PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 716/2013
ze dne 25. července 2013,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 110/2008 o definici, popisu, obchodní úpravě, označování a ochraně zeměpisných označení lihovin
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 110/2008 ze dne 15. ledna 2008 o definici, popisu, obchodní úpravě, označování a ochraně zeměpisných označení lihovin (1), a zejména na čl. 24 odst. 3 a článek 27 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V zájmu objasnění určitých ustanovení nařízení (ES) č. 110/2008 a zajištění jejich jednotného uplatňování v členských státech by měla být přijata podrobná pravidla, zejména co se týče používání složených výrazů, narážek a obchodních a zeměpisných označení při obchodní úpravě lihovin.
(2)
Podle čl. 10 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 110/2008 se pro lihovinu či jinou potravinu může za určitých podmínek v obchodní úpravě použít složený výraz, který obsahuje název jedné z kategorií uvedených v příloze II nařízení (ES) č. 110/2008 nebo jedno ze zeměpisných označení uvedených v příloze III zmíněného nařízení, nebo jedna či více narážek, které obsahují jednu či více těchto kategorií nebo zeměpisných označení. Aby bylo zajištěno jednotné používání složených výrazů a narážek v členských státech, je nutné stanovit podrobná pravidla pro jejich užívání při obchodní úpravě lihovin a jiných potravin.
(3)
Odkazuje-li se v obchodní úpravě potraviny na určitou lihovinu, musí tato lihovina zcela vyhovovat nařízení (ES) č. 110/2008 a nesmí být zředěna. Je nezbytné objasnit význam pojmu „zředění“, pokud se vztahuje na lihoviny, jelikož určité výrobní procesy by se neměly považovat za zředění.
(4)
Aby bylo zajištěno, že jsou splněny podmínky pro zápis zeměpisných označení, které jsou stanoveny v nařízení (ES) č. 110/2008, měly by být žádosti o zápis přezkoumány Komisí a měla by být stanovena prováděcí pravidla pro postupy podávání žádostí, přezkoumání, vznesení námitek a zrušení zeměpisných označení lihovin. V zájmu jednotného uplatňování těchto pravidel by měly být vypracovány vzory žádosti o zápis, technické dokumentace, prohlášení o námitkách, žádosti o změnu technické dokumentace a o zrušení zeměpisného označení.
(5)
V zájmu snazší komunikace mezi Komisí a členskými státy a třetími zeměmi, pokud jde o zapsaná zeměpisná označení, by členské státy a třetí země měly Komisi kromě úplné technické dokumentace zeměpisných označení předat i hlavní specifikace technické dokumentace.
(6)
Omezení týkající se balení určité lihoviny se zeměpisným označením, jako je povinnost balit lihovinu ve stanovené zeměpisné oblasti, představují omezení volného pohybu zboží a služeb. Tato omezení by měla být přípustná pouze tehdy, jsou-li nezbytná, přiměřená a vhodná pro ochranu pověsti zeměpisného označení.
(7)
Pro zeměpisná označení lihovin je třeba stanovit symbol Unie, aby mohl spotřebitel identifikovat určité lihoviny, jejichž vlastnosti jsou spojeny s jejich zeměpisným původem.
(8)
Vzhledem k době, kterou členské státy potřebují k zavedení opatření týkajících se používání složených výrazů a narážek, by uplatňování těchto opatření mělo být odloženo.
(9)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro lihoviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 110/2008, zejména co se týče:
a)
používání složených výrazů a narážek uvedených v článku 10 nařízení (ES) č. 110/2008 v popisu, obchodní úpravě a označení potraviny;
b)
zeměpisných označení lihovin uvedených v článku 15 nařízení (ES) č. 110/2008 a používání symbolu Unie pro zeměpisná označení lihovin.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
a)
„kategorií lihovin“ rozumí jedna z kategorií 1 až 46 v příloze II nařízení (ES) č. 110/2008;
b)
„zeměpisným označením“ rozumí jedno ze zeměpisných označení zapsaných v příloze III nařízení (ES) č. 110/2008;
c)
„složeným výrazem“ rozumí kombinace výrazu uvedeného v kategoriích 1 až 46 v příloze II nařízení (ES) č. 110/2008 nebo zeměpisného označení lihoviny, z níž pochází veškerý alkohol v konečném výrobku:
i)
s názvem jedné či více jiných potravin, než jsou potraviny použité při výrobě této lihoviny podle přílohy II nařízení (ES) č. 110/2008, nebo přídavnými jmény odvozenými od těchto názvů, a/nebo
ii)
s výrazem „likér“;
d)
„narážkou“ rozumí přímý nebo nepřímý odkaz na jednu či více kategorií lihovin nebo zeměpisných označení kromě odkazu ve složeném výrazu nebo seznamu složek uvedeném v čl. 9 odst. 9 nařízení (ES) č. 110/2008.
KAPITOLA II
PRAVIDLA PRO POUŽÍVÁNÍ SLOŽENÝCH VÝRAZŮ A NARÁŽEK
Článek 3
Složené výrazy
1. Součástí složeného výrazu popisujícího alkoholický nápoj nesmí být výraz „lihovina“.
2. Složený výraz popisující alkoholický nápoj nesmí sestávat z kombinace výrazu „likér“ a názvu jedné z kategorií 33 až 40 v příloze II nařízení (ES) č. 110/2008.
3. Složený výraz nesmí nahrazovat obchodní označení lihoviny.
4. Složený výraz popisující alkoholický nápoj musí být uveden jednotným písmem stejného typu, velikosti a barvy. Tento výraz nesmí být přerušen jiným textem nebo vyobrazením, jež nejsou jeho součástí, a nesmí být uveden větším písmem než obchodní označení.
Článek 4
Narážky
Narážka na kategorii lihovin nebo zeměpisné označení při obchodní úpravě potraviny nesmí být uvedena na stejném řádku jako obchodní označení. U alkoholických nápojů je narážka uvedena menším písmem, než je písmo použité pro obchodní označení a složený výraz.
Článek 5
Zředění lihoviny
Pro účely čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 110/2008 se za zředění považuje snížení objemového obsahu alkoholu v lihovině pod minimální obsah alkoholu stanovený pro danou lihovinu v příslušné kategorii v příloze II uvedeného nařízení, a to výhradně přidáním vody.
KAPITOLA III
ZEMĚPISNÁ OZNAČENÍ
Článek 6
Žádost o zápis zeměpisného označení
Komisi je předložena žádost o zápis zeměpisného označení do přílohy III nařízení (ES) č. 110/2008, která se skládá z
a)
formuláře žádosti podle vzoru stanoveného v příloze I tohoto nařízení;
b)
technické dokumentace podle vzoru stanoveného v příloze II tohoto nařízení;
c)
hlavních specifikací technické dokumentace uvedené v písmenu b).
Článek 7
Přeshraniční žádosti
1. Pokud se přeshraniční zeměpisné označení týká pouze členských států, je příslušná žádost předložena členskými státy společně, nebo jedním z členských států jménem ostatních. V posledně uvedeném případě obsahuje žádost doklad od všech ostatních dotčených členských států, který členský stát podávající žádost opravňuje k tomu, aby jednal jejich jménem.
Pokud se přeshraniční zeměpisné označení týká pouze třetích zemí, je příslušná žádost předložena Komisi buď jedním ze žadatelů jménem ostatních, nebo jednou ze třetích zemí jménem ostatních a tato žádost obsahuje:
a)
důkaz o ochraně v dotčených třetích zemích a
b)
doklad od všech ostatních dotčených třetích zemí, který třetí zemi podávající žádost opravňuje k tomu, aby jednala jejich jménem.
Pokud se přeshraniční zeměpisné označení týká nejméně jednoho členského státu a nejméně jedné třetí země, žádost předloží Komisi jeden z dotčených členských států, orgánů třetí země nebo soukromých subjektů ze třetí země a tato žádost obsahuje:
a)
důkaz o ochraně v dotčených třetích zemích a
b)
doklad od všech dotčených členských států nebo třetích zemí, který stranu podávající žádost opravňuje k tomu, aby jednala jejich jménem.
2. Dotčený členský stát nebo orgán třetí země či soukromý subjekt ze třetí země, který Komisi podává přeshraniční žádost, se stává příjemcem veškerých oznámení nebo rozhodnutí vydaných Komisí.
Článek 8
Přijetí žádosti
1. Datem podání žádosti je datum jejího přijetí Komisí.
2. Dotčený členský stát nebo orgán třetí země či soukromý subjekt ze třetí země obdrží potvrzení o přijetí, v němž jsou uvedeny alespoň tyto údaje:
a)
číslo spisu;
b)
název, který má být zapsán;
c)
počet obdržených stran;
d)
datum přijetí žádosti.
Článek 9
Zavedená zeměpisná označení
1. Pokud technická dokumentace pro zavedené zeměpisné označení, která byla předložena podle čl. 20 odst. 1 nařízení (ES) č. 110/2008, neprokazuje, že jsou splněny požadavky stanovené v čl. 15 odst. 1 uvedeného nařízení, stanoví Komise lhůtu pro její změnu či stažení nebo pro podání připomínek ze strany členského státu.
2. Pokud členský stát tyto nedostatky ve lhůtě stanovené v odstavci 1 neodstraní, má se za to, že technická dokumentace nebyla předložena, a použije se čl. 20 odst. 3 nařízení (ES) č. 110/2008.
Článek 10
Balení v dotčené zeměpisné oblasti
Je-li v technické dokumentaci uvedeno, že k balení lihoviny musí dojít ve vymezené zeměpisné oblasti nebo v oblasti v její bezprostřední blízkosti, je nutné tento požadavek s ohledem na dotčený výrobek zdůvodnit.
Článek 11
Přípustnost žádosti
1. Žádost je přípustná, pokud obsahuje všechny prvky uvedené v článku 6.
2. Není-li žádost úplná, Komise žadatele vyzve, aby do dvou měsíců nedostatky odstranil. Nejsou-li nedostatky ve stanovené lhůtě odstraněny, Komise žádost zamítne jako nepřípustnou.
Článek 12
Přezkum podmínek platnosti
1. Není-li zeměpisné označení v souladu s článkem 15 nařízení (ES) č. 110/2008 nebo nesplňuje-li žádost o zápis požadavky stanovené v článku 17 nařízení (ES) č. 110/2008, stanoví Komise lhůtu pro její změnu nebo stažení nebo pro podání připomínek ze strany dotčeného členského státu, orgánu třetí země nebo soukromého subjektu ze třetí země.
2. Pokud dotčený členský stát, orgán třetí země nebo soukromý subjekt ze třetí země nedostatky ve lhůtě uvedené v odstavci 1 neodstraní, Komise žádost zamítne.
Článek 13
Námitka proti zápisu
1. Námitky uvedené v čl. 17 odst. 7 nařízení (ES) č. 110/2008 jsou vyhotoveny podle vzoru stanoveného v příloze III tohoto nařízení a předloženy Komisi. Datem podání námitky je datum jejího přijetí Komisí.
2. Strana podávající námitku obdrží potvrzení o přijetí, v němž jsou uvedeny alespoň tyto údaje:
a)
číslo spisu;
b)
počet obdržených stran;
c)
datum přijetí námitky.
Článek 14
Přípustnost námitky
1. Námitka je přípustná, pokud zmiňuje případná uplatňovaná starší práva a důvody vznesení námitky a pokud byla obdržena ve lhůtě uvedené v čl. 17 odst. 7 nařízení (ES) č. 110/2008.
2. Je-li námitka v souladu s čl. 23 odst. 3 nařízení (ES) č. 110/2008 založena na existenci starší ochranné známky s určitou pověstí a proslulostí, která se již v Unii používá, musí k ní být připojen důkaz o podání žádosti o zápis této ochranné známky, o jejím zápisu nebo používání, například osvědčení o zápisu nebo důkaz o jejím používání a důkaz o její pověsti a proslulosti.
3. Námitka musí obsahovat podrobné údaje o skutečnostech, důkazy a připomínky předložené k doložení námitky a musí k ní být připojeny příslušné podpůrné doklady.
Informace a důkazy předložené k doložení používání starší ochranné známky se týkají místa, doby trvání, rozsahu a povahy používání starší ochranné známky a její pověsti a proslulosti.
4. Pokud nebyly předloženy informace a doklady uvedené v odstavcích 1, 2 a 3, Komise stranu podávající námitku vyzve, aby do dvou měsíců nedostatky odstranila. Nejsou-li nedostatky ve stanovené lhůtě odstraněny, Komise námitku zamítne jako nepřípustnou.
Článek 15
Přezkum námitky
1. Je-li námitka přípustná, informuje Komise o námitce dotčený členský stát, orgán třetí země nebo soukromý subjekt ze třetí země a vyzve je, aby do dvou měsíců podaly připomínky. Připomínky obdržené v této lhůtě jsou předány straně, která námitku vznesla.
2. Komise strany požádá, aby se ve lhůtě dvou měsíců vyjádřily k námitkám obdrženým od ostatních stran.
3. Pokud Komise pokládá námitku za opodstatněnou, žádost o zápis zamítne.
4. Není-li v případě více námitek po předběžném přezkoumání jedné či více těchto námitek možné žádost o zápis schválit, může Komise ostatní řízení o námitce pozastavit. Komise informuje ostatní strany, jež vznesly námitky, o případných rozhodnutích, která se jich týkají.
5. Je-li žádost o zápis zamítnuta, řízení o námitce, která byla pozastavena, se považují za ukončená a dotčené strany, které námitky vznesly, jsou náležitě informovány.
Článek 16
Rozhodnutí Komise
1. Rozhodnutí, která Komise přijme podle čl. 9 odst. 2, čl. 11 odst. 2, čl. 12 odst. 2 a čl. 15 odst. 3, vycházejí z dokladů a informací, které má Komise k dispozici.
Rozhodnutí včetně odůvodnění jsou oznámena dotčenému členskému státu, orgánu třetí země nebo soukromému subjektu ze třetí země a případně straně, která vznesla námitku.
2. Není-li žádost o zápis zeměpisného označení zamítnuta podle čl. 11 odst. 2, čl. 12 odst. 2 a čl. 15 odst. 3 tohoto nařízení, rozhodne Komise podle čl. 17 odst. 8 nařízení (ES) č. 110/2008 o zápisu zeměpisného rozhodnutí do přílohy III uvedeného nařízení.
Článek 17
Použití jazyků
Zeměpisné označení je zapsáno v jazyku nebo jazycích používaných k popisu daného výrobku v dotčené zeměpisné oblasti a podle původního pravopisu.
Článek 18
Podání žádosti o zrušení
1. Žádost o zrušení zeměpisného označení je vyhotovena podle vzoru stanoveného v příloze IV a předložena Komisi. Datem podání žádosti o zrušení je datum přijetí žádosti Komisí.
2. Autor žádosti o zrušení obdrží potvrzení o přijetí, v němž jsou uvedeny alespoň tyto údaje:
a)
číslo spisu;
b)
počet obdržených stran a
c)
datum přijetí žádosti.
Článek 19
Přípustnost žádosti o zrušení
1. Žádost o zrušení je přípustná, pokud je v ní jednoznačně uveden oprávněný zájem autora žádosti o zrušení a vysvětleny důvody zrušení.
2. Žádost o zrušení obsahuje podrobné údaje o skutečnostech, důkazy a připomínky předložené k doložení žádosti o zrušení. K žádosti jsou připojeny příslušné podpůrné doklady, a zejména prohlášení členského státu nebo orgánu třetí země, v nichž má autor žádosti bydliště nebo sídlo.
3. Nejsou-li informace a doklady uvedené v odstavcích 1 a 2 předloženy současně s žádostí o zrušení, Komise autora žádosti vyzve, aby do dvou měsíců nedostatky odstranil. Nejsou-li nedostatky ve stanovené lhůtě odstraněny, Komise žádost zamítne jako nepřípustnou.
Rozhodnutí o nepřípustnosti oznámí Komise autorovi žádosti o zrušení a rovněž členskému státu, orgánu třetí země či soukromému subjektu ze třetí země, jejichž zeměpisného označení se žádost o zrušení týká.
Článek 20
Přezkum žádosti o zrušení
1. Nezamítne-li Komise žádost o zrušení podle čl. 19 odst. 3, informuje o žádosti členský stát nebo orgán třetí země či soukromý subjekt ze třetí země, jejichž zeměpisného označení se žádost o zrušení týká, a vyzve je, aby do dvou měsíců podaly připomínky. Připomínky obdržené v této lhůtě jsou předány autorovi žádosti o zrušení.
2. Komise rozhodne o zrušení, pokud dotčený členský stát, orgán třetí země nebo soukromý subjekt ze třetí země nepodá ve stanovené dvouměsíční lhůtě žádné připomínky, nebo tuto lhůtu nedodrží.
3. Rozhodnutí o zrušení dotčeného zeměpisného označení přijme Komise na základě důkazů, které má k dispozici, po uplynutí lhůty pro podání připomínek. Komise posoudí, zda dodržení technické dokumentace zeměpisného označení již není nadále možné nebo zda je již nelze zaručit, zejména pokud již nejsou nebo v blízké budoucnosti nemusí být splněny podmínky stanovené v článku 17 nařízení (ES) č. 110/2008.
Toto rozhodnutí o zrušení je oznámeno dotčenému členskému státu, orgánu třetí země či soukromému subjektu ze třetí země nebo autorovi žádosti o zrušení.
4. Pokud byla podána více než jedna žádost o zrušení týkající se téhož zeměpisného označení a pokud Komise po předběžném přezkoumání jedné či více takovýchto žádostí rozhodne, že ochrana zeměpisného označení již není odůvodněná, může ostatní řízení o zrušení tohoto zeměpisného označení pozastavit. V tomto případě Komise informuje ostatní autory žádostí o zrušení o případných rozhodnutích, která se jich týkají.
Je-li zeměpisné označení zrušeno, Komise řízení o zrušení, která byla pozastavena, ukončí a náležitě informuje ostatní autory žádostí o zrušení.
Článek 21
Změna technické dokumentace
1. Žádost o změnu technické dokumentace týkající se zapsaného zeměpisného označení podle článku 21 nařízení (ES) č. 110/2008 je vyhotovena v souladu s přílohou V tohoto nařízení a předložena v elektronické podobě.
2. Pro účely žádosti uvedené v odstavci 1 se použijí obdobně články 8 až 15 tohoto nařízení. Tyto postupy se týkají pouze těch bodů technické dokumentace, které jsou předmětem změny.
3. Pokud žádost o změnu technické dokumentace podá jiný žadatel než původní žadatel, informuje Komise o žádosti původního žadatele.
Článek 22
Používání symbolu Unie pro zapsaná zeměpisná označení
1. Pro lihoviny lze použít symbol Unie pro zapsaná zeměpisná označení stanovený v příloze V nařízení Komise (ES) č. 1898/2006 (2). Tento symbol se nesmí použít společně se složeným výrazem obsahujícím zeměpisné označení. Údaj „CHRÁNĚNÉ ZEMĚPISNÉ OZNAČENÍ“ lze nahradit rovnocenným výrazem v jiném úředním jazyce Unie uvedeným ve zmíněné příloze.
2. Použije-li se v označení lihoviny symbol Unie uvedený v odstavci 1, musí k němu být připojeno příslušné zeměpisné označení.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 23
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. září 2013. Články 3 a 4 se použijí ode dne 1. března 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 25. července 2013.
RÈGLEMENT D’EXÉCUTION (UE) No 716/2013 DE LA COMMISSION
du 25 juillet 2013
portant modalités d’application du règlement (CE) no 110/2008 du Parlement européen et du Conseil concernant la définition, la désignation, la présentation, l’étiquetage et la protection des indications géographiques des boissons spiritueuses
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
vu le règlement (CE) no 110/2008 du Parlement européen et du Conseil du 15 janvier 2008 concernant la définition, la désignation, la présentation, l’étiquetage et la protection des indications géographiques des boissons spiritueuses (1), et notamment son article 24, paragraphe 3 et son article 27,
considérant ce qui suit:
(1)
Afin de clarifier certaines dispositions du règlement (CE) no 110/2008 et d’assurer leur mise en œuvre uniforme dans les États membres, il convient d’adopter des modalités d’application, notamment en ce qui concerne l’utilisation des termes composés, des allusions, des dénominations de vente et des indications géographiques dans la présentation des boissons spiritueuses.
(2)
Conformément à l’article 10, paragraphes 1 et 2, du règlement (CE) no 110/2008, une boisson spiritueuse ou une autre denrée alimentaire peut, sous certaines conditions, contenir dans sa présentation un terme composé qui inclut le nom de l’une des catégories figurant à l’annexe II du règlement (CE) no 110/2008 ou l’une des indications géographiques énumérées à l’annexe III dudit règlement ou peut porter une ou plusieurs allusions comprenant une ou plusieurs de ces catégories ou indications géographiques. Afin de garantir l’utilisation uniforme des termes composés et des allusions dans les États membres, il est nécessaire de fixer les modalités de leur utilisation dans la présentation des boissons spiritueuses et autres denrées alimentaires.
(3)
Lorsqu’il est fait référence à une boisson spiritueuse déterminée dans la présentation d’une denrée alimentaire, cette boisson spiritueuse doit être en parfaite conformité avec le règlement (CE) no 110/2008 et ne doit pas être diluée. Il est nécessaire de préciser la signification du terme «dilution» lorsqu’il est fait référence aux boissons spiritueuses, étant donné qu’il convient de ne pas considérer certains procédés de fabrication comme une dilution.
(4)
Pour garantir que les conditions applicables à l’enregistrement des indications géographiques énoncées dans le règlement (CE) no 110/2008 sont remplies, il convient que la Commission examine les demandes d’enregistrement et que les modalités d’application relatives aux procédures de dépôt, d’examen, d’opposition et d’annulation des indications géographiques des boissons spiritueuses soient établies. Afin d’assurer une mise en œuvre uniforme de ces modalités, il y a lieu de définir des modèles pour la demande d’enregistrement, la fiche technique, la déclaration d’opposition, la modification de la fiche technique et l’annulation d’une indication géographique.
(5)
Afin de faciliter la communication entre la Commission et les États membres et les pays tiers en ce qui concerne les indications géographiques enregistrées, il convient que les États membres et les pays tiers transmettent à la Commission les spécifications principales des fiches techniques de leurs indications géographiques, en plus des fiches techniques complètes.
(6)
Les limitations concernant le conditionnement d’une boisson spiritueuse bénéficiant d’une indication géographique, telles que l’obligation de conditionner la boisson spiritueuse dans une zone géographique délimitée, constituent des restrictions à la libre circulation des marchandises et à la libre prestation de services. Il convient de n’autoriser ces restrictions que si elles sont nécessaires, proportionnées et de nature à protéger la réputation de l’indication géographique.
(7)
Il y a lieu d’établir un symbole de l’Union pour les indications géographiques des boissons spiritueuses afin de permettre au consommateur d’identifier certaines boissons spiritueuses dont les caractéristiques sont liées à l’origine des boissons.
(8)
Compte tenu du temps nécessaire aux États membres pour mettre en œuvre les mesures relatives à l’utilisation des termes composés et des allusions, il y a lieu de reporter l’application de ces mesures.
(9)
Les mesures prévues au présent règlement sont conformes à l’avis du comité des boissons spiritueuses,
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
CHAPITRE I
OBJET ET DÉFINITIONS
Article premier
Objet
Le présent règlement fixe les modalités d’application du règlement (CE) no 110/2008 en ce qui concerne en particulier:
a)
l’utilisation des termes composés et des allusions, telle que visée à l’article 10 du règlement (CE) no 110/2008, dans la désignation, la présentation et l’étiquetage d’une denrée alimentaire;
b)
les indications géographiques des boissons spiritueuses visées à l’article 15 du règlement (CE) no 110/2008 et l’utilisation d’un symbole de l’Union pour les indications géographiques des boissons spiritueuses.
Article 2
Définitions
Aux fins du présent règlement, on entend par:
a) «catégorie de boissons spiritueuses»: l’une des catégories 1 à 46 de l’annexe II du règlement (CE) no 110/2008;
b) «indication géographique»: l’une des indications géographiques enregistrées à l’annexe III du règlement (CE) no 110/2008;
c) «terme composé»: la combinaison d’un des termes énumérés dans les catégories 1 à 46 de l’annexe II du règlement (CE) no 110/2008 ou d’une indication géographique d’une boisson spiritueuse, dont tout l’alcool du produit final est issu, avec:
d) «allusion»: la référence directe ou indirecte à une ou plusieurs catégories de boissons spiritueuses ou indications géographiques, autre que la référence dans un terme composé ou sur la liste d’ingrédients visée à l’article 9, paragraphe 9, du règlement (CE) no 110/2008.
CHAPITRE II
RÈGLES APPLICABLES À L’UTILISATION DES TERMES COMPOSÉS ET DES ALLUSIONS
Article 3
Termes composés
1. Les termes «boisson spiritueuse» ne font pas partie d’un terme composé désignant une boisson alcoolique.
2. Un terme composé désignant une boisson alcoolique n’est pas constitué par une combinaison du terme «liqueur» avec le nom de l’une des catégories 33 à 40 de l’annexe II du règlement (CE) no 110/2008.
3. Un terme composé ne remplace pas la dénomination de vente d’une boisson spiritueuse.
4. Le terme composé désignant une boisson alcoolique apparaît en caractères uniformes, de police, de dimension et de couleur identiques. Il n’est interrompu par aucun élément textuel ou pictural qui n’en fait pas partie et sa taille de caractères n’est pas plus grande que celle de la dénomination de vente.
Article 4
Allusions
L’allusion à toute catégorie de boisson spiritueuse ou à toute indication géographique, dans la présentation d’une denrée alimentaire, ne figure pas sur la même ligne que la dénomination de vente. Pour les boissons alcooliques, l’allusion apparaît dans une taille de caractères inférieure à celle utilisée pour la dénomination de vente et le terme composé.
Article 5
Dilution d’une boisson spiritueuse
Aux fins de l’article 10, paragraphe 2, du règlement (CE) no 110/2008, la réduction, par l’ajout exclusif d’eau, du titre alcoométrique d’une boisson spiritueuse d’une façon telle qu’il passe au-dessous du titre alcoométrique minimal établi pour cette boisson spiritueuse dans la catégorie correspondante figurant à l’annexe II dudit règlement, est considérée comme une dilution.
CHAPITRE III
INDICATIONS GÉOGRAPHIQUES
Article 6
Demande d’enregistrement d’une indication géographique
La demande d’enregistrement d’une indication géographique à l’annexe III du règlement (CE) no 110/2008 est soumise à la Commission et comprend:
a)
le formulaire de demande, conformément au modèle figurant à l’annexe I du présent règlement;
b)
la fiche technique, conformément au modèle figurant à l’annexe II du présent règlement;
c)
les spécifications principales de la fiche technique visée au point b).
Article 7
Demandes transfrontalières
1. Lorsqu’une indication géographique transfrontalière ne concerne que des États membres, la demande en question est déposée conjointement ou par l’un des États membres au nom des autres. Dans ce dernier cas, la demande inclut un document de chacun des autres États membres concernés autorisant l’État membre qui transmet la demande à agir en leur nom.
Lorsqu’une indication géographique transfrontalière ne concerne que des pays tiers, la demande en question est soumise à la Commission soit par l’un des demandeurs au nom des autres, soit par l’un des pays tiers au nom des autres, et comprend:
a)
la preuve de la protection dans les pays tiers concernés, et
b)
un document de chacun des autres pays tiers concernés autorisant le pays tiers qui présente la demande à agir en son nom.
Lorsqu’une indication géographique transfrontalière concerne au moins un État membre et au moins un pays tiers, la demande est soumise à la Commission par l’un des États membres, l’une des autorités du pays tiers ou l’une des entités privées du pays tiers en question et comprend:
a)
la preuve de la protection dans les pays tiers concernés, et
b)
un document de chacun des États membres ou pays tiers concernés autorisant la partie qui transmet la demande à agir en son nom.
2. L’État membre ou l’autorité du pays tiers ou l’entité privée du pays tiers en question qui transmet à la Commission une demande transfrontalière devient le destinataire de toute notification ou décision de la Commission.
Article 8
Réception de la demande
1. La date de dépôt d’une demande est la date de sa réception par la Commission.
2. L’État membre ou l’autorité du pays tiers ou l’entité privée du pays tiers en question reçoit un accusé de réception sur lequel figurent au moins les éléments suivants:
a)
le numéro de dossier;
b)
la dénomination à enregistrer;
c)
le nombre de pages reçues;
d)
la date de réception de la demande.
Article 9
Indications géographiques établies
1. Si la fiche technique d’une indication géographique établie, soumise conformément à l’article 20, paragraphe 1, du règlement (CE) no 110/2008, ne démontre pas que les exigences fixées à l’article 15, paragraphe 1, dudit règlement sont remplies, la Commission fixe un délai pour sa modification ou son retrait ou pour la présentation d’observations par l’État membre.
2. Si l’État membre ne remédie pas à ces insuffisances dans le délai visé au premier paragraphe, la fiche technique est réputée ne pas avoir été soumise, et l’article 20, paragraphe 3, du règlement (CE) no 110/2008 s’applique.
Article 10
Conditionnement dans la zone géographique concernée
Si la fiche technique précise que le conditionnement de la boisson spiritueuse doit avoir lieu dans la zone géographique délimitée ou dans une zone à proximité immédiate de celle-ci, la justification de cette exigence est fournie en ce qui concerne le produit considéré.
Article 11
Recevabilité de la demande
1. La demande est recevable si elle contient tous les éléments visés à l’article 6.
2. Si la demande n’est pas complète, la Commission invite le demandeur à remédier à cette insuffisance dans un délai de deux mois. S’il n’est pas remédié à ladite insuffisance dans le délai imparti, la Commission rejette la demande comme étant irrecevable.
Article 12
Examen des conditions de validité
1. Si une indication géographique n’est pas conforme à l’article 15 du règlement (CE) no 110/2008, ou si la demande d’enregistrement ne satisfait pas aux exigences prévues à l’article 17 du règlement (CE) no 110/2008, la Commission fixe un délai pour sa modification ou son retrait ou pour la présentation d’observations par l’État membre, l’autorité du pays tiers ou l’entité privée du pays tiers en question.
2. Si l’État membre, l’autorité du pays tiers ou l’entité privée du pays tiers en question ne remédient pas aux déficiences dans le délai visé au paragraphe 1, la Commission rejette la demande.
Article 13
Opposition à l’enregistrement
1. Les oppositions visées à l’article 17, paragraphe 7, du règlement (CE) no 110/2008 sont établies conformément au formulaire figurant à l’annexe III du présent règlement et sont présentées à la Commission. La date de dépôt de l’opposition est la date de sa réception par la Commission.
2. L’opposant reçoit un accusé de réception sur lequel figurent au moins les éléments suivants:
a)
le numéro de dossier;
b)
le nombre de pages reçues;
c)
la date de réception de l’opposition.
Article 14
Recevabilité d’une opposition
1. L’opposition est recevable si elle mentionne le ou les droits antérieurs invoqués, le cas échéant, ainsi que le ou les motifs d’opposition, et si elle a été reçue dans le délai visé à l’article 17, paragraphe 7, du règlement (CE) no 110/2008.
2. Si elle est fondée sur l’existence d’une marque antérieure réputée et notoire déjà utilisée dans l’Union, conformément à l’article 23, paragraphe 3, du règlement (CE) no 110/2008, l’opposition est accompagnée de preuves du dépôt d’une demande d’enregistrement, de l’enregistrement ou de l’usage de cette marque, telles que le certificat d’enregistrement ou des preuves quant à son usage, et de preuves relatives à sa réputation ou à sa notoriété.
3. Toute opposition contient des renseignements détaillés sur les faits, les preuves et les observations présentés à l’appui de l’opposition, et est accompagnée des pièces justificatives pertinentes.
Les informations et les preuves produites afin de prouver l’usage d’une marque antérieure font référence au lieu, à la durée, à l’importance et à la nature de l’usage ainsi que de sa réputation ou de sa notoriété.
4. Si les informations et les documents visés aux paragraphes 1, 2 et 3 n’ont pas été produits, la Commission invite l’opposant à remédier aux insuffisances dans un délai de deux mois. S’il n’est pas remédié auxdites insuffisances dans le délai imparti, la Commission rejette l’opposition comme étant irrecevable.
Article 15
Examen d’une opposition
1. Si l’opposition est recevable, la Commission la communique à l’État membre, à l’autorité du pays tiers ou à l’entité privée du pays tiers en question et les invite à présenter leurs observations dans un délai de deux mois. Toutes les observations reçues durant cette période sont communiquées à l’opposant.
2. La Commission demande aux parties de présenter, dans un délai de deux mois, des commentaires en réaction aux observations formulées par les autres parties.
3. Si la Commission estime que l’opposition est fondée, elle rejette la demande d’enregistrement.
4. Si, en cas d’oppositions multiples, à la suite d’un examen préliminaire d’une ou de plusieurs oppositions de ce type, la demande d’enregistrement ne peut pas être acceptée, la Commission peut suspendre les autres procédures d’opposition. La Commission informe les autres opposants de toute décision les concernant.
5. Lorsqu’une demande d’enregistrement est rejetée, les procédures d’opposition dont l’examen a été suspendu sont réputées éteintes et les opposants concernés en sont dûment informés.
Article 16
Décisions de la Commission
1. Les décisions prises par la Commission en vertu de l’article 9, paragraphe 2, de l’article 11, paragraphe 2, de l’article 12, paragraphe 2, et de l’article 15, paragraphe 3, se fondent sur les documents et les informations dont elle dispose.
Les décisions, y compris les raisons qui les justifient, sont notifiées à l’État membre, à l’autorité du pays tiers ou à l’entité privée du pays tiers en question et, le cas échéant, à l’opposant.
2. Sauf dans le cas où la demande d’enregistrement d’une indication géographique est rejetée en vertu de l’article 11, paragraphe 2, de l’article 12, paragraphe 2, et de l’article 15, paragraphe 3, du présent règlement, la Commission décide, conformément à l’article 17, paragraphe 8, du règlement (CE) no 110/2008 d’enregistrer l’indication géographique à l’annexe III dudit règlement.
Article 17
Utilisation des langues
L’indication géographique est enregistrée dans la ou les langues utilisées aux fins de la désignation du produit en question dans la zone géographique concernée et avec son orthographe originale.
Article 18
Dépôt d’une demande d’annulation
1. Une demande d’annulation d’une indication géographique est établie conformément au formulaire figurant à l’annexe IV et est présentée à la Commission. La date de dépôt de la demande d’annulation est la date de sa réception par la Commission.
2. L’auteur de la demande d’annulation reçoit un accusé de réception sur lequel figurent au moins les éléments suivants:
a)
le numéro de dossier;
b)
le nombre de pages reçues; et
c)
la date de réception de la demande.
Article 19
Recevabilité d’une demande d’annulation
1. Une demande d’annulation est recevable si elle indique clairement l’intérêt légitime de l’auteur de la demande d’annulation et explique le(s) motif (s) d’une telle annulation.
2. Toute demande d’annulation contient des renseignements détaillés sur les faits, les preuves et les observations présentés à l’appui de l’annulation. Elle est accompagnée des pièces justificatives pertinentes et notamment, d’une déclaration de l’État membre ou de l’autorité du pays tiers dans lequel l’auteur de la demande d’annulation réside ou a son siège social.
3. Si les informations et les documents visés aux paragraphes 1 et 2 n’ont pas été fournis en même temps que la demande d’annulation, la Commission invite l’auteur de la demande à remédier aux insuffisances dans un délai de deux mois. S’il n’est pas remédié auxdites insuffisances dans le délai imparti, la Commission rejette la demande comme étant irrecevable.
La Commission notifie la décision d’irrecevabilité à l’auteur de la demande d’annulation ainsi qu’à l’État membre, à l’autorité du pays tiers ou à l’entité privée du pays tiers, dont l’indication géographique est concernée par la demande d’annulation.
Article 20
Examen de l’annulation
1. Si la Commission n’a pas rejeté la demande d’annulation conformément à l’article 19, paragraphe 3, elle communique la demande à l’État membre ou à l’autorité du pays tiers ou à l’entité privée du pays tiers, dont l’indication géographique est concernée par la demande d’annulation, et les invite à présenter leurs observations en réponse dans un délai de deux mois. Toutes les observations reçues durant ce délai sont communiquées à l’auteur de la demande d’annulation.
2. La Commission se prononce sur l’annulation si l’État membre, l’autorité du pays tiers ou l’entité privée du pays tiers en question ne présentent aucune observation ou ne respectent pas le délai de deux mois.
3. Après l’expiration du délai fixé pour la présentation des observations, la Commission décide de l’annulation de l’indication géographique concernée en se fondant sur les éléments dont elle dispose. Elle examine si le respect de la fiche technique de l’indication géographique n’est plus assuré ou ne peut plus être garanti et notamment si les conditions énoncées à l’article 17 du règlement (CE) no 110/2008 ne sont plus remplies ou risquent de ne plus l’être à brève échéance.
La décision d’annulation est notifiée à l’État membre, à l’autorité du pays tiers ou à l’entité privée du pays tiers en question ou à l’auteur de la demande d’annulation.
4. Si plusieurs demandes d’annulation concernant la même indication géographique ont été soumises et si, à la suite de l’examen préliminaire d’une ou de plusieurs de ces demandes, la Commission décide qu’il n’est plus justifié de protéger l’indication géographique, elle peut suspendre les autres procédures d’annulation concernant cette indication géographique. Elle informe les autres auteurs des demandes d’annulation de toute décision les concernant.
Si une indication géographique est annulée, la Commission clôt les procédures d’annulation dont l’examen a été suspendu et informe les autres auteurs de la demande d’annulation en conséquence.
Article 21
Modification de la fiche technique
1. La demande de modification de la fiche technique relative à une indication géographique enregistrée, au sens de l’article 21 du règlement (CE) no 110/2008, est établie conformément à l’annexe V du présent règlement et est présentée sur support électronique.
2. Aux fins de la demande visée au paragraphe 1, les articles 8 à 15 du présent règlement s’appliquent mutatis mutandis. Ces procédures ne concernent que les points de la fiche technique faisant l’objet de la modification.
3. Lorsque la demande de modification de la fiche technique est présentée par un demandeur autre que le demandeur initial, la Commission communique la demande au demandeur initial.
Article 22
Utilisation d’un symbole de l’Union pour les indications géographiques enregistrées
1. Le symbole de l’Union pour les indications géographiques enregistrées établi à l’annexe V du règlement (CE) no 1898/2006 de la Commission (2) peut être utilisé pour les boissons spiritueuses. Ce symbole ne peut pas être utilisé avec un terme composé incluant une indication géographique. La mention «INDICATION GÉOGRAPHIQUE PROTÉGÉE» peut être remplacée par les termes équivalents dans une autre langue officielle de l’Union conformément à ladite annexe.
2. Lorsque le symbole de l’Union visé au paragraphe 1 apparaît sur l’étiquette d’une boisson spiritueuse, il est accompagné de l’indication géographique correspondante.
CHAPITRE IV
DISPOSITIONS FINALES
Article 23
Entrée en vigueur et application
Le présent règlement entre en vigueur le septième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Il s’applique à compter du 1er septembre 2013. Les articles 3 et 4 s’appliquent à partir du 1er mars 2015.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 25 juillet 2013.