÁJEM UNIE
7.1 Obecné informace
(91)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 180. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7.2 Zájem výrobního odvětví Unie
(92)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 181. až 188. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7.3 Zájem uživatelů
(93)
Po uložení prozatímních opatření kontaktovalo Komisi sedm uživatelů a jedno sdružení uživatelů a projevilo zájem o spolupráci při šetření. Na základě jejich žádosti jim byly v dubnu 2013 zaslány dotazníky. Avšak pouze dva uživatelé poskytli úplnou odpověď na dotazník a na spolupracující uživatele tak připadalo všeho všudy 12 % celkového dovozu z Indie během období šetření a 2,5 % celkové spotřeby Unie. Hospodářské dopady opatření na uživatele byly přehodnoceny na základě nových údajů, které vyplynuly z odpovědí na dotazník, a u dvou uživatelů byly provedeny kontrolní návštěvy s cílem ověřit poskytnuté informace.
(94)
Uživatelé tvrdili, že úroveň ziskovosti ve výši 9 % uvedená ve 191. bodě odůvodnění prozatímního nařízení je příliš vysoká a není pro uživatelské odvětví reprezentativní. Po obdržení doplňujících odpovědí na dotazník byla průměrná ziskovost všech spolupracujících uživatelů přepočítána a stanovena na 2 % obratu.
(95)
Z šetření navíc vyplynulo, že nákupy spolupracujících uživatelů z Indie představovaly v průměru 44 % veškerých nákupů dotčeného výrobku a že Indie byla pro dva spolupracující uživatele výhradním zdrojem dodávek. Během období šetření představoval obrat výrobků zahrnujících dotčený výrobek v průměru 14 % obratu spolupracujících uživatelů.
(96)
Pokud vezmeme v úvahu nejhorší scénář pro trh Unie, tj. že by nárůst cen nemohl být přenesen na distribuční řetězec a že by uživatelé nadále nakupovali výrobky z Indie v předchozích objemech, dopad cla na ziskovost, které by uživatelé dosáhli používáním a dalším zpracováváním dotčeného výrobku, by znamenal v průměru pokles o 0,25 procentního bodu na 1,75 %.
(97)
Komise si je vědoma, že dopad bude na individuální úrovni markantnější pro uživatele, jejichž jediným zdrojem je dovoz z Indie. Přitom se jedná jen o malý počet podniků (dva spolupracující uživatelé). Mají navíc možnost, pokud jejich indický výrobce spolupracuje, podle článku 21 základního nařízení požádat o vrácení cla, jsou-li splněny všechny podmínky pro takové vrácení.
(98)
Někteří uživatelé znovu vyjádřili obavy, že by opatření mohla mít dopad na určité typy drátů, které se v Evropě nevyrábí, zejména typy zahrnuté do tzv. řady 200, jak je popsáno ve 194. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Skutečnost, že se v Unii nevyrábí, přičítají uživatelé nízké poptávce a specifičnosti výrobního procesu.
(99)
Šetření však ukázalo, že tyto typy drátů z nerezavějící oceli výrobní odvětví Unie vyrábí a že představují omezený podíl na trhu Unie. Uživatelé mají k dispozici také alternativní zdroje dodávek z jiných zemí, které nepodléhají antidumpingovým nebo antisubvenčním opatřením. Kromě toho byla dvěma indickým vyvážejícím výrobcům přiznána nulová sazba vyrovnávacího cla, což znamená, že uložení opatření nebude mít významný dopad na jejich dodávky. Navíc lze pro stejné účely používat i jiné typy drátů z nerezavějící oceli. Uložení opatření tudíž nemůže mít významný dopad na trh Unie a na tyto uživatele. Toto tvrzení se proto zamítá.
(100)
Někteří uživatelé poukazovali na to, že dodací lhůty výrobců v Unii jsou u obdobného výrobku ve srovnání s dodacími lhůtami u dotčeného výrobku z Indie delší. Avšak možnosti obchodníků výrobky skladovat a mít je rychle k dispozici nevyvrací věcné důkazy nepříznivých účinků subvencovaného dovozu. Proto je třeba tento argument odmítnout.
(101)
S ohledem na výše uvedené úvahy lze mít za to, že i když opatření uložená na indický dovoz budou mít na některé uživatele pravděpodobně nepříznivější dopad než na jiné, bude uložení opatření pro trh Unie celkově vzato prospěšné. Zejména se má za to, že obnovením spravedlivých obchodních podmínek na trhu Unie bude výrobní odvětví Unie moci přizpůsobit své ceny výrobním nákladům, zachovat výrobu a pracovní místa, získat zpět podíl na trhu, o který přišlo, a využít větších úspor z rozsahu. Tak by výrobní odvětví mohlo dosáhnout přiměřeného ziskového rozpětí, které by mu umožnilo střednědobě i dlouhodobě účinně fungovat. Zároveň může zlepšit svou celkovou finanční situaci. Z šetření dále vyplynulo, že opatření budou mít na uživatele a dovozce, kteří nejsou ve spojení, jen celkově omezený dopad. Dospělo se tudíž k závěru, že celkový přínos opatření zřejmě převáží nad dopadem na uživatele dotčeného výrobku na trhu Unie.
7.4 Zájem dovozců, kteří nejsou ve spojení
(102)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 197. až 199. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7.5 Závěr ohledně zájmu Unie
(103)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem bylo potvrzeno hodnocení uvedené ve 200. až 201. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
8. KONEČNÁ VYROVNÁVACÍ OPATŘENÍ
8.1 Úroveň pro odstranění újmy
(104)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 203. až 206. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
8.2 Závěr o úrovni pro odstranění újmy
(105)
Pro společnost KEI Industries nebylo vypočítáno individuální rozpětí újmy, neboť konečné rozpětí subvence této společnosti bylo pod úrovní de minimis (viz 49. bod odůvodnění).
(106)
Potvrzuje se metodika použitá v prozatímním nařízení.
8.3 Konečná opatření
(107)
Vzhledem k výše uvedenému a v souladu s čl. 15 odst. 1 základního nařízení by mělo být uloženo konečné vyrovnávací clo, a to na úrovni dostatečné k odstranění újmy působené subvencovaným dovozem a aniž by bylo překročeno zjištěné subvenční rozpětí.
(108)
Proto byly sazby vyrovnávacího cla stanoveny porovnáním rozpětí újmy a subvenčních rozpětí. Navrhují se proto následující sazby vyrovnávacího cla:
Společnost
Subvenční rozpětí
Rozpětí újmy
Sazba vyrovnávacího cla
Raajratna Metal Industries
3,7 %
17,2 %
3,7 %
Venus group
3,0 %
23,4 %
3,0 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
0,9 %
nepoužije se
0,0 %
KEI Industries Limited
0,7 %
nepoužije se
0,0 %
Spolupracující společnosti nezařazené do vzorku
3,4 %
19,3 %
3,4 %
Všechny ostatní společnosti
3,7 %
23,4 %
3,7 %
(109)
Individuální sazby vyrovnávacího cla pro jednotlivé společnosti specifikované v tomto pracovním dokumentu byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření. Odrážejí tedy stav týkající se těchto společností zjištěný během šetření. Tyto celní sazby (oproti celostátnímu clu použitelnému na „všechny ostatní společnosti“) jsou výlučně použitelné na dovoz výrobků pocházejících z Indie a vyrobených uvedenými konkrétními právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto pracovního dokumentu, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě použitelné na „všechny ostatní společnosti“.
(110)
Každou žádost o použití individuální vyrovnávací celní sazby pro jednotlivé společnosti (například poté, co se změnil název subjektu, nebo po vytvoření nových výrobních nebo obchodních subjektů) je třeba předložit Komisi (14) spolu se všemi příslušnými informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnostech společnosti spojených s výrobou, domácím prodejem a prodejem na vývoz, např. v souvislosti se změnou názvu nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů. V případě potřeby bude toto nařízení, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo, odpovídajícím způsobem změněno prostřednictvím aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
8.4 Konečný výběr prozatímních vyrovnávacích cel
(111)
Vzhledem k rozsahu zjištěných subvenčních rozpětí a vzhledem k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie se považuje za nezbytné s konečnou platností vybrat částky zajištěné v podobě prozatímního vyrovnávacího cla uloženého prozatímním nařízením, a to v rozsahu uložených konečných cel.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo na dovoz drátů z nerezavějící oceli, které:
i)
obsahují (v hmotnostních procentech) 2,5 % nebo více niklu, jiné než dráty obsahující 28 % nebo více, avšak nejvýše 31 % niklu a 20 % nebo více, avšak nejvýše 22 % chromu,
ii)
obsahují (v hmotnostních procentech) méně než 2,5 % niklu, jiné než dráty obsahující 13 % nebo více, avšak nejvýše 25 % chromu a 3,5 % nebo více, avšak nejvýše 6 % hliníku,
v současnosti kódů KN 7223 00 19 a 7223 00 99 a pocházejí z Indie.
2. Sazba konečného vyrovnávacího cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením je pro výrobky popsané v odstavci 1 a vyrobené níže uvedenými společnostmi stanovena takto:
Společnost
Clo (v %)
Doplňkový kód TARIC
Raajratna Metal Industries, Ahmadábád, Gudžarát
3,7
B775
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Bombaj, Maháráštra
3,0
B776
Precision Metals, Bombaj, Maháráštra
3,0
B777
Hindustan Inox Ltd., Bombaj, Maháráštra
3,0
B778
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Bombaj, Maháráštra
3,0
B779
Viraj Profiles Vpl. Ltd., Thane, Maháráštra
0,0
B780
KEI Industries Limited, Nové Dillí
0,0
B925
Společnosti uvedené v příloze
3,4
Všechny ostatní společnosti
3,7
B999
3. Není-li uvedeno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné v podobě prozatímních vyrovnávacích cel uložených podle nařízení (EU) č. 419/2013 na dovoz drátů z nerezavějící oceli, které:
i)
obsahují (v hmotnostních procentech) 2,5 % nebo více niklu, jiné než dráty obsahující 28 % nebo více, avšak nejvýše 31 % niklu a 20 % nebo více, avšak nejvýše 22 % chromu,
ii)
obsahují (v hmotnostních procentech) méně než 2,5 % niklu, jiné než dráty obsahující 13 % nebo více, avšak nejvýše 25 % chromu a 3,5 % nebo více, avšak nejvýše 6 % hliníku,
v současnosti kódů KN 7223 00 19 a 7223 00 99 a pocházejí z Indie,
se s konečnou platností vybírají. Zajištěné částky, které převyšují konečně uložené vyrovnávací clo, se uvolňují.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. září 2013.
RÈGLEMENT D’EXÉCUTION (UE) No 861/2013 DU CONSEIL
du 2 septembre 2013
instituant un droit compensateur définitif et portant perception définitive du droit provisoire institué sur les importations de certains fils en aciers inoxydables originaires de l’Inde
LE CONSEIL DE L’UNION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
vu le règlement (CE) no 597/2009 du 11 juin 2009 relatif à la défense contre les importations qui font l’objet de subventions de la part de pays non membres de la Communauté européenne (1) (ci-après dénommé «règlement de base»), et notamment son article 15,
vu la proposition présentée par la Commission européenne (ci-après dénommée «Commission») après consultation du comité consultatif,
considérant ce qui suit:
1. PROCÉDURE
1.1. Mesures provisoires
(1)
La Commission a institué un droit compensateur provisoire sur les importations de certains fils en aciers inoxydables originaires de l’Inde par le règlement (UE) no 419/2013 (2) (ci-après dénommé «règlement provisoire»).
(2)
L’enquête a été ouverte à la suite d’une plainte déposée le 28 juin 2012 par l’Association européenne de la sidérurgie (Eurofer) (ci-après dénommée «plaignante») au nom de producteurs de l’Union représentant plus de 50 % de la production totale de certains fils en aciers inoxydables de l’Union.
(3)
Dans l’enquête antidumping parallèle, la Commission a institué un droit antidumping provisoire sur les importations de certains fils en aciers inoxydables originaires de l’Inde par le règlement (UE) no 418/2013 (3).
1.2. Parties concernées par l’enquête
(4)
Au stade provisoire de l’enquête, une méthode d’échantillonnage a été appliquée aux producteurs-exportateurs indiens, aux producteurs de l’Union et aux importateurs non liés. Toutefois, étant donné que deux des importateurs retenus pour l’échantillon n’ont pas renvoyé les réponses au questionnaire, l’échantillonnage des importateurs n’a pu se poursuivre. Toutes les informations disponibles concernant les importateurs ayant coopéré ont été utilisées pour parvenir aux conclusions définitives, notamment en ce qui concerne l’intérêt de l’Union.
(5)
Sept producteurs-exportateurs indiens non retenus dans l’échantillon ont demandé un examen individuel. Deux d’entre eux ont répondu aux questionnaires. Cinq n’y ont pas répondu. Sur les deux ayant répondu au questionnaire, un a retiré sa demande d’examen individuel. En conséquence, la Commission a examiné la demande d’un producteur-exportateur indien non retenu dans l’échantillon:
-
KEI Industries Limited, New Delhi (KEI).
(6)
Hormis ce qui précède, les considérants 5, 6, 7, 8, 10, 11, 12 et 14 du règlement provisoire sont confirmés.
1.3. Période d’enquête et période considérée
(7)
Ainsi qu’il est indiqué au considérant 20 du règlement provisoire, l’enquête sur la subvention et le préjudice a couvert la période du 1er avril 2011 au 31 mars 2012 (ci-après dénommée «période d’enquête» ou «PE»). L’examen des évolutions pertinentes aux fins de l’évaluation du préjudice a couvert la période du 1er janvier 2009 au 31 mars 2012 (ci-après dénommée «période considérée»).
1.4. Procédure ultérieure
(8)
À la suite de la publication des faits et considérations essentiels ayant servi de base à l’institution des mesures compensatoires provisoires, (ci-après dénommées «conclusions provisoires»), plusieurs parties intéressées, à savoir deux producteurs-exportateurs, la plaignante et onze utilisateurs, ont présenté des observations. Toutes les parties qui l’ont demandé ont été entendues. La Commission a continué à rechercher les informations jugées nécessaires aux fins de ses conclusions définitives. Les observations reçues ont été dûment étudiées et, le cas échéant, prises en compte.
(9)
La Commission a informé les parties intéressées des faits et considérations essentiels sur la base desquels elle envisageait de recommander l’institution d’un droit compensateur définitif sur les importations de certains fils en aciers inoxydables originaires de l’Inde et la perception définitive des montants déposés au titre du droit provisoire (ci-après dénommées «conclusions définitives»). Un délai leur a également été accordé pour leur permettre de présenter leurs observations à la suite de la communication des conclusions définitives. Les observations reçues ont été dûment étudiées et prises en compte, le cas échéant.
2. PRODUIT CONCERNÉ ET PRODUIT SIMILAIRE
(10)
Comme mentionné au considérant 21 du règlement provisoire, les produits concernés sont des fils en aciers inoxydables contenant, en poids:
i)
2,5 % ou plus de nickel, autres que ceux contenant, en poids, 28 % ou plus, mais pas plus de 31 % de nickel et 20 % ou plus, mais pas plus de 22 % de chrome,
ii)
moins de 2,5 % de nickel, autres que ceux contenant, en poids, 13 % ou plus, mais pas plus de 25 % de chrome et 3,5 % ou plus, mais pas plus de 6 % d’aluminium,
relevant actuellement des codes NC 7223 00 19 et 7223 00 99 et originaires de l’Inde.
(11)
Certains utilisateurs ont exprimé leurs craintes quant au manque apparent de distinction entre les divers types du produit concerné et du produit similaire en raison d’un large assortiment existant pour tous les types de produit. Il existait une crainte particulière concernant la façon dont une comparaison équitable entre tous les types pourrait être garantie dans le cadre de l’enquête. Comme c’est le cas dans la plupart des enquêtes, la définition du produit concerné couvre un large éventail de types de produits qui partagent des caractéristiques physiques, techniques et chimiques de base identiques ou semblables. Le fait que ces caractéristiques puissent varier d’un type de produit à l’autre peut effectivement donner lieu, dans le cadre d’une enquête, à un large éventail de types. Tel est le cas dans la présente enquête. La Commission a tenu compte des différences entre les types de produits et a garanti une comparaison équitable. Un numéro unique de contrôle des produits a été attribué à chaque type de produit fabriqué et vendu par les producteurs-exportateurs indiens, et à chaque type de produit fabriqué et vendu par l’industrie de l’Union. Le numéro dépendait des principales caractéristiques du produit, en l’espèce, la nuance d’acier, la résistance à la traction, le revêtement, la surface, le diamètre et la forme. En conséquence, sur la base du numéro unique de contrôle, les types de fils exportés vers l’Union n’ont été comparés qu’avec les produits fabriqués et vendus dans l’Union qui présentent des caractéristiques identiques ou semblables. Tous ces types relevaient de la définition du produit concerné et du produit similaire dans l’avis d’ouverture (4) et dans le règlement provisoire.
(12)
Une partie a réaffirmé que les types de produits «hautement techniques» étaient différents des autres types du produit concerné et n'étaient pas interchangeables avec ces derniers. En conséquence, elle fait valoir qu’ils devraient être exclus de la définition du produit. Conformément à la jurisprudence, pour déterminer s’il s’agit de produits similaires et s’il s’agit du même produit, il convient notamment de vérifier s’ils partagent les mêmes caractéristiques techniques et physiques, les mêmes utilisations finales fondamentales et le même rapport entre leur qualité et leur prix. À cet égard, l’interchangeabilité et la concurrence entre ces produits devraient aussi être évaluées (5). L’enquête a conclu que les types de produits «hautement techniques» mentionnés par la partie présentaient les mêmes caractéristiques physiques, chimiques et techniques de base que les autres produits soumis à l’enquête. Ils sont fabriqués en aciers inoxydables et ce sont des fils. Ils constituent un produit sidérurgique semi-fini (qui fait ensuite l’objet de transformations ultérieures dans la majorité des cas, en vue de la production d’une grande variété de produits finis) et le processus de production est similaire, utilisant des machines similaires, de sorte que les producteurs peuvent alterner entre différentes variantes du produit, en fonction de la demande. Par conséquent, bien que différents types de fils ne soient pas directement interchangeables et ne soient pas directement concurrents, les producteurs concourent pour des contrats couvrant un large éventail de fils en aciers inoxydables. En outre, ces types de produits sont fabriqués et vendus tant par l’industrie de l’Union que par les producteurs-exportateurs indiens utilisant une méthode de production similaire. En conséquence, cet argument ne saurait être accepté.
(13)
En réponse aux conclusions définitives, une partie a affirmé que l’analyse effectuée par la Commission n’était pas suffisante pour déterminer si les produits dits «hautement techniques» devraient être inclus dans l’enquête. L’argument a été écarté. L’enquête a montré que le type de produit hautement technique relevait de la définition du produit telle qu’indiquée au considérant 12 ci-dessus. La partie a supposé à tort que l’ensemble des critères visés dans la jurisprudence devaient être remplis simultanément, ce qui est incorrect. Selon la jurisprudence, la Commission dispose d’une grande marge de manœuvre dans la définition du produit (6) et doit fonder son évaluation sur la série de critères élaborée par la Cour de justice de l’Union européenne. Souvent, comme dans le cas présent, certains critères peuvent aller dans un sens, alors que d’autres critères pointent dans une autre direction. Dans un tel cas de figure, la Commission est tenue d’effectuer une analyse globale, comme elle l’a fait en l’espèce. La partie intéressée a donc supposé à tort que les types de produit devaient tous partager les mêmes caractéristiques pour relever de la même définition de produit.
(14)
Certains utilisateurs ont fait valoir que les fils en aciers inoxydables de la «série 200» devaient être exclus de la définition du produit. Plus particulièrement, ils ont allégué que ce type n’était guère fabriqué par l’industrie de l’Union. Toutefois, cet argument est dépourvu de fondement. Premièrement, le fait qu’un certain type de produit ne soit pas fabriqué par l’industrie de l’Union ne constitue pas une raison suffisante pour l’exclure du champ d’application de l’enquête lorsque le processus de production est tel que les producteurs de l’Union pourraient commencer à produire le produit en question. Deuxièmement, en ce qui concerne les fils hautement techniques (voir le considérant 12), il a été constaté que ces types du produit concerné avaient des caractéristiques physiques, chimiques et techniques de base identiques ou semblables aux autres types du produit similaire, fabriqué et vendu par l’industrie de l’Union. En conséquence, l’argument ne saurait être accepté.
(15)
Ces utilisateurs ont également fait valoir que le fil machine devait être inclus dans la définition du produit concerné. Le fil machine est néanmoins la matière première utilisée pour la production du produit concerné, mais peut être également utilisé pour la production de différents produits tels que des éléments de fixation et des clous. Par conséquent, contrairement au produit à l’examen, il ne constitue pas un produit sidérurgique fini. Grâce au processus de profilage, le fil machine, notamment, peut être transformé pour devenir le produit concerné ou le produit similaire. Sur cette base, le fil machine ne peut être inclus dans la définition du produit au sens du règlement de base.
(16)
De ce fait, la définition du produit concerné et celle du produit similaire aux considérants 21 à 24 du règlement provisoire sont confirmées par la présente.
3. SUBVENTIONS
3.1. Introduction
(17)
Au considérant 25 du règlement provisoire, il est fait référence aux régimes suivants, dans le cadre desquels des subventions seraient octroyées:
a)
régime DEPBS («Duty Entitlement Passbook Scheme» - crédits de droits à l’importation);
b)
régime DDS («Duty Drawback Scheme» - ristourne des droits);
c)
régime AAS («Advance Authorisation Scheme» - autorisations préalables);
d)
régime EPCGS («Export Promotion Capital Goods Scheme» - droits préférentiels à l’importation de biens d’équipement);
e)
régime ECS («Export Credit Scheme» - régime de crédits à l’exportation);
f)
régime FMS («Focus Market Scheme» - crédits de droits à l’exportation);
g)
régimes SEZ/EOU («Special Economic Zones/Export Oriented Units» - zones économiques spéciales/unités axées sur l’exportation).
(18)
L’industrie de l’Union a allégué que la Commission avait omis de tenir compte d’un certain nombre de régimes de subvention, notamment les régimes régionaux, et a par conséquent considéré que les subventions que devaient recevoir les producteurs indiens étaient sous-estimées. Cette allégation est sans fondement. La Commission a examiné tous les régimes de subvention nationaux et locaux contenus dans la plainte. Toutefois, elle a constaté que, pendant la PE, les producteurs-exportateurs de l’échantillon n’avaient reçu de subventions qu’en ce qui concerne les régimes énumérés au considérant 14 ci-dessus.
(19)
L’industrie de l’Union a également fait valoir que les données communiquées par les producteurs indiens de l’échantillon ayant été jugées non fiables et l’article 18 du règlement (CE) no 1225/2009 du Conseil (7) ayant été appliqué dans l’enquête antidumping parallèle, l’article 28 correspondant du règlement de base aurait également dû être appliqué à la présente enquête. Toutefois, l’article 28 du règlement de base ne s’applique que lorsque ses conditions sont réunies, ce qui n’a pas été le cas concernant les informations communiquées par les producteurs indiens de l’échantillon. En conséquence, ces arguments ne peuvent être acceptés.
(20)
L’enquête a montré que les régimes DEPBS, DDS et AAS faisaient tous partie d’un seul mécanisme de subvention, à savoir un système de ristourne sur intrants. L’Inde a longtemps eu recours à divers types de ce système, modifiant fréquemment les sous-régimes individuels. L’enquête a montré qu’il convenait d’analyser ces sous-régimes conjointement, étant donné que les exportateurs doivent généralement choisir entre eux (ils s’excluent mutuellement) et, dans l’hypothèse où l’un des sous-régimes serait abandonné, se tourner vers un autre.
(21)
En l’absence d’autres commentaires, les considérants 25 à 28 du règlement provisoire sont confirmés.
3.2. Régime de crédits de droits à l’importation (DEPBS)
(22)
L’un des producteurs-exportateurs de l’échantillon a soutenu que le DEPBS ne devrait pas être considéré comme une subvention passible de mesures compensatoires, car il sert à acquitter les droits de douane sur les importations. Il a en outre été allégué que, pour le produit à l’examen, il n’y avait pas de production nationale d’intrants, de sorte qu’il est raisonnable de supposer que toutes les importations ont été taxées à 5 % et que le plafond établi par les pouvoirs publics indiens garantit qu’il n’y a pas de surcompensation. Comme expliqué au considérant 38 du règlement provisoire, ce régime ne peut être considéré comme un système autorisé de ristourne ou de ristourne sur intrants de remplacement au sens de l’article 3, paragraphe 1, point a), ii), du règlement de base car il ne satisfait pas aux règles établies à l’annexe I, point i), ainsi qu’aux annexes II (définition et règles concernant les systèmes de ristourne) et III (définition et règles concernant les systèmes de ristourne sur intrants de remplacement) du règlement de base. En particulier, rien n’oblige l’exportateur bénéficiant du régime DEPBS à consommer réellement les intrants importés en franchise de droits dans le processus de production, et le montant des crédits n’est pas calculé en fonction de la valeur réelle des intrants utilisée. Enfin, les exportateurs peuvent bénéficier du régime, qu’ils importent ou non des intrants. Pour bénéficier du régime, il suffit qu’un exportateur exporte des marchandises, sans qu’il doive apporter la preuve qu’un intrant a été importé.
Les pouvoirs publics indiens n’ont pas établi de système qui lie le volume de l’exemption de droits sur les intrants importés à leur consommation dans les produits exportés. Pour leur part, les sociétés bénéficiant de ce régime ne disposent pas non plus d’un mécanisme en place pour démontrer qu’elles n’ont pas reçu de remise excessive. En outre, concernant la non-existence d’une surcompensation en l’espèce, la société n’a pas démontré que tel était le cas; elle pouvait, par exemple, avoir bénéficié d’une compensation pour d’autres biens importés, ou elle pouvait avoir bénéficié d’une compensation pour les intrants importés sans l’avoir consommée pour la production du produit concerné. Il convient également de noter que la déclaration selon laquelle il n’y a pas de production nationale d’intrants est erronée, étant donné qu’au moins une des sociétés soumises à l’enquête produisait ces intrants au niveau national, tandis que les deux autres sociétés soumises à l’enquête les achetaient auprès d’un producteur national, et non auprès d’un importateur national. Par conséquent, ces arguments ne peuvent être acceptés.
(23)
Une partie a affirmé qu’en cas de vente d’une licence DEPBS, le prix de vente réel était en deçà de la valeur de la licence et que l’avantage compensatoire était dès lors inférieur à celui établi provisoirement. Toutefois, l’avantage obtenu au titre de ce régime a été calculé sur la base du montant du crédit octroyé par la licence, que cette dernière ait servi ou pas à acquitter des droits de douane sur des importations ou qu’elle ait été effectivement vendue. Toute vente de licence à un prix inférieur à la valeur nominale constitue une décision purement commerciale qui ne modifie en rien le montant de l’avantage conféré par le régime. En conséquence, cet argument ne peut être accepté.
(24)
Les pouvoirs publics indiens ont fait valoir le retrait du régime DEPBS pendant la PE et que ce régime ne devrait dès lors pas faire l’objet de mesures compensatoires. Ils ont en outre avancé que les systèmes de ristourne de droit n’étant pas un programme succédant au régime DEPBS, ce dernier ne pouvait faire l’objet de mesures compensatoires. En effet, ce régime a cessé d’exister le 30 septembre 2011, pendant la PE. Toutefois, les subventions ont subsisté. En tant qu’alternative au régime DEPBS, il s’est avéré que les exportateurs recevaient des avantages au titre du régime AAS, et notamment du régime DDS. Comme décrit aux considérants 42 à 44 du règlement provisoire, les régimes AAS et DDS ont été ajustés afin d’organiser une transition en douceur à partir du régime DEPBS. En outre, la nature des avantages dans le cadre des trois régimes, à savoir les recettes non perçues sous la forme d’une exemption des droits de douane, est exactement la même. Les sociétés peuvent donc choisir le régime auquel elles veulent recourir pour la compensation des droits de douane. Par conséquent, malgré le fait que le régime DEPBS ait cessé d’exister à mi-chemin de la PE, les subventions accordées par les pouvoirs publics indiens pendant la PE devraient faire l’objet de mesures compensatoires en raison du fait que le système global des avantages a persisté, étant donné que, pour les motifs exposés au considérant 20 ci-dessus, l’ensemble des régimes de ristourne de droits constitue un mécanisme de subvention avec différents sous-mécanismes, souvent changeants. En conséquence, cet argument ne peut être accepté.
(25)
Dans leur réponse aux conclusions définitives, les pouvoirs publics indiens ont réitéré leurs arguments concernant le retrait du DEPBS à la suite des conclusions définitives. Étant donné qu’aucun nouvel argument n’a toutefois été présenté qui puisse induire une modification des conclusions en ce qui concerne la substitution des subventions instituées dans le cadre du DEPBS aujourd’hui interrompu par le DDS revu et corrigé, cet argument a été rejeté.
(26)
En l’absence d’autres commentaires, les considérants 29 à 47 du règlement provisoire sont confirmés.
(27)
En outre, il a été constaté que l’exportateur indien KEI avait eu recours au régime DEPBS pendant la PE. Le taux de subvention s’élevait à 0,50 %.
3.3. Régime de ristourne de droits (DDS)
(28)
Les pouvoirs publics indiens ont soutenu que le DDS ne devrait pas être considéré comme une subvention passible de mesures compensatoires, car il sert à acquitter les droits de douane et les accises sur les intrants. Comme expliqué aux considérants 58 à 60 du règlement provisoire, ce régime ne peut être considéré comme un système autorisé de ristourne ou de ristourne sur intrants de remplacement au sens de l’article 3, paragraphe 1, point a) ii), du règlement de base car il ne satisfait pas aux règles établies à l’annexe I, point i), ainsi qu’aux annexes II et III du règlement de base. De plus, il n’existe aucun système ou procédure permettant de vérifier quels intrants ont été consommés dans le processus de production du produit exporté ou s’il y a eu versement excessif de droits à l’importation au sens de l’annexe I, point i), et des annexes II et III du règlement de base. Enfin, les exportateurs peuvent bénéficier du régime DDS, qu’ils importent ou non des intrants. Pour bénéficier du régime, il suffit qu’un exportateur exporte des marchandises, sans qu’il doive apporter la preuve qu’un intrant a été importé. Ce qui précède a été confirmé par les constatations faites auprès des sociétés visitées et par la législation correspondante, à savoir la circulaire no 24/2001 des pouvoirs publics indiens, comme expliqué au considérant 60 du règlement provisoire. En outre, dans leurs observations, les pouvoirs publics indiens ont eux-mêmes admis, au paragraphe 32, que le régime DDS pouvait donner lieu à une remise excessive. En conséquence, l’argument des pouvoirs publics indiens ne peut être accepté.
(29)
Les pouvoirs publics indiens ont également affirmé que, bien que le système de vérification de la consommation des intrants ne soit pas complet, notamment en raison du nombre élevé des bénéficiaires et de la charge administrative que suppose le contrôle de tous ces bénéficiaires, le mécanisme de vérification qui a été mis en place et qui est fondé sur l’échantillonnage devrait être accepté. Cet argument a toutefois dû être rejeté, étant donné qu’un tel échantillonnage n’est pas prévu à l’article 3, paragraphe 1, point a), ii), à l’annexe I, point i), à l’annexe II ou à l’annexe III du règlement de base.
(30)
En l’absence d’autres commentaires, les considérants 48 à 64 du règlement provisoire sont confirmés.
(31)
En outre, il a été constaté que l’exportateur indien KEI avait eu recours au régime DDS pendant la PE. Le taux de subvention s’élevait à 0,29 %.
3.4. Régime des autorisations préalables (AAS)
(32)
L’un des producteurs-exportateurs indiens de l’échantillon a fait valoir que l’AAS devait être considéré comme un système de ristourne, car les matières importées sont utilisées pour produire les biens exportés. Comme expliqué au considérant 76 du règlement provisoire, le sous-régime auquel il est recouru en l’espèce n’est pas un système autorisé de ristourne ou de ristourne sur intrants de remplacement au sens de l’article 3, paragraphe 1, point a), ii), du règlement de base. Il ne respecte pas les règles énoncées à l’annexe I, point i), à l’annexe II ou à l’annexe III du règlement de base. Les pouvoirs publics indiens n’ont pas appliqué efficacement un système ou une procédure permettant de vérifier quels intrants sont consommés dans la production du produit exporté et en quelles quantités (annexe II, point II, paragraphe 4, du règlement de base et, pour les régimes de ristourne sur intrants de remplacement, annexe III, point II, paragraphe 2, du règlement de base). Par ailleurs, les ratios intrants/extrants standard («Standard Input Output Norms», SION) pour le produit concerné n’étaient pas suffisamment précis et ne peuvent constituer un système de vérification de la consommation réelle. La conception de ces normes standard ne permet pas aux pouvoirs publics indiens de vérifier, avec une précision suffisante, quelles quantités d’intrants ont été consommées dans la production des produits exportés. En outre, les pouvoirs publics indiens n’ont pas procédé à un nouvel examen fondé sur les intrants effectifs en cause, comme expliqué au considérant 73 du règlement provisoire, alors qu’ils auraient dû normalement le faire en l’absence de système de vérification efficace (annexe II, point II, paragraphe 5, et annexe III, point II, paragraphe 3, du règlement de base). Le sous-régime est donc passible de mesures compensatoires et l’argument est dès lors rejeté.
(33)
En l’absence d’autres commentaires, les considérants 65 à 80 du règlement provisoire sont confirmés.
(34)
Il a été conclu que le producteur-exportateur KEI n’avait pas eu recours au régime AAS pendant la PE.
3.5. Régime des droits préférentiels à l’importation des biens d’équipement (EPCGS)
(35)
À la suite des conclusions définitives, l’un des producteurs-exportateurs indiens a pointé une erreur de calcul. Son observation était partiellement justifiée et a été prise en compte dans le calcul du montant de subvention. Étant donné que la marge globale de subvention de l’entreprise concernée se situait déjà sous le niveau de minimis avant correction, l’ajustement ne modifie pas le niveau final du droit compensateur de cette entreprise, pas plus qu’il n’affecte la marge de subvention moyenne calculée pour les entreprises qui ont coopéré et qui ne figurent pas dans l’échantillon ou la marge de subvention à l’échelle nationale.
(36)
Les considérants 81 à 91 du règlement provisoire sont confirmés, moyennant les observations susmentionnées.
(37)
Il a été conclu que le producteur-exportateur KEI n’avait pas bénéficié du régime EPCGS pendant la PE pour le produit concerné.
3.6. Régime des crédits à l’exportation (ECS)
(38)
Les pouvoirs publics indiens ont fait valoir qu’au considérant 92 du règlement provisoire, la Commission avait erronément cité la base juridique du régime ECS. Les pouvoirs publics indiens ont indiqué que la circulaire de base DBOD no DIR.(Exp.) BC 01/04.02.02/2007-2008 («MC 07-08») et la circulaire de base DBOD no DIR.(Exp.) BC 09/04.02.02/2008-09 («MC 08-09») avaient été mises à jour, et que la circulaire de base no DIR.(Exp.) BC 06/04.02.002/2010-11 («MC 10-11») et la circulaire de base DBOD no DIR.(Exp.) BC 04/04.02.002/2011-2012 («MC 11-12») constituaient bien la base juridique pour le régime ECS pendant la PE. L’observation des pouvoirs publics indiens est correcte à cet égard.
(39)
Les pouvoirs publics indiens ont en outre soutenu que si la base juridique actualisée adéquate avait été prise en considération, la Commission aurait dû prendre note du fait que les plafonds pour les taux d’intérêt applicables aux crédits à l’exportation, précédemment rendus obligatoires par la Reserve Bank of India («RBI») pour les banques commerciales, ont cessé d’exister avant la PE en ce qui concerne les crédits à l’exportation en roupies. Dès lors, ce régime, en ce qui concerne les crédits en roupies, ne peut plus être considéré comme une subvention. L’enquête a démontré que deux sociétés de l’échantillon avaient bénéficié en pratique de crédits à l’exportation provenant de banques privées avec des taux inférieurs au taux de référence fixé par la Bank of India. L’enquête n’a pas mis au jour de logique commerciale susceptible d’expliquer pourquoi ces banques privées offrent des crédits à des taux réduits et apparemment déficitaires. Ces pratiques de prêt des banques pourraient laisser supposer qu’il y a toujours une implication des pouvoirs publics. Toutefois, l’enquête n’a pas produit d’éléments de preuve au niveau requis par les règles de l’OMC démontrant l’existence d’une action de charger ou d’ordonner à l’égard des banques commerciales. La Commission a dès lors décidé de ne pas comptabiliser l’avantage des taux réduits en tant que subvention au titre de ce sous-régime, en l’absence d’éléments de preuve suffisants de l’orientation et/ou d’une contribution financière des pouvoirs publics indiens.
(40)
Enfin, les pouvoirs publics indiens ont fait valoir que la dernière mise à jour de la circulaire de base DBOD no DIR.(Exp.) BC 06/04.02.002/2012-13 («MC 12-13»), entrée en vigueur deux mois après la fin de la PE, avait également supprimé les plafonds pour les taux d’intérêt applicables aux crédits à l’exportation en ce qui concerne les crédits en devises. Invoquant l’article 15, paragraphe 1, du règlement antisubventions de base, les pouvoirs publics indiens avancent que dans un tel cas également, cet élément du régime des crédits à l’exportation ne devrait pas faire l’objet de mesures compensatoires car l’orientation de gouvernement des banques a été supprimée. Bien que dans la circulaire de base MC 12-13 soumise, il y ait une disposition qui laisserait aux banques commerciales la liberté de déterminer les taux d’intérêt applicables aux crédits à l’exportation en devises avec effet à partir de mai 2012 comme l’affirment les pouvoirs publics indiens, un tel changement d’instruction de la RBI aux banques privées pendant l’enquête serait en soi insuffisant pour exclure ce régime, étant donné que l’orientation du gouvernement peut se poursuivre de manière informelle, ce qui devrait faire l’objet d’une nouvelle enquête. Toutefois, compte tenu de la conclusion qui précède sur le sous-régime concernant les crédits à l’exportation en roupies, la Commission a décidé de ne pas appliquer de mesures compensatoires à ce sous-régime concernant les crédits en devises à ce stade.
(41)
À la lumière de ce qui précède, les taux de droit seront ajustés le cas échéant.
3.7. Régime de crédits de droits à l’exportation (FMS)
(42)
À la suite des conclusions définitives, les pouvoirs publics indiens ont formulé des observations concernant le FMS. Ils ont fait valoir que ce régime se rapportait géographiquement à des pays qui ne font pas partie de l’Union et qui ne peuvent donc faire l’objet de mesures compensatoires de la part de l’Union. Ils n’ont toutefois pas été en mesure de contester les modalités pratiques de mise en œuvre du régime, ni le fait que le produit concerné pouvait bénéficier du FMS (possibilité de libre transfert des crédits de droits au titre du régime FMS et la possibilité d’utilisation de ceux-ci pour le paiement des droits de douane sur les importations ultérieures de tout intrant ou bien, y compris les biens d’équipement). Par conséquent, cette affirmation a été rejetée, puisque l’enquête a montré que le produit concerné bénéficiait - en théorie et en pratique - de ce régime dans le cadre d’exportations vers l’Union.
(43)
En l’absence de tout autre commentaire, les considérants 101 à 111 du règlement provisoire sont confirmés.
(44)
Il a été conclu que le producteur-exportateur indien KEI Industries ne bénéficiait pas du régime FMS pendant la PE.
3.8. Unités axées sur l’exportation (EOU)
(45)
À la suite des conclusions définitives, le seul producteur-exportateur faisant appel au régime EOU qui a été soumis à enquête a transmis des observations sur ce régime. L’entreprise a affirmé que la Commission devrait utiliser une autre méthode de calcul des avantages conférés par l’EOU. Elle a argué du fait que certains avantages financiers de l’EOU devraient être considérés comme un dispositif autorisé de ristourne de droit dans les limites des annexes II et III du règlement de base et qu’ils ne devraient donc pas faire l’objet de mesures compensatoires.
(46)
Indépendamment de la méthode de calcul utilisée, il s’est toutefois avéré que le taux de subvention de ce régime ne dépassait pas 0,95 %, ce qui signifie que la marge globale de subvention de cette entreprise resterait en deçà du seuil de minimis. Il n’a donc pas été jugé nécessaire d’analyser plus avant cette affirmation dans le cadre de l’enquête.
(47)
Aucune autre observation n’ayant été formulée, le considérant 112 du règlement provisoire est confirmé.
(48)
Il a été conclu que le producteur-exportateur indien KEI Industries ne bénéficiait pas du régime EOU pendant la PE.
3.9. Montant des subventions passibles de mesures compensatoires
(49)
À la suite de la décision de ne pas comptabiliser les avantages en vertu du régime ESC comme une subvention telle que décrite aux considérants 38 à 41, et à la suite de la correction de la méthode de calcul de l’EPCGS pour l’une des entreprises conformément au considérant 35, les taux de droit ont été ajustés le cas échéant. Le montant définitif des subventions passibles de mesures compensatoires au sens du règlement de base, exprimé sur une base ad valorem, se situe à présent entre 0,79 % et 3,72 %.
Régime
Société
Raajratna
Groupe Venus
Viraj
KEI
DEPBS (8)
0,58 %
0,93 %, 1,04 %, 1,32 %, 2,04 %
-
0,50 %
DDS (8)
0,61 %
1,14 %, 1,77 %, 1,68 %, 1,91 %
-
0,29 %
AAS (8)
2,43 %
0,15 %, 0 %, 0 %, 0 %
-
-
EPCGS (8)
0,09 %
0,02 %, 0 %, 0 %, 0 %
0,03 %
-
ECS (8)
-
-
-
-
FMS (8)
-
0,13 %, 0,71 %, 0,07 %, 0 %
-
-
EOU (8)
-
-
0,95 %
-
TOTAL
3,72 %
3,03 % (9)
0,98 % (10)
0,79 % (10)
(50)
La marge de subvention recalculée pour les sociétés ayant coopéré mais non retenues dans l’échantillon s’élève à 3,41 %.
(51)
La marge nationale de subvention recalculée s’élève à 3,72 %.
4. INDUSTRIE DE L’UNION
4.1. Industrie de l’Union
(52)
Certains utilisateurs ont mis en doute le nombre de producteurs de l’Union tel que mentionné au considérant 116 du règlement provisoire. Ils soutiennent que le nombre de producteurs a été erronément évalué et qu’en réalité, il y a moins de producteurs présents sur le marché de l’Union.
(53)
La Commission souligne que l’argument qui précède n’a pas été étayé et confirme, après vérification, les informations communiquées au considérant 116 du règlement provisoire, à savoir que vingt-sept producteurs de l’Union fabriquaient le produit concerné dans l’Union pendant la PE. Tel est le nombre identifié sur la base de la plainte, durant la phase de support et pendant l’enquête. La Commission a contacté tous les producteurs de l’Union connus et a reçu les données qui ont été utilisées dans le contexte de la présente enquête.
4.2. Production de l’Union et échantillonnage des producteurs de l’Union
(54)
En l’absence d’autres commentaires, les considérants 117 à 119 du règlement provisoire sont confirmés.
5. PRÉJUDICE
5.1. Consommation de l’Union
(55)
Certains utilisateurs ont avancé que les analyses du préjudice auraient dû ignorer les données concernant 2009 au motif que la crise financière qui a eu lieu cette année-là a eu des effets de distorsion, en particulier sur la consommation de l’Union. Toutefois, même si l’année 2009 était exclue de l’analyse, il y aurait toujours une tendance croissante pour la consommation (+ 5 %), ce qui témoigne d’un marché en amélioration. En outre, les effets négatifs des crises financières sont reconnus au considérant 120 du règlement provisoire, mais il a été conclu que la situation du marché s’était améliorée. Aucune observation n’ayant été formulée, le considérant 120 du règlement provisoire est confirmé.
5.2. Importations dans l’Union en provenance du pays concerné
(56)
La marge de subvention établie pour KEI Industries est inférieure au seuil de minimis prévu à l’article 14, paragraphe 5, du règlement de base (voir le considérant 49 ci-dessus). En conséquence, il est considéré que ce producteur-exportateur n’a pas bénéficié des régimes de subvention au sens de l’article 3, paragraphe 1, point a), ii), et de l’article 3, paragraphe 2, du règlement de base pendant la période d’enquête. Ses volumes d’importation ont donc été exclus du volume des importations subventionnées en provenance de l’Inde. Un producteur-exportateur, à savoir le groupe Venus, a fait valoir que certaines transactions avaient été comptées deux fois par erreur. La Commission en est convenu avec le producteur-exportateur, et les transactions ont donc été déduites du volume total des importations subventionnées en provenance de l’Inde. Le volume, la part de marché et le prix moyen des importations subventionnées ont été révisés en conséquence.
(57)
Volume et part de marché des importations subventionnées:
2009
2010
2011
PE
Volume (mt)
11 620
20 038
25 326
24 415
Indice (2009 = 100)
100
172
218
210
Part de marché
8,8 %
10,7 %
12,9 %
12,4 %
Indice (2009 = 100)
100
121
146
140
Sources:
Eurostat et réponses au questionnaire.
(58)
KEI Industries a exporté des quantités limitées du produit concerné pendant la PE, et les transactions du groupe Venus susmentionnées ont également représenté des quantités limitées; par conséquent, la déduction du volume de ces importations du volume total des importations subventionnées provenant de l’Inde n’entraîne pas de changements en ce qui concerne les tendances telles que décrites aux considérants 123 et 124 du règlement provisoire. Ces considérants du règlement provisoire sont donc confirmés.
(59)
Prix moyen des importations subventionnées:
2009
2010
2011
PE
Prix moyen
(EUR/mt)
2 419
2 856
3 311
3 259
Indice (2009 = 100)
100
118
137
135
Sources:
Eurostat et réponses au questionnaire.
(60)
Comme expliqué ci-dessus, KEI Industries a exporté des quantités limitées pendant la PE et le retrait de certaines transactions du groupe Venus n’a eu d’incidence que sur des quantités limitées. L’exclusion du volume des importations de KEI Industries et des transactions susmentionnées du groupe Venus du volume total des importations subventionnées provenant de l’Inde n’entraîne donc pas de changement significatif du prix moyen des importations indiennes subventionnées ou des calculs de sous-cotation. La marge de sous-cotation recalculée est de 11,7 %. Pour le reste, les conclusions décrites aux considérants 128 à 130 du règlement provisoire sont confirmées.
(61)
En réponse aux conclusions définitives, les pouvoirs publics indiens ont allégué du fait que la Commission n’avait appliqué de réduction au prorata des importations subventionnées qu’aux volumes d’importation des producteurs-exportateurs ayant coopéré, afin de tenir compte des résultats de minimis de KEI et de la suppression de certaines transactions du groupe Venus manifestement comptabilisées deux fois. Cette affirmation repose sur un malentendu. La Commission a appliqué la réduction au prorata à l’ensemble des volumes d’importations, y compris ceux des importateurs qui n’ont pas coopéré. L’allégation a donc dû être rejetée.
5.3. Situation économique de l’industrie de l’Union
(62)
Certaines parties ont avancé que les résultats obtenus par l’industrie de l’Union devaient être considérés comme raisonnablement positifs dans le contexte de la crise économique mondiale et qu’à l’exception d’un indicateur de préjudice, à savoir la part de marché, aucun des autres indicateurs ne mettait en évidence l’existence d’un préjudice.
(63)
Une partie a avancé que les prix de vente moyens de l’industrie de l’Union avaient augmenté d’environ 34 %, soit nettement plus que ses coûts de production, qui ont augmenté de 13 % au cours de la même période. À cet égard, il convient de noter qu’au début de la période considérée, à savoir en 2009, l’industrie de l’Union vendait à un prix inférieur à ses coûts de production et qu’elle n’est parvenue à vendre à un prix supérieur à ses coûts de production qu’à partir de 2011.
(64)
L’enquête a montré que bien que certains indicateurs de préjudice, tels que les volumes de production et l’utilisation des capacités, avaient suivi une tendance positive ou demeuraient stables, tels que l’emploi, un certain nombre d’autres indicateurs relatifs à la situation financière de l’industrie de l’Union, à savoir la rentabilité, le flux de trésorerie, l’investissement et les rendements des investissements n’avaient pas suivi pas une tendance satisfaisante pendant la période considérée. Si l’indicateur relatif aux investissements s’est amélioré en 2010, il a chuté sous les chiffres de 2009 en 2011 et pendant la PE. S’il est vrai que les rendements des investissements se sont améliorés de 2009 à 2011, atteignant un taux de 6,7 %, ils ont de nouveau chuté pour atteindre 0,8 % pendant la PE. De même, les indicateurs relatifs à la rentabilité et au flux de trésorerie se sont améliorés jusqu’en 2011, bien qu’ils aient recommencé à se détériorer pendant la PE. Dès lors, il est permis de conclure que l’industrie de l’Union a commencé à s’améliorer après 2009, mais sa reprise a ensuite été ralentie par les importations subventionnées en provenance de l’Inde.
(65)
À la demande d’une partie intéressée, il est confirmé que le niveau des stocks établi au considérant 153 du règlement provisoire portait sur l’activité des sociétés de l’Union reprises dans l’échantillon.
(66)
L’industrie de l’Union a soutenu que la marge bénéficiaire escomptée de 5 % fixée provisoirement était trop faible. La partie n’a pas suffisamment étayé ses affirmations. Le considérant 148 du règlement provisoire explique les raisons qui sous-tendent le choix de cette marge bénéficiaire, et l’enquête n’a révélé aucune autre raison de la modifier. En conséquence, le bénéfice escompté de 5 % est maintenu aux fins des conclusions définitives.
(67)
Un producteur-exportateur a fait valoir que les difficultés de l’industrie de l’Union étaient en grande partie dues à des problèmes structurels. La marge bénéficiaire escomptée de 5 % était par conséquent également irréaliste.
(68)
Il convient de rappeler que selon la jurisprudence (11), les institutions doivent établir la marge bénéficiaire que l’industrie communautaire pourrait raisonnablement escompter dans des conditions normales de concurrence, en l’absence des importations faisant l’objet d’une subvention. En l’espèce, il s’est avéré impossible d’effectuer cette analyse pour l’industrie de l’Union du produit concerné pour les raisons suivantes. Des informations suffisantes pour calculer les marges bénéficiaires pour le produit concerné ne sont disponibles qu’à partir de l’année 2007. En 2007, la marge bénéficiaire s’élevait à 3,7 %; en 2008, en raison de la crise financière et économique, elle est devenue négative. La plaignante a fait valoir, et l’enquête a établi que les importations subventionnées avaient commencé à arriver sur le marché de l’Union dès 2007, lorsque le volume des importations a augmenté, passant de 17 727 tonnes en 2006 à 24 811,3 tonnes. Dès lors, les institutions ont établi les marges bénéficiaires escomptées sur la base des profits réels observés dans d’autres parties de l’industrie sidérurgique n’ayant pas souffert d’importations faisant l’objet d’un dumping et de subventions (12).
5.4. Conclusion relative au préjudice
(69)
La Commission conclut par conséquent que l’industrie de l’Union a souffert d’un préjudice important pendant la PE.
6. LIEN DE CAUSALITÉ
6.1. Effet des importations faisant l’objet de subventions
(70)
Un producteur-exportateur a fait valoir que le règlement provisoire négligeait le fait que l’industrie de l’Union pouvait bénéficier de la croissance de la consommation depuis 2009 et que la Commission ne pouvait présumer que l’industrie de l’Union serait en mesure de maintenir sa part de marché indéfiniment.
(71)
En réponse à ces arguments, il convient de noter que l’enquête a révélé que la part de marché des importations indiennes subventionnées avait augmenté à un rythme plus rapide que la consommation dans le marché de l’Union. Le volume des importations indiennes subventionnées a augmenté de 110 %, tandis que la consommation a augmenté de 50 % au cours de la même période. En outre, l’enquête a également montré que le prix moyen de l’industrie indienne était constamment inférieur au prix moyen de l’industrie de l’Union au cours de la même période et était de 11,7 % en dessous du prix moyen de l’industrie de l’Union pendant la PE. En conséquence, alors que l’industrie de l’Union bénéficiait effectivement de la consommation accrue dans une certaine mesure et pouvait également accroître le volume de ses ventes de 40 %, elle ne pouvait maintenir sa part de marché ainsi que l’on pouvait s’y attendre dans des conditions de marché en amélioration et étant donné la libre capacité de production de l’industrie de l’Union.
6.2. Effets d’autres facteurs
6.2.1. Importations non subventionnées
(72)
Certaines parties intéressées ont fait valoir que l’effet d’importations non subventionnées devrait être réévalué, compte tenu du fait que KEI Industries avait bénéficié d’une marge de subvention de minimis et du fait que les transactions du groupe Venus, doublement comptabilisées à tort, avaient été supprimées de l’analyse. Elles ont en outre affirmé que les prix des importations non subventionnées étaient inférieurs à ceux des importations subventionnées.
(73)
Le tableau ci-dessous montre l’évolution du volume et des prix des importations non subventionnées au cours de la période considérée. Le volume de ces importations représentait environ un tiers des importations indiennes au cours de la PE et a suivi la même tendance que les importations subventionnées.
2009
2010
2011
PE
Volume (mt)
5 227
9 015
11 394
10 938
Volume (Indice)
100
172
218
210
Prix moyen (euro/mt)
2 268
2 678
3 105
3 056
Prix moyen (Indice)
100
118
137
135
Sources:
réponses au questionnaire et Eurostat.
(74)
Il est donc exact que le prix des importations non subventionnées était inférieur à celui des importations subventionnées. Toutefois, le volume des importations non subventionnées s’établissait seulement au tiers de celui des importations subventionnées. Par conséquent, le préjudice causé par les importations non subventionnées n’entraîne pas de rupture du lien causal entre les importations subventionnées, en provenance d’Inde, et le préjudice matériel subi par l’industrie de l’Union durant la PE.
6.2.2. Importations en provenance de pays tiers
(75)
Un producteur-exportateur indien et les pouvoirs publics indiens ont réaffirmé que la République populaire de Chine aurait dû être incluse dans l’enquête et que l’impact exercé par les importations provenant de la République populaire de Chine sur le marché de l’Union et l’industrie de l’Union avait été sous-estimé.
(76)
Comme mentionné au considérant 170 du règlement provisoire, il n’existe, ni au stade de l’ouverture de l’enquête ni au stade définitif, de preuve de subventions qui aurait justifié l’ouverture d’une enquête antisubventions concernant les importations originaires de la République populaire de Chine. L’argument selon lequel la République populaire de Chine aurait dû être incluse dans le champ de l’enquête est donc jugé infondé et est rejeté.
(77)
Toutefois, les importations en provenance de la République populaire de Chine ont présenté une tendance à la hausse au cours de la période considérée et ont atteint une part de marché de 8,3 % au cours de la PE, comme mentionné au considérant 168 du règlement provisoire. En outre, les prix des importations chinoises étaient inférieurs aux prix de l’industrie de l’Union et à ceux des producteurs-exportateurs indiens dans le marché de l’Union. Il a dès lors été vérifié plus avant si les importations en provenance de la République populaire de Chine avaient pu contribuer au préjudice subi par l’industrie de l’Union et rompre le lien de causalité entre ce préjudice et les importations indiennes faisant l’objet de subventions.
(78)
Les informations disponibles au stade provisoire ont fait apparaître que la gamme de produits représentée par les importations chinoises était différente et que les gammes dans lesquelles les produits chinois étaient présents étaient différentes de celles des produits vendus par l’industrie de l’Union ou même de celles des produits d’origine indienne vendus dans le marché de l’Union.
(79)
Après publication de la mesure provisoire, la Commission a reçu plusieurs réclamations pointant le fait que les importations à bas prix en provenance de Chine durant la PE ont entraîné une rupture du lien de causalité entre les importations en dumping, en provenance de l’Inde, et le préjudice subi par l’industrie de l’Union au cours de la PE.
(80)
Une analyse s’appuyant sur les statistiques relatives aux importations concernant les deux codes NC à l’examen a montré que 29 % des importations chinoises étaient effectuées dans le segment inférieur du marché (sous le code NC 7223 00 99). Cela explique en partie pourquoi les prix chinois sont, en moyenne, inférieurs à ceux de l’industrie de l’Union et des producteurs-exportateurs indiens. Les statistiques du code NC 7223 00 99 ont également montré que les clients des producteurs chinois se concentraient au Royaume-Uni, où l’industrie de l’Union n’était pas fondamentalement présente.
Prix moyen
(EUR/mt)
2009
2010
2011
PE
72 230 019
2 974
3 286
3 436
2 995
72 230 099
765
1 458
1 472
1 320
Source:
Eurostat.
(81)
En ce qui concerne le code NC 7223 00 19, les analyses effectuées sur la base des numéros de contrôle des produits ont montré que l’industrie de l’Union et les producteurs indiens concouraient principalement dans le segment supérieur du marché, où les prix pouvaient être jusqu’à quatre fois plus élevés que les prix dans le segment inférieur, relevant du même code NC (13). L’enquête a également montré qu’en général, les variations de prix étaient liées au type de produit et à la teneur en nickel. En outre, l’enquête a montré que les exportateurs chinois vendaient majoritairement des types de produits de qualité inférieure relevant du code NC susmentionné sur le marché de l’Union. Par conséquent, la gamme de produits devient un facteur prédominant dans l’évaluation des importations chinoises.
(82)
En ce qui concerne le niveau des prix d’importation en provenance de la République populaire de Chine, il convient de souligner qu’à partir de 2009 et jusqu’à la PE, le prix moyen des importations chinoises est resté supérieur à celui des producteurs-exportateurs indiens subventionnés, comme le montre le tableau ci-dessous, qui fait apparaître le prix moyen des exportations indiennes subventionnées relevant du code NC 7223 00 19.
Prix moyen
(EUR/mt)
2009
2010
2011
PE
PE + 1
73 320 019
2 974
3 286
3 436
2 995
3 093
Source:
Eurostat.
(83)
Durant la PE, le prix moyen des importations chinoises est tombé pour la première fois sous le niveau des importations indiennes subventionnées. Toutefois, cette évolution s’est révélée temporaire, puisque le niveau des prix chinois au cours de l’année ayant suivi la PE a de nouveau augmenté pour s’établir au-dessus des prix indiens.
(84)
Par ailleurs, la comparaison entre le volume des importations provenant de l’Inde et celui des importations provenant de la République populaire de Chine a montré qu’à tout moment pendant la période considérée et en particulier pendant la PE, les importations provenant de la République populaire de Chine se situaient à des niveaux très inférieurs à ceux des importations provenant de l’Inde. Le volume des importations pour la République populaire de Chine s’élevait, fondamentalement, à moins de la moitié du total des importations provenant de l’Inde.
(85)
Sur la base de ce qui précède, il est confirmé qu’une part significative des importations chinoise pendant la PE est différente de la gamme de produits de l’industrie de l’Union et que toute concurrence directe avec les produits fabriqués et vendus par l’industrie de l’Union est limitée.
(86)
Par conséquent, les importations en provenance de la République populaire de Chine pourraient ne pas avoir affecté la situation de l’industrie de l’Union au point de rompre le lien de causalité entre les importations faisant l’objet de subventions en provenance de l’Inde et le préjudice subi par l’industrie de l’Union. Par conséquent, le considérant 168 du règlement provisoire est confirmé.
6.2.3. Concurrence des autres producteurs de la Communauté
(87)
Une partie a avancé que les mauvaises performances financières des producteurs de l’Union pourraient avoir été causées par la concurrence d’autres producteurs de l’Union qui n’étaient pas des plaignants ou qui n’ont pas manifesté leur soutien à l’enquête lors de l’ouverture de l’affaire.
(88)
La part de marché des autres producteurs de l’Union s’est développée comme suit:
2009
2010
2011
PE
Ventes (mt)
34 926
55 740
55 124
55 124
Indice (2009 = 100)
100
160
158
158
Part de marché des autres producteurs de l’Union
26,6 %
29,8 %
28,1 %
27,9 %
Source:
plainte.
(89)
Les producteurs de l’Union qui n’étaient pas des plaignants et qui n’ont pas spécifiquement manifesté un soutien à l’enquête représentaient 44 % du total des ventes dans l’Union mentionné au considérant 139 du règlement provisoire. Le volume de leurs ventes a augmenté de 58 %, d’un chiffre estimé à 34 926 tonnes en 2009 à 55 124 tonnes pendant la période considérée. Toutefois, cette croissance est relativement modeste si elle est comparée à la croissance des importations faisant l’objet de subventions en provenance de l’Inde au cours de la même période (+ 110 %). En outre, la part de marché de ces producteurs de l’Union est restée relativement stable au cours de la période considérée, et aucune indication n’a permis de démontrer que leurs prix étaient inférieurs à ceux des producteurs de l’Union repris dans l’échantillon. Il est dès lors conclu que leurs ventes sur le marché de l’Union n’ont pas contribué au préjudice subi par l’industrie de l’Union.
6.3. Conclusion concernant le lien de causalité
(90)
Aucune observation n’ayant été formulée, les considérants 176 à 179 du règlement provisoire sont confirmés.
7. INTÉRÊT DE L’UNION
7.1. Considérations générales
(91)
Aucune observation n’ayant été formulée, le considérant 180 du règlement provisoire est confirmé.
7.2. Intérêt de l’industrie de l’Union
(92)
Aucune observation n’ayant été formulée, les considérants 181 à 188 du règlement provisoire sont confirmés.
7.3. Intérêt des utilisateurs
(93)
À la suite de l’institution des mesures provisoires, sept utilisateurs et une association d’utilisateurs ont contacté la Commission et manifesté leur volonté de coopérer à l’enquête. À la suite de leur demande, des questionnaires leur ont été envoyés en avril 2013. Toutefois, seuls deux opérateurs ont soumis une réponse complète au questionnaire et, dans l’ensemble, les utilisateurs ayant coopéré représentaient 12 % du total des importations en provenance de l’Inde pendant la PE et 2,5 % de la consommation totale de l’Union. L’impact économique des mesures sur les utilisateurs a été réévalué sur la base des nouvelles données disponibles dans les réponses au questionnaire, et une visite a été rendue à deux utilisateurs afin de vérifier les informations fournies.
(94)
Les utilisateurs ont fait valoir que le niveau de rentabilité de 9 %, mentionné au considérant 191 du règlement provisoire, était trop élevé et n’était pas représentatif pour l’industrie des utilisateurs. À la suite de la réception des réponses supplémentaires au questionnaire, la rentabilité moyenne de tous les utilisateurs ayant coopéré a été recalculée et établie à 2 % du chiffre d’affaires.
(95)
Il a également été constaté qu’en moyenne, en ce qui concerne les utilisateurs ayant coopéré, les achats provenant de l’Inde constituaient 44 % du total des achats du produit concerné et que l’Inde représentait la source exclusive d’approvisionnement pour deux utilisateurs ayant coopéré. Pendant la PE, le chiffre d’affaires du produit incorporant le produit concerné représentait en moyenne 14 % du chiffre d’affaires des utilisateurs ayant coopéré.
(96)
Selon le scénario le moins favorable pour le marché de l’Union, en fonction duquel aucune augmentation potentielle de prix ne pourrait être répercutée sur la chaîne de distribution et les utilisateurs continueraient de s’approvisionner en Inde dans les volumes antérieurs, l’impact du droit sur la rentabilité des utilisateurs, obtenue à partir d’activités utilisant ou incorporant le produit concerné, se traduirait en moyenne par une diminution de 0,25 à 1,75 point de pourcentage.
(97)
La Commission admet que l’impact sera plus important, au niveau individuel, pour les utilisateurs dont l’ensemble des importations proviennent de l’Inde. Toutefois, ils sont relativement peu nombreux (deux des utilisateurs ayant coopéré). En outre, ils ont la possibilité, pour peu que leur producteur indien coopère, de demander le remboursement des droits conformément à l’article 21 du règlement de base, si toutes les conditions pour ce remboursement sont réunies.
(98)
Certains utilisateurs ont réaffirmé leur crainte quant au fait que les mesures toucheraient certains types de fils qui ne sont pas produits en Europe, à savoir les types inclus dans la «série 200» telle que décrite au considérant 194 du règlement provisoire. Selon les utilisateurs, l’absence de production dans l’Union est due à la demande limitée et à la spécificité du processus de production.
(99)
Toutefois, l’enquête a montré que ces types de fils en aciers inoxydables étaient produits par l’industrie de l’Union et qu’ils représentaient une part limitée du marché de l’Union. Il existe également une source alternative d’approvisionnement pour les utilisateurs de pays non soumis aux mesures antidumping et antisubventions. En outre, deux producteurs-exportateurs indiens ayant bénéficié d’un taux de droit compensateur de 0 %, l’imposition des mesures n’aura pas d’incidences importantes sur les approvisionnements provenant de ces producteurs-exportateurs. Par ailleurs, d’autres types de produit de fils en aciers inoxydables ne peuvent avoir un impact significatif sur le marché de l’Union ou sur ces utilisateurs. Cet argument est dès lors rejeté.
(100)
Certains utilisateurs ont souligné le délai de livraison plus long pour le produit similaire par les producteurs de l’Union, par rapport au délai de livraison du produit concerné en provenance de l’Inde. Toutefois, la possibilité pour les marchands et négociants de stocker les produits et de les rendre rapidement disponibles ne sape pas les éléments de preuve factuels des effets négatifs des importations faisant l’objet de subventions. L’argument doit donc être rejeté.
(101)
Compte tenu de ce qui précède, même si certains utilisateurs sont susceptibles d’être négativement plus touchés que d’autres par les mesures sur les importations en provenance de l’Inde, il est considéré que, dans l’ensemble, le marché de l’Union bénéficiera de l’institution des mesures. Plus particulièrement, il est considéré que le rétablissement de conditions commerciales équitables dans le marché de l’Union permettrait à l’industrie de l’Union d’aligner ses prix sur le coût de la production, de préserver la production et l’emploi, de regagner la part de marché précédemment perdue et de bénéficier de plus grandes économies d’échelle. Cela devrait permettre à l’industrie d’atteindre des marges bénéficiaires raisonnables qui lui permettront d’opérer efficacement à moyen et long terme. Parallèlement, l’industrie améliorera sa situation financière globale. En outre, l’enquête a établi que les mesures auraient un impact global limité sur les utilisateurs et les importateurs non liés. Il en est dès lors conclu que l’avantage global des mesures semble compenser l’impact sur les utilisateurs du produit concerné dans le marché de l’Union.
7.4. Intérêt des importateurs indépendants
(102)
Aucune observation n’ayant été formulée, les considérants 197 à 199 du règlement provisoire sont confirmés.
7.5. Conclusion concernant l’intérêt de l’Union
(103)
Compte tenu de ce qui précède, les conclusions énoncées aux considérants 200 à 201 du règlement provisoire sont confirmées.
8. MESURES COMPENSATOIRES DÉFINITIVES
8.1. Niveau d’élimination du préjudice
(104)
En l’absence d’autres commentaires, les considérants 203 à 206 du règlement provisoire sont confirmés.
8.2. Conclusion concernant le niveau d’élimination du préjudice
(105)
Aucune marge de préjudice individuelle n’a été calculée pour KEI Industries, étant donné que la marge de subvention définitive de cette société se situait au niveau de minimis comme mentionné au considérant 49 ci-dessus.
(106)
La méthode utilisée dans le règlement provisoire est confirmée.
8.3. Mesures définitives
(107)
Compte tenu de ce qui précède et conformément à l’article 15, paragraphe 1, du règlement de base, un droit compensateur définitif devrait être institué à un niveau suffisant pour éliminer le préjudice causé par les importations subventionnées, sans pour autant dépasser la marge de subvention constatée.
(108)
Sur cette base, les taux du droit compensateur ont été établis en comparant les marges du préjudice aux marges de subvention. Les taux de droit compensateur proposés se présentent donc comme suit:
Société
Marge de subvention
Marge de préjudice
Taux du droit compensateur
Raajratna Metal Industries
3,7 %
17,2 %
3,7 %
Venus group
3,0 %
23,4 %
3,0 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd
0,9 %
s.o.
0,0 %
KEI Industries Limited
0,7 %
s.o.
0,0 %
Sociétés ayant coopéré et non retenues dans l’échantillon
3,4 %
19,3 %
3,4 %
Toutes les autres sociétés
3,7 %
23,4 %
3,7 %
(109)
Les taux de droit compensateur individuels indiqués dans le présent document de travail ont été établis sur la base des conclusions de la présente enquête. Ils reflètent donc la situation constatée pour les sociétés concernées pendant cette enquête. Ces taux de droit (par opposition au droit applicable à «toutes les autres sociétés» à l’échelle nationale) s’appliquent donc exclusivement aux importations de produits originaires de l’Inde fabriqués par ces sociétés, et donc par les entités juridiques spécifiques citées. Les produits importés fabriqués par toute autre société qui n’est pas spécifiquement mentionnée dans le dispositif du présent document de travail, y compris les entités liées aux sociétés spécifiquement citées, ne peuvent bénéficier de ces taux et seront soumis au taux de droit applicable à «toutes les autres sociétés».
(110)
Toute demande d’application de ces taux de droit compensateur individuels (par exemple, à la suite d’un changement de dénomination de l’entité ou de la création de nouvelles entités de production ou de vente) devrait être immédiatement adressée à la Commission (14) et devrait contenir toutes les informations pertinentes, notamment toute modification des activités de la société liées à la production, aux ventes intérieures et à l’exportation résultant de ce changement de dénomination ou de la création de ces nouvelles entités de production ou de vente. Au besoin, le règlement instituant les droits compensateurs définitifs sera modifié en conséquence par une mise à jour de la liste des sociétés bénéficiant des taux de droit individuels.
8.4. Perception définitive des droits antidumping provisoires
(111)
Compte tenu de l’ampleur des marges de subvention constatées et de l’importance du préjudice causé à l’industrie de l’Union, il est jugé nécessaire de percevoir définitivement les montants déposés au titre du droit compensateur provisoire institué par le règlement provisoire, à hauteur du montant des droits définitifs institués,
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
1. Il est institué par la présente un droit compensateur provisoire sur les importations de fils en aciers inoxydables contenant, en poids:
i)
2,5 % ou plus de nickel, autres que ceux contenant, en poids, 28 % ou plus, mais pas plus de 31 % de nickel et 20 % ou plus, mais pas plus de 22 % de chrome,
ii)
moins de 2,5 % de nickel, autres que ceux contenant, en poids, 13 % ou plus, mais pas plus de 25 % de chrome et 3,5 % ou plus, mais pas plus de 6 % d’aluminium,
relevant actuellement des codes NC 7223 00 19 et 7223 00 99, et originaires de l’Inde.
2. Le taux du droit compensateur définitif applicable au prix net franco frontière de l’Union, avant dédouanement, s’établit comme suit pour le produit décrit au paragraphe 1 et fabriqué par les sociétés ci-après:
Société
Droit (%)
Code additionnel TARIC
Raajratna Metal Industries, Ahmedabad, Gujarat
3,7
B775
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Mumbai, Maharastra
3,0
B776
Precision Metals, Mumbai, Maharastra
3,0
B777
Hindustan Inox Ltd, Mumbai, Maharashtra
3,0
B778
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Mumbai, Maharashtra.
3,0
B779
Viraj Profiles Vpl. Ltd., Thane, Maharashtra
0,0
B780
KEI Industries Limited, New Delhi
0,0
B925
Entreprises visées dans l’annexe
3,4
Toutes les autres sociétés
3,7
B999
3. Sauf indication contraire, les dispositions en vigueur en matière de droits de douane sont applicables.
Article 2
Les montants déposés au titre du droit compensateur provisoire conformément au règlement (UE) no 419/2013 sur les importations de fil en aciers inoxydables contenant, en poids:
i)
2,5 % ou plus de nickel, autres que ceux contenant, en poids, 28 % ou plus, mais pas plus de 31 % de nickel et 20 % ou plus, mais pas plus de 22 % de chrome,
ii)
moins de 2,5 % de nickel, autres que ceux contenant, en poids, 13 % ou plus, mais pas plus de 25 % de chrome et 3,5 % ou plus, mais pas plus de 6 % d’aluminium,
relevant actuellement des codes NC 7223 00 19 et 7223 00 99, et originaires de l’Inde,
sont définitivement perçus. Les montants déposés au-delà du taux du droit compensateur définitif sont libérés.
Article 3
Le présent règlement entre en vigueur le jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 2 septembre 2013.