NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 168/2013
ze dne 15. ledna 2013
o schvalování dvoukolových nebo tříkolových vozidel a čtyřkolek a dozoru nad trhem s těmito vozidly
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, ve kterém je nutné zajistit volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu. Za tímto účelem byl zavedený komplexní systém ES schvalování typu pro dvoukolová a tříkolová motorová vozidla směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/24/ES (3) o schvalování typu pro tato vozidla. Tyto zásady by měly i nadále platit pro toto nařízení a akty v přenesené pravomoci a prováděcí akty přijaté podle tohoto nařízení.
(2)
Vnitřní trh by měl být založen na transparentních, jednoduchých a jednotných pravidlech, která poskytují právní jistotu a srozumitelnost, z nichž mohou mít prospěch podniky i spotřebitelé.
(3)
V zájmu zjednodušení a urychlení přijetí právních předpisů v oblasti schvalování typu byl v právních předpisech EU týkajících se schvalování typu vozidel zaveden nový regulační přístup, v jehož rámci zákonodárce řádným legislativním postupem stanoví pouze základní pravidla a zásady a přijetí právních předpisů obsahujících další technické podrobnosti deleguje na Komisi. Pokud jde o hmotněprávní požadavky, mělo by toto nařízení pouze stanovit základní ustanovení o funkční bezpečnosti a vlivu na životní prostředí a zmocnit Komisi ke stanovení technických specifikací.
(4)
Tímto nařízením by neměla být dotčena opatření na vnitrostátní úrovni a na úrovni Unie týkající se použití vozidel kategorie L v silničním provozu, jako jsou požadavky na zvláštní řidičská oprávnění, omezení maximální rychlosti nebo opatření upravující přístup na určité druhy silnic.
(5)
Dozor nad trhem v automobilovém odvětví, a zejména v odvětví vozidel kategorie L, by měl být zlepšen posílením právních ustanovení, jimiž se řídí shodnost výroby, a určením povinností hospodářských subjektů v dodavatelském řetězci. Zejména by se měla vyjasnit úloha a povinnosti orgánů členských států odpovědných za schvalování typu a za dozor nad trhem a měly by se posílit požadavky ohledně kvalifikace, povinností a výkonů technických zkušeben, které provádějí zkoušky pro schvalování typu vozidel. Dodržování požadavků týkajících se schvalování typu a shodnosti výroby obsažených v právních předpisech, jimiž se řídí automobilové odvětví, by mělo zůstat hlavní odpovědností schvalovacích orgánů, zatímco dozor nad trhem může být ve sdílené působnosti různých vnitrostátních orgánů. Je třeba zajistit efektivní koordinaci a monitorování na unijní i vnitrostátní úrovni s cílem zabezpečit, aby orgány pro dozor nad trhem a schvalovací orgány nová opatření účinně uplatňovaly.
(6)
Ustanovení o povinnostech vnitrostátních orgánů v oblasti dozoru nad trhem tohoto nařízení jsou v tomto nařízení konkrétnější než odpovídající ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 ze dne 9. července 2008, kterým se stanoví požadavky na akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění výrobků na trh (4).
(7)
Toto nařízení by mělo obsahovat hmotněprávní požadavky na ochranu životního prostředí a na funkční bezpečnost vozidel. Hlavní prvky příslušných požadavků tohoto nařízení jsou založeny na výsledcích posouzení dopadů ze dne 4. října 2010 prováděného Komisí, které analyzuje různé možnosti srovnáním možných výhod a nevýhod z hospodářského, environmentálního, bezpečnostního a společenského hlediska. Tato analýza zahrnovala kvalitativní i kvantitativní aspekty. Po srovnání různých možností byly určené preferované možnosti vybrány jako základ tohoto nařízení.
(8)
Cílem tohoto nařízení je stanovit harmonizovaná pravidla pro schvalování typu vozidel kategorie L, aby bylo zajištěno fungování vnitřního trhu. Vozidla kategorie L jsou dvoukolová, tříkolová nebo čtyřkolová vozidla, například dvoukolová motorová vozidla, tříkolky a čtyřkolky. Dále je cílem tohoto nařízení zjednodušit stávající právní rámec, snížit emise z vozidel kategorie L, a dosáhnout tak přiměřenějšího podílu emisí z vozidel kategorie L na celkovém objemu emisí ze silniční dopravy, dále zvýšit celkovou úroveň bezpečnosti, přizpůsobit se technickému vývoji a posílit pravidla dozoru nad trhem.
(9)
Aby byla zajištěna vysoká úroveň funkční bezpečnosti vozidel, bezpečnosti osádky a ochrany životního prostředí, měly by být harmonizovány technické požadavky a normy v oblasti životního prostředí, které se uplatňují při schvalování typu vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků s ohledem na schvalování typu.
(10)
Cíle tohoto nařízení by neměly být dotčeny zaváděním určitých systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků po uvedení vozidel na trh, jejich registraci nebo jejich uvedení do provozu. Proto by měla být přijata odpovídající opatření k zajištění toho, aby systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jimiž je možné vozidla vybavit a jež mohou významně ohrozit fungování systémů se zásadním významem pro ochranu životního prostředí nebo pro funkční bezpečnost, podléhaly před uvedením na trh, registrací nebo uvedením do provozu kontrole ze strany schvalovacího orgánu.
(11)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/1/ES ze dne 2. února 1995 o maximální konstrukční rychlosti, maximálním točivém momentu a maximálním netto výkonu motoru dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (5) umožnila členským státům zamítnout na svém území počáteční a jakoukoli následnou registraci vozidel s maximálním netto výkonem vyšším než 74 kW. Bylo však provedeno několik vědeckých studií, které předpokládanou souvislost mezi bezpečností a absolutním omezením výkonu nepotvrdily. Z tohoto důvodu a v zájmu odstranění vnitřních překážek obchodu na trhu Unie by tato možnost již neměla být zachována. Pro snížení vysokého počtu úmrtí a zranění jezdců dvoukolových motorových vozidel při dopravních nehodách v Unii by měla být zavedena jiná, účinnější bezpečnostní opatření.
(12)
Toto nařízení stanoví environmentální požadavky pro dvě etapy, přičemž druhá z nich (Euro 5) je pro nové typy vozidel povinná od 1. ledna 2020, což vytváří dlouhodobou předvídatelnost plánování pro výrobce vozidel i dodavatelský průmysl. Další podporu prostřednictvím simulace a analýzy technické proveditelnosti a efektivity vynaložených nákladů podle nejnovějších dostupných údajů by měla poskytnout studie o dopadech na životní prostředí požadovaná tímto nařízením, která bude vycházet z budoucích dostupných údajů. Studie by měla navíc, mimo jiné, posoudit proveditelnost a efektivitu vynaložených nákladů u zkušebních požadavků na shodnost v provozu, požadavků na emise mimo cyklus a emisního limitu pro množství tuhých částic u některých kategorií nebo podkategorií. Na základě výsledků této studie by měla Komise zvážit předložení návrhu, který by tyto nové prvky zavedl do budoucích právních předpisů o schvalování typu, které budou uplatněny po skončení etap stanovených v tomto nařízení.
(13)
Účelem systému EU schvalování typu je umožnit každému členskému státu, aby potvrdil, že každý typ vozidla prošel kontrolou stanovenou tímto nařízením a akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými na jeho základě, a že jeho výrobce získal certifikát schválení typu. Ukládá také výrobcům povinnost vydat pro každé vozidlo vyrobené v souladu se schválením typu prohlášení o shodě. Pokud je k vozidlu přiloženo toto prohlášení, mělo by se povolit jeho uvedení na trh a registrace pro užívání v celé Unii.
(14)
Aby se zajistilo, že byl správně proveden postup pro sledování shodnosti výroby, jenž je jedním ze základních prvků systému EU pro schvalování typu, a že řádně funguje, měly by výrobce pravidelně kontrolovat příslušné orgány nebo k tomuto účelu určená technická zkušebna s odpovídající kvalifikací.
(15)
Toto nařízení představuje soubor konkrétních bezpečnostních a environmentálních požadavků. Jsou proto zapotřebí ustanovení zajišťující, že v případech, kdy vozidlo představuje závažné nebezpečí pro uživatele nebo pro životní prostředí, výrobce nebo jakýkoli jiný hospodářský subjekt v dodavatelském řetězci přijme účinná ochranná opatření ve smyslu článku 20 nařízení (ES) č. 765/2008. Schvalovací orgány by proto měly být schopny posoudit, zda jsou tato opatření dostatečná.
(16)
V omezeném počtu případů je vhodné umožnit vnitrostátní schválení typu malých sérií. Aby se zabránilo zneužívání, měl by být zjednodušený postup pro vozidla v malých sériích omezen na případy velmi omezené výroby. Proto je nezbytné na základě počtu vyrobených vozidel přesně definovat pojem malých sérií.
(17)
Unie je smluvní stranou Dohody Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel (dále jen „revidovaná dohoda z roku 1958“) (6). Aby se zjednodušily právní předpisy o schvalování typu v souladu s doporučeními zprávy vydané Komisí v roce 2006 s názvem „CARS 21: Rámec právní úpravy pro konkurenceschopnost automobilového průmyslu ve 21. století“, je vhodné zrušit všechny jednotlivé směrnice, aniž by došlo ke snížení úrovně ochrany. Požadavky stanovené těmito směrnicemi by měly být přesunuty do tohoto nařízení nebo do aktů v přenesené pravomoci přijatých na jeho základě a měly by být případně nahrazeny odkazy na předpisy Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN), pro něž Unie hlasovala nebo k nimž Unie přistoupila a jež jsou připojeny k revidované dohodě z roku 1958. Ke snížení administrativní zátěže procesu schvalování typu by se mělo výrobcům motorových vozidel umožnit, aby získali schválení typu podle tohoto nařízení, případně přímo prostřednictvím schválení v souladu s příslušnými předpisy EHK OSN uvedenými v přílohách tohoto nařízení nebo v aktech v přenesené pravomoci přijatých na základě tohoto nařízení.
(18)
Předpisy EHK OSN a jejich změny, pro něž Unie hlasovala, by tak v rámci plnění rozhodnutí 97/836/ES měly být začleněny do právních předpisů EU pro schvalování typu. Na Komisi by tak měla být přenesena pravomoc přijímat potřebné úpravy příloh k tomuto nařízení nebo aktů v přenesené pravomoci přijatých na základě tohoto nařízení.
(19)
V zájmu zlepšení fungování vnitřního trhu, zejména pokud jde o volný pohyb zboží, svobodu usazování a volný pohyb služeb, je třeba zajistit neomezený přístup k informacím o opravách vozidla prostřednictvím standardizovaného formátu, který je možno použít k vyhledání technických informací, a účinnou hospodářskou soutěž v oblasti poskytování informací o opravách a údržbě vozidel. Velká část těchto informací se týká palubních diagnostických systémů a jejich vzájemné komunikace s ostatními systémy vozidla. Je vhodné stanovit technické specifikace, které by měly splňovat internetové stránky výrobců, spolu s cílenými opatřeními, která zajistí přiměřený přístup malým a středním podnikům.
(20)
V zájmu zajištění jednotných podmínek provádění tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto prováděcí pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (7).
(21)
Za účelem doplnění tohoto nařízení o další technické detaily by měla být Komisi svěřena pravomoc přijímat v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie akty týkající se požadavků na vliv na životní prostředí a pohon, funkční bezpečnost a konstrukci vozidla. Je zvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Komise by při přípravě a vypracování aktů v přenesené pravomoci měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty včas a vhodným způsobem předávány současně Evropskému parlamentu a Radě.
(22)
Členské státy by měly stanovit sankce za porušení tohoto nařízení a aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů přijatých na jeho základě a zajistit jejich uplatňování. Tyto sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(23)
Aby bylo možné posoudit a rozhodnout, zda je vhodné rozšířit povinné vybavení pokročilými brzdnými systémy na další kategorie motocyklů, měla by Komise Evropskému parlamentu a Radě podávat zprávy, a to mimo jiné na základě údajů o silničních nehodách poskytovaných členskými státy.
(24)
Ačkoli nic v tomto nařízení nebrání členským státům, aby nadále uplatňovaly své příslušné jednotlivé systémy schvalování, měla by Komise Evropskému parlamentu a Radě o fungování těchto vnitrostátních systémů podávat zprávy vycházející z informací, které jí členské státy poskytnou, s cílem znovu zvážit otázku, zda nepředložit legislativní návrh na harmonizaci jednotlivých schvalovacích systémů na úrovni Unie.
(25)
V rámci přezkumu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (8), by měla být na základě zkušeností, které členské státy získají při uplatňování tohoto nařízení, posouzena hranice mezi tímto nařízením a směrnicí 2007/46/ES, a to zejména s cílem zajistit spravedlivou hospodářskou soutěž mezi kategoriemi vozidel.
(26)
V zájmu jasnosti, předvídatelnosti, přehlednosti a zjednodušení a s cílem snížit zatížení pro výrobce vozidel by toto nařízení mělo obsahovat pouze omezený počet etap provádění pro zavedení nových emisních úrovní a bezpečnostních požadavků. Odvětví by měla být poskytnuta dostatečně dlouhá doba pro přizpůsobení se novým ustanovením stanoveným tímto nařízením a technickým specifikacím a správním ustanovením obsaženým v aktech v přenesené pravomoci a v prováděcích aktech přijatých na základě tohoto nařízení. Včasné definování požadavků je nezbytné, mají-li mít výrobci dostatek času na vývoj, zkoušení a zavádění technických řešení v sériové výrobě vozidel, a má-li být výrobcům a schvalovacím orgánům v členských státech poskytnuta dostatečná lhůta pro zavedení nezbytných správních systémů.
(27)
Směrnice 2002/24/ES a jednotlivé v ní uvedené směrnice byly několikrát podstatně změněny. V zájmu jasnosti, přehlednosti a zjednodušení by směrnice 2002/24/ES a jednotlivé v ní uvedené směrnice měly být zrušeny a nahrazeny jedním nařízením a menším počtem aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů. Přijetí nařízení zajišťuje, že příslušná ustanovení budou přímo použitelná a bude možné je mnohem rychleji a efektivněji aktualizovat s cílem lépe zohlednit technický pokrok.
(28)
Měly by se zrušit tyto směrnice:
-
směrnice 2002/24/ES,
-
směrnice Rady 93/14/EHS ze dne 5. dubna 1993 o brzdových systémech dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (9),
-
směrnice Rady 93/30/EHS ze dne 14. června 1993 o zvukových výstražných zařízeních dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (10),
-
směrnice Rady 93/33/EHS ze dne 14. června 1993 o ochranných zařízeních bránících neoprávněnému použití dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (11),
-
směrnice Rady 93/93/EHS ze dne 29. října 1993 o hmotnostech a rozměrech dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (12),
-
směrnice 95/1/ES,
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/24/ES ze dne 17. června 1997 o některých konstrukčních částech a vlastnostech dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (13),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/7/ES ze dne 20. března 2000 o rychloměrech dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (14),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/51/ES ze dne 19. července 2002 o snížení úrovně emisí znečišťujících látek z dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (15),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/62/ES ze dne 13. července 2009 týkající se místa pro montáž zadní registrační tabulky dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (16),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/67/ES ze dne 13. července 2009 o montáži zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci na dvoukolová a tříkolová motorová vozidla (17),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/78/ES ze dne 13. července 2009 o stojanech dvoukolových motorových vozidel (18),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/79/ES ze dne 13. července 2009 o zádržných zařízeních pro spolujezdce na dvoukolových motorových vozidlech (19),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/80/ES ze dne 13. července 2009 o označení ovladačů, sdělovačů a indikátorů pro dvoukolová a tříkolová motorová vozidla (20),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/139/ES ze dne 25. listopadu 2009 o povinném označení dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (21).
(29)
Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž stanovit harmonizovaná pravidla pro správní a technické požadavky na schvalování vozidel kategorie L a pro dozor nad trhem s těmito vozidly, nelze uspokojivě dosáhnout na úrovni členských států, a může jich být proto z důvodu jejich rozsahu a účinků lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět
1. Toto nařízení stanoví správní a technické požadavky na schvalování typu všech nových vozidel, systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků uvedených v čl. 2 odst. 1.
Toto nařízení se nevztahuje na schvalování jednotlivých vozidel. Členské státy udělující taková jednotlivá schválení uznají každé schválení typu vozidla, systému, konstrukční části a samostatného technického celku, které bylo uděleno podle tohoto nařízení, a nikoli podle odpovídajících vnitrostátních předpisů.
2. Toto nařízení stanoví požadavky na dozor nad trhem s vozidly, systémy, konstrukčními částmi a samostatnými technickými celky, které podléhají schválení v souladu s tímto nařízením. Toto nařízení rovněž stanoví požadavky na dozor nad trhem s díly a zařízením pro tato vozidla.
3. Toto nařízení nemá vliv na uplatnění právních předpisů o bezpečnosti silničního provozu.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na všechna dvoukolová a tříkolová vozidla a čtyřkolky spadající do kategorií uvedených v článku 4 a v příloze I (dále jen „vozidla kategorie L“), jež jsou určeny k provozu na veřejných komunikacích, včetně těch, jež jsou zkonstruovány a vyrobeny v jedné nebo více etapách, a na systémy, konstrukční části a samostatné technické celky, jakož i díly a zařízení, zkonstruované a vyrobené pro taková vozidla.
Toto nařízení se vztahuje i na motocykly enduro (L3e-AxE (x = 1, 2 nebo 3)), motocykly trial (L3e-AxT (x = 1, 2 nebo 3)) a těžké terénní čtyřkolky (L7e-B) spadající do kategorií uvedených v článku 4 a příloze I.
2. Toto nařízení se nevztahuje na tato vozidla:
a)
vozidla s maximální konstrukční rychlostí nepřekračující 6 km/h;
b)
vozidla určená výlučně pro používání tělesně postiženými osobami;
c)
vozidla určená výlučně pro ovládání pěšími osobami;
d)
vozidla určená výlučně k soutěžnímu využití;
e)
vozidla zkonstruovaná a vyrobená k využití pro ozbrojené složky, civilní ochranu, požární službu, složky odpovídající za udržování veřejného pořádku a lékařskou záchrannou službu;
f)
zemědělská nebo lesnická vozidla podléhající nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 167/2013 ze dne 5. února 2013 o schvalování zemědělských a lesnických vozidel a dozoru nad trhem s těmito vozidly (22), stroje podléhající směrnici Evropského parlamentu a Rady 97/68/ES ze dne 16. prosince 1997 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze spalovacích motorů určených pro nesilniční pojízdné stroje (23), směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/42/ES ze dne 17. května 2006 o strojních zařízeních (24) a na motorová vozidla podléhající směrnici 2007/46/ES;
g)
vozidla určená především pro využití v terénu a zkonstruovaná pro jízdu na nezpevněném povrchu;
h)
šlapací jízdní kola s pedály, která jsou vybavena přídavným elektrickým motorem s maximálním trvalým výkonem nižším nebo rovným 250 W, jehož motor je vyřazen z činnosti, jestliže cyklista přestane šlapat, a jinak je jeho výkon postupně snižován až do vyřazení motoru z činnosti, dokud rychlost vozidla nedosáhne 25 km/h;
i)
samovyvažující vozidla;
j)
vozidla, která nejsou vybavena alespoň jedním místem k sezení;
k)
vozidla vybavená místem k sezení pro řidiče nebo jezdce s výškou R-bodu ≤ 540 mm u kategorií L1e, L3e a L4e a s výškou R-bodu ≤ 400 mm u kategorií L2e, L5e, L6e a L7e.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení a aktů uvedených v příloze II se, není-li v nich stanoveno jinak, použijí tyto definice:
1)
„schválením typu“ se rozumí postup, kterým schvalovací orgán potvrdí, že určitý typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky;
2)
„certifikátem schválení typu“ se rozumí dokument, jímž schvalovací orgán úředně osvědčuje, že typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku je schválen;
3)
„schválením typu úplného vozidla“ se rozumí schválení typu, jímž schvalovací orgán potvrdí, že neúplný, úplný nebo dokončený typ vozidla splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky;
4)
„EU schválením typu“ se rozumí postup, kterým schvalovací orgán potvrdí, že určitý typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky tohoto nařízení;
5)
„certifikátem EU schválení typu“ se rozumí certifikát založený na vzoru uvedeném v prováděcím aktu přijatém na základě tohoto nařízení nebo formulář pro oznámení stanovený v příslušných předpisech EHK OSN uvedených v tomto nařízení nebo aktech v přenesené pravomoci přijatých na jeho základě;
6)
„schválením typu systému“ se rozumí schválení typu, jímž schvalovací orgán potvrdí, že systém instalovaný na vozidle určitého typu splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky;
7)
„schválením typu samostatného technického celku“ se rozumí schválení typu, jímž schvalovací orgán potvrdí, že samostatný technický celek ve spojení s jedním nebo více druhy vozidel splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky;
8)
„schválením typu konstrukční části“ se rozumí schválení typu, jímž schvalovací orgán potvrdí, že konstrukční část nezávisle na vozidle splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky;
9)
„vnitrostátním schválením typu“ se rozumí postup schválení typu stanovený právními předpisy členského státu, přičemž platnost tohoto schválení je omezena na území daného členského státu;
10)
„prohlášením o shodě“ se rozumí dokument vydaný výrobcem vozidla, který osvědčuje, že vyrobené vozidlo odpovídá schválenému typu vozidla;
11)
„základním vozidlem“ se rozumí jakékoli vozidlo, jež se využívá v počáteční fázi vícestupňového schválení typu;
12)
„neúplným vozidlem“ se rozumí vozidlo, jež vyžaduje ještě alespoň jeden stupeň dokončení k tomu, aby splnilo příslušné technické požadavky tohoto nařízení;
13)
„dokončeným vozidlem“ se rozumí vozidlo, jež prošlo postupem vícestupňového schválení typu a jež splňuje příslušné technické požadavky tohoto nařízení;
14)
„úplným vozidlem“ se rozumí vozidlo, jež nemusí být pro splnění příslušných technických požadavků tohoto nařízení dokončeno;
15)
„systémem“ se rozumí sestava zařízení spojených za účelem plnění jedné nebo více specifických funkcí ve vozidle, jež podléhá požadavkům tohoto nařízení nebo jakéhokoli aktu v přenesené pravomoci nebo prováděcího aktu přijatého na jeho základě;
16)
„konstrukční částí“ se rozumí zařízení podléhající požadavkům tohoto nařízení nebo jakéhokoli aktu v přenesené pravomoci nebo prováděcího aktu přijatého na jeho základě a určené k použití jako součást vozidla, jež může obdržet schválení typu nezávisle na vozidle v souladu s tímto nařízením a akty v přenesené pravomoci nebo prováděcími akty přijatými na jeho základě, pokud to tyto akty výslovně umožňují;
17)
„samostatným technickým celkem“ se rozumí zařízení podléhající požadavkům tohoto nařízení nebo jakéhokoli aktu v přenesené pravomoci nebo prováděcího aktu přijatého na jeho základě a určené k použití jako součást vozidla, jež může samostatně obdržet schválení typu, ale pouze ve vztahu k jednomu nebo více určeným typům vozidla, pokud to tyto akty výslovně umožňují;
18)
„díly“ se rozumí zboží a náhradní díly určené k montáži vozidla;
19)
„zařízením“ se rozumí jakékoli zboží jiné než díly, jež lze přidat do vozidla nebo na něj instalovat;
20)
„původními díly nebo zařízením“ se rozumí díly nebo zařízení, jež jsou vyrobeny podle specifikací a výrobních norem stanovených výrobcem vozidla pro výrobu dílů nebo zařízení pro montáž daného vozidla; patří sem díly nebo zařízení, která výrobce vyrábí na stejné výrobní lince jako uvedené díly a zařízení; neprokáže-li se opak, má se za to, že díly nebo zařízení jsou původní, pokud jejich výrobce osvědčí, že tyto díly nebo zařízení odpovídají kvalitě částí užívaných pro montáž předmětného vozidla a byly vyrobeny podle specifikací a výrobních norem výrobce vozidla;
21)
„náhradními díly“ se rozumí zboží, které je určeno k instalaci do vozidla nebo na něj, jímž se nahradí původní díly tohoto vozidla, včetně zboží, jako jsou maziva nutná pro použití vozidla, s výjimkou paliva;
22)
„funkční bezpečností“ se rozumí absence nepřijatelného rizika fyzického zranění nebo poškození zdraví osob nebo majetku v důsledku nebezpečí způsobeného vadným chováním mechanických, hydraulických, pneumatických, elektrických nebo elektronických systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků;
23)
„pokročilým brzdným systémem“ se rozumí protiblokovací brzdný systém, kombinovaný brzdný systém nebo oba;
24)
„protiblokovacím brzdným systémem“ se rozumí systém, který detekuje prokluzování kol a automaticky upravuje tlak vytvářející brzdnou sílu na kole nebo kolech, a omezuje tak prokluzování kol;
25)
„kombinovaným brzdovým systémem“ se rozumí:
a)
u vozidel kategorie L1e a L3e: brzdný systém, u něhož se jediným ovládacím prvkem aktivují nejméně dvě brzdy na různých kolech;
b)
u vozidel kategorie L4e: systém provozní brzdy, u něhož se brzdy přinejmenším na předním a zadním kole ovládají jediným ovládacím prvkem (pokud je zadní kolo a kolo postranního vozíku brzděno stejným brzdným systémem, považuje se za zadní brzdu);
c)
u vozidel kategorie L2e, L5e, L6e a L7e: brzdný systém, u něhož se jediným ovládacím prvkem aktivují všechny brzdy;
26)
„automatickým zapnutím osvětlení“ se rozumí zapnutí systému osvětlení při zapnutí zapalování nebo uvedení přepínače motoru do polohy „zapnuto“;
27)
„zařízením k regulaci znečišťujících látek“ se rozumějí ty konstrukční části vozidla, které regulují nebo snižují emise z výfuku nebo emise způsobené vypařováním;
28)
„náhradním zařízením k regulaci znečišťujících látek“ se rozumí zařízení k regulaci znečišťujících látek nebo soubor takových zařízení, který je určen jako náhrada původního zařízení k regulaci znečišťujících látek a může být schválen jako samostatný technický celek;
29)
„místem k sezení“ se rozumí:
a)
sedlo, jež pojme řidiče nebo cestujícího a na němž se sedí obkročmo, nebo
b)
jakékoli sedadlo, jež pojme přinejmenším osobu o velikosti figuríny představující dospělého muže 50. percentilu, jedná-li se o řidiče;
30)
„vznětovým motorem“ nebo „motorem CI“ se rozumí spalovací motor pracující v souladu s Dieselovým cyklem;
31)
„zážehovým motorem“ nebo „motorem PI“ se rozumí spalovací motor pracující v souladu s Ottovým cyklem;
32)
„hybridním vozidlem“ se rozumí motorové vozidlo vybavené nejméně dvěma různými měniči energie a dvěma různými systémy akumulace energie (na vozidle) pro účely pohonu vozidla;
33)
„vozidlem s hybridním elektrickým pohonem“ se rozumí vozidlo, jež za účelem mechanického pohonu využívá energii z obou níže uvedených zdrojů akumulované energie umístěných ve vozidle:
a)
palivo, jež je možno spotřebovat;
b)
baterie, kondenzátor, setrvačník/generátor či jiné zařízení pro akumulaci elektrické nebo jiné energie.
Tento pojem rovněž zahrnuje vozidla, která čerpají energii z paliva, jež je možno spotřebovat pouze za účelem dobití zařízení pro akumulaci elektrické energie;
34)
„pohonem“ se rozumí spalovací motor, elektrický motor, jakákoli hybridní technologie nebo kombinace těchto typů motoru nebo jakýkoli jiný typ motoru;
35)
„maximálním trvalým jmenovitým výkonem“ se rozumí maximální třicetiminutový výkon na výstupním hřídeli elektrického motoru podle předpisu EHK OSN č. 85;
36)
„maximálním netto výkonem“ se rozumí maximální výkon spalovacího motoru získaný na zkušebním stavu na konci klikového hřídele nebo rovnocenné části;
37)
„odpojovacím zařízením“ se rozumí konstrukční prvek vozidla, který snímá teplotu, rychlost vozidla, otáčky nebo zatížení motoru, zařazený rychlostní stupeň, podtlak v sacím potrubí nebo jakýkoli jiný parametr, aby se aktivovala, měnila, zpomalovala nebo deaktivovala činnost jakékoli části systému regulace emisí a následného zpracování výfukových plynů, která snižuje účinnost systému regulace emisí za podmínek, jejichž výskyt lze očekávat při běžném provozu a používání vozidla;
38)
„životností“ se rozumí trvanlivost součástí a systémů, aby bylo možné dodržet požadavky v oblasti životního prostředí podle článku 23 a přílohy V i po ujetí počtu kilometrů podle přílohy VII a aby byla zajištěna funkční bezpečnost vozidla, pokud se vozidlo používá za běžných nebo zamýšlených okolností a udržuje v souladu s doporučeními výrobce;
39)
„zdvihovým objemem motoru“ se rozumí:
a)
u motorů s vratnými písty jmenovitý zdvihový objem;
b)
u motorů s rotačními písty (Wankelovy motory) dvojnásobek jmenovitého zdvihového objemu;
40)
„emisemi způsobenými vypařováním“ se rozumí uhlovodíkové výpary unikající ze systému uložení a rozvodu paliva motorového vozidla, jiné než výfukové emise;
41)
„zkouškou SHED“ se rozumí zkouška vozidla prováděná v uzavřeném objektu s cílem zjistit objem výparů, při níž se provede zvláštní zkouška emisí způsobených vypařováním;
42)
„systémem s plynným palivem“ se rozumí systém složený z úložiště plynného paliva, rozvodu paliva, měřicích a kontrolních součástí, jimiž je vybaven motor, jehož účelem je umožnit chod motoru na LPG, CNG nebo vodík v rámci jednopalivové, dvoupalivové nebo vícepalivové technologie;
43)
„plynnými znečišťujícími látkami“ se rozumějí plynné emise z výfuku: oxid uhelnatý (CO), oxidy dusíku (NOx) vyjádřené jako ekvivalent oxidu dusičitého (NO2) a uhlovodíky;
44)
„výfukovými emisemi“ se rozumí emise plynných znečišťujících látek a částic z výfuku vozidla;
45)
„částicemi“ se rozumí složky výfukových plynů, které jsou zachyceny ze zředěného výfukového plynu při maximální teplotě 325 K (52 °C) pomocí filtrů popsaných ve zkušebním postupu pro ověřování průměrných emisí z výfuku;
46)
„celosvětově harmonizovaným zkušebním cyklem pro motocykly“ nebo „WMTC“ se rozumí celosvětově platný harmonizovaný cyklus laboratorních zkoušek emisí definovaný v celosvětovém technickém předpisu EHK OSN č. 2;
47)
„výrobcem“ se rozumí každá fyzická nebo právnická osoba, která schvalovacímu orgánu odpovídá za veškeré aspekty schvalování typu nebo postupu schválení a za zajištění shodnosti výroby a která rovněž nese odpovědnost v otázkách dozoru nad trhem u vozidel, systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků, jež vyrábí, nezávisle na tom, zda je tato fyzická nebo právnická osoba přímo zapojena do všech stupňů projektování a výroby vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, jež jsou předmětem schvalování;
48)
„zástupcem výrobce“ se rozumí každá fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, jež je výrobcem řádně jmenována k jeho zastupování ve vztahu ke schvalovacímu orgánu nebo orgánu pro dozor nad trhem a k jednání jeho jménem ve věcech, na něž se vztahuje toto nařízení;
49)
„dovozcem“ se rozumí každá fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, jež uvádí na trh vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení ze třetí země;
50)
„distributorem“ se rozumí každá fyzická nebo právnická osoba v rámci dodavatelského řetězce vyjma výrobce nebo dovozce, jež dodává na trh vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení;
51)
„hospodářským subjektem“ se rozumí výrobce, zástupce výrobce, dovozce nebo distributor;
52)
„registrací“ se rozumí správní povolení pro uvedení vozidla do provozu včetně provozu na pozemních komunikacích, zahrnující jeho identifikaci a vydání pořadového čísla známého jako registrační číslo, které může být stálé, dočasné nebo krátkodobé;
53)
„uvedením do provozu“ se rozumí první použití vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, dílu nebo zařízení k určenému účelu v Unii;
54)
„uvedením na trh“ se rozumí první zpřístupnění vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, dílu nebo zařízení v Unii;
55)
„dodáním na trh“ se rozumí dodání vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, dílu nebo zařízení k distribuci nebo použití na trhu v rámci obchodní činnosti, ať už za úplatu nebo bezplatně;
56)
„schvalovacím orgánem“ se rozumí orgán členského státu, který tento členský stát zřídil nebo jmenoval a oznámil Komisi a který je příslušný pro všechna hlediska schvalování typu vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, pro postup schválení, pro vydávání a popřípadě odejímání nebo zamítání certifikátů schválení, pro působení jako styčné místo pro schvalovací orgány ostatních členských států, pro určování technických zkušeben a pro zajištění, že výrobce plní své povinnosti týkající se shodnosti výroby;
57)
„orgánem pro dozor nad trhem“ se rozumí orgán členského státu příslušný k provádění dozoru nad trhem na území tohoto členského státu;
58)
„dozorem nad trhem“ se rozumějí činnosti a opatření vnitrostátních orgánů, jejichž cílem je zajistit, aby vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, které jsou dodávány na trh, byly v souladu s požadavky stanovenými v příslušných harmonizačních právních předpisech Unie a neohrožovaly zdraví, bezpečnost ani jakoukoli další oblast ochrany veřejného zájmu;
59)
„vnitrostátním orgánem“ se rozumí schvalovací orgán nebo jakýkoli jiný orgán zapojený do dozoru nad trhem, kontroly hranic nebo registrace v členském státě ve vztahu k vozidlům, systémům, konstrukčním částem nebo samostatným technickým celkům, dílům nebo zařízením a odpovědný za tyto činnosti;
60)
„technickou zkušebnou“ se rozumí organizace nebo subjekt, které byly schvalovacím orgánem členského státu určeny jako zkušební laboratoř k provádění zkoušek nebo jako subjekt posuzující shodu k provádění úvodního posouzení a dalších zkoušek nebo kontrol jménem schvalovacího orgánu, přičemž schvalovací orgán může tyto funkce provádět sám;
61)
„vlastním zkoušením“ se rozumí provedení zkoušek vlastními prostředky, záznam výsledků zkoušky a předložení zprávy obsahující závěry schvalovacímu orgánu výrobcem, který byl jmenován jako technická zkušebna za účelem posouzení shody s určitými požadavky;
62)
„zkušební metodou se simulací“ se rozumějí počítačové simulace včetně výpočtů, které prokazují, zda vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek splňují technické požadavky aktu v přenesené pravomoci přijatého podle čl. 32 odst. 6, aniž by bylo nutné použití skutečného vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku;
63)
„palubním diagnostickým systémem“ nebo „systémem OBD“ se rozumí systém schopný identifikovat pravděpodobnou oblast chybné funkce pomocí chybových kódů uložených v paměti počítače;
64)
„informacemi o opravách a údržbě vozidla“ se rozumějí veškeré informace potřebné pro diagnózu, údržbu, prohlídku, pravidelné sledování, opravu, přeprogramování nebo opětovnou inicializaci vozidla, které výrobce poskytuje svým autorizovaným obchodním zástupcům a opravnám, včetně následných změn a doplňků těchto informací; patří sem veškeré informace nutné pro instalaci dílů a zařízení na vozidla;
65)
„samostatným provozovatelem“ se rozumějí podniky jiné než autorizovaní obchodní zástupci a opravny, které jsou přímo nebo nepřímo zapojené do oprav a údržby vozidel, zejména opravny, výrobci nebo distributoři opravárenských zařízení, nástrojů nebo náhradních dílů, vydavatelé technických informací, automobilové kluby, poskytovatelé silničních asistenčních služeb, subjekty nabízející inspekční a zkušební služby a subjekty zajišťující školení pro instalační techniky, výrobce a servisní techniky působící v oblasti vozidel poháněných alternativním palivem;
66)
„schváleným servisním pracovníkem“ se rozumí poskytovatel servisu oprav a údržby vozidel, který působí v rámci distribučního systému vytvořeného dodavatelem vozidel;
67)
„vozidlem z výběhu série“ se rozumí vozidlo, jež je součástí zásob, které není možno dodat na trh nebo které již nemůže být dodáváno na trh, zaregistrováno nebo uvedeno do provozu, jelikož vstoupily v platnost nové technické požadavky, podle nichž nebylo schváleno;
68)
„dvoukolovým motorovým vozidlem“ se rozumí dvoukolové motorové vozidlo včetně dvoukolových motokol, dvoukolových mopedů a dvoukolových motocyklů;
69)
„motorovou tříkolkou“ se rozumí tříkolové motorové vozidlo splňující kritéria pro zařazení mezi vozidla kategorie L5e;
70)
„čtyřkolkou“ se rozumí čtyřkolové vozidlo splňující kritéria pro zařazení mezi vozidla kategorie L6e nebo L7e;
71)
„samovyvažujícím vozidlem“ se rozumí koncept přirozeně nestabilního vozidla, které k udržení rovnováhy vyžaduje přídavný kontrolní systém, a který zahrnuje jednokolová motorová vozidla a dvoukolová dvoustopá motorová vozidla;
72)
„zdvojenými koly“ se rozumí dvě kola namontovaná na téže nápravě tak, že vzdálenost mezi středy jejich ploch styku se zemí je menší nebo rovna 460 mm, a která se považují za jedno kolo;
73)
„typem vozidla“ se rozumí skupina vozidel, včetně variant a verzí určité kategorie, které se neliší alespoň v těchto podstatných ohledech:
a)
kategorie a podkategorie;
b)
výrobce;
c)
podvozek, rám, pomocný rám, podlahová část nebo konstrukce, do kterých jsou upevněny hlavní konstrukční části;
d)
označení typu výrobcem;
74)
„variantou“ se rozumí vozidlo stejného typu, přičemž:
a)
základní vlastnosti tvaru karoserie jsou stejné;
b)
pohon a konfigurace pohonu jsou stejné;
c)
pokud je součástí pohonu spalovací motor, je provozní cyklus motoru stejný;
d)
počet válců a jejich uspořádání jsou stejné;
e)
typ převodovky je stejný;
f)
rozdíl provozní hmotnosti mezi nejnižší hodnotou a nejvyšší hodnotou nepřekračuje 20 % nejnižší hodnoty;
g)
rozdíl maximální přípustné hmotnosti mezi nejnižší hodnotou a nejvyšší hodnotou nepřekračuje 20 % nejnižší hodnoty;
h)
rozdíl zdvihového objemu pohonné jednotky (u spalovacího motoru) mezi nejnižší hodnotou a nejvyšší hodnotou nepřekračuje 30 % nejnižší hodnoty, a
i)
rozdíl ve výkonu pohonné jednotky mezi nejnižší hodnotou a nejvyšší hodnotou nepřekračuje 30 % nejnižší hodnoty;
75)
„verzí varianty“ se rozumí vozidlo sestávající z kombinace položek obsažených ve schvalovací dokumentaci uvedené v čl. 29 odst. 10;
76)
„motorem s vnějším spalováním“ se rozumí tepelný stroj, v němž je spalovací a expanzní komora fyzicky oddělena a v němž je vnitřní pracovní kapalina ohřívána pomocí spalování ve vnějším zdroji; teplo z vnějšího spalování rozpíná vnitřní pracovní kapalinu, která svým rozpínáním působí na mechanismus stroje a vytváří pohyb a využitelnou činnost;
77)
„hnacím ústrojím“ se rozumí konstrukční části a systémy vozidla, které vyrábějí energii a přenášejí ji na povrch vozovky, včetně motorů, systémů řízení motoru nebo jakékoli jiné řídící jednotky, zařízení k regulaci látek znečišťujících životní prostředí včetně systémů omezujících emise znečišťujících látek a hluk, převodového ústrojí a jeho ovládání - hnacího hřídele či řemenového nebo řetězového převodu - diferenciálů, koncového převodu a pneumatik poháněných kol (rádius);
78)
„jednopalivovým vozidlem“ se rozumí vozidlo poháněné primárně jedním typem paliva;
79)
„jednopalivovým vozidlem na plyn“ se rozumí jednopalivové vozidlo, které je primárně poháněno LPG, NG/biomethanem nebo vodíkem, avšak může mít také benzinový systém používaný pouze pro nouzové účely nebo pro startování, pokud benzinová nádrž pojme nejvýše 5 litrů benzinu;
80)
„E5“ se rozumí směs pohonných hmot obsahující 5 % bezvodého ethanolu a 95 % benzinu;
81)
„LPG“ se rozumí zkapalnělý ropný plyn skládající se z propanu a butanu zkapalnělých uskladněním pod tlakem;
82)
„NG“ se rozumí zemní plyn s velmi vysokým obsahem methanu;
83)
„biomethanem“ se rozumí obnovitelný plyn vyráběný z organických zdrojů, který je na počátku „bioplynem“, ale je vyčištěn postupem zvaným „od bioplynu k biomethanu“, při němž jsou z bioplynu odstraněny nečistoty jako oxid uhličitý, siloxany a sirovodíky (H2S);
84)
„dvoupalivovým vozidlem“ se rozumí vozidlo se dvěma oddělenými systémy pro skladování paliva, které může být po určitou dobu poháněno dvěma různými palivy a které je určené k pohonu vždy jen jedním z těchto paliv;
85)
„dvoupalivovým vozidlem na plyn“ se rozumí dvoupalivové vozidlo, které může být poháněno jednak benzinem, jednak LPG, NG/biomethanem nebo vodíkem;
86)
„vozidlem flex fuel“ se rozumí vozidlo s jedním systémem pro skladování paliva, které může být poháněno různými směsmi dvou či více paliv;
87)
„E85“ se rozumí směs pohonných hmot obsahující 85 % bezvodého ethanolu a 15 % benzinu;
88)
„vozidlem na etanolový pohon flex fuel“ se rozumí vozidlo flex fuel, které může být poháněno benzinem nebo směsí benzinu a ethanolu s obsahem ethanolu ve výši až 85 %;
89)
„H2NG“ se rozumí směs pohonných hmot obsahující vodík a zemní plyn;
90)
„vozidlem flex fuel H2NG“ se rozumí vozidlo flex fuel, které může být poháněno různými směsmi vodíku a NG/biomethanu;
91)
„vozidlem na bionaftu flex fuel“ se rozumí vozidlo flex fuel, které může být poháněno minerální naftou nebo směsí minerální nafty a bionafty;
92)
„B5“ se rozumí směs pohonných hmot obsahující až 5 % bionafty a 95 % motorové nafty;
93)
„bionaftou“ se rozumí motorová nafta vyrobená z rostlinného nebo živočišného oleje sestávající z alkylesterů s dlouhým řetězcem vyrobených udržitelným způsobem;
94)
„výhradně elektrickým vozidlem“ se rozumí vozidlo poháněné:
a)
systémem, který se skládá z jednoho nebo více zásobníků elektrické energie, jednoho nebo více elektrických konvertorů a jednoho nebo více elektrických strojů, které mění uskladněnou elektrickou energii na mechanickou energii dodávanou kolům k pohonu vozidla;
b)
přídavným elektrickým pohonem namontovaným k vozidlu určenému ke šlapání;
95)
„vozidlem s vodíkovými palivovými články“ se rozumí vozidlo poháněné palivovými články, které mění chemickou energii získávanou z vodíku na elektrickou energii sloužící k pohonu vozidla;
96)
„R-bodem“ nebo „referenčním bodem místa k sezení“ se rozumí konstrukční bod určený výrobcem vozidla pro každé místo k sezení a stanovený s ohledem na trojrozměrný vztažný systém.
Odkazy v tomto nařízení na požadavky, postupy nebo ujednání stanovená tímto nařízením se rozumí odkazy na tyto požadavky, postupy nebo ujednání, které jsou stanoveny v tomto nařízení a v aktech v přenesené pravomoci a v prováděcích aktech přijatých na základě tohoto nařízení.
Článek 4
Kategorie vozidel
1. Vozidla kategorie L zahrnují dvoukolová, tříkolová a čtyřkolová motorová vozidla rozdělená do kategorií podle tohoto článku a přílohy I, včetně motokol, dvoukolových a tříkolových mopedů, dvoukolových a tříkolových motocyklů, motocyklů s postranním vozíkem, lehkých a těžkých silničních čtyřkolek a lehkých a těžkých quadrimobilů.
2. Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto kategorie a podkategorie vozidel popsané v příloze I:
a)
vozidla kategorie L1e (lehká dvoukolová motorová vozidla), dále rozdělená do podkategorií:
i)
vozidla L1e-A (motokola),
ii)
vozidla L1e-B (dvoukolové mopedy);
b)
vozidla kategorie L2e (tříkolové mopedy), dále rozdělená do podkategorií:
i)
vozidla L2e-P (tříkolové mopedy určené pro přepravu osob),
ii)
vozidla L2e-U (užitkové tříkolové mopedy);
c)
vozidla kategorie L3e (dvoukolové motocykly), dále rozdělená do podkategorií podle:
i)
výkonu motocyklu (25), dále rozdělené do podkategorií:
-
vozidla L3e-A1 (motocykly s nízkým výkonem),
-
vozidla L3e-A2 (motocykly se středním výkonem),
-
vozidla L3e-A3 (motocykly s vysokým výkonem),
ii)
zvláštního způsobu využití:
-
motocykly enduro L3e-A1E, L3e-A2E nebo L3e-A3E,
-
motocykly trial L3e-A1T, L3e-A2T nebo L3e-A3T;
d)
vozidla kategorie L4e (dvoukolové motocykly s postranním vozíkem);
e)
vozidla kategorie L5e (motorové tříkolky), dále rozdělená do podkategorií:
i)
vozidla L5e-A (tříkolky): vozidla určená především pro přepravu osob,
ii)
vozidla L5e-B (komerční tříkolky): užitkové tříkolky určené výlučně pro přepravu zboží;
f)
vozidla kategorie L6e (lehké čtyřkolky), dále rozdělená do podkategorií:
i)
vozidla L6e-A (lehké silniční čtyřkolky),
ii)
vozidla L6e-B (lehké quadrimobily), dále rozdělená do podkategorií:
-
vozidla L6e-BU (lehké užitkové quadrimobily): užitková vozidla určená výlučně pro přepravu zboží,
-
vozidla L6e-BP (lehké quadrimobily určené pro přepravu osob): vozidla určená především pro přepravu osob;
g)
vozidla kategorie L7e (těžké čtyřkolky), dále rozdělená do podkategorií:
i)
vozidla kategorie L7e-A (těžké silniční čtyřkolky), dále rozdělená do podkategorií:
-
L7e-A1: A1 silniční čtyřkolky,
-
L7e-A2: A2 silniční čtyřkolky,
ii)
vozidla L7e-B (těžké terénní čtyřkolky), dále rozdělená do podkategorií:
-
L7e-B1: terénní čtyřkolky,
-
L7e-B2: side-by-side buggy,
iii)
vozidla L7e-C (těžké quadrimobily), dále rozdělená do podkategorií:
-
vozidla L7e-CU (těžké užitkové quadrimobily): užitková vozidla určená výlučně pro přepravu zboží,
-
vozidla L7e-CP (těžké quadrimobily určené pro přepravu osob): vozidla určená především pro přepravu osob.
3. Vozidla kategorie L uvedená v odstavci 2 jsou podle pohonu vozidla dále rozdělena na vozidla:
a)
poháněná spalovacím motorem:
-
vznětovým motorem,
-
zážehovým motorem;
b)
poháněná motorem s vnějším spalováním, turbínovým motorem nebo motorem s rotačními písty, kdy se vozidlo vybavené takovým pohonem pro účely splnění požadavků na ochranu životního prostředí a funkční bezpečnosti považuje za vozidlo poháněné zážehovým motorem;
c)
poháněná motorem na předem stlačený vzduch, který neemituje vyšší objem znečišťujících látek nebo inertních plynů, než jaký je přítomen ve vnějším ovzduší, kdy se pro účely požadavků na funkční bezpečnost a na dodávky a uložení paliva takové vozidlo považuje za vozidlo na plynné palivo;
d)
poháněná elektrickým motorem;
e)
hybridní vozidla s kombinací kterékoli pohonné konfigurace uvedené v písmenech a), b), c) nebo d) tohoto odstavce nebo s jakoukoli vícečetnou kombinací těchto pohonných konfigurací včetně vícečetných spalovacích nebo elektrických motorů.
4. Pokud se týká rozdělení vozidel kategorie L v odstavci 2, vozidlo, které nespadá do určité kategorie, protože překračuje alespoň jedno kritérium stanovené pro uvedenou kategorii, spadá do následující kategorie, jejíž kritéria splňuje. To platí pro tyto skupiny kategorií a podkategorií:
a)
kategorie L1e se svými podkategoriemi L1e-A a L1e-B a kategorie L3e se svými podkategoriemi L3e-A1, L3e-A2 a L3e-A3;
b)
kategorie L2e a kategorie L5e se svými podkategoriemi L5e-A a L5e-B;
c)
kategorie L6e se svými podkategoriemi L6e-A a L6e-B a kategorie L7e se svými podkategoriemi L7e-A, L7e-B a L7e-C;
d)
jakýkoli jiný logický sled kategorií nebo podkategorií navržený výrobcem a schválený schvalovacím orgánem.
5. Bez ohledu na kritéria pro zařazení do kategorií nebo podkategorií uvedená v odstavcích 1 až 4 tohoto článku a v příloze I se použijí další podkategorie uvedené v příloze V s cílem harmonizovat postupy environmentálních zkoušek na mezinárodní úrovni pomocí odkazu na předpisy EHK OSN a celosvětové technické předpisy EHK OSN.
Článek 5
Stanovení hmotnosti v provozním stavu
1. Hmotnost v provozním stavu se u vozidel kategorie L stanoví zjištěním hmotnosti nenaloženého vozidla připraveného k normálnímu použití a připočtením hmotnosti:
a)
kapalin;
b)
standardního zařízení podle specifikací výrobce;
c)
„paliva“ v palivových nádržích naplněných na nejméně 90 % kapacity.
Pro účely tohoto písmene:
i)
pokud je vozidlo poháněno „kapalným palivem“, je toto palivo považováno za „palivo“, nebo
ii)
pokud je vozidlo poháněno kapalnou „směsí palivo/olej“:
-
jsou-li palivo pro pohon vozidla a mazací olej smíchány předem, považuje se tato směs za „palivo“,
-
jsou-li palivo pro pohon vozidla a mazací olej uskladněny odděleně, považuje se za „palivo“ pouze „palivo“ pohánějící vozidlo, nebo
iii)
pokud je vozidlo poháněno plynným palivem, zkapalnělým plynným palivem nebo stlačeným vzduchem, může být hmotnost „paliva“ v nádržích s plynným palivem stanovena na 0 kg;
d)
připočtením hmotnosti karoserie, kabiny, dveří;
e)
připočtením hmotnosti zasklení, spojovacího zařízení, náhradního kola / náhradních kol a hmotnosti nástrojů.
2. Od hmotnosti v provozním stavu se u vozidel kategorie L odečte hmotnost:
a)
řidiče (75 kg) a cestujícího (65 kg);
b)
strojů nebo zařízení instalovaných na nákladní plošině;
c)
pohonných baterií v případě vozidla s hybridním nebo plně elektrickým pohonem;
d)
systému s plynným palivem a hmotnosti nádrží na plynné palivo v případě vozidla s jednopalivovou, dvoupalivovou nebo vícepalivovou technologií, a
e)
nádrží na stlačený vzduch v případě pohonu na předem stlačený vzduch.
KAPITOLA II
OBECNÉ POVINNOSTI
Článek 6
Povinnosti členských států
1. Členské státy zřídí nebo jmenují schvalovací orgány příslušné v záležitostech týkajících se schvalování a orgány pro dozor nad trhem příslušné v záležitostech týkajících se dozoru nad trhem podle tohoto nařízení. Členské státy oznámí Komisi zřízení a jmenování těchto orgánů.
V oznámení o schvalovacích orgánech a orgánech pro dozor nad trhem se uvádí jejich jméno, adresa včetně elektronické adresy a oblast odpovědnosti. Seznam schvalovacích orgánů a podrobnosti o nich zveřejní Komise na svých webových stránkách.
2. Členské státy povolí uvedení na trh, registraci nebo uvedení do provozu pouze těch vozidel, konstrukčních částí a samostatných technických celků, jež splňují požadavky tohoto nařízení.
3. Členské státy nesmějí zakázat, omezit ani bránit uvedení na trh, registraci nebo uvedení do provozu vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků z důvodů týkajících se konstrukčních a funkčních hledisek, na něž se vztahuje toto nařízení, pokud splňují jeho požadavky.
4. Členské státy organizují a provádějí dozor nad trhem a kontrolu vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků vstupujících na trh v souladu s kapitolou III nařízení (ES) č. 765/2008.
Článek 7
Povinnosti schvalovacích orgánů
1. Schvalovací orgány zajistí, aby výrobci žádající o schválení typu splnili své povinnosti podle tohoto nařízení.
2. Schvalovací orgány schválí pouze taková vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jež splňují požadavky tohoto nařízení.
Článek 8
Opatření dozoru nad trhem
1. U vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jejichž typ byl schválen, provádějí orgány pro dozor nad trhem v přiměřeném rozsahu náležité kontroly dokumentace, přičemž přihlížejí k uznávaným zásadám posuzování rizik, stížnostem a dalším informacím.
Orgány pro dozor nad trhem mohou hospodářské subjekty požádat o zpřístupnění této dokumentace a informací, je-li to považováno za nutné pro výkon jejich činnosti.
Pokud hospodářské subjekty předloží prohlášení o shodě, orgány pro dozor nad trhem tato prohlášení řádně zohlední.
2. Pro díly a zařízení, na něž se nevztahuje odstavec 1 tohoto článku, se v celém rozsahu použije čl. 19 odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2008.
Článek 9
Povinnosti výrobců
1. Výrobce zajistí, aby byly vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky při uvedení na trh nebo do provozu vyrobeny a schváleny v souladu s požadavky uvedenými v tomto nařízení a v aktech v přenesené pravomoci a prováděcích aktech přijatých podle tohoto nařízení.
2. U vícestupňového schválení typu odpovídá každý výrobce za schválení a shodnost výroby systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků montovaných ve stupni dokončení vozidla prováděného výrobcem. Výrobce, jenž mění konstrukční části nebo systémy, které již byly schváleny na nižších stupních, odpovídá za schválení a shodnost výroby pozměněných konstrukčních částí a systémů.
3. Výrobce, který změní neúplné vozidlo způsobem, který vede k zařazení do jiné kategorie vozidel, což má za následek, že právní požadavky, které byly posouzeny v předchozím stadiu schvalování, se změnily, je odpovědný také za splnění požadavků platných pro kategorii vozidel, do níž upravené vozidlo spadá.
4. Pro účely schvalování vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků podléhajících tomuto nařízení výrobce usazený mimo Unii jmenuje jediného zástupce usazeného v Unii, aby jej zastupoval před schvalovacím orgánem.
5. Výrobci usazení mimo Unii dále jmenují jediného zástupce usazeného v Unii pro účely dozoru nad trhem, jímž může být zástupce uvedený v odstavci 4 nebo jeden další zástupce.
6. Výrobce odpovídá schvalovacímu orgánu za všechna hlediska postupu schvalování a za zajištění shodnosti výroby, bez ohledu na to, zda je výrobce přímo zapojen do všech stupňů výroby vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku.
7. V souladu se zvláštními ustanoveními tohoto nařízení a s akty v přenesené pravomoci a s prováděcími akty přijatými na základě tohoto nařízení výrobce zajistí, že budou používány postupy, díky kterým zůstane zachována shodnost sériové výroby se schváleným typem. V souladu s kapitolou VI se zohlední změny konstrukce vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku nebo vlastností a změny požadavků, vůči nimž je vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek prohlášen za shodný.
8. Kromě povinného označení a značek schválení typu, jimiž jsou opatřena jeho vozidla, konstrukční části nebo samostatné technické celky v souladu s článkem 39, uvede výrobce na svých vozidlech, konstrukčních částech nebo samostatných technických celcích dodávaných na trh své jméno, svou zapsanou obchodní firmu nebo zapsanou ochrannou známku a adresu v Unii, na níž jej lze kontaktovat, nebo není-li to možné, na obalu nebo v dokladu přiloženém ke konstrukční části nebo k samostatnému technickému celku.
9. Výrobce zajistí, aby v době, kdy nese za vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek odpovědnost, neohrožovaly skladovací a přepravní podmínky jejich soulad s požadavky stanovenými v tomto nařízení.
Článek 10
Povinnosti výrobců týkající se výrobků, které nejsou ve shodě s platnými požadavky nebo představují závažné nebezpečí
1. Výrobce, který se domnívá nebo má důvod se domnívat, že jeho vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, který byl uveden na trh nebo do provozu, není ve shodě s tímto nařízením nebo akty v přenesené pravomoci nebo prováděcími akty přijatými na základě tohoto nařízení, přijme okamžitě nezbytná nápravná opatření k uvedení tohoto vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku ve shodu, nebo jej případně stáhne z trhu nebo z oběhu.
Výrobce o této skutečnosti okamžitě informuje schvalovací orgán, který vydal schválení, a informuje jej zejména o neshodě a o přijatých nápravných opatřeních.
2. Pokud vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení představuje závažné nebezpečí, výrobce o tom okamžitě informuje schvalovací orgány a orgány pro dozor nad trhem členských států, v nichž došlo k dodání na trh nebo uvedení do provozu tohoto vozidla, systému, konstrukční části, samostatného technického celku, dílu nebo zařízení, a uvede podrobnosti zejména o neshodě a o přijatých nápravných opatřeních.
3. Výrobce uchovává dokumentaci uvedenou v čl. 29 odst. 10 a výrobce vozidla uchovává zároveň i kopie prohlášení o shodě uvedených v článku 38 pro potřeby schvalovacích orgánů po období deseti let poté, co bylo vozidlo uvedeno na trh, přičemž u systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku tato doba činí pěti let.
4. Výrobce předloží vnitrostátnímu orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti a prostřednictvím schvalovacího orgánu kopii certifikátu EU schválení typu nebo povolení uvedené v čl. 51 odst. 1, které prokazují shodu vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku v jazyce, který je danému orgánu snadno srozumitelný. Výrobce poskytne vnitrostátnímu orgánu součinnost při veškerých opatřeních přijatých v souladu s článkem 20 nařízení (ES) č. 765/2008 s cílem odstranit riziko vyvolané jeho vozidly, systémy, konstrukčními částmi nebo samostatnými technickými celky, jež byly uvedeny na trh, zaregistrovány nebo uvedeny do provozu.
Článek 11
Povinnosti zástupců výrobce, pokud jde o dozor nad trhem
Zástupce výrobce pro dozor nad trhem vykonává úkoly uvedené v plné moci, kterou obdržel od výrobce. Tato plná moc musí zástupci umožňovat alespoň:
a)
mít přístup k dokumentaci uvedené v článku 27 a k prohlášením o shodě uvedeným v článku 38, aby mohly být k dispozici schvalovacím orgánům po období deseti let poté, co bylo vozidlo uvedeno na trh, přičemž u systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku tato doba činí pět let;
b)
podávat schvalovacímu orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody výroby vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku;
c)
spolupracovat se schvalovacími orgány nebo orgány pro dozor nad trhem, pokud o to požádají, na činnostech, jejichž cílem je vyloučit závažná rizika vyvolaná vozidly, systémy, konstrukčními částmi, samostatnými technickými celky, díly nebo zařízením, na které se vztahuje jeho plná moc.
Článek 12
Povinnosti dovozců
1. Dovozce smí uvádět na trh pouze vyhovující vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, které buď obdržely EU schválení typu, nebo které splňují požadavky pro schválení podle vnitrostátní úpravy, nebo díly či zařízení, které zcela podléhají požadavkům nařízení (ES) č. 765/2008.
2. Před uvedením na trh vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, které obdržely schválení typu, dovozce zajistí, aby existovala schvalovací dokumentace, jež je v souladu s čl. 29 odst. 10, a aby systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nesly požadovanou značku schválení typu a byly v souladu s čl. 9 odst. 8. Jedná-li se o vozidlo, dovozce ověří, zda je vybaveno požadovaným prohlášení o shodě.
3. Domnívá-li se dovozce nebo má-li důvod se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, díl nebo zařízení není ve shodě s požadavky tohoto nařízení, zejména že neodpovídá svému schválení typu, nesmí vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek uvést na trh, umožnit jejich uvedení do provozu nebo zaregistrovat, dokud nebudou uvedeny ve shodu. Pokud se navíc domnívá nebo má důvod se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení představuje závažné nebezpečí, informuje o tom výrobce a orgány pro dozor nad trhem. V případě vozidel, systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků, kterým bylo uděleno schválení typu, o této skutečnosti rovněž informuje schvalovací orgán, který udělil souhlas.
4. Dovozce uvede na vozidle, systému, konstrukční části, samostatném technickém celku, dílu nebo zařízení své jméno, svou zapsanou obchodní firmu nebo zapsanou ochrannou známku a adresu, na níž jej lze kontaktovat, nebo není-li to možné, na obalu nebo v dokladu přiloženém k systému, konstrukční části, samostatnému technickému celku, dílu nebo zařízení.
5. Dovozce zajistí, aby byly k vozidlu, systému, konstrukční části nebo samostatnému technickému celku přiloženy pokyny a informace požadované v článku 55 v úředním jazyce či jazycích dotčených členských států.
6. Dovozce zajistí, aby v době, kdy nese za vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek odpovědnost, neohrožovaly skladovací a přepravní podmínky jeho soulad s požadavky stanovenými v tomto nařízení.
7. Dovozce ve všech případech, kdy to je vhodné z důvodu závažných rizik, která vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení představuje, v zájmu ochrany zdraví a bezpečnosti spotřebitelů provádí šetření vozidel, systémů, konstrukčních částí, samostatných technických celků, dílů nebo zařízení a pokud je to nutné, eviduje stížnosti a stažení z provozu, a průběžně o těchto kontrolách informuje distributory.
Článek 13
Povinnosti dovozců týkající se výrobků, které nejsou ve shodě s platnými požadavky nebo představují závažné nebezpečí
1. Dovozce, který se domnívá nebo má důvod se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, který uvedl na trh, není ve shodě s tímto nařízením, přijme okamžitě nezbytná nápravná opatření k uvedení tohoto vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku ve shodu, nebo jej případně stáhne z trhu nebo z oběhu.
2. Pokud vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení představují závažné nebezpečí, dovozci o tom okamžitě informují výrobce a schvalovací orgány a orgány pro dozor nad trhem těch členských států, v nichž byly uvedeny na trh. Dovozce je rovněž informuje o všech učiněných krocích a uvede podrobnosti zejména o závažném nebezpečí a o nápravných opatřeních přijatých výrobcem.
3. Dovozce po dobu deseti let poté, co bylo vozidlo uvedeno na trh, a po dobu pěti let poté, co byl na trh uveden systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, uchovává kopii prohlášení o shodě pro potřeby schvalovacích orgánů a orgánů pro dozor nad trhem a zajistí, že schvalovací dokumentace uvedená v čl. 29 odst. 10 může být těmto orgánům na požádání předložena.
4. Dovozce předloží vnitrostátnímu orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku v jazyce, který je danému orgánu snadno srozumitelný. Dovozce na žádost uvedeného orgánu poskytne součinnost při veškerých opatřeních přijatých s cílem odstranit riziko vyvolané vozidlem, systémem, konstrukční částí, samostatným technickým celkem, dílem nebo zařízením, které uvedl na trh.
Článek 14
Povinnosti distributorů
1. Distributoři při dodání vozidla, systému, konstrukční části, samostatného technického celku, dílu nebo zařízení na trh jednají ve vztahu k požadavkům tohoto nařízení s náležitou péčí.
2. Distributor před dodáním na trh, registrací nebo uvedením do provozu vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku ověří, zda toto vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nese povinné označení nebo značku schválení typu, zda jsou k němu přiloženy požadované dokumenty, pokyny a bezpečnostní informace v úředních jazycích členského státu, v němž má dojít k uvedení na trh vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, a zda dovozce a výrobce splnil požadavky stanovené v čl. 12 odst. 2 a 4 a čl. 39 odst. 1 a 2.
3. Distributor zajistí, aby v době, kdy nese za vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek odpovědnost, neohrožovaly skladovací a přepravní podmínky jejich soulad s požadavky stanovenými v tomto nařízení.
Článek 15
Povinnosti distributorů týkající se výrobků, které nejsou ve shodě s platnými požadavky nebo představují závažné nebezpečí
1. Domnívá-li se distributor nebo má-li důvod se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek není ve shodě s požadavky tohoto nařízení, nesmí vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek dodat na trh, zaregistrovat nebo uvést do provozu, dokud nebudou uvedeny ve shodu.
2. Distributor, který se domnívá nebo má důvod se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, které dodal na trh nebo zaregistroval nebo za jehož uvedení do provozu odpovídá, není ve shodě s tímto nařízením, informuje výrobce nebo zástupce výrobce s cílem zajistit, aby byla v souladu s čl. 10 odst. 1 a čl. 13 odst. 1 přijata nezbytná nápravná opatření k uvedení tohoto vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku ve shodu, nebo případně k jejich stažení z oběhu.
3. Pokud vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení představuje závažné nebezpečí, distributoři okamžitě informují výrobce, dovozce a schvalovací orgány a orgány pro dozor nad trhem těch členských států, v nichž byly dodány na trh. Distributor je rovněž informuje o všech učiněných krocích a uvede podrobnosti zejména o závažném nebezpečí a o nápravných opatřeních přijatých výrobcem.
4. Distributor na základě odůvodněné žádosti vnitrostátního orgánu zajistí, aby výrobce vnitrostátnímu orgánu poskytl informace uvedené v čl. 10 odst. 4, nebo aby dovozce vnitrostátnímu orgánu poskytl informace uvedené v čl. 13 odst. 3. Poskytne uvedenému orgánu na jeho žádost součinnost při veškerých opatřeních přijatých v souladu s článkem 20 nařízení (ES) č. 765/2008 s cílem odstranit riziko vyvolané vozidlem, systémem, konstrukční částí, samostatným technickým celkem, dílem nebo zařízením, jež dodal na trh.
Článek 16
Případy, kdy se povinnosti výrobců vztahují na dovozce a distributory
Dovozce nebo distributor se pro účely tohoto nařízení považuje za výrobce, na něhož se vztahují povinnosti výrobce podle článků 9 až 11, pokud dodá na trh nebo zaregistruje vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nebo odpovídá za jejich uvedení do provozu pod svým jménem nebo ochrannou známkou nebo pokud upraví vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek způsobem, který může ovlivnit jejich soulad s příslušnými požadavky.
Článek 17
Identifikace hospodářských subjektů
Hospodářské subjekty musí na žádost schvalovacích orgánů a orgánů pro dozor nad trhem po dobu deseti let u vozidel a po dobu pěti let u systému, konstrukční části, samostatného technického celku, dílu nebo zařízení sdělit těmto orgánům identifikační údaje:
a)
kteréhokoli hospodářského subjektu, jenž jim dodal vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení;
b)
kteréhokoli hospodářského subjektu, jemuž dodaly vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení.
KAPITOLA III
HMOTNĚPRÁVNÍ POŽADAVKY
Článek 18
Obecné hmotněprávní požadavky
1. Vozidla kategorie L a systémy, konstrukční části a samostatné technické celky určené pro tato vozidla musí splňovat požadavky uvedené v přílohách II až VIII platné pro příslušné kategorie nebo podkategorie vozidel.
2. Vozidla kategorie L nebo jejich systémy, konstrukční části a samostatné technické celky, jejichž elektromagnetická kompatibilita je upravena akty v přenesené pravomoci uvedenými v odstavci 3 tohoto článku, které se týkají konstrukce vozidel, a prováděcím aktem, které byly přijaty na základě tohoto nařízení, nepodléhají požadavkům směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/108/ES ze dne 15. prosince 2004 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se elektromagnetické kompatibility (26).
3. Komise v zájmu splnění požadavků pro schválení typu vozidel kategorie L stanovených v tomto nařízení přijme v souladu s článkem 75 akty v přenesené pravomoci týkající se podrobných technických požadavků a zkušebních postupů shrnutých v příloze II části A, B a C, čímž zajistí vysokou úroveň bezpečnosti a ochrany životního prostředí, jak je definují příslušná ustanovení tohoto nařízení. První tyto akty v přenesené pravomoci budou přijaty do 31. prosince 2014.
Článek 19
Zákaz odpojovacích zařízení
Používání odpojovacích zařízení snižujících bezpečnost, elektromagnetickou kompatibilitu, účinnost palubních diagnostických systémů, systémů omezujících hluk nebo systémů omezujících znečišťující emise se zakazuje. Konstrukční prvek se nepovažuje za odpojovací zařízení, je-li splněna kterákoli z těchto podmínek:
a)
potřeba tohoto zařízení je oprávněná z důvodů ochrany motoru proti poškození nebo poruše a zajištění bezpečného provozu vozidla;
b)
zařízení je funkční pouze při startování motoru;
c)
provozní podmínky jsou do značné míry zahrnuty ve zkušebních postupech pro ověřování toho, zda vozidlo vyhovuje tomuto nařízení a aktům v přenesené pravomoci a prováděcím aktům přijatým na jeho základě.
Článek 20
Opatření pro výrobce týkající se změn hnacího ústrojí vozidla
1. Výrobci vozidel vybaví vozidla kategorie L s výjimkou podkategorií L3e-A3 a L4e-A3 k tomu určenými prvky bránícími neoprávněným úpravám hnacího ústrojí vozidla prostřednictvím řady technických požadavků a specifikací s cílem:
a)
zabránit změnám, které mohou ohrozit bezpečnost, zejména zvýšením výkonu vozidla neoprávněnou úpravou hnacího ústrojí za účelem zvýšení maximálního točivého momentu nebo výkonu nebo maximální konstrukční rychlosti vozidla, které byly řádně stanoveny při postupu schválení typu, kterému se podrobil výrobce vozidla, nebo
b)
zabránit škodám na životním prostředí.
2. Komise přijme v souladu s článkem 75 akty v přenesené pravomoci týkající se specifických požadavků pro prvky uvedené v odstavci 1, jejichž cílem rovněž bude usnadnit soulad s odstavcem 4. První tyto akty v přenesené pravomoci budou přijaty do 31. prosince 2014.
3. Po změně hnacího ústrojí musí vozidlo splňovat technické požadavky původní kategorie a podkategorie vozidla, nebo případně nové kategorie a podkategorie vozidla, jež byly v platnosti v době uvedení na trh, registrace nebo uvedení do provozu původního vozidla, včetně posledních změn těchto požadavků.
Pokud výrobce vozidla zkonstruuje hnací ústrojí typu vozidla způsobem, který umožňuje změnit je tak, že by se dané vozidlo pak již neshodovalo se schváleným typem, ale odpovídalo by další variantě či verzi, zahrne výrobce vozidla příslušné informace týkající se každé takto vytvořené varianty či verze do žádosti a každá varianta či verze obdrží výslovné schválení typu. Pokud pozměněné vozidlo spadá do nové kategorie či podkategorie, je nutné podat žádost o nové schválení typu.
4. Aniž jsou dotčena ustanovení odstavce 1 a s cílem zabránit změnám či úpravám, které by měly nepříznivé dopady na funkční bezpečnost vozidla či jeho vliv na životní prostředí, výrobce se vynasnaží zabránit užitím správné technické praxe tomu, aby byly takovéto změny či úpravy možné, pokud nejsou výslovně deklarovány a obsaženy v dokumentaci, a nevztahuje se tak na ně schválení typu.
Článek 21
Obecné požadavky na palubní diagnostické systémy
1. Vozidla kategorie L musí být od dat použitelnosti uvedených v příloze IV vybavena palubním diagnostickým systémem (OBD), který splňuje funkční požadavky a zkušební postupy stanovené v aktech v přenesené pravomoci přijatých podle odstavce 5.
2. Od dat uvedených v bodu 1.8.1 přílohy IV musí být kategorie vozidel L3e a L4e a podkategorie vozidel L5e-A, L6e-A a L7e-A vybaveny prvním stupněm systému OBD, který kontroluje, zda nedošlo k selhání elektrotechnických nebo elektronických prvků systému pro regulaci emisí, a hlásí ta selhání, která mají za důsledek překročení hraničních hodnot emisí stanovených v příloze IV části B1.
3. Od dat uvedených v bodu 1.8.2 přílohy IV musí být kategorie a podkategorie vozidel L3e až L7e vybaveny prvním stupněm systému OBD, který kontroluje, zda nedošlo k selhání elektrotechnických nebo elektronických prvků systému pro regulaci emisí, a který se aktivuje, pokud dojde k překročení hraničních hodnot emisí stanovených v příloze VI části B2. Systémy OBD prvního stupně pro tyto kategorie a podkategorie vozidel rovněž nahlásí aktivaci jakéhokoli provozního režimu, v němž dojde k výraznému snížení točivého momentu motoru.
4. Od dat uvedených v bodu 1.8.3 přílohy IV a v závislosti na čl. 23 odst. 5 musí být kategorie vozidel L3e a podkategorie vozidel L5e-A, L6e-A a L7e-A navíc vybaveny druhým stupněm systému OBD, který kontroluje a hlásí, zda nedošlo k selhání či poškození systému pro regulaci emisí, jež by mělo za důsledek překročení hraničních hodnot emisí pro OBD stanovených v příloze VI části B2.
5. S cílem harmonizovat hlášení palubních diagnostických systémů týkající se funkční bezpečnosti nebo chyb systému pro regulaci emisí a usnadnit efektivní a účinnou opravu vozidla se Komise zmocňuje, aby v souladu s článkem 75 přijala akty v přenesené pravomoci týkající se podrobných technických požadavků na palubní diagnostiku, včetně funkčních požadavků na OBD a zkušebních postupů ohledně témat uvedených v odstavcích 1 až 4 a rovněž v příloze II části C bodu 11 a ve druhu zkoušky VIII uvedeném v příloze V.
Článek 22
Požadavky na funkční bezpečnost vozidel
1. Výrobci zajistí, aby vozidla byla konstruována, vyráběna a montována takovým způsobem, aby se minimalizovalo riziko zranění cestujících ve vozidle a ostatních účastníků silničního provozu.
2. Výrobce zajistí, aby funkční bezpečnost vozidla byla zachována po celou dobu jeho běžné životnosti, pokud je používáno za běžných podmínek a udržováno v souladu s doporučeními výrobce. Výrobce poskytne v rámci dokumentace prohlášení, v němž potvrdí, že životnost systémů, dílů a zařízení, jež je klíčová pro funkční bezpečnost, je zaručena prostřednictvím náležitých zkoušek a správné technické praxe.
3. Výrobci zajistí, aby vozidla, systémy, konstrukční části a samostatné technické celky splňovaly příslušné požadavky uvedené v přílohách II a VIII a aby dodržovaly zkušební postupy a požadavky na výkon stanovené aktem v přenesené pravomoci přijatém podle odstavce 5.
4. Konstrukční části vozidel, s nimiž je spojeno nebezpečí elektrické povahy, na něž se v vztahují akty v přenesené pravomoci nebo prováděcí akty přijaté na základě tohoto nařízení, nepodléhají požadavkům směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/95/ES ze dne 12. prosince 2006 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se elektrických zařízení určených pro používání v určitých mezích napětí (27).
5. V zájmu dosažení vysoké úrovně funkční bezpečnosti přijme Komise v souladu s článkem 75 akty v přenesené pravomoci, jimiž stanoví specifické požadavky uvedené v příloze II části B na funkční bezpečnost vozidel, a bude případně vycházet ze zpřísněných požadavků na funkční bezpečnost uvedených v příloze VIII. První tyto akty v přenesené pravomoci budou přijaty do 31. prosince 2014.
6. Ve druhé fázi přijme Komise do 31. prosince 2020 v souladu s článkem 75 akt v přenesené pravomoci, jehož prostřednictvím harmonizuje požadavky na běžnou životnost a na zkoušky běžné životnosti s cílem zajistit kompaktnost konstrukce vozidla uvedenou v příloze II části B bodu 17.
7. Komise může přijmout prováděcí akty, kterými stanoví vzor pro prohlášení výrobce. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 73 odst. 2.
Článek 23
Požadavky ohledně vlivu na životní prostředí
1. Výrobce zajistí, aby vozidla byla konstruována, vyráběna a montována takovým způsobem, aby se minimalizoval vliv na životní prostředí. Výrobce zajistí, aby vozidla, která obdržela schválení typu, splňovala požadavky ohledně vlivu na životní prostředí stanovené v příloze II, V a VI, a to v rámci nájezdu po dobu životnosti stanoveného v příloze VII.
2. Výrobce zajistí, aby vozidla, systémy, konstrukční části a samostatné technické celky dodržovaly zkušební postupy a požadavky uvedené v příloze V, a to do dat použitelnosti uvedených v příloze IV tohoto nařízení, které stanoví akt v přenesené pravomoci přijatý podle odstavce 12 tohoto článku.
3. Výrobce zajistí splnění požadavků v rámci schvalování typu týkajících se ověřování životnosti. Na základě volby výrobce se použije jeden z těchto zkušebních postupů pro ověřování životnosti, kterými se schvalovacímu orgánu prokazuje, že hodnoty vlivu na životní prostředí jsou u vozidla, které obdrželo schválení typu, stálé:
a)
fyzická zkouška životnosti, při níž je dosaženo celého kilometrového nájezdu:
Zkušební vozidla fyzicky ujedou plnou vzdálenost uvedenou v příloze VII části A a jsou podrobena zkoušce v souladu s postupem stanoveným ve druhu zkoušky V uvedeném v aktu v přenesené pravomoci přijatém podle odstavce 12 tohoto článku. Výsledky zkoušek emisí provedených před dosažením plné vzdálenosti uvedené v příloze VII části A i při jejím dosažení musí být nižší než environmentální limity uvedené v příloze VI části A.
b)
fyzická zkouška životnosti, při níž je dosaženo části kilometrového nájezdu:
Zkušební vozidla fyzicky ujedou nejméně 50 % plné vzdálenosti uvedené v příloze VII části A a jsou podrobena zkoušce v souladu s postupem stanoveným ve druhu zkoušky V uvedeném v aktu v přenesené pravomoci přijatém podle odstavce 12 tohoto článku. V souladu s tímto aktem se výsledky zkoušek extrapolují až na plnou vzdálenost uvedenou v příloze VII části A. Výsledky zkoušek i extrapolované výsledky musí být nižší než environmentální limity uvedené v příloze VI části A.
c)
matematický postup pro výpočet životnosti:
U každé složky emise musí být výsledek vynásobení faktoru zhoršení uvedeného v příloze VII části B výsledkem environmentální zkoušky vozidla, které po prvním nastartování na konci výrobní linky najelo více než 100 km, nižší než environmentální limit uvedený v příloze VI části A.
4. Komise do 1. ledna 2016 provede souhrnnou studii o dopadech na životní prostředí. Studie zhodnotí kvalitu ovzduší a podíl znečišťujících látek z vozidel kategorie L a musí zahrnovat požadavky na druhy zkoušek I, IV, V, VII a VIII uvedené v příloze V.
Shromáždí a vyhodnotí nejnovější vědecká data, zjištění z vědeckého vývoje, simulace a efektivitu nákladů za účelem stanovení definitivních politických opatření tím, že potvrdí a s konečnou platností stanoví použitelnost normy Euro 5 uvedené v příloze IV a environmentální požadavky pro Euro 5 uvedené v příloze V, v příloze VI části A2, B2 a C2 a v příloze VII týkající se kilometrových nájezdů po dobu životnosti a faktorů zhoršení pro Euro 5.
5. Komise na základě zjištění uvedených v odstavci 4 předloží do 31. prosince 2016 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o:
a)
datech začátku použitelnosti norem úrovně Euro 5 uvedené v příloze IV;
b)
emisních limitech Euro 5 uvedených v příloze VI části A2 a prahové hodnoty pro OBD v příloze VI části B2;
c)
tom, že všechny nové typy vozidel kategorií L3e a L5e a podkategorií L6e-A a L7e-A musí být kromě prvního stupně OBD (OBD I) vybavena i druhým stupněm OBD (OBD II) na úrovni normy Euro 5;
d)
kilometrové nájezdy po dobu životnosti pro úroveň Euro 5 uvedené v příloze VII části A a faktory zhoršení pro úroveň Euro 5 uvedené v příloze VII části B.
Na základě této zprávy Komise případně předloží vhodné legislativní návrhy.
6. Na základě studie o dopadech na životní prostředí přijme Komise v souladu s článkem 75 akt v přenesené pravomoci, v němž stanoví, které z (pod)kategorií L1e-A, L1e-B, L2e, L5e-B, L6e-B, L7e-B a L7e-C pro úroveň Euro 5 by měly podléhat zkouškám SHED nebo zkouškám propustnosti palivové nádrže a rozvodů s limitními hodnotami zkoušek uvedenými v příloze VI části C2.
7. Výrobci zajistí, aby vozidla kategorie L dodržovala platné požadavky na zkoušky týkající se vlivu na životní prostředí pro účely schválení a prodloužení stanovené v příloze V části A.
8. Příslušný emisní limit pro motocykly L3e-AxE (Enduro, x = 1, 2 nebo 3) a L3e-AxT (Trial, x = 1, 2 nebo 3) je součtem L2 (THC) a L3 (NOx) v příloze VI části A. Výsledky zkoušek emisí (NOx + THC) musí být nižší, než je tento limit (L2 + L3), nebo stejné.
9. Vozidla kategorie L4e musí splňovat environmentální požadavky stanovené v příloze V pro vozidla kategorie L3e, přičemž pro druhy zkoušek I, IV, VII a VIII přílohy V se zkouší buď kompletní sestava základního motorového vozidla s postraním vozíkem, nebo v případě potřeby pouze základní motorové vozidlo bez postranního vozíku.
10. Výrobci zajistí, aby veškerá náhradní zařízení k regulaci znečišťujících látek obdržela při uvedení na trh nebo do provozu v Unii schválení typu podle tohoto nařízení.
11. Požadavky uvedené v odstavcích 1 až 10 se vztahují na vozidla, systémy, konstrukční části a samostatné technické celky v souladu s přílohou II.
12. Komise je v zájmu zajištění vysoké úrovně ochrany životního prostředí zmocněna přijímat v souladu s článkem 75 akty v přenesené pravomoci, kterými se stanoví podrobné technické specifikace environmentálních požadavků pro témata uvedená v odstavcích 1, 2, 3, 6 a 7 tohoto článku, včetně zkušebních postupů.
Článek 24
Další environmentální požadavky, pokud jde o emise skleníkových plynů, spotřebu paliva, spotřebu elektrické energie a dojezdovou vzdálenost u elektromobilu
1. Výrobce v příslušném cyklu laboratorních zkoušek emisí zjistí objem emisí CO2 (oxid uhličitý) a oznámí jej schvalovacímu orgánu. Spotřeba paliva nebo spotřeba elektrické energie a dojezdová vzdálenost u elektromobilu se buď vypočítají na základě výsledků laboratorních zkoušek emisí v rámci schvalování typu, nebo se změří a oznámí schvalovacímu orgánu, přičemž měření dosvědčí technická zkušebna.
2. Výsledek měření CO2, vypočítaná nebo změřená spotřeba paliva, spotřeba elektrické energie a dojezdová vzdálenost u elektromobilu se uvedou v dokumentaci v souladu s prováděcím aktem uvedeným v čl. 27 odst. 4 a příslušné informace se uvedou i v prohlášení o shodě.
Kromě uvedení na prohlášení o shodě výrobce zajistí poskytnutí údajů o emisích CO2, spotřebě paliva, spotřebě elektrické energie a dojezdové vzdálenosti u elektromobilu kupujícímu v době koupě nového vozidla ve formátu, který uzná za vhodný.
3. Komise je zmocněna přijímat v souladu s článkem 75 akty v přenesené pravomoci týkající se zkušebního postupu v rámci druhu zkoušky VII pro měření emisí CO2 a výpočtu a měření spotřeby paliva, spotřeby elektrické energie a dojezdové vzdálenosti u elektromobilu.
KAPITOLA IV
POSTUPY EU SCHVÁLENÍ TYPU
Článek 25
Postupy pro EU schválení typu
1. Pro žádost o schválení typu celého vozidla si výrobce může zvolit jeden z těchto postupů:
a)
postupné schválení typu;
b)
jednorázové schválení typu;
c)
kombinované schválení typu.
Výrobce kategorií vozidel stanovených v odstavci 4 si může navíc zvolit vícestupňové schválení typu.
Pro schválení typu systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků se použije pouze jednorázové schválení typu.
2. Postupné schválení typu spočívá v postupném získávání celého souboru certifikátů EU schválení typu pro systémy, konstrukční části a samostatné technické celky tvořící část vozidla, jež vede v závěrečné fázi ke schválení typu celého vozidla.
3. Jednorázové schválení typu spočívá ve schválení úplného vozidla v jednom kroku.
4. Kombinované schválení typu je postup postupného schválení, během něhož se při závěrečné fázi schvalování typu celého vozidla získá jedno nebo více schválení pro systémy, aniž by bylo nutné pro tyto systémy vydat certifikát EU schválení typu.
5. Při vícestupňovém schválení typu jeden nebo více schvalujících orgánů osvědčuje, že určitý neúplný nebo dokončený typ vozidla vyhovuje, v závislosti na stupni rozpracovanosti, příslušným správním ustanovením a technickým požadavkům tohoto nařízení.
Vícestupňové schválení typu se udělí pro typ neúplného nebo dokončeného vozidla, který odpovídá údajům v dokumentaci uvedené v článku 27 a splňuje technické požadavky stanovené příslušnými akty uvedenými v příloze II, a to s ohledem na stav rozpracovanosti vozidla.
6. Schválení typu pro závěrečný stupeň dokončení se udělí poté, co schvalovací orgán ověřil, že typ vozidla schválený v závěrečném stupni splňuje v té době všechny platné technické požadavky. Součástí tohoto ověření je kontrola dokumentů prokazujících splnění všech požadavků pro schválení typu neúplného vozidla, které je uděleno v rámci vícestupňového postupu schválení typu, a to i v případě, že je uděleno pro jinou kategorii nebo podkategorii vozidla.
Vícestupňové schválení typu uvedené v odstavci 1 druhém pododstavci se použije pouze pro vozidla podkategorií L2e-U, L4e, L5e-B, L6e-BU a L7e-CU.
7. Výběrem schvalovacího postupu nejsou dotčeny příslušné hmotněprávní požadavky, kterým musí schvalovaný typ vozidla vyhovět v době vydání schválení typu úplného vozidla.
8. Komise je zmocněna přijímat v souladu s článkem 75 akty v přenesené pravomoci, kterými se stanoví podrobné uspořádání s ohledem na postupy schvalování typu. První tyto akty v přenesené pravomoci budou přijaty do 31. prosince 2014.
Článek 26
Žádost o schválení typu
1. Výrobce podává žádost o schválení typu schvalovacímu orgánu.
2. Pro konkrétní typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku lze podat pouze jednu žádost, a to pouze v jednom členském státě.
3. Pro každý typ, který má být schválen, se podává samostatná žádost.
Článek 27
Dokumentace
1. Žadatel předloží schvalovacímu orgánu dokumentaci.
2. Dokumentace obsahuje tyto údaje:
a)
informační dokument;
b)
veškeré údaje, výkresy, fotografie a další informace;
c)
v případě vozidel postup(y) zvolený(é) v souladu s čl. 25 odst. 1;
d)
veškeré další informace požadované schvalovacím orgánem v rámci postupu podávání žádosti.
3. Dokumentace může být dodána na papíře nebo v elektronickém formátu, který je přijatelný pro technickou zkušebnu a schvalovací orgán.
4. Komise přijme prováděcí akty, kterými stanoví vzory pro informační dokument a dokumentaci. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 73 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
Článek 28
Zvláštní požadavky na informace, které je třeba uvést v žádosti o schválení typu podle různých postupů
1. K žádosti o postupné schválení typu se připojí dokumentace podle článku 27 společně s úplným souborem certifikátů schválení typu požadovaných podle každého z použitelných aktů uvedených v příloze II.
V případě schválení typu systému. konstrukční části nebo samostatného technického celku podle použitelných aktů, jejichž seznam je uveden v příloze II, má schvalovací orgán přístup k související dokumentaci, a to až do okamžiku, kdy je schválení vydáno nebo odmítnuto.
2. K žádosti o jednorázové schválení typu musí být připojena dokumentace podle článku 27, jež obsahuje příslušné informace v souladu s prováděcími akty přijatými na základě tohoto nařízení týkajícími se použitelných aktů.
3. U postupu kombinovaného schválení typu musí být k dokumentaci připojen jeden či více certifikátů schválení typu vyžadovaných podle každého z jednotlivých použitelných aktů uvedených v příloze II, a pokud žádný certifikát schválení typu předložen není, musí dokumentace obsahovat relevantní informace v souladu s v prováděcími opatřeními přijatými na základě tohoto nařízení v souvislosti s uvedenými uplatňovanými akty.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2 a 3, poskytují se pro účely vícestupňového schválení typu tyto informace:
a)
v prvním stupni ty části dokumentace a certifikáty EU schválení typu, jež jsou důležité pro stav dokončení základního vozidla;
b)
ve druhém a dalších stupních ty části dokumentace a certifikáty EU schválení typu, které jsou důležité pro stávající stupeň výroby, kopie certifikátu EU schválení typu vozidla vydaného na předchozím stupni výroby a veškeré údaje o jakýchkoli změnách nebo doplňcích vozidla, které výrobce provedl.
Informace uvedené v písmenech a) a b) prvního pododstavce tohoto odstavce lze poskytnout v souladu s odstavcem 3.
5. Schvalovací orgán může s uvedením důvodů nařídit výrobci, aby poskytl jakékoli další informace potřebné k rozhodnutí o tom, jaké zkoušky jsou vyžadovány, nebo k usnadnění těchto zkoušek.
KAPITOLA V
PROVÁDĚNÍ POSTUPŮ EU SCHVÁLENÍ TYPU
Článek 29
Obecná ustanovení
1. Schvalovací orgány udělí EU schválení typu až poté, co ověří shodu výrobních opatření uvedených v článku 33, jakož i soulad typu vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku s příslušnými požadavky.
2. EU schválení typu se uděluje v souladu s touto kapitolou.
3. Pokud schvalovací orgán zjistí, že typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku představuje, i když splňuje požadovaná ustanovení, závažné nebezpečí pro bezpečnost nebo může vážně poškodit životní prostředí nebo veřejné zdraví, může odmítnout udělit EU schválení typu. V tom případě ihned zašle schvalovacím orgánům ostatních členských států a Komisi podrobnou dokumentaci, v níž objasní důvody svého rozhodnutí a doloží svá zjištění.
4. Certifikáty EU schválení typu se číslují v souladu s harmonizovaným systémem stanoveným Komisí prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 73 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
5. Schvalovací orgán zašle pro každý typ vozidla, který schválí, schvalovacím orgánům ostatních členských států do jednoho měsíce od vydání EU schválení typu kopii certifikátu EU schválení typu vozidla i s přílohami, a to pomocí společného zabezpečeného elektronického systému pro výměnu údajů. Tato kopie může mít rovněž podobu zabezpečeného elektronického souboru.
6. Schvalovací orgán neprodleně uvědomí schvalovací orgány ostatních členských států o svém odmítnutí nebo odejmutí jakéhokoliv schválení vozidla, společně s odůvodněním svého rozhodnutí.
7. Schvalovací orgán zasílá v tříměsíčních intervalech schvalovacím orgánům ostatních členských států seznam EU schválení typu pro systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, která během předchozího období udělil, změnil, odmítl udělit nebo odejmul.
8. Schvalovací orgán, jenž udělil EU schválení typu, zašle schvalovacímu orgánu jiného členského státu na jeho žádost do jednoho měsíce od jejího obdržení kopii vyžádaného certifikátu EU schválení typu i s přílohami, a to pomocí společného zabezpečeného elektronického systému pro výměnu údajů. Tato kopie může mít rovněž podobu zabezpečeného elektronického souboru.
9. Schvalovací orgán předloží informace uvedené v odstavcích 5 až 8 také Komisi, pokud o to Komise požádá.
10. Schvalovací orgán zkompletuje schvalovací dokumentaci sestávající z dokumentace, ke které jsou připojeny záznamy o zkouškách a veškeré další dokumenty, které do dokumentace dodala technická zkušebna nebo schvalovací orgán během provádění své činnosti. Součástí schvalovací dokumentace je vhodně číslovaný nebo jinak značený rejstřík s obsahem schvalovací dokumentace, aby bylo možno jasně identifikovat všechny stránky a formát každého dokumentu tak, aby představovala záznam o postupných krocích při provádění EU schválení typu, zejména data revizí a aktualizací. Schvalovací orgán uchovává informace obsažené v dokumentaci po dobu deseti let od vypršení platnosti příslušného schválení.
Článek 30
Specifická ustanovení týkající se certifikátu EU schválení typu
1. Certifikát EU schválení typu obsahuje tyto přílohy:
a)
schvalovací dokumentaci uvedenou v čl. 29 odst. 10;
b)
výsledky zkoušek;
c)
jména a podpisové vzory osob oprávněných podepisovat prohlášení o shodě a jejich funkce v podniku;
d)
v případě EU schválení typu úplného vozidla vyplněný vzor prohlášení o shodě.
2. Certifikát EU schválení typu se vydává na základě vzoru stanoveného Komisí prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 73 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
3. U každého typu vozidla schvalovací orgán
a)
vyplní všechny příslušné rubriky certifikátu EU schválení typu, včetně přiloženého listu s výsledky zkoušek;
b)
sestaví seznam schvalovací dokumentace;
c)
bez prodlení vydá vyplněný certifikát i s jeho přílohami žadateli.
Komise stanoví vzor pro list s výsledky zkoušek uvedený v písmenu a) prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 73 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
4. V případě EU schválení typu, u nějž byla v souladu s článkem 40 stanovena omezení ohledně jeho platnosti nebo bylo upuštěno od některých ustanovení tohoto nařízení nebo aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů přijatých na základě tohoto nařízení, se v certifikátu EU schválení typu tato omezení nebo prominutí uvedou.
5. Pokud se výrobce rozhodne pro postup kombinovaného schválení typu, vyplní schvalovací orgán v informační dokumentaci odkazy na zkušební protokoly stanovené prováděcími akty uvedenými v čl. 32 odst. 1, pro něž není k dispozici žádný certifikát EU schválení typu.
6. Pokud se výrobce rozhodne pro jednorázový postup schválení typu, sestaví schvalovací orgán seznam příslušných požadavků či aktů a přiloží tento seznam k certifikátu EU schválení typu. Komise přijme vzor takového seznamu pomocí prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 73 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
Článek 31
Zvláštní ustanovení týkající se systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků
1. EU schválení typu se udělí systému, který odpovídá údajům v dokumentaci a splňuje technické požadavky stanovené příslušnými akty uvedenými v příloze II.
2. EU schválení typu pro konstrukční část nebo samostatný technický celek se udělí konstrukční části nebo samostatnému technickému celku, který odpovídá údajům v dokumentaci a splňuje technické požadavky stanovené příslušnými akty uvedenými v příloze II.
3. Pokud se na konstrukční části nebo samostatné technické celky, ať jsou určeny k opravě, servisu nebo údržbě či nikoliv, vztahuje rovněž schválení typu pro systém související s vozidlem, nevyžaduje se žádné další schválení konstrukční části nebo samostatného technického celku, ledaže tak stanoví příslušné akty uvedené v příloze II.
4. Pokud konstrukční část nebo samostatný technický celek plní svou funkci nebo má specifické vlastnosti pouze ve spojení s jinými částmi vozidla, a proto je možné ověřit shodu s požadavky, pouze pokud konstrukční část nebo samostatný technický celek pracují ve spojení s těmito jinými částmi vozidla, rozsah EU schválení typu konstrukční části nebo samostatného technického celku se odpovídajícím způsobem omezí.
V tom případě se v certifikátu EU schválení typu uvedou všechna omezení použití této konstrukční části nebo samostatného technického celku a zvláštní podmínky pro jejich montáž.
Pokud jsou takové konstrukční části nebo samostatné technické celky montovány výrobcem vozidla, ověří se dodržení všech příslušných omezení použití nebo podmínek pro montáž během schvalování vozidla.
Článek 32
Zkoušky vyžadované pro EU schválení typu
1. Dodržení technických předpisů stanovených v tomto nařízení a v aktech uvedených v příloze II se prokazuje vhodnými zkouškami provedenými určenými technickými zkušebnami.
Zkušební postupy uvedené v prvním pododstavci a specifické vybavení a nástroje předepsané k provádění uvedených zkoušek jsou stanoveny v příslušných aktech uvedených v příloze II.
Formát zkušebního protokolu splňuje obecné požadavky, které stanoví Komise prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 73 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
2. Výrobce dá schvalovacímu orgánu k dispozici tolik vozidel, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, kolik je jich podle příslušných aktů uvedených v příloze II potřeba k provedení požadovaných zkoušek.
3. Vyžadované zkoušky se provádějí na vozidlech, konstrukčních částech a samostatných technických celcích představujících typ, jenž má být schválen.
Výrobce však může po dohodě se schvalovacím orgánem vybrat vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, který, třebaže nepředstavuje schvalovaný typ, spojuje ve vztahu k požadované úrovni výkonů řadu nejméně příznivých vlastností. K rozhodování během výběru lze využít zkušební metody se simulací.
4. Jako alternativa ke zkušebním postupům uvedeným v odstavci 1 mohou být na základě souhlasu schvalovacího orgánu použity zkušební metody se simulací, a to na žádost výrobce podanou s přihlédnutím k požadavkům stanoveným v aktech v přenesené pravomoci přijatých podle odstavce 6.
5. Zkušební metody se simulací musí splňovat podmínky uvedené v aktech v přenesené pravomoci přijatých podle odstavce 6.
6. Aby se zajistilo, že výsledky zkoušek se simulací budou stejně průkazné jako výsledky fyzických zkoušek, je Komise zmocněna přijímat v souladu s článkem 75 akty v přenesené pravomoci týkající se požadavků, jež je možné podrobit zkouškám se simulací, a podmínek, za nichž se mají zkoušky se simulací provádět. Při přijímání těchto aktů v přenesené pravomoci Komise případně vychází z požadavků a postupů stanovených v příloze XVI směrnice 2007/46/ES.
Článek 33
Opatření pro shodnost výroby
1. Schvalovací orgán, který uděluje EU schválení typu, přijme nezbytná opatření, aby ověřil, v případě nutnosti i ve spolupráci se schvalovacími orgány ostatních členských států, že byla přijata dostatečná opatření k zajištění shody vyráběných vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků se schváleným typem.
2. Schvalovací orgán, který uděluje schválení typu úplného vozidla, přijme nezbytná opatření s cílem ověřit, zda jsou prohlášení o shodě vydaná výrobcem v souladu s článkem 38. Za tímto účelem schvalovací orgán ověří, zda je dostatečný počet vybraných prohlášení o shodě v souladu s článkem 38 a zda výrobce přijal vhodná opatření s cílem zajistit, že jsou údaje uvedené v prohlášeních o shodě správné.
3. Schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, přijme s ohledem na toto schválení nezbytná opatření, aby v případě potřeby ve spolupráci se schvalovacími orgány ostatních členských států ověřil, zda jsou opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 nadále dostatečná, a vyráběná vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky se nadále shodují se schváleným typem a prohlášení o shodě jsou i nadále v souladu s článkem 38.
4. Za účelem ověření, zda se vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek shoduje se schváleným typem, může schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, provést jakékoli kontroly nebo zkoušky vyžadované pro EU schválení typu, na vzorcích odebraných v zařízeních výrobce, včetně výrobních zařízení.
5. Pokud schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, zjistí, že se opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 neuplatňují, významným způsobem se odchylují od dohodnutých opatření a kontrolních plánů, přestala se uplatňovat nebo již nejsou považována za adekvátní, ačkoliv výroba pokračuje, přijme nezbytná opatření pro zajištění správného provádění postupu týkajícího se shodnosti výroby nebo odejme schválení typu.
6. Komise je v souladu s článkem 75 zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci týkající se podrobných opatření ohledně shodnosti výroby. První tyto akty v přenesené pravomoci budou přijaty do 31. prosince 2014.
KAPITOLA VI
ZMĚNY EU SCHVÁLENÍ TYPU
Článek 34
Obecná ustanovení
1. Výrobce neprodleně sdělí schvalovacímu orgánu, který udělil EU schválení typu, každou změnu údajů zaznamenaných ve schvalovací dokumentaci.
Schvalovací orgán rozhodne o tom, který z postupů stanovených v článku 35 se použije.
V případě potřeby může schvalovací orgán po konzultaci s výrobcem rozhodnout, že je třeba udělit nové EU schválení typu.
2. Žádost o změnu EU schválení typu se podává výlučně schvalovacímu orgánu, který udělil původní EU schválení typu.
3. Pokud schvalovací orgán shledá, že pro účely provedení změny je nezbytné opakování kontrol nebo zkoušek, vyrozumí o tom výrobce.
Postupy uvedené v článku 35 se uplatní, pouze pokud schvalovací orgán na základě těchto kontrol nebo zkoušek usoudí, že požadavky týkající se EU schválení typu jsou nadále splněny.
Článek 35
Revize a rozšíření EU schválení typu
1. Pokud se změnily údaje uvedené ve schvalovací dokumentaci, aniž by bylo nutné opakovat kontroly nebo zkoušky, označí se změna jako „revize“.
V tom případě vydá schvalovací orgán podle potřeby revidované stránky schvalovací dokumentace a na každé revidované stránce zřetelně vyznačí povahu změny a datum nového vydání stránky. Za splnění tohoto požadavku se považuje rovněž vydání úplné aktualizované verze schvalovací dokumentace spolu s podrobným popisem změn.
2. Změna se označí jako „rozšíření“, pokud se údaje ve schvalovací dokumentaci změnily a pokud platí kterákoliv z těchto podmínek:
a)
jsou požadovány další kontroly nebo zkoušky;
b)
změnily se jakékoliv informace o certifikátu EU schválení typu, s výjimkou jeho příloh;
c)
vstoupí v platnost nové požadavky podle některého z aktů uvedených v příloze II pro schválený typ vozidla nebo schválený systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek.
V případě rozšíření vydá schvalovací orgán aktualizovaný certifikát EU schválení typu označený číslem rozšíření následujícím po čísle řady již udělených rozšíření. V certifikátu schválení typu se zřetelně vyznačí důvod rozšíření a datum nového vydání certifikátu.
3. Při každém vydání změněných stránek nebo úplné aktualizované verze se odpovídajícím způsobem upraví i seznam schvalovací dokumentace přiložený k certifikátu schválení typu, aby uváděl datum posledního rozšíření nebo revize nebo datum poslední konsolidace aktualizované verze.
4. Změna schválení typu vozidla se nevyžaduje, pokud nové požadavky uvedené v odst. 2 písm. c) nejsou z technického hlediska pro tento typ vozidla relevantní nebo se týkají jiných kategorií vozidel, než do které vozidlo patří.
Článek 36
Vydání a oznámení změn
1. V případě rozšíření musí být aktualizovány všechny příslušné části certifikátu EU schválení typu, jeho přílohy a seznam schvalovací dokumentace. Aktualizovaný certifikát a jeho přílohy se bez prodlení vydají žadateli.
2. V případě revize vydá schvalovací orgán žadateli bez prodlení revidované dokumenty nebo případně úplnou aktualizovanou verzi, včetně revidovaného seznamu schvalovací dokumentace.
3. Schvalovací orgán oznámí každou změnu učiněnou v EU schválení typu schvalovacím orgánům ostatních členských států v souladu s postupy uvedenými v článku 29.
KAPITOLA VII
PLATNOST EU SCHVÁLENÍ TYPU
Článek 37
Skončení platnosti
1. EU schválení typu se vydává na neomezenou dobu.
2. Platnost EU schválení typu vozidla končí v těchto případech:
a)
nové požadavky na schválený typ vozidla se stanou závaznými pro dodání na trh, registraci nebo uvedení do provozu vozidel a schválení typu nelze odpovídajícím způsobem aktualizovat;
b)
výroba schváleného vozidla je s konečnou platností dobrovolně ukončena;
c)
doba platnosti schválení skončí z důvodu omezení v souladu s článkem 40 odst. 6;
d)
schválení bylo odňato v souladu s čl. 33 odst. 5, čl. 49 odst. 1 nebo čl. 52 odst. 4.
3. Pokud se stane neplatnou pouze jedna varianta v rámci typu nebo jedna verze v rámci varianty, pozbývají EU schválení typu daného vozidla platnosti pouze pro danou variantu nebo verzi.
4. Pokud je s konečnou platností ukončena výroba konkrétního typu vozidla, oznámí výrobce tuto skutečnost schvalovacímu orgánu, který udělil EU schválení typu pro dané vozidlo.
Do jednoho měsíce od obdržení oznámení uvedeného v prvním pododstavci schvalovací orgán, jenž vozidlu udělil EU schválení typu, informuje o této skutečnosti schvalovací orgány ostatních členských států.
5. Aniž je dotčen odstavec 4, má-li EU schválení typu vozidla pozbýt platnosti, oznámí výrobce tuto skutečnost schvalovacímu orgánu, který udělil EU schválení typu.
Schvalovací orgán, jenž udělil EU schválení typu, bez prodlení sdělí všechny příslušné informace schvalovacím orgánům ostatních členských států, aby bylo možno případně použít článek 44.
Ve sdělení uvedeném v druhém pododstavci se uvede zejména datum výroby a identifikační číslo posledního vyrobeného vozidla.
KAPITOLA VIII
PROHLÁŠENÍ O SHODĚ A OZNAČENÍ
Článek 38
Prohlášení o shodě
1. Výrobce jako držitel schválení typu vozidla vydává v papírové verzi prohlášení o shodě, jímž musí být opatřeno každé vozidlo, ať úplné, neúplné nebo dokončené, jež bylo vyrobeno ve shodě se schváleným typem vozidla.
Toto prohlášení se vydá kupujícímu zdarma společně s vozidlem. Jeho vydání nelze podmiňovat výslovnou žádostí ani poskytnutím dalších informací výrobci.
Výrobce vozidla vydá v období deseti let od data výroby vozidla vlastníkovi tohoto vozidla na jeho žádost duplikát prohlášení o shodě, pokud tento vlastník vozidla zaplatí poplatek nepřevyšující náklady na vydání tohoto duplikátu. Na přední straně každého duplikátu prohlášení musí být jasně uvedeno označení „duplikát“.
2. Výrobce použije vzor prohlášení o shodě přijatý Komisí prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 73 odst. 2. Prohlášení o shodě je upraveno tak, aby se zabránilo jeho padělání. Za tímto účelem prováděcí akt stanoví, že papír, na němž je prohlášení vytištěno, musí být chráněn několika ochrannými tiskovými prvky. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
3. Prohlášení o shodě se vystaví v nejméně jednom úředním jazyce Unie. Kterýkoliv členský stát může požádat, aby bylo prohlášení o shodě přeloženo do jeho vlastního úředního jazyka či jazyků.
4. Osoby oprávněné podepisovat prohlášení o shodě musí působit v organizaci výrobce a jsou řádně oprávněné vedením této organizace nést za výrobce plnou právní odpovědnost, co se týče projektování a výroby nebo zachování shody výroby vozidla.
5. Prohlášení o shodě se vyplňuje v celém rozsahu a nesmí obsahovat jiná omezení týkající se použití vozidla než ta, jež jsou stanovena v tomto nařízení nebo v aktech v přenesené pravomoci přijatých na jeho základě.
6. U neúplného nebo dokončeného vozidla vyplňuje výrobce pouze ty body prohlášení o shodě, které byly v probíhajícím stupni schvalování typu doplněny nebo změněny, a popřípadě připojí k tomuto prohlášení veškerá prohlášení o shodě vydaná v předchozích stupních.
7. V prohlášení o shodě pro vozidla schválená v souladu s čl. 40 odst. 2 se v záhlaví uvede věta „Schválení typu na základě čl. 40 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 168/2013 ze dne 15. ledna 2013 o schvalování dvoukolových nebo tříkolových vozidel a čtyřkolek a dozoru nad trhem s těmito vozidly (prozatímní schválení) pro úplná a dokončená vozidla“.
8. V prohlášení o shodě uvedeném v prováděcím aktu uvedených v odstavci 2 se pro vozidla, jejichž typ byl schválen v souladu s článkem 42, v záhlaví uvede věta „Schválení typu pro úplná a dokončená vozidla v malých sériích“ a v těsné blízkosti k ní rok výroby a následně pořadové číslo v rozmezí od 1 do mezní hodnoty uvedené v tabulce v příloze III, jež označuje pro každý rok výroby zařazení tohoto vozidla do výroby vyhrazené na tento rok.
9. Aniž je dotčen odstavec 1, může výrobce předávat prohlášení o shodě registračnímu orgánu kteréhokoli členského státu elektronickými prostředky.
Článek 39
Povinný štítek s řádným označením vozidel a značka schválení typu konstrukčních částí nebo samostatných technických celků
1. Výrobce vozidla opatří každé vozidlo vyrobené ve shodě se schváleným typem povinným štítkem s řádným označením požadovaným příslušným prováděcím aktem přijatým podle odstavce 3.
2. Výrobce konstrukční části nebo samostatného technického celku, ať už je částí systému či nikoliv, opatří každou konstrukční část nebo samostatný technický celek vyrobený ve shodě se schváleným typem značkou schválení typu požadovanou příslušným prováděcím aktem přijatým podle tohoto nařízení nebo příslušného předpisu EHK OSN.
Pokud není taková značka schválení typu požadována, připojí výrobce alespoň svou obchodní firmu nebo ochrannou známku, číslo typu nebo identifikační číslo.
3. Povinný štítek a značka EU schválení typu musí být v souladu se vzorem stanoveným Komisí prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 73 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
KAPITOLA IX
VÝJIMKY PRO NOVÁ TECHNICKÁ ŘEŠENÍ NEBO NOVÉ KONCEPCE
Článek 40
Výjimky pro nová technická řešení nebo nové koncepce
1. Výrobce může požádat o EU schválení typu pro typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku obsahující technická řešení nebo koncepce, jež jsou neslučitelné s jedním nebo více akty uvedenými v příloze II.
2. Schvalovací orgán udělí EU schválení typu uvedené v odstavci 1, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
žádost uvádí důvody, proč daná technická řešení nebo koncepce činí systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek neslučitelným s jedním nebo více akty uvedenými v příloze II;
b)
žádost popisuje dopady nového technického řešení na bezpečnost a na životní prostředí a opatření přijatá k tomu, aby byla zajištěna alespoň rovnocenná úroveň bezpečnosti a ochrany životního prostředí, jakou stanoví požadavky, z nichž se požaduje výjimka;
c)
je předložen popis zkoušek i s jejich výsledky, které prokazují, že jsou splněny podmínky uvedené v písmenu b).
3. Udělení tohoto EU schválení typu, jímž je přiznána výjimka novým technickým řešením nebo novým koncepcím, podléhá schválení Komise. Toto schválení se uděluje prostřednictvím prováděcího aktu. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 73 odst. 2.
4. Schvalovací orgán může do rozhodnutí Komise o tomto schválení již vydat typu vozidla, na nějž se vztahuje požadovaná výjimka, EU schválení typu, avšak toto schválení je prozatímní a platí pouze na území daného členského státu. Schvalovací orgán o tom neprodleně uvědomí Komisi a ostatní členské státy prostřednictvím dokumentace obsahující údaje uvedené v odstavci 2.
V záhlaví certifikátu schválení typu a prohlášení o shodě musí být jasně vyznačena skutečnost, že se jedná o prozatímní dokumenty s omezenou územní platností. Pro účely tohoto odstavce Komise může přijmout prováděcí akty, jejichž prostřednictvím stanoví harmonizované vzory certifikátu schválení typu a prohlášení o shodě. Tyto prováděcí akty se přijmou přezkumným postupem podle čl. 73 odst. 2.
5. Ostatní schvalovací orgány se mohou rozhodnout přijmout v písemné podobě na svém území prozatímní schválení uvedené v odstavci 4.
6. Ve schválení Komise uvedeném v odstavci 3 se případně uvede, zda podléhá omezením. Schválení typu v každém případě platí alespoň po dobu 36 měsíců.
7. Pokud se Komise rozhodne schválení zamítnout, schvalovací orgán ihned vyrozumí držitele prozatímního schválení typu uvedeného v odstavci 4, že prozatímní schválení bude zrušeno šest měsíců po dni zamítnutí Komise.
Vozidla vyrobená ve shodě s prozatímním schválením před skončením jeho platnosti však mohou být uvedena na trh, zaregistrována nebo uvedena do provozu v kterémkoliv členském státě, jenž prozatímní schválení přijal.
Článek 41
Následná změna aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů
1. Pokud Komise schválí udělení výjimky podle článku 40, přijme neprodleně nezbytné kroky, aby dotčené akty v přenesené pravomoci nebo prováděcí akty přizpůsobila technickému pokroku.
Pokud se výjimka podle článku 40 týká předpisu EHK OSN, navrhne Komise změnu příslušného předpisu EHK OSN v souladu s postupem použitelným na základě revidované dohody v roku 1958.
2. Po změně příslušných aktů se zruší veškerá omezení v rozhodnutí Komise o schválení výjimky.
Pokud nebyly přijaty nezbytné kroky k přizpůsobení aktů v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktů, může Komise na žádost členského státu, který schválení udělil, prodloužit platnost schválení typu rozhodnutím v podobě prováděcího aktu přijatého v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 73 odst. 2.
KAPITOLA X
VOZIDLA VYRÁBĚNÁ V MALÝCH SÉRIÍCH
Článek 42
Vnitrostátní schválení typu malých sérií
1. Výrobce může požádat o vnitrostátní schválení typu malých sérií pro určitý typ vozidla v rámci ročních kvantitativních limitů uvedených v příloze III. Tyto limity se vztahují na dodávání na trh, registraci nebo uvádění do provozu vozidel schváleného typu na trh každého členského státu v daném roce.
2. V případě typů vozidel uvedených v odstavci 1 mohou členské státy upustit od dodržení hmotněprávních požadavků stanovených jedním nebo více akty v přenesené pravomoci uvedenými v příloze II, pokud stanovují odpovídající alternativní požadavky.
„Alternativními požadavky“ se rozumí správní ustanovení a technické požadavky, jež mají za cíl zajistit úroveň funkční bezpečnosti, ochrany životního prostředí a bezpečnosti osádky, jež je v nejvyšší možné míře rovnocenná úrovni stanovené jednoho anebo více aktů v přenesené pravomoci uvedených v příloze II.
V případě typů vozidel uvedených v odstavci 1 mohou členské státy upustit od dodržení jednoho nebo více správních ustanovení tohoto nařízení nebo prováděcích aktů přijatých podle tohoto nařízení.
Od dodržení ustanovení zmíněných v tomto odstavci členský stát upustí pouze tehdy, pokud k tomu má dostatečné důvody.
3. Pro účely vnitrostátního schválení typu vozidel podle tohoto článku se přijmou systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jejichž typ je schválen v souladu s akty uvedenými v příloze II.
4. Certifikát schválení typu pro vozidla, jež obdržela schválení typu podle tohoto článku, se vystaví podle vzoru uvedeného v čl. 30 odst. 2, nenese však název „Certifikát EU schválení typu“ a musí popisovat obsah výjimek udělených podle odstavce 2. Certifikáty schválení typu se číslují v souladu s harmonizovaným systémem uvedeným v čl. 29 odst. 4.
5. V certifikátu schválení typu je uvedena povaha výjimek udělených podle odst. 2 prvního a třetího pododstavce.
6. Platnost vnitrostátního schválení typu malých sérií je omezena na území členského státu, jehož schvalovací orgán schválení udělil.
7. Na žádost výrobce se však doporučenou zásilkou nebo elektronickou poštou schvalovacím orgánům ostatních členských států určených výrobcem zašle kopie certifikátu schválení typu a jeho příloh.
8. Schvalovací orgány členských států určené výrobcem rozhodnou do tří měsíců od obdržení žádosti uvedené v odstavci 7, zda schválení typu přijmou či nikoliv. Své rozhodnutí úředně sdělí schvalovacímu orgánu, jenž udělil vnitrostátní schválení malých sérií.
9. Schvalovací orgány členských států vnitrostátní schválení typu přijmou, ledaže se mohou odůvodněně domnívat, že vnitrostátní technické požadavky, podle nichž bylo vozidlo schváleno, neodpovídají jejich vlastním požadavkům.
10. Na žádost žadatele, jenž si přeje uvést na trh nebo zaregistrovat vozidlo s vnitrostátním schválením typu malých sérií v jiném členském státě, schvalovací orgán, jenž udělil vnitrostátní schválení typu malých sérií, poskytne vnitrostátnímu orgánu tohoto jiného členského státu kopii certifikátu schválení typu včetně schvalovací dokumentace. Použijí se odstavce 8 a 9.
KAPITOLA XI
DODÁNÍ NA TRH, REGISTRACE NEBO UVEDENÍ DO PROVOZU
Článek 43
Dodání na trh, registrace nebo uvedení vozidel do provozu
Aniž jsou dotčeny články 46 a 47, vozidla, pro které je EU schválení typu úplného vozidla povinné nebo pro které získal výrobce takové schválení podle tohoto nařízení, smějí být dodány na trh, zaregistrovány nebo uvedeny do provozu tehdy, jsou-li opatřena platným prohlášením o shodě vydaným v souladu s článkem 38.
Pokud jsou tato vozidla neúplná, jejich dodání na trh nebo uvedení do provozu se povoluje, avšak orgány členského státu odpovědné za registraci vozidla mohou zamítnout trvalou registraci a použití takových vozidel na komunikacích.
Článek 44
Dodání na trh, registrace nebo uvedení do provozu vozidel z výběhu série
1. S výhradou limitů na vozidla z výběhu série a lhůt uvedených v odstavcích 2 a 4 již nelze dodávat na trh, registrovat ani uvádět do provozu vozidla odpovídající typu vozidla, jejichž EU schválení typu pozbylo platnosti podle článku 37.
První pododstavec se použije pouze na vozidla na území Unie, na něž se v době jejich výroby vztahovalo platné EU schválení typu, která však nebyla před tím, než toto EU schválení typu pozbylo platnosti, dodána na trh, zaregistrována nebo uvedena do provozu.
2. Odstavec 1 se použije u úplných vozidel po dobu 24 měsíců ode dne, k němuž pozbylo EU schválení typu platnosti, a u dokončených vozidel po dobu 30 měsíců od uvedeného dne.
3. Výrobce, který si přeje využít odstavce 1, podá žádost vnitrostátnímu orgánu každého členského státu, v němž mají být dotyčná vozidla dodána na trh, zaregistrována nebo uvedena do provozu. V této žádosti se uvedou všechny technické a ekonomické důvody, jež brání tomu, aby tato vozidla splnila nové požadavky na schválení typu.
Dotyčný vnitrostátní orgán do tří měsíců od obdržení této žádosti rozhodne, zda a v jakém množství povolí registraci těchto vozidel na svém území.
4. Počet vozidel z výběhu série nepřekročí 10 % počtu vozidel zaregistrovaných během předchozích dvou let nebo 100 vozidel na členský stát, podle toho, které číslo je vyšší.
5. Na prohlášení o shodě vozidel uvedených do provozu v souladu s tímto postupem je uveden zvláštní údaj označující vozidla jako „vozidla z výběhu série“.
6. Členské státy zajistí účinné sledování počtu vozidel, jež mají být dodána na trh, zaregistrována nebo uvedena do provozu podle postupu uvedeného v tomto článku.
7. Tento článek se použije pouze na ukončení z důvodu skončení platnosti schválení typu v případě uvedeném v čl. 37 odst. 2 písm. a).
Článek 45
Dodání na trh nebo uvedení do provozu konstrukčních částí a samostatných technických celků
1. Konstrukční částí a samostatné technické celky mohou být dodány na trh nebo uvedeny do provozu pouze v případě, že odpovídají požadavkům příslušných aktů uvedených v příloze II a jsou řádně označeny v souladu s článkem 39.
2. Odstavec 1 se nepoužije v případě konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jež jsou speciálně vyrobeny nebo zkonstruovány pro nová vozidla, na něž se toto nařízení nevztahuje.
3. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy povolit dodání na trh nebo uvedení do provozu konstrukčních částí a samostatných technických celků, jež byly v souladu s článkem 40 osvobozeny od dodržení jednoho nebo více ustanovení tohoto nařízení nebo jsou určeny k montáži na vozidla, na něž se vztahují schválení udělená podle článku 42, týkající se dané konstrukční části nebo samostatného technického celku.
4. Odchylně od odstavce 1 a pokud není v tomto nařízení nebo v některém z aktů v přenesené pravomoci přijatých na jeho základě stanoveno jinak, mohou členské státy povolit dodání na trh nebo uvedení do provozu konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jež jsou určeny k montáži na vozidla, u nichž v době jejich dodání na trh nebo uvedení do provozu nebylo podle tohoto nařízení nebo podle směrnice 2002/24/ES požadováno schválení typu.
KAPITOLA XII
OCHRANNÉ DOLOŽKY
Článek 46
Postup pro zacházení na vnitrostátní úrovni s vozidly, systémy, konstrukčními částmi nebo samostatnými technickými celky představujícími závažné nebezpečí
1. Pokud orgány pro dozor nad trhem jednoho členského státu přijaly opatření podle článku 20 nařízení (ES) č. 765/2008 nebo pokud mají dostatečné důvody domnívat se, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, na nějž se vztahuje toto nařízení, představuje závažné nebezpečí pro zdraví nebo bezpečnost osob nebo pro jiný veřejný zájem, na nějž se vztahuje toto nařízení, provede schvalovací orgán, jenž udělil schválení, hodnocení, zda dotčené vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek splňuje všechny požadavky stanovené tímto nařízením. Příslušné hospodářské subjekty plně spolupracují s orgány pro dozor nad trhem a/nebo schvalovacími orgány. Příslušné hospodářské subjekty plně spolupracují se schvalovacími orgány nebo orgány pro dozor nad trhem.
Pokud v průběhu tohoto hodnocení schvalovací orgán, který udělil schválení, zjistí, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nesplňuje požadavky stanovené tímto nařízením, nařídí neprodleně dotčenému hospodářskému subjektu, aby přijal všechna vhodná nápravná opatření k uvedení vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku do souladu s těmito požadavky, nebo aby vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek stáhl z trhu nebo z oběhu v přiměřené lhůtě odpovídající povaze rizika.
Na opatření uvedená v druhém pododstavci tohoto odstavce se použije článek 21 nařízení (ES) č. 765/2008.
2. Domnívají-li se orgány pro dozor nad trhem, že se nesoulad netýká pouze území jejich členského státu, informují Komisi a ostatní členské státy o výsledcích hodnocení a opatřeních vyžadovaných od hospodářského subjektu.
3. Hospodářský subjekt zajistí přijetí všech vhodných nápravných opatření ve vztahu ke všem nevyhovujícím vozidlům, systémům, konstrukčním částem nebo samostatným technickým celkům, které v Unii uvedl na trh, zaregistroval nebo za jejichž uvedení do provozu odpovídá.
4. Pokud hospodářský subjekt ve lhůtě uvedené v odst. 1 druhém pododstavci nepřijme přiměřená nápravná opatření, přijmou vnitrostátní orgány všechna vhodná opatření a zakáží nebo omezí dodávání na trh, registraci nebo uvádění do provozu nevyhovujících vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků na trhu jejich členského státu, nebo jej stáhnou z trhu nebo z oběhu.
5. Vnitrostátní orgány o opatřeních uvedených v odstavci 4 neprodleně informují Komisi a ostatní členské státy.
Součástí poskytovaných informací jsou všechny dostupné podrobnosti, zejména údaje nezbytné pro identifikaci nevyhovujícího vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, údaje o jejich původu, povaze údajného nesouladu a souvisejícího rizika, povaze a době trvání opatření přijatých na vnitrostátní úrovni a stanoviska příslušného hospodářského subjektu. Schvalovací orgány zejména uvedou, zda je důvodem nesouladu některý z těchto nedostatků:
a)
skutečnost, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nesplňuje požadavky týkající se zdraví nebo bezpečnosti osob, ochrany životního prostředí nebo jiného veřejného zájmu, na nějž se vztahuje toto nařízení;
b)
nedostatky v příslušných aktech uvedených v příloze II.
6. Členské státy informují do jednoho měsíce Komisi a ostatní členské státy o veškerých opatřeních, která přijaly, a o všech doplňujících údajích o nesouladu dotčeného vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, které mají k dispozici, a v případě nesouhlasu s oznámenými vnitrostátními opatřeními o svých námitkách.
7. Pokud do jednoho měsíce od přijetí informací uvedených v odstavci 6 tohoto článku podá jiný členský stát nebo Komise námitku, pokud jde o opatření, které členský stát přijal, Komise toto opatření vyhodnotí podle článku 47.
8. Členské státy zajistí, aby byla v souvislosti s dotčeným vozidlem, systémem, konstrukční částí nebo samostatným technickým celkem přijata vhodná omezující opatření, jako je bezodkladné stažení daného vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku z jejich trhů.
Článek 47
Ochranný postup Unie
1. Pokud jsou během postupu uvedeného v čl. 46 odst. 3 a 4 vzneseny námitky proti opatřením členského státu nebo pokud se Komise domnívá, že jsou vnitrostátní opatření v rozporu s právními předpisy Unie, provede Komise neprodleně po konzultaci s členskými státy a příslušným hospodářským subjektem nebo subjekty hodnocení těchto vnitrostátních opatření. Na základě výsledků tohoto hodnocení Komise přezkumným postupem podle čl. 73 odst. 2 rozhodne, zda jsou vnitrostátní opatření považována za oprávněná, či nikoli.
Komise své rozhodnutí sdělí všem členským státům a příslušnému hospodářskému subjektu nebo subjektům.
2. Pokud Komise považuje vnitrostátní opatření za oprávněná, všechny členské státy přijmou nezbytná opatření ke stažení nevyhovujícího vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku z jejich trhů a uvědomí o tom Komisi. Je-li vnitrostátní opatření považováno za neoprávněné, dotčený členský stát toto opatření odvolá nebo upraví v souladu s rozhodnutím uvedeným v odstavci 1.
3. Pokud je vnitrostátní opatření považováno za oprávněné a je přisuzováno nedostatkům v tomto nařízení nebo v aktech v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktech přijatých na základě tohoto nařízení, Komise navrhne tato vhodná opatření:
a)
jedná-li se o akty v přenesené pravomoci nebo prováděcí akty přijaté na základě tohoto nařízení, Komise navrhne nezbytné změny dotčeného aktu;
b)
jedná-li se o předpisy EHK OSN, navrhne Komise nezbytné změny příslušných předpisů EHK OSN v souladu s postupem použitelným podle revidované dohody z roku 1958.
Článek 48
Vyhovující vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, které představují závažné nebezpečí
1. Pokud členský stát po provedení hodnocení podle čl. 46 odst. 1 zjistí, že ačkoli jsou vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky v souladu s příslušnými požadavky nebo jsou řádně označeny, představují závažné nebezpečí pro bezpečnost nebo mohou vážně ohrozit životní prostředí nebo veřejné zdraví, nařídí příslušnému hospodářskému subjektu, aby přijal všechna vhodná opatření a zajistil, aby dotčené vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek po uvedení na trh, registraci nebo uvedení do provozu dále nepředstavoval toto riziko, nebo aby jej stáhnul z trhu nebo z oběhu v přiměřené lhůtě odpovídající povaze rizika. Dokud výrobce vozidla nepřijme veškerá tato vhodná opatření, může členský stát registraci těchto vozidel odmítat.
2. V případě vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku uvedeného v odstavci 1 hospodářský subjekt zajistí, aby byla ve vztahu ke všem těmto vozidlům, systémům, konstrukčním částem nebo samostatným technickým celkům uváděným na trh, registrovaným nebo uváděným do provozu v Unii přijata nápravná opatření.
3. Členský stát uvedený v odstavci 1do jednoho měsíce informuje Komisi a ostatní členské státy o všech dostupných podrobnostech, zejména o údajích nezbytných pro identifikaci dotčeného vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, původu a dodavatelského řetězce vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, povahy souvisejícího rizika a povahy a trvání přijatých vnitrostátních opatření.
4. Komise neprodleně konzultuje členské státy a příslušný hospodářský subjekt nebo subjekty, a zejména schvalovací orgán, který udělil schválení typu, a zhodnotí opatření přijatá na vnitrostátní úrovni. Na základě tohoto hodnocení Komise rozhodne, zda jsou vnitrostátní opatření uvedená v odstavci 1 považována za oprávněná, či nikoli, a v případě nutnosti navrhne vhodná opatření.
5. Rozhodnutí Komise je určeno všem členským státům a Komise o něm neprodleně informuje členské státy a příslušný hospodářský subjekt nebo subjekty.
Článek 49
Vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jež se neshodují se schváleným typem
1. Pokud se nová vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky vybavené prohlášením o shodě nebo opatřené značkou schválení typu neshodují s typem, který byl schválen, schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, přijme nezbytná opatření včetně odejmutí schválení typu, aby byla vyráběná vozidla, konstrukční části nebo samostatné technické celky uvedeny ve shodu se schváleným typem.
2. Pro účely odstavce 1 se odchylky od údajů uvedených v certifikátu EU schválení typu nebo ve schvalovací dokumentaci považují za nedodržení shody se schváleným typem.
3. Pokud schvalovací orgán prokáže, že se nová vozidla, konstrukční části nebo samostatné technické celky vybavené prohlášením o shodě nebo opatřené značkou schválení typu vydanou v jiném členském státě neshodují se schváleným typem, může požádat schvalovací orgán, který EU schválení typu udělil, aby ověřil, zda se jednotlivá vyráběná vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky i nadále shodují se schváleným typem. Po obdržení takové žádosti přijme schvalovací orgán, který vydal EU schválení typu, co nejdříve, nejpozději však do tří měsíců ode dne podání žádosti nezbytná opatření.
4. Schvalovací orgán požádá schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu pro systém, konstrukční část, samostatný technický celek nebo neúplné vozidlo, aby přijal nezbytná opatření k zajištění toho, aby byla vyráběná vozidla opět uvedena v soulad se schváleným typem v následujících případech:
a)
u EU schválení typu vozidla, pokud neshoda vozidla vyplývá výlučně z neshody systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku;
b)
u vícestupňového schválení typu, pokud neshoda dokončeného vozidla vyplývá výlučně z neshody systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, jež tvoří část neúplného vozidla, nebo z neshody samotného neúplného vozidla.
5. Po obdržení takové žádosti přijme dotyčný schvalovací orgán co nejdříve, nejpozději však do tří měsíců ode dne podání žádosti nezbytná opatření, v případě potřeby společně se schvalovacím orgánem, který žádost podal.
6. Je-li zjištěna neshoda, přijme schvalovací orgán členského státu, který udělil EU schválení typu pro systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nebo neúplné vozidlo, opatření uvedená v odstavci 1.
Schvalovací orgány se ve lhůtě jednoho měsíce vzájemně informují o každém odejmutí EU schválení typu a o jeho důvodech.
7. Pokud schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, popírá existenci neshody, o níž byl uvědomen, usilují dotyčné členské státy o urovnání sporu. Komise je průběžně informována a v případě potřeby uspořádá vhodná jednání s cílem dosáhnout urovnání sporu.
Článek 50
Uvádění na trh a uvádění do provozu dílů a zařízení, jež mohou představovat závažné nebezpečí pro správné fungování základních systémů
1. Díly nebo zařízení, jež mohou představovat závažné nebezpečí pro správné fungování systémů, jež mají zásadní význam pro bezpečnost vozidla nebo jeho vliv na životní prostředí, nesmějí být uvedeny na trh, zaregistrovány nebo uvedeny do provozu a pokud nebyly schváleny schvalovacím orgánem v souladu s čl. 51 odst. 1 a 4, musí být zakázány.
2. S cílem zajistit jednotné uplatňování odstavce 1 může Komise přijmout prováděcí akty, jimiž stanoví seznam těchto dílů nebo zařízení na základě dostupných údajů, zejména údajů poskytnutých členskými státy, týkajících se:
a)
závažnosti rizika, pokud jde o bezpečnost vozidel vybavených dotyčnými díly nebo zařízeními;
b)
možného dopadu na spotřebitele a výrobce na trhu s náhradními částmi při stanovení případného požadavku na schválení u dílů nebo zařízení podle tohoto článku.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 73 odst. 2.
3. Odstavec 1 se nevztahuje na původní díly nebo zařízení a na díly nebo zařízení, jejichž typ je schválen v souladu s některým z aktů uvedených v příloze II, vyjma případů, kdy se schválení vztahuje k jiným hlediskům než k těm, na něž se vztahuje odstavec 1.
Odstavec 1 se nevztahuje na díly nebo zařízení vyrobené výhradně pro závodní vozidla, která nejsou určena k použití na veřejných komunikacích. Pokud díly nebo zařízení uvedené na seznamu stanoveném prováděcím aktem uvedeným v odstavci 2 mohou být použity jak pro závody, tak pro silniční provoz, nesmějí být tyto díly nebo zařízení poskytnuty veřejnosti k užívání v silničních vozidlech, pokud nesplňují požadavky tohoto článku. Komise v případě potřeby přijme opatření pro určování dílů nebo zařízení uvedených v tomto odstavci.
4. Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 75, jimiž stanoví požadavky, které musí díly a zařízení uvedené v odstavci 1 tohoto článku splňovat.
Tyto požadavky mohou být založeny na aktech uvedených v příloze II nebo mohou sestávat ze srovnání dílů nebo zařízení s environmentálními nebo bezpečnostními vlastnostmi původního vozidla nebo případně některým z jeho dílů. V takových případech musí tyto požadavky zajistit, aby díly nebo zařízení neohrozily fungování těch systémů, jež jsou zásadní pro bezpečnost vozidla nebo jeho vliv na životní prostředí.
Článek 51
Díly nebo zařízení, jež mohou představovat závažné nebezpečí pro správné fungování základních systémů - související požadavky
1. Pro účely čl. 50 odst. 1 předá výrobce dílů nebo zařízení schvalovacímu orgánu žádost, k níž je připojen zkušební protokol vypracovaný určenou technickou zkušebnou, jenž osvědčuje, že díly a zařízení, pro něž je požadováno povolení, splňují požadavky uvedené v čl. 50 odst. 4. Výrobce může podat pouze jednu žádost na typ a díl, a to pouze u jednoho schvalovacího orgánu.
Na žádost příslušného orgánu jiného členského státu zašle schvalovací orgán, jenž vydal povolení, žadateli do jednoho měsíce od obdržení žádosti kopii vyžádaného certifikátu povolení včetně příloh, a to pomocí společného zabezpečeného elektronického systému pro výměnu údajů. Kopie může mít rovněž podobu zabezpečeného elektronického souboru.
2. Žádost obsahuje podrobnosti týkající se výrobce dílů nebo zařízení, typu, označení a čísel dílů nebo zařízení, jméno výrobce vozidla, typ vozidla a případně rok výroby nebo jakékoliv jiné informace umožňující identifikaci vozidla, pro nějž jsou tyto díly a zařízení určeny.
Pokud schvalovací orgán dojde při zohlednění zkušebního protokolu a dalších důkazů k závěru, že dotyčné díly nebo zařízení splňují požadavky uvedené v čl. 50 odst. 4, povolí uvedení těchto dílů nebo zařízení na trh a jejich uvedení do provozu, s výhradou odst. 4 druhého pododstavce tohoto článku.
Schvalovací orgán vydá výrobci bez prodlení certifikát.
3. Komise může přijmout prováděcí akty, kterými stanoví vzor a systém číslování certifikátu uvedeného v třetím pododstavci odst. 2 tohoto článku. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 73 odst. 2.
4. Výrobce neprodleně uvědomí schvalovací orgán, jenž vydal povolení, o každé změně, jež má vliv na podmínky, za nichž bylo vydáno. Schvalovací orgán rozhodne, zda musí být povolení přezkoumáno nebo opětovně vydáno a zda jsou nezbytné další zkoušky.
Výrobce odpovídá za zajištění toho, že díly a zařízení jsou vyráběny za podmínek, za nichž bylo povolení vydáno, a aby tak byly vyráběny i nadále.
5. Před vydáním povolení schvalovací orgán ověří, že existují uspokojivá opatření a postupy pro zajištění účinné kontroly shodnosti výroby.
Pokud schvalovací orgán zjistí, že podmínky pro vydání povolení již nejsou splněny, požádá výrobce, aby přijal nezbytná opatření k zajištění toho, aby bylo u dílů nebo zařízení opět dosaženo shody. V případě nutnosti povolení odejme.
6. Schvalovací orgány z různých členských států oznámí jakýkoli spor v souvislosti s povoleními uvedenými v odst. 2 druhém pododstavci Komisi. Komise po konzultaci se schvalovacími orgány přijme odpovídající opatření k vyřešení sporu, pokud je to nezbytné, včetně příkazu k odejmutí povolení.
7. Dokud nebyl vypracován seznam uvedený v čl. 50 odst. 2, mohou členské státy zachovat vnitrostátní ustanovení vztahující se na díly nebo zařízení, jež mohou mít dopad na správné fungování systémů se zásadním významem pro bezpečnost vozidla nebo pro jeho vliv na životní prostředí.
Článek 52
Stažení vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků
1. Pokud je výrobce, jemuž bylo uděleno EU schválení typu úplného vozidla, povinen v souladu s nařízením (ES) č. 765/2008 stáhnout vozidla uvedená na trh, zaregistrovaná vozidla nebo vozidla, za jejichž uvedení do provozu výrobce odpovídal, protože systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, jímž je vozidlo vybaveno, představuje závažné nebezpečí pro bezpečnost, veřejné zdraví nebo ochranu životního prostředí, ať už byl řádně schválen v souladu s tímto nařízením či nikoli, nebo protože díl, jenž na základě právních předpisů o schvalování typu nepodléhá žádným specifickým požadavkům, představuje závažné nebezpečí pro bezpečnost, veřejné zdraví nebo ochranu životního prostředí, uvedený výrobce o tom okamžitě informuje schvalovací orgán, jenž udělil příslušné schválení typu.
2. Pokud je výrobce systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jenž obdržel EU schválení typu, povinen v souladu s nařízením (ES) č. 765/2008 stáhnout systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jež byly uvedeny na trh nebo za jejichž uvedení do provozu výrobce odpovídal, protože představují závažné nebezpečí pro bezpečnost, bezpečnost při práci, veřejné zdraví nebo ochranu životního prostředí, ať už byly řádně schváleny v souladu s tímto nařízením nebo nikoli, uvedený výrobce o tom okamžitě informuje schvalovací orgán, jenž udělil příslušné schválení.
3. Výrobce navrhne schvalovacímu orgánu soubor vhodných nápravných opatření k odstranění závažného nebezpečí uvedeného v odstavcích 1 a 2. Schvalovací orgán neprodleně sdělí navržená nápravná opatření schvalovacím orgánům ostatních členských států.
Schvalovací orgány zajistí, aby tato nápravná opatření byla v jejich členských státech řádně provedena.
4. Pokud dotčený schvalovací orgán považuje nápravná opatření za nedostatečná nebo se domnívá, že nebyla provedena dostatečně rychle, neprodleně uvědomí schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu.
Schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, následně uvědomí výrobce. Pokud výrobce nenavrhne a neprovede účinná nápravná opatření, schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, přijme veškerá potřebná ochranná opatření, včetně odejmutí EU schválení typu. V případě odejmutí EU schválení typu oznámí schvalovací orgán do jednoho měsíce od tohoto odejmutí doporučeným dopisem nebo rovnocennými elektronickými prostředky tuto skutečnost výrobci, schvalovacím orgánům ostatních členských států a Komisi.
Článek 53
Oznámení rozhodnutí a dostupných opravných prostředků
1. Veškerá rozhodnutí přijatá na základě tohoto nařízení a veškerá rozhodnutí o zamítnutí nebo odejmutí EU schválení typu, zamítnutí registrace, o zákazu nebo omezení uvedení na trh, registrace nebo uvedení do vozidla provozu nebo které vyžadují stažení vozidla z trhu musí být podrobně odůvodněna.
2. Každé takové rozhodnutí se oznamují dotčené straně zároveň s poučením o opravných prostředcích, které jsou jí podle platných právních předpisů dotyčného členského státu k dispozici, a o lhůtách pro jejich uplatnění.
KAPITOLA XIII
MEZINÁRODNÍ PŘEDPISY
Článek 54
Předpisy EHK OSN potřebné pro EU schválení typu
1. Součástí požadavků na EU schválení typu vozidla jsou předpisy EHK OSN včetně jejich změn, pro něž Unie hlasovala a které jsou uvedeny v tomto nařízení nebo v aktech v přenesené pravomoci přijatých na základě tohoto nařízení.
2. Schvalovací orgány členských států uznávají schválení udělená v souladu s těmito předpisy EHK OSN uvedenými v odstavci 1 a případně odpovídající značky schválení typu namísto odpovídajících schválení typu a značek schválení typu udělených podle tohoto nařízení a aktů v přenesené pravomoci přijatých na jeho základě.
3. Pokud Unie hlasuje pro předpis EHK OSN nebo pro jeho změnu pro účely EU schválení typu vozidla, Komise případně přijme akt v přenesené pravomoci v souladu s článkem 75 pro účely určení závaznosti předpisu EHK OSN anebo jeho změnu a pro účely změny tohoto nařízení nebo aktu v přenesené pravomoci přijatého na základě tohoto nařízení.
Tento akt v přenesené pravomoci stanoví lhůty pro povinné použití předpisu EHK OSN nebo jeho změn a případně obsahuje přechodná ustanovení.
Komise přijme zvláštní akty v přenesené pravomoci, jež uvádějí povinné uplatňování jednotlivých předpisů EHK OSN.
KAPITOLA XIV
POSKYTOVÁNÍ TECHNICKÝCH INFORMACÍ
Článek 55
Informace určené pro uživatele
1. Výrobce nesmí poskytnout technické informace o údajích stanovených v tomto nařízení, jeho prováděcích aktech nebo aktech v přenesené pravomoci přijatých na základě tohoto nařízení, jež se odchylují od údajů schválených schvalovacím orgánem.
2. Pokud tak stanoví prováděcí akt nebo akt v přenesené pravomoci přijatý na základě tohoto nařízení, zpřístupní výrobce uživatelům veškeré příslušné informace a nezbytné pokyny popisující všechny zvláštní podmínky nebo omezení spojená s užíváním vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku.
3. Informace uvedené v odstavci 2 se poskytnou v úředním jazyce či jazycích členského státu, kde má být vozidlo uvedeno na trh, zaregistrováno nebo uvedeno do provozu. Po přijetí schvalovacím orgánem se uvedou v příručce uživatele.
Článek 56
Informace určené pro výrobce konstrukčních částí nebo samostatných technických celků
1. Výrobce vozidla zpřístupní výrobcům konstrukčních částí nebo samostatných technických celků všechny údaje, včetně případných výkresů, na něž odkazují akty v přenesené pravomoci a prováděcí akty přijaté na základě tohoto nařízení, jež jsou nezbytné pro EU schválení typu pro konstrukční části nebo samostatné technické celky nebo pro získání povolení podle článku 50.
Výrobce vozidla může požadovat od výrobců konstrukčních částí nebo samostatných technických celků uzavření závazné dohody na ochranu důvěrné povahy všech informací, jež nejsou veřejně dostupné, včetně informací, jež se vztahují k právům duševního vlastnictví.
2. Výrobce konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jakožto držitel certifikátu EU schválení typu, jenž podle čl. 31 odst. 4 obsahuje omezení použití nebo zvláštní podmínky pro montáž nebo obojí, poskytne výrobci vozidla o této věci veškeré podrobné informace.
Pokud tak stanoví akt v přenesené pravomoci přijatý na základě tohoto nařízení, poskytne výrobce konstrukčních částí nebo samostatných technických celků společně s vyrobenými konstrukčními částmi nebo samostatnými technickými celky pokyny ohledně omezení použití nebo zvláštních podmínek pro montáž nebo obojí.
KAPITOLA XV
PŘÍSTUP K INFORMACÍM O OPRAVÁCH A ÚDRŽBĚ
Článek 57
Povinnosti výrobce
1. Výrobce poskytne samostatným provozovatelům neomezený přístup k informacím o opravách a údržbě vozidla na svých internetových stránkách, za použití standardizovaného formátu, snadným a rychle dostupným způsobem. Tento přístup by zejména měl být nediskriminační v porovnání s přístupem nebo informacemi poskytovanými autorizovaným obchodním zástupcům a opravnám. Tato povinnost se nevztahuje na vozidla schválená jako malosériová vozidla.
2. Do doby, než Komise přijme společný standard, se informace uvedené v odstavci 1 poskytují jednotným způsobem, umožňujícím nezávislým provozovatelům jejich zpracování s vynaložením přiměřeného úsilí.
Výrobce také poskytne nezávislým provozovatelům, autorizovaným obchodním zástupcům a opravnám školicí materiály.
3. Informace uvedené v odstavci 1 musí obsahovat alespoň:
a)
jednoznačné identifikační číslo vozidla;
b)
příručky k obsluze včetně záznamů o opravách a údržbě a plánů servisních kontrol;
c)
technické manuály a technické servisní bulletiny;
d)
informace o konstrukčních částech a diagnostické informace (jako například minimální a maximální teoretické hodnoty pro měření);
e)
schémata zapojení;
f)
diagnostické chybové kódy, včetně specifických kódů výrobce;
g)
softwarové identifikační a kalibrační číslo vztahující se na typ vozidla;
h)
informace týkající se značkových nástrojů a zařízení a poskytované jejich prostřednictvím;
i)
informace o zaznamenávání údajů a údaje o obousměrném monitorování a zkouškách;
j)
pracovní jednotky.
4. Autorizovaní obchodní zástupci nebo opravny v rámci distribučního systému určitého výrobce vozidel se pro účely tohoto nařízení považují za samostatné provozovatele, pokud poskytují opravárenské nebo údržbářské služby k vozidlům, pro něž nejsou členy distribučního systému daného výrobce vozidel.
5. Informace o opravách a údržbě vozidel musí být vždy dostupné, s výjimkou případů údržby informačního systému.
6. Pro účely výroby a údržby náhradních dílů a dílů pro údržbu a diagnostických přístrojů a zkušebních zařízení kompatibilních se systémem OBD poskytne výrobce informace o příslušných systémech OBD a opravách a údržbě vozidel nediskriminačním způsobem každému výrobci nebo opravně konstrukčních částí, diagnostických nástrojů nebo zkušebního zařízení, kteří o ně projeví zájem.
7. Pro účely projektování a výroby vybavení pro vozidla poháněná alternativním palivem poskytne výrobce informace o příslušných systémech OBD a opravách a údržbě vozidel nediskriminačním způsobem každému zúčastněnému výrobci nebo servisnímu technikovi nebo opravně vybavení pro vozidla poháněná alternativním palivem.
8. Při podávání žádosti o EU schválení typu výrobce předloží schvalovacímu orgánu doklad o dodržení podmínek tohoto nařízení, pokud jde o poskytování informací podle tohoto článku.
Pokud tyto informace nejsou v okamžiku podání žádosti o EU schválení typu dostupné nebo nejsou v souladu s tímto nařízením a akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými na jeho základě, výrobce dodá tyto informace do šesti měsíců od data schválení typu.
Komise může přijímat prováděcí akty, jimiž stanoví vzor certifikátu o přístupu k informacím o systémech OBD pro vozidla a opravách a údržbě vozidel, který se předkládá schvalovacímu orgánu jako doklad o dodržení podmínek. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 73 odst. 2.
9. Pokud tento doklad o dodržení podmínek není během lhůty uvedené v odst. 8 druhém pododstavci dodán, schvalovací orgán přijme vhodná opatření k zajištění jejich dodržování.
10. Výrobce zpřístupní na svých internetových stránkách následné změny a doplnění informací o opravách a údržbě vozidla v tutéž dobu, kdy je zpřístupní autorizovaným opravnám.
11. Pokud jsou záznamy o opravách a údržbě vozidla vedeny v centrální databázi výrobce vozidla nebo jeho jménem, nezávislé opravny musí mít k těmto záznamům bezplatný přístup a musí mít možnost zadávat informace o opravách a údržbě, které provedly.
12. Komise je zmocněna k přijetí aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 75, jimiž stanoví podrobné požadavky na přístup k informacím o opravách a údržbě, zejména technické specifikace týkající se způsobu poskytování informací o opravách a údržbě vozidel.
Článek 58
Povinnosti s ohledem na více držitelů schválení typu
1. V případě postupného schválení typu nebo vícestupňového schválení typu, je výrobce odpovědný za dané jednotlivé schválení typu odpovědný také za sdělení informací o opravách týkajících se příslušného systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku nebo konkrétní fáze jak konečnému výrobci, tak samostatným provozovatelům.
2. Konečný výrobce je odpovědný za sdělení informací o celém vozidle samostatným provozovatelům.
Článek 59
Poplatky za přístup k informacím o opravách a údržbě vozidla
1. Výrobce může za přístup k informacím o opravách a údržbě vozidla, na které se vztahuje toto nařízení, účtovat přiměřený a úměrný poplatek. Poplatek není přiměřený nebo úměrný, pokud odrazuje od přístupu k informacím tím, že nezohledňuje rozsah, ve kterém je samostatný provozovatel využívá.
2. Výrobce poskytuje informace o opravách vozidla a údržbě denně, měsíčně nebo ročně, přičemž poplatky se liší v závislosti na časovém období, na které se tento přístup poskytuje.
Článek 60
Fórum pro přístup k informacím o vozidle
Oblasti působnosti fóra pro přístup k informacím o vozidle, které bylo zřízeno podle čl. 13 odst. 9 nařízení Komise (ES) č. 962/2008 ze dne 18. července 2008 kterým se provádí a mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla (28), se rozšiřuje na vozidla, na něž se vztahuje toto nařízení.
Pokud existují důkazy o záměrném nebo nezáměrném zneužití informací o příslušných systémech OBD a opravách a údržbě vozidel, fórum uvedené v prvním pododstavci poskytuje Komisi poradenství ohledně opatření k zamezení tohoto zneužívání.
KAPITOLA XVI
URČENÍ A OZNÁMENÍ TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN
Článek 61
Požadavky na technické zkušebny
1. Určující schvalovací orgány zajistí, aby předtím, než určí technickou zkušebnu podle článku 63, tato zkušebna splňovala požadavky stanovené v odstavcích 2 až 9 tohoto článku.
2. Aniž je dotčen čl. 64 odst. 1, technická zkušebna se zřizuje podle vnitrostátního práva členského státu a má právní subjektivitu.
3. Technická zkušebna musí být subjektem třetí strany, nezávislým na procesu návrhu, výroby, dodávek a údržby vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, jež posuzuje.
Za subjekt vyhovující požadavkům prvního pododstavce lze považovat subjekt patřící k hospodářskému sdružení nebo profesnímu svazu zastupujícímu podniky, jež se podílejí na návrhu, výrobě, dodávání, montáži, používání nebo údržbě vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, které tento subjekt posuzuje, zkouší nebo u nichž provádí prohlídky, pokud je prokázána jeho nezávislost a neexistence jakéhokoli střetu zájmů.
4. Technická zkušebna, její nejvyšší vedení a pracovníci odpovědní za provádění úkolů kategorií činností, pro které byly určeny podle čl. 63 odst. 1, nesmí být osobami, které navrhují, vyrábějí, dodávají nebo udržují vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jež posuzují, a nesmí ani zastupovat strany účastnící se těchto činností. To nevylučuje používání posuzovaných vozidel, systémů, konstrukčních části nebo samostatných technických celků uvedených v odstavci 3 tohoto článku, které jsou nezbytné pro činnost technické zkušebny, ani používání takových vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků k osobním účelům.
Technická zkušebna zajistí, že činnosti jejích poboček nebo subdodavatelů neohrozí důvěrnost, objektivitu a nestrannost různých kategorií jejích činností, pro které byla určena.
5. Technická zkušebna a její zaměstnanci provádějí různé kategorie činností, pro něž byla určena, posuzování na nejvyšší úrovni profesionální důvěryhodnosti a požadované technické způsobilosti v konkrétní oblasti a nesmějí být vystaveni žádným tlakům a podnětům, zejména finančním, které by mohly ovlivnit jejich úsudek nebo výsledky jejich činností posuzování, zejména ze strany osob nebo skupin osob, které mají na výsledcích těchto činností zájem.
6. Technická zkušebna musí být schopna provádět všechny kategorie úkolů, pro něž byla určena podle čl. 63 odst. 1, a prokázat určujícímu schvalovacímu orgánu, že má:
a)
pracovníky s odpovídajícími schopnostmi, specifickými odbornými znalostmi a odbornou přípravou a s dostatečnými a relevantními zkušenostmi potřebnými k plnění příslušných úkolů;
b)
popisy postupů potřebných pro kategorie činností, pro něž má být zkušebna určena, zajišťující transparentnost a opakovatelnost těchto postupů;
c)
postupy pro provádění kategorií činností, pro něž má být zkušebna určena a jež řádně zohledňují míru složitosti technologie daného vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku a hromadnou nebo sériovou povahu výrobního procesu, a
d)
prostředky nezbytné k náležitému plnění úkolů spojených s kategoriemi činností, pro něž má být zkušebna určena, a přístup k veškerému nezbytnému vybavení a zařízení.
Zkušebna dále prokáže určujícímu schvalovacímu orgánu, že splňuje normy stanovené prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci přijatých podle článku 65, které jsou relevantní pro kategorie činností, pro něž je určena.
7. Musí být zaručena nestrannost technické zkušebny, jejího nejvyššího vedení a pracovníků, kteří provádějí posuzování. Nesmějí provádět žádnou činnost, která by mohla ohrozit jejich nezávislý úsudek a bezúhonnost ve vztahu ke kategoriím činností, pro něž byla zkušebna určena.
8. Technická zkušebna uzavře pojištění odpovědnosti ve vztahu ke svým činnostem, pokud tuto odpovědnost v souladu s vnitrostátním právem nepřevzal členský stát nebo pokud není za posuzování shody přímo odpovědný sám členský stát.
9. Pracovníci technické zkušebny jsou povinni zachovávat služební tajemství, pokud jde o veškeré informace, které získali při plnění svých povinností podle tohoto nařízení nebo podle jakéhokoli ustanovení vnitrostátních právních předpisů, kterými se uvedený článek provádí, s výjimkou styku s určujícími schvalovacím orgánem, nebo pokud tak vyžadují právní předpisy Unie nebo vnitrostátní právní předpisy. Vlastnická práva jsou chráněna.
Článek 62
Pobočky a subdodavatelé technických zkušeben
1. Technická zkušebna smí některé ze svých činnosti, pro něž byla určena podle čl. 63 odst. 1, zadat subdodavateli nebo nechat provést pobočkou pouze se souhlasem svého určujícího schvalovacího orgánu.
2. Pokud technická zkušebna zadá konkrétní úkoly spojené s kategoriemi činností, pro něž byla určena, subdodavateli nebo pobočce, zajistí, že subdodavatel nebo pobočka splňuje požadavky stanovené v článku 61, a informuje určující schvalovací orgán.
3. Technická zkušebna nese plnou odpovědnost za úkoly provedené jejími subdodavateli nebo pobočkami bez ohledu na to, kde jsou usazeny.
4. Technická zkušebna uchovává pro potřebu určujícího schvalovacího orgánu příslušné doklady týkající se posouzení kvalifikací subdodavatele nebo pobočky a úkolů, které vykonávají.
Článek 63
Určení technických zkušeben
1. V závislosti na oblasti své působnosti se technické zkušebny určí podle jedné nebo více z těchto čtyř kategorií činností:
a)
kategorie A: technické zkušebny, jež provádějí zkoušky uvedené v tomto nařízení a v aktech uvedených v příloze II ve svých vlastních zařízeních;
b)
kategorie B: technické zkušebny, jež dohlížejí na zkoušky uvedené v tomto nařízení a v aktech uvedených v příloze II, které jsou prováděny v zařízeních výrobce nebo v zařízeních třetí osoby;
c)
kategorie C: technické zkušebny, jež pravidelně posuzují a sledují postupy výrobce pro kontrolu shodnosti výroby;
d)
kategorie D: technické zkušebny, jež dohlížejí na zkoušky či kontroly nebo je provádějí v rámci dohledu nad shodností výroby.
2. Jako technická zkušebna pro jednu nebo více činností uvedených v odstavci 1 může být určen schvalovací orgán.
3. Technické zkušebny ze třetí země jiné než zkušebny určené v souladu s článkem 64 mohou být oznámeny pro účely článku 67, pouze pokud tuto možnost stanoví dvoustranná dohoda mezi Unií a dotyčnou třetí zemí. Toto ustanovení nebrání možnosti technické zkušebny zřízené podle vnitrostátního práva členského státu v souladu s čl. 61 odst. 2 zřizovat pobočky ve třetích zemích, pokud jsou tyto pobočky přímo řízeny a ovládány určenou technickou zkušebnou.
Článek 64
Akreditované vnitropodnikové technické zkušebny výrobce
1. Akreditovaná vnitropodniková technická zkušebna výrobce může být určena pouze pro činnosti kategorie A, pokud jde o technické požadavky, u nichž akt v přenesené pravomoci přijatý na základě tohoto nařízení povolil vlastní zkoušení. Technická zkušebna musí tvořit samostatnou a oddělenou součást daného podniku a nesmí se podílet se na návrhu, výrobě, dodávkách nebo údržbě vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jež posuzuje.
2. Akreditovaná vnitropodniková technická zkušebna musí splňovat tato kritéria:
a)
musí být určena schvalovacím orgánem členského státu a akreditována vnitrostátním akreditačním orgánem ve smyslu čl. 2 bodu 11 nařízení (ES) č. 765/2008 a musí být v souladu s normami a postupy uvedenými v článku 65 tohoto nařízení;
b)
akreditovaná vnitropodniková technická zkušebna a její pracovníci jsou organizačně samostatnou jednotkou a používají takové metody podávání zpráv uvnitř podniku, jehož jsou součástí, které zajišťují jejich nestrannost a prokazují ji příslušnému vnitrostátnímu akreditačnímu orgánu;
c)
akreditovaná vnitropodniková technická zkušebna ani její pracovníci se nesmí účastnit žádných činností, které by mohly ohrozit jejich nezávislý úsudek nebo bezúhonnost ve vztahu ke kategoriím činností, pro něž byla zkušebna určena;
d)
akreditovaná vnitropodniková technická zkušebna poskytuje služby výhradně podniku, jehož je součástí.
3. Akreditovaná vnitropodniková technická zkušebna se pro účely článku 67 nemusí oznamovat Komisi, avšak informace o akreditaci poskytne podnik, jehož součástí je akreditovaný vnitropodnikový subjekt, nebo vnitrostátní akreditační orgán určujícímu schvalovacímu orgánu na jeho žádost.
Článek 65
Postupy pro výkonností normy a pro posuzování technických zkušeben
V zájmu zajištění stejné vysoké úrovně výkonnostních norem technických zkušeben ve všech členských státech je Komise zmocněna k přijetí aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 75, jimiž stanoví standardy, jež musí technické zkušebny splňovat, postup pro jejich posuzování v souladu s článkem 66 a jejich akreditaci v souladu s článkem 64.
Článek 66
Posouzení kvalifikace technických zkušeben
1. Určující schvalovací orgán vypracuje hodnotící zprávu dokládající, že bylo provedeno posouzení navržené technické zkušebny s ohledem na splnění požadavků tohoto nařízení a aktů v přenesené pravomoci přijatých na základě tohoto nařízení. Součástí této zprávy může být akreditační osvědčení vydané akreditačním orgánem.
2. Posouzení, na němž je založena zpráva uvedená v odstavci 1, se provádí v souladu s ustanoveními uvedenými v aktu v přenesené pravomoci přijatém podle článku 65. U hodnotící zprávy se nejméně každé tři roky provádí přezkum.
3. Hodnotící zpráva se na požádání zašle Komisi. V těchto případech a v případech, kdy posouzení není založeno na akreditačním osvědčení vydaném vnitrostátním akreditačním orgánem, které dokládá, že technická zkušebna splňuje požadavky tohoto nařízení, předloží určující schvalovací orgán Komisi listinné důkazy dokládající způsobilost technické zkušebny a přijatá opatření, která zajišťují, že je technická zkušebna pravidelně sledována určujícím schvalovacím orgánem a splňuje požadavky tohoto nařízení a aktů v přenesené pravomoci přijatých na jeho základě.
Schvalovací orgán, který usiluje o to, aby byl určen jako technická zkušebna v souladu s čl. 63 odst. 2, dokládá shodu prostřednictvím posouzení, jež provádějí auditoři nezávislí na posuzované činnosti. Tito auditoři mohou být z téže organizace za předpokladu, že jsou řízeni nezávisle na pracovnících provádějících posuzovanou činnost.
4. Akreditovaná vnitropodniková technická zkušebna musí splňovat příslušná ustanovení tohoto článku.
Článek 67
Postupy pro oznámení
1. Členské státy oznámí Komisi u každé technické zkušebny, kterou určily jméno, adresu včetně elektronické adresy, odpovědné osoby a příslušnou kategorii činností a veškeré pozdější změny těchto určení. V oznámení se uvede, pro jaké položky uvedené v příloze II jsou technické zkušebny určeny.
2. Technická zkušebna může provádět činnosti uvedené v čl. 63 odst. 1 jménem určujícího schvalovacího orgánu odpovědného za schválení typu, pouze pokud byla předem oznámena Komisi v souladu s ustanoveními odstavce 1 tohoto článku.
3. Táž technická zkušebna může být určena více určujícími schvalovacími orgány a oznámena členskými státy těchto určujících schvalovacích orgánů bez ohledu na kategorii nebo kategorie činností, jež bude vykonávat v souladu s čl. 63 odst. 1.
4. Jakékoli následné významné změny týkající se určení se oznámí Komisi.
5. Pokud je třeba při použití aktu uvedeného v příloze II určit konkrétní organizaci nebo příslušný subjekt, jejichž činnost není zahrnuta do činností, na něž se vztahuje čl. 63 odst. 1, provede se oznámení podle tohoto článku.
6. Komise na své internetové stránce zveřejní seznam technických zkušeben oznámených podle tohoto článku a podrobné údaje o nich.
Článek 68
Změny v určení
1. Pokud určující schvalovací orgán zjistí nebo je upozorněn na to, že jím určená technická zkušebna již nesplňuje požadavky stanovené v tomto nařízení nebo neplní své povinnosti, omezí, pozastaví nebo případně zruší určení podle toho, jak je neplnění těchto požadavků nebo povinností závažné. Členský stát, který oznámil tuto technickou zkušebnu, o tom okamžitě uvědomí Komisi. Komise odpovídajícím způsobem upraví zveřejněné informace uvedené v čl. 67 odst. 6.
2. V případě omezení, pozastavení nebo zrušení určení nebo v případě, že technická zkušebna ukončila svou činnost, učiní určující schvalovací orgán příslušné kroky a zajistí, aby byly podklady týkající se uvedené technické zkušebny buď zpracovány jinou technickou zkušebnou, nebo aby byly na vyžádání k dispozici určujícímu schvalovacímu orgánu nebo orgánům pro dozor nad trhem.
Článek 69
Zpochybnění způsobilosti technických zkušeben
1. Komise vyšetří všechny případy, v nichž má pochybnosti nebo je upozorněna na pochybnosti o způsobilosti technické zkušebny nebo o tom, zda technická zkušebna nadále splňuje požadavky a povinnosti, které jsou jí uloženy.
2. Členský stát určujícího schvalovacího orgánu předloží Komisi na vyžádání všechny informace týkající se odůvodnění určení dané technické zkušebny nebo jeho zachování.
3. Komise zajistí, aby se všemi citlivými informacemi získanými v průběhu tohoto šetření nakládalo jako s důvěrnými.
4. Pokud Komise zjistí, že technická zkušebna nesplňuje nebo přestala splňovat požadavky pro své určení, informuje o tom členský stát určujícího schvalovacího orgánu s cílem stanovit ve spolupráci s tímto členským státem nezbytná nápravná opatření a požádá tento členský stát, aby tato nezbytná nápravná opatření přijal, včetně případného zrušení určení.
Článek 70
Provozní povinnosti technických zkušeben
1. Technické zkušebny provádějí jménem určujícího schvalovacího orgánu kategorie činností, pro něž byly určeny, a to v souladu s postupy posuzování shody a zkušebními postupy stanovenými v tomto nařízení a v aktech uvedených v příloze II.
Technické zkušebny dohlížejí na provádění zkoušek potřebných ke schválení nebo kontrol uvedených v tomto nařízení nebo v některém z aktů uvedených v příloze II samy nebo tyto činnosti samy provádějí, s výjimkou případů, u nichž jsou povoleny alternativní postupy. Technické zkušebny neprovádějí zkoušky, hodnocení ani inspekce, pro něž nebyly svým schvalovacím orgánem řádně určeny.
2. Technické zkušebny musí vždy:
a)
umožnit ve vhodných případech schvalovacímu orgánu, který zkušebnu určil, návštěvu v průběhu posuzování shody;
b)
aniž je dotčen čl. 61 odst. 9 a článek 71, poskytnout svému určujícímu schvalovacímu orgánu na jeho žádost veškeré požadované informace o jejich kategoriích činností spadajících do působnosti tohoto nařízení.
3. Pokud technická zkušebna zjistí, že výrobce nesplňuje požadavky stanovené tímto nařízením, oznámí tuto skutečnost určujícímu schvalovacímu orgánu a tento orgán nařídí výrobci, aby přijal vhodná nápravná opatření, a nevydá certifikát schválení typu, dokud nebudou přijata vhodná nápravná opatření dle požadavků schvalovacího orgánu.
4. Pokud v průběhu sledování shody výroby po vydání certifikátu schválení typu technická zkušebna, která jedná jménem určujícího schvalovacího orgánu, zjistí, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek již není v souladu s tímto nařízením, oznámí tuto skutečnost určujícímu schvalovacímu orgánu. Schvalovací orgán přijme náležitá opatření podle článku 33.
Článek 71
Informační povinnosti technických zkušeben
1. Technické zkušebny informují svůj určující schvalovací orgán o:
a)
veškerých zjištěných případech neshody, jež si mohou vyžádat zamítnutí, omezení, pozastavení nebo odejmutí certifikátu schválení typu;
b)
všech okolnostech, které mají vliv na rozsah a podmínky určení;
c)
všech žádostech o informace týkajících se jejich činností, které obdržely od orgánů pro dozor nad trhem.
2. Na žádost svého určujícího schvalovacího orgánu technické zkušebny poskytují informace o činnostem v rámci působnosti jejich určení a o jakékoli jiné prováděné činnosti, včetně přeshraničních činností a zadávání subdodávek.
KAPITOLA XVII
PROVÁDĚCÍ AKTY A AKTY V PŘENESENÉ PRAVOMOCI
Článek 72
Prováděcí akty
Aby bylo dosaženo cílů tohoto nařízení a byly zajištěny jednotné podmínky při jeho provádění, přijme Komise přezkumným postupem podle čl. 73 odst. 2 prováděcí akty, kterými stanoví tato prováděcí opatření:
a)
vzor prohlášení výrobce o životnosti kritických systémů funkční bezpečnosti, dílů a zařízení uvedených v čl. 22 odst. 7;
b)
vzory pro dokumentaci a pro informační dokument uvedený v čl. 27 odst. 4;
c)
systém číslování certifikátů EU schválení typu uvedený v čl. 29 odst. 4;
d)
vzor certifikátu EU schválení typu uvedený v čl. 30 odst. 2;
e)
vzor listu s výsledky zkoušek uvedený v čl. 30 odst. 3, který je připojen k certifikátu EU schválení typu;
f)
vzor seznamu příslušných požadavků nebo aktů uvedený v čl. 30 odst. 6;
g)
obecné požadavky na formát zkušebního protokolu uvedený v čl. 32 odst. 1;
h)
vzor prohlášení o shodě uvedený v čl. 38 odst. 2;
i)
vzor značky EU schválení typu uvedený v čl. 39 odst. 3;
j)
povolení udělit EU schválení typu s výjimkou týkající se nových technických řešení nebo nových koncepcí dle čl. 40 odst. 3;
k)
vzor certifikátu schválení typu a prohlášení o shodě týkající se nových technologií nebo nových koncepcí uvedených v čl. 40 odst. 4;
l)
povolení udělené členskému státu, aby prodloužil platnost schválení typu dle čl. 41 odst. 2;
m)
seznam dílů a zařízení uvedený v čl. 50 odst. 2;
n)
vzor a systém číslování certifikátů uvedených v čl. 51 odst. 3 a veškeré aspekty týkající se postupu povolování podle uvedeného článku;
o)
vzor certifikátu uvedeného v čl. 57 odst. 8, kterým se schvalovacímu orgánu dokládá dodržení podmínek.
Článek 73
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen „Technický výbor - motorová vozidla“ zřízený článkem 40 směrnice 2007/46/ES. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise návrh prováděcího aktu nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 74
Změna příloh
Aniž jsou dotčena ostatní ustanovení tohoto nařízení týkající se změn jeho příloh, Komise je rovněž zmocněna k přijetí aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 75, kterými pozmění:
i)
přílohu II část B a C, pokud jde o stanovení dalších požadavků na funkční bezpečnost a konstrukci vozidel pro podkategorii L7e-A - těžké silniční čtyřkolky,
ii)
přílohy II a V s cílem přidat odkazy na regulační akty a opravy,
iii)
příloha V část B s cílem změnit uplatnitelná referenční paliva,
iv)
přílohu VI části C a D s cílem zohlednit výsledky studie uvedené v čl. 23 odst. 4 a nově přijaté předpisy EHK OSN.
Článek 75
Výkon přenesení pravomoci
1. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 18 odst. 3, čl. 20 odst. 2, čl. 21 odst. 5, čl. 22 odst. 5 a 6, čl. 23 odst. 6 a 12, čl. čl. 24 odst. 3, čl. 25 odst. 8, čl. 32 odst. 6, čl. 33 odst. 6, čl. 50 odst. 4, čl. 54 odst. 3, čl. 57 odst. 12 a článcích 65 a 74 je Komisi svěřena na dobu pěti let, počínaje 22. března 2013.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 18 odst. 3, čl. 20 odst. 2, čl. 21 odst. 5, čl. 22 odst. 5 a 6, čl. 23 odst. 6 a 12, čl. 24 odst. 3, čl. 25 odst. 8, čl. 32 odst. 6, čl. 33 odst. 6, čl. 50 odst. 4, čl. 54 odst. 3, čl. 57 odst. 12 a článcích 65 a 74 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí uvedených v tomto rozhodnutí. Rozhodnutí nabývá účinku dnem následujícím po zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm uveden. Nedotýká se platnosti žádného z již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 18 odst. 3, čl. 20 odst. 2, čl. 21 odst. 5, čl. 22 odst. 5 a 6, čl. 23 odst. 6 a 12, čl. 24 odst. 3, čl. 25 odst. 8, čl. 32 odst. 6, čl. 33 odst. 6, čl. 50 odst. 4, čl. 54 odst. 3, čl. 57 odst. 12 a článků 65 a 74 vstoupí v platnost, pouze pokud Evropský parlament a Rada nevysloví ve lhůtě dvou měsíců od oznámení aktu Evropskému parlamentu a Radě námitky nebo pokud Evropský parlament a Rada před uplynutím této lhůty Komisi informují, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
KAPITOLA XVIII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 76
Sankce
1. Členské státy stanoví sankce za porušení tohoto nařízení a aktů v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktů přijatých na jeho základě hospodářskými subjekty. Učiní všechna nezbytná opatření, aby bylo zajištěno uplatňování těchto sankcí. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy uvědomí o těchto ustanoveních Komisi nejpozději do 23. března 2015 a neprodleně ji informují o všech dalších změnách, jež se těchto ustanovení týkají.
2. Typy porušení nařízení, na které se vztahují sankce, zahrnují:
a)
nepravdivá prohlášení v průběhu schvalovacích postupů nebo postupů vedoucích ke stažení;
b)
padělání výsledků zkoušek pro schvalování typu;
c)
neposkytnutí údajů nebo technických specifikací, které by mohlo vést ke stažení, odmítnutí nebo odejmutí schválení typu;
d)
používání odpojovacích zařízení;
e)
odmítnutí zpřístupnit informace;
f)
dodávání vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, které podléhají schválení, na trh ze strany hospodářských subjektů, aniž by bylo toto schválení uděleno, nebo padělání dokumentů nebo značek za tímto účelem.
Článek 77
Přechodná ustanovení
1. Aniž jsou dotčena ostatní ustanovení tohoto nařízení, tímto nařízením nepozbývá platnosti žádné EU schválení typu udělené vozidlům nebo systémům, konstrukčním částem nebo samostatným technickým celkům před 1. lednem 2016.
2. Pokud není stanoveno jinak, EU schválení typu udělená vozidlům, systémům, konstrukčním částem nebo samostatným technickým celkům na základě aktů uvedených v čl. 81 odst. 1 zůstávají u stávajících typů vozidel v platnosti až do dat uvedených v příloze IV.
3. Odchylně od tohoto nařízení se schválení typu pro nové typy vozidel kategorií L1e, L2e a L6e nebo nové systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky určené pro tato vozidla udělují až do 31. prosince 2016 podle směrnice 2002/24/ES.
4. Schvalovací orgány nadále mohou vozidlům, systémům, konstrukčním částem nebo samostatným technickým celkům uvedeným v odstavci 1 udělovat rozšíření schválení v souladu se směrnicí 2002/24/ES a jakoukoliv ze směrnic uvedených v čl. 81 odst. 1. Tato schválení nelze použít pro účely získání schválení typu úplného vozidla podle tohoto nařízení.
5. Odchylně od směrnice 2002/24/ES se schválení typu uděluje do 31. prosince 2015 rovněž vozidlům, které splňují požadavky týkající se pohonu a vlivu na životní prostředí stanovené tímto nařízením a akty v přenesené pravomoci přijatými na jeho základě a uvedené v příloze II části A.
V takovém případě, pokud vozidla odpovídají schválenému typu, vnitrostátní orgány nezakáží, neomezí ani nebrání jejich registraci, uvedení na trh nebo uvedení do provozu.
Článek 78
Zpráva
1. Do 31. prosince 2020 informují členské státy Komisi o uplatnění postupů pro schvalování typu stanovených tímto nařízením.
2. Na základě informací poskytnutých podle odstavce 1 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě do 31. prosince 2021 zprávu o uplatňování tohoto nařízení. Tato zpráva zejména posoudí, zda je na základě zkušeností s uplatňováním tohoto nařízení vhodné zahrnout do kapitoly X také udělování EU schválení typu vozidlům malých sérií. Pokud bude toto posouzení kladné, Komise předloží příslušný návrh.
Článek 79
Přezkum pokročilých brzdných systémů
1. Do 31. prosince 2019 předloží Komise zprávu Evropskému parlamentu a Radě.
2. Tato zpráva posoudí, zda je vhodné stanovit, aby byly motocykly podkategorie L3e-A1 povinně vybaveny protiblokovacím brzdným systémem, případně doplněným o kombinovaný brzdný systém, dle volby výrobce. Zpráva bude vycházet z posouzení technické proveditelnosti tohoto požadavku, analýzy nákladové účinnosti, analýzy dopravních nehod a konzultací se zúčastněnými stranami. Zohlední rovněž související evropské a mezinárodní normy.
3. Pro účely zprávy uvedené v odstavci 2 členské státy poskytnou Komisi do 31. prosince 2017 statistické údaje o dopravních nehodách těchto motocyklů za předchozí čtyři roky, rozdělené podle klasifikace vozidel uvedené v příloze I a podle typu pokročilého brzdného systému, jímž je daný typ vybaven.
4. Na základě výsledků této zprávy Komise zváží, zda předloží legislativní návrh na povinné vybavení vozidel této podkategorie pokročilým brzdným systémem.
Článek 80
Přezkum schválení jednotlivých vozidel
1. Do 31. prosince 2022 předloží Komise zprávu Evropskému parlamentu a Radě o tématech uvedených v odstavci 3.
2. Tato zpráva bude založena na konzultacích s příslušnými zúčastněnými subjekty a zohlední stávající související evropské a mezinárodní normy.
3. Do 31. prosince 2021 oznámí členské státy Komisi:
a)
počet jednotlivých schválení, které ročně udělily vnitrostátní orgány daného členského státu od 1. ledna 2016 vozidlům kategorie L před jejich první registrací;
b)
vnitrostátní kritéria, na nichž byla tato schválení založena, pokud se tato kritéria odchylují od požadavků, které musí splňovat EU schválení typu.
4. Ke zprávě budou případně připojeny legislativní návrhy a zpráva posoudí zahrnutí jednotlivých schválení do nařízení na základě harmonizovaných požadavků.
Článek 81
Zrušení
1. Aniž je dotčen čl. 77 tohoto nařízení, směrnice 2002/24/ES, jakož i směrnice 93/14/EHS, 93/30/EHS, 93/33/EHS, 93/93/EHS, 95/1/ES, 97/24/ES, 2000/7/ES, 2002/51/ES, 2009/62/ES, 2009/67/ES, 2009/78/ES, 2009/79/ES, 2009/80/ES a 2009/139/ES se zrušují s účinností od 1. ledna 2016.
2. Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na toto nařízení, pokud jde o směrnici 2002/24/ES, v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze IX.
Článek 82
Vstup v platnost a použitelnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Použije se ode dne 1. ledna 2016.
Od 22. března 2013 vnitrostátní orgány nesmí odmítnout udělit EU schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu novému typu vozidla nebo zakázat registraci, uvedení na trh nebo uvedení do provozu nového vozidla na základě žádosti výrobce, pokud toto vozidlo splňuje požadavky tohoto nařízení a aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů přijatých na jeho základě.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 15. ledna 2013.
RÈGLEMENT (UE) No 168/2013 DU PARLEMENT EUROPÉEN ET DU CONSEIL
du 15 janvier 2013
relatif à la réception et à la surveillance du marché des véhicules à deux ou trois roues et des quadricycles
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LE PARLEMENT EUROPÉEN ET LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l'Union européenne, et notamment son article 114,
vu la proposition de la Commission européenne,
après transmission du projet d'acte législatif aux parlements nationaux,
vu l'avis du Comité économique et social européen (1),
statuant conformément à la procédure législative ordinaire (2),
considérant ce qui suit:
(1)
Le marché intérieur comprend un espace sans frontières intérieures dans lequel la libre circulation des biens, des personnes, des services et des capitaux doit être assurée. À cette fin, un système élaboré de réception CE par type pour les véhicules à deux ou trois roues a été mis en place par la directive 2002/24/CE du Parlement européen et du Conseil (3) relative à la réception de ces véhicules. Les mêmes principes devraient continuer à s'appliquer dans le cadre du présent règlement ainsi que des actes délégués et d'exécution adoptés en application du présent règlement.
(2)
Le marché intérieur devrait se fonder sur des règles transparentes, simples et cohérentes, qui apportent une sécurité et une clarté juridiques profitables tant aux entreprises qu'aux consommateurs.
(3)
Afin de simplifier la législation en matière de réception et d'accélérer son adoption, une approche réglementaire nouvelle a été introduite dans la législation relative à la réception UE par type des véhicules, selon laquelle le législateur établit uniquement les règles et principes fondamentaux dans le cadre de la procédure législative ordinaire et délègue à la Commission l'adoption des prescriptions techniques plus détaillées. En ce qui concerne les exigences de fond, il convient dès lors que le présent règlement établisse seulement les dispositions essentielles en matière de sécurité fonctionnelle et de protection de l'environnement, et qu'il confère à la Commission le pouvoir d'adopter les prescriptions techniques.
(4)
Le présent règlement devrait être sans préjudice des mesures au niveau national ou de l'Union relatives à l'utilisation sur route des véhicules de catégorie L, notamment les exigences particulières liées au permis de conduire, les limitations de vitesse ou les mesures régissant l'accès à certaines routes.
(5)
Il convient d'améliorer la surveillance du marché dans le secteur automobile, en particulier en ce qui concerne les véhicules de catégorie L, en renforçant les dispositions juridiques régissant la conformité de la production et en spécifiant les obligations incombant aux opérateurs économiques de la chaîne d'approvisionnement. En particulier, le rôle et les responsabilités des autorités des États membres compétentes en matière de réception par type et chargées de la surveillance du marché devraient être clarifiés, et les exigences concernant la compétence, les obligations et les performances des services techniques chargés de procéder aux essais pour la réception par type devraient être renforcées. Le respect des exigences en matière de réception par type et de conformité de la production définies par la réglementation applicable au secteur automobile devrait demeurer la responsabilité principale des autorités compétentes en matière de réception, la surveillance du marché pouvant être une compétence partagée entre plusieurs autorités nationales. Il convient de mettre en place une coordination et une surveillance efficaces à l'échelle de l'Union et nationale afin de s'assurer que les autorités compétentes en matière de réception et les autorités chargées de la surveillance du marché appliquent les nouvelles mesures de manière efficace.
(6)
Les obligations des autorités nationales énoncées dans les dispositions relatives à la surveillance du marché du présent règlement sont plus spécifiques que les dispositions correspondantes du règlement (CE) no 765/2008 du Parlement européen et du Conseil du 9 juillet 2008 fixant les prescriptions relatives à l'accréditation et à la surveillance du marché pour la commercialisation des produits (4).
(7)
Le présent règlement devrait définir des exigences de fond en matière de protection de l'environnement et de sécurité fonctionnelle des véhicules. Les principaux éléments des exigences pertinentes du présent règlement reposent sur les résultats de l'analyse d'impact en date du 4 octobre 2010 réalisée par la Commission qui a permis d'étudier les différentes possibilités d'action en détaillant les possibles avantages et inconvénients sur les plans économique, environnemental, sécuritaire et social. Cette analyse a tenu compte d'aspects tant quantitatifs que qualitatifs. Après comparaison des différentes options, les solutions à privilégier ont été sélectionnées et retenues pour constituer la trame du présent règlement.
(8)
Le présent règlement vise à définir des règles harmonisées pour la réception par type des véhicules de catégorie L dans le but d'assurer le fonctionnement du marché intérieur. Les véhicules de catégorie L sont des véhicules à deux, trois ou quatre roues tels que les deux-roues motorisés, les tricycles motorisés et les quadricycles motorisés. Le présent règlement vise également à simplifier la réglementation existante, à réduire les émissions des véhicules de catégorie L de sorte à ramener à des proportions plus appropriées la part de ces véhicules dans l'ensemble des émissions des transports routiers, à améliorer le niveau général de sécurité, à suivre les progrès techniques et à renforcer les règles relatives à la surveillance du marché.
(9)
Afin de garantir un niveau élevé de sécurité fonctionnelle des véhicules, de sécurité au travail et de protection de l'environnement, il y a lieu d'harmoniser les exigences techniques et les normes environnementales applicables aux véhicules, aux systèmes, aux composants et aux entités techniques en matière de réception par type.
(10)
La réalisation des objectifs du présent règlement ne saurait être compromise par le montage de certains systèmes, composants ou entités techniques après la mise sur le marché, l'immatriculation ou la mise en service des véhicules. Par conséquent, des mesures appropriées devraient être prises pour faire en sorte que les systèmes, composants ou entités techniques qui peuvent être montés sur des véhicules et qui sont susceptibles de compromettre gravement le fonctionnement de systèmes essentiels pour la protection de l'environnement ou la sécurité fonctionnelle fassent l'objet d'un contrôle préalable par une autorité compétente en matière de réception avant leur mise sur le marché, leur immatriculation ou leur mise en service.
(11)
La directive 95/1/CE du Parlement européen et du Conseil du 2 février 1995 relative à la vitesse maximale par construction, ainsi qu'au couple maximal et à la puissance maximale nette du moteur des véhicules à moteur à deux ou trois roues (5) a donné la possibilité aux États membres de refuser l'immatriculation initiale et toute immatriculation ultérieure, sur leur territoire, des véhicules d'une puissance maximale nette supérieure à 74 kW. Plusieurs études scientifiques n'ont toutefois pas pu confirmer la corrélation présumée entre la sécurité et la limitation de la puissance absolue. Pour cette raison et afin de lever des obstacles internes au commerce sur le marché de l'Union, il convient dès lors de ne plus maintenir cette possibilité. D'autres mesures de sécurité plus efficaces devraient être prévues afin de contribuer à réduire le grand nombre de décès et de blessures chez les conducteurs de deux-roues motorisés dans des accidents de la route au sein de l'Union.
(12)
Le présent règlement établit des exigences en matière d'environnement pour deux étapes, dont la deuxième (Euro 5) sera obligatoire pour les nouveaux types de véhicules à compter du 1er janvier 2020, offrant ainsi aux constructeurs automobiles et aux fournisseurs la prévisibilité nécessaire en matière de planification à long terme. En se fondant sur les futures données disponibles, l'étude d'incidence environnementale requise par le présent règlement devrait constituer une base supplémentaire en fournissant des données de modélisation, des informations sur la faisabilité d'un point de vue technique et en effectuant une analyse du rapport coût/efficacité sur la base des dernières données disponibles. Par ailleurs, cette étude devrait évaluer notamment la faisabilité et le rapport coût/efficacité des exigences d'essai concernant la conformité en service, des exigences relatives aux émissions hors cycle et de l'instauration d'une limite d'émissions de particules pour certaines (sous-)catégories. Sur la base des résultats de cette étude, la Commission devrait envisager de présenter une proposition introduisant ces nouveaux éléments dans la future législation relative à la réception par type applicable après les étapes prévues par le présent règlement.
(13)
Le système de réception UE par type vise à permettre à tous les États membres de confirmer que chaque type de véhicule a été soumis aux vérifications prévues par le présent règlement ainsi que par les actes délégués et d'exécution adoptés en application du présent règlement, et que le constructeur a obtenu une fiche de réception. Il contraint en outre les constructeurs à délivrer un certificat de conformité pour chaque véhicule produit conformément à la réception par type. Lorsqu'un véhicule est accompagné d'un tel certificat, il devrait pouvoir être mis à disposition sur le marché et immatriculé afin d'être utilisé sur tout le territoire de l'Union.
(14)
Afin de garantir que la procédure permettant de contrôler la conformité de la production, qui est l'une des pierres angulaires du système de réception UE par type, a été mise en œuvre correctement et fonctionne de manière appropriée, les constructeurs devraient être régulièrement soumis à des vérifications par une autorité compétente ou par un service technique dûment qualifié désigné à cette fin.
(15)
Le présent règlement définit un ensemble d'exigences spécifiques en matière de sécurité et de protection de l'environnement. Il est donc important d'adopter des dispositions visant à garantir que, lorsqu'un véhicule présente un risque grave pour les usagers ou l'environnement, le constructeur ou tout autre opérateur économique de la chaîne d'approvisionnement prenne des mesures de protection efficaces, y compris le rappel de véhicules, au sens de l'article 20 du règlement (CE) no 765/2008. Dès lors, les autorités compétentes en matière de réception devraient pouvoir déterminer si ces mesures sont suffisantes.
(16)
Dans certains cas limités, il est opportun d'autoriser une réception par type nationale pour des véhicules produits en petites séries. Pour prévenir les abus, toute procédure simplifiée pour les véhicules produits en petites séries devrait être restreinte aux cas où la production est très limitée. Il convient, par conséquent, de définir avec précision la notion de petite série, d'après le nombre de véhicules produits.
(17)
L'Union est partie contractante à l'accord de la Commission économique pour l'Europe des Nations unies concernant l'adoption de prescriptions techniques uniformes applicables aux véhicules à roues, aux équipements et aux pièces susceptibles d'être montés et/ou utilisés sur un véhicule à roues, ainsi que les conditions de reconnaissance réciproque des homologations délivrées conformément à ces prescriptions (ci-après dénommé «accord révisé de 1958») (6). Afin de simplifier la législation relative à la réception par type conformément aux recommandations du rapport publié par la Commission en 2006 et intitulé «CARS 21: Un cadre réglementaire concurrentiel pour le secteur automobile au XXIe siècle», il convient d'abroger chacune des directives particulières, sans pour autant abaisser le niveau de protection. Les conditions établies dans ces directives devraient être reconduites dans le présent règlement ou dans les actes délégués adoptés en application du présent règlement et devraient être remplacées, lorsqu'il y a lieu, par des références aux règlements correspondants de la Commission économique pour l'Europe des Nations unies (CEE-ONU) pour lesquels l'Union a émis un vote favorable ou auxquels l'Union a adhéré et qui sont annexés à l'accord révisé de 1958. Afin de réduire les charges administratives découlant de la procédure de réception par type, il convient de permettre aux constructeurs de demander la réception par type conformément au présent règlement, le cas échéant, directement selon les règlements pertinents de la CEE-ONU visés dans les annexes du présent règlement et dans les actes délégués adoptés en application du présent règlement.
(18)
Par conséquent, les règlements de la CEE-ONU et les modifications à ces derniers en faveur desquels l'Union a voté, en application de la décision 97/836/CE, devraient être intégrés dans la législation relative à la réception UE par type. Il convient dès lors de déléguer à la Commission le pouvoir d'adopter les adaptations nécessaires des annexes du présent règlement ou des actes délégués adoptés en application de celui-ci.
(19)
L'accès libre aux informations sur la réparation des véhicules, dans un format standard permettant l'extraction des données techniques, ainsi qu'une concurrence efficace sur le marché des services d'information sur la réparation et l'entretien des véhicules sont nécessaires pour améliorer le fonctionnement du marché intérieur, en particulier en ce qui concerne la libre circulation des marchandises, la liberté d'établissement et la libre prestation des services. Ces informations sont, en grande partie, liées aux systèmes de diagnostic embarqué et aux interactions entre ceux-ci et d'autres dispositifs du véhicule. Il convient de fixer des spécifications techniques concernant les sites internet des constructeurs, ainsi que de prévoir des mesures ciblées ménageant un accès raisonnable pour les petites et les moyennes entreprises.
(20)
Afin d'assurer des conditions uniformes d'exécution du présent règlement, il convient de conférer des compétences d'exécution à la Commission. Ces compétences devraient être exercées en conformité avec le règlement (UE) no 182/2011 du Parlement européen et du Conseil du 16 février 2011 établissant les règles et principes généraux relatifs aux modalités de contrôle par les États membres de l'exercice des compétences d'exécution par la Commission (7).
(21)
Afin d'ajouter au présent règlement de nouvelles modalités techniques, il convient de déléguer à la Commission le pouvoir d'adopter des actes conformément à l'article 290 du traité sur le fonctionnement de l'Union européenne, en ce qui concerne les exigences relatives aux performances environnementales et de propulsion, à la sécurité fonctionnelle et à la construction des véhicules. Il importe particulièrement que la Commission procède aux consultations appropriées durant son travail préparatoire, y compris au niveau des experts. Il convient que, lorsqu'elle prépare et élabore des actes délégués, la Commission veille à ce que les documents pertinents soient transmis simultanément, en temps utile et de façon appropriée, au Parlement européen et au Conseil.
(22)
Les États membres devraient adopter des dispositions prévoyant les sanctions applicables en cas de violation du présent règlement et des actes délégués et d'exécution adoptés en application de celui-ci, et veiller à leur bonne mise en œuvre. Ces sanctions devraient être effectives, proportionnées et dissuasives.
(23)
Afin d'être en mesure d'évaluer et de décider s'il convient d'étendre le montage obligatoire de certains systèmes de freinage avancés à d'autres catégories de motocycles, la Commission devrait présenter un rapport au Parlement européen et au Conseil élaboré sur la base, notamment, des données sur les accidents de la route transmises par les États membres.
(24)
Dès lors qu'aucune disposition du présent règlement n'empêche les États membres de continuer à appliquer leurs systèmes de réception respectifs, la Commission devrait présenter au Parlement européen et au Conseil un rapport sur le fonctionnement de ces systèmes nationaux, sur la base des informations fournies par les États membres, afin de réexaminer s'il y a lieu de soumettre une proposition législative en vue de l'harmonisation des différents systèmes de réception à l'échelle de l'Union.
(25)
Dans le cadre de la révision de la directive 2007/46/CE du Parlement européen et du Conseil du 5 septembre 2007 établissant un cadre pour la réception des véhicules à moteur, de leurs remorques et des systèmes, des composants et des entités techniques destinés à ces véhicules (8), la délimitation entre le présent règlement et la directive 2007/46/CE devrait s'effectuer à la lumière de l'expérience acquise par les États membres lors de l'application du présent règlement, en particulier afin de garantir une concurrence loyale entre les différentes catégories de véhicules.
(26)
Dans un intérêt de clarté, de prévisibilité, de rationalité et de simplification, et afin de réduire la charge qui pèse sur les constructeurs, le présent règlement ne devrait comporter qu'un nombre limité d'étapes de mise en œuvre en ce qui concerne l'instauration de niveaux d'émissions et d'exigences de sécurité. Il convient de laisser au secteur suffisamment de temps pour s'adapter aux nouvelles dispositions établies par le présent règlement et aux spécifications techniques et dispositions administratives prévues par les actes délégués et d'exécution adoptés en application du présent règlement. Il est essentiel de définir à temps les exigences afin de garantir aux constructeurs des délais suffisants pour mettre au point, tester et appliquer des solutions techniques sur les véhicules produits en série et afin de garantir aux constructeurs et aux autorités compétentes en matière de réception des États membres des délais suffisants pour instaurer les systèmes administratifs nécessaires.
(27)
La directive 2002/24/CE et les directives particulières y visées ont fait l'objet de modifications importantes à plusieurs reprises. Par souci de clarté, de rationalisation et de simplification, il convient d'abroger la directive 2002/24/CE et les directives particulières y visées pour les remplacer par un règlement unique, assorti d'un petit nombre d'actes délégués et d'exécution. L'adoption d'un règlement permet que les dispositions concernées soient directement applicables et soient mises à jour de manière plus rapide et efficace pour mieux tenir compte des progrès techniques.
(28)
Les directives suivantes devraient être abrogées:
-
la directive 2002/24/CE,
-
la directive 93/14/CEE du Conseil du 5 avril 1993 relative au freinage des véhicules à moteur à deux ou trois roues (9),
-
la directive 93/30/CEE du Conseil du 14 juin 1993 relative à l'avertisseur acoustique des véhicules à moteur à deux ou trois roues (10),
-
la directive 93/33/CEE du Conseil du 14 juin 1993 relative au dispositif de protection contre un emploi non autorisé des véhicules à moteur à deux ou trois roues (11),
-
la directive 93/93/CEE du Conseil du 29 octobre 1993 relative aux masses et dimensions des véhicules à moteur à deux ou trois roues (12),
-
la directive 95/1/CE,
-
la directive 97/24/CE du Parlement européen et du Conseil du 17 juin 1997 relative à certains éléments ou caractéristiques des véhicules à moteur à deux ou trois roues (13),
-
la directive 2000/7/CE du Parlement européen et du Conseil du 20 mars 2000 relative à l'indicateur de vitesse des véhicules à moteur à deux ou trois roues (14),
-
la directive 2002/51/CE du Parlement européen et du Conseil du 19 juillet 2002 relative à la réduction du niveau des émissions de polluants provenant de véhicules à moteur à deux ou trois roues (15),
-
la directive 2009/62/CE du Parlement européen et du Conseil du 13 juillet 2009 relative à l'emplacement pour le montage de la plaque d'immatriculation arrière des véhicules à moteur à deux ou trois roues (16),
-
la directive 2009/67/CE du Parlement européen et du Conseil du 13 juillet 2009 relative à l'installation des dispositifs d'éclairage et de signalisation lumineuse sur les véhicules à moteur à deux ou trois roues (17),
-
la directive 2009/78/CE du Parlement européen et du Conseil du 13 juillet 2009 relative à la béquille des véhicules à moteur à deux roues (18),
-
la directive 2009/79/CE du Parlement européen et du Conseil du 13 juillet 2009 relative au dispositif de retenue pour passagers des véhicules à moteur à deux roues (19),
-
la directive 2009/80/CE du Parlement européen et du Conseil du 13 juillet 2009 relative à l'identification des commandes, témoins et indicateurs des véhicules à moteur à deux ou trois roues (20),
-
la directive 2009/139/CE du Parlement européen et du Conseil du 25 novembre 2009 relative aux inscriptions réglementaires des véhicules à moteur à deux ou trois roues (21).
(29)
Étant donné que les objectifs du présent règlement, à savoir l'établissement de règles harmonisées relatives aux exigences administratives et techniques pour la réception par type des véhicules de catégorie L et à la surveillance du marché de ces véhicules, ne peuvent pas être atteints de manière suffisante par les États membres et peuvent donc, en raison de leur dimension et de leurs effets, l'être mieux au niveau de l'Union, celle-ci peut prendre des mesures conformément au principe de subsidiarité consacré à l'article 5 du traité sur l'Union européenne. Conformément au principe de proportionnalité tel qu'énoncé audit article, le présent règlement n'excède pas ce qui est nécessaire pour atteindre ces objectifs,
ONT ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
CHAPITRE I
OBJET, CHAMP D'APPLICATION ET DÉFINITIONS
Article premier
Objet
1. Le présent règlement établit les exigences administratives et techniques à respecter pour la réception par type de tous les véhicules neufs, systèmes, composants et entités techniques visés à l'article 2, paragraphe 1.
Le présent règlement ne s'applique pas à la réception de véhicules particuliers. Toutefois, les États membres qui pratiquent ce type de réception individuelle acceptent toute réception par type de véhicules, de systèmes, de composants et d'entités techniques accordée en vertu du présent règlement et non en vertu des dispositions nationales en la matière.
2. Le présent règlement établit les exigences applicables à la surveillance du marché des véhicules, systèmes, composants et entités techniques qui sont soumis à réception conformément au présent règlement. Le présent règlement établit également les exigences applicables à la surveillance du marché des pièces et équipements destinés à ces véhicules.
3. Le présent règlement est sans préjudice de l'application de la législation en matière de sécurité routière.
Article 2
Champ d'application
1. Le présent règlement s'applique à tous les véhicules à deux ou trois roues et quadricycles relevant des catégories définies à l'article 4 et à l'annexe I (ci-après dénommés «véhicules de catégorie L»), destinés à circuler sur le réseau routier public, y compris ceux conçus et construits en une ou plusieurs étapes, ainsi qu'aux systèmes, composants et entités techniques, de même qu'aux pièces et équipements, conçus et construits pour être montés sur ces véhicules.
Le présent règlement s'applique également aux motocycles enduros [L3e-AxE (x = 1, 2 ou 3)], aux motocycles trials [L3e-AxT (x = 1, 2 ou 3)] et aux quads tout-terrain lourds (L7e-B) relevant des catégories définies à l'article 4 et à l'annexe I.
2. Le présent règlement ne s'applique pas aux véhicules suivants:
a)
les véhicules ayant une vitesse maximale par construction ne dépassant pas 6 km/h;
b)
les véhicules exclusivement destinés à être utilisés par les handicapés physiques;
c)
les véhicules exclusivement destinés à être conduits par un piéton;
d)
les véhicules exclusivement destinés aux compétitions;
e)
les véhicules conçus et construits pour être utilisés par les forces armées, la protection civile, les services d'incendie, les services responsables du maintien de l'ordre et les services d'urgence médicale;
f)
les véhicules agricoles ou forestiers relevant du règlement (UE) no 167/2013 du Parlement européen et du Conseil du 5 février 2013 relatif à la réception et à la surveillance du marché des véhicules agricoles et forestiers (22), les machines relevant de la directive 97/68/CE du Parlement européen et du Conseil du 16 décembre 1997 sur le rapprochement des législations des États membres relatives aux mesures contre les émissions de gaz et de particules polluants provenant des moteurs à combustion interne destinés aux engins mobiles non routiers (23) et de la directive 2006/42/CE du Parlement européen et du Conseil du 17 mai 2006 relative aux machines (24) ainsi que les véhicules à moteur relevant de la directive 2007/46/CE;
g)
les véhicules conçus essentiellement pour une utilisation hors route et destinés à circuler sur des surfaces sans revêtement;
h)
les cycles à pédalage assisté, équipés d'un moteur auxiliaire électrique d'une puissance nominale continue inférieure ou égale à 250 W, dont l'alimentation est soit interrompue lorsque le cycliste cesse de pédaler, soit réduite progressivement et finalement interrompue avant que la vitesse du véhicule n'atteigne 25 km/h;
i)
les gyropodes;
j)
les véhicules qui ne comportent pas au moins une place assise;
k)
les véhicules équipés de n'importe quel type de place assise destinée au conducteur dont le point R se situe à une hauteur ≤ 540 mm dans le cas des catégories L1e, L3e et L4e, ou à une hauteur ≤ 400 mm dans le cas des catégories L2e, L5e, L6e et L7e.
Article 3
Définitions
Aux fins du présent règlement et des actes énumérés à l'annexe II, sauf dispositions contraires y figurant, on entend par:
1) «réception par type»: la procédure par laquelle une autorité compétente en matière de réception certifie qu'un type de véhicule, de système, de composant ou d'entité technique satisfait aux dispositions administratives et aux exigences techniques applicables;
2) «fiche de réception par type»: le document par lequel l'autorité compétente en matière de réception certifie officiellement qu'un type de véhicule, de système, de composant ou d'entité technique est réceptionné;
3) «réception par type de l'ensemble du véhicule»: la procédure par laquelle une autorité compétente en matière de réception certifie qu'un type de véhicule incomplet, complet ou complété satisfait aux dispositions administratives et aux exigences techniques applicables;
4) «réception UE par type»: la procédure par laquelle une autorité compétente en matière de réception certifie qu'un type de véhicule, de système, de composant ou d'entité technique satisfait aux dispositions administratives et aux exigences techniques applicables du présent règlement;
5) «fiche de réception UE par type»: la fiche établie d'après le modèle prévu par l'acte d'exécution adopté en application du présent règlement ou la fiche de communication établie dans les règlements de la CEE-ONU applicables visés dans le présent règlement ou les actes délégués adoptés en application du présent règlement;
6) «réception par type de système»: la procédure par laquelle une autorité compétente en matière de réception certifie qu'un système monté sur un véhicule d'un type particulier satisfait aux dispositions administratives et aux exigences techniques applicables;
7) «réception par type d'entité technique»: la procédure par laquelle une autorité compétente en matière de réception certifie qu'une entité technique satisfait aux dispositions administratives et aux exigences techniques applicables pour un ou plusieurs types particuliers de véhicules;
8) «réception par type de composant»: la procédure par laquelle une autorité compétente en matière de réception certifie qu'un composant indépendant d'un véhicule satisfait aux dispositions administratives et aux exigences techniques applicables;
9) «réception nationale par type»: la procédure de réception par type prévue par le droit national d'un État membre, dont la validité est limitée au territoire de cet État membre;
10) «certificat de conformité»: le document délivré par le constructeur afin de certifier que le véhicule produit est conforme au type de véhicule réceptionné;
11) «véhicule de base»: tout véhicule utilisé au cours de l'étape initiale d'un processus de réception par type multiétape;
12) «véhicule incomplet»: tout véhicule dont l'achèvement requiert encore au moins une étape pour que ledit véhicule satisfasse aux exigences techniques applicables du présent règlement;
13) «véhicule complété»: tout véhicule constituant l'aboutissement de la procédure de réception par type multiétape et qui satisfait aux exigences techniques applicables du présent règlement;
14) «véhicule complet»: tout véhicule qui ne doit pas être complété pour satisfaire aux exigences techniques applicables du présent règlement;
15) «système»: un assemblage de dispositifs destiné à remplir une ou plusieurs fonctions spécifiques dans un véhicule et devant satisfaire aux exigences du présent règlement ou de tout acte délégué ou d'exécution adoptés en application du présent règlement;
16) «composant»: un dispositif soumis aux exigences du présent règlement ou de tout acte délégué ou d'exécution adoptés en application du présent règlement, qui est destiné à faire partie d'un véhicule et qui peut être réceptionné par type indépendamment d'un véhicule conformément au présent règlement et aux actes délégués ou d'exécution adoptés en application du présent règlement, lorsque ces actes le prévoient expressément;
17) «entité technique»: un dispositif soumis aux exigences du présent règlement ou de tout acte délégué ou d'exécution adoptés en application du présent règlement, qui est destiné à faire partie d'un véhicule, qui peut être réceptionné par type séparément mais seulement en liaison avec un ou plusieurs types de véhicule déterminés, lorsque ces actes le prévoient expressément;
18) «pièces»: les éléments qui sont utilisés pour l'assemblage d'un véhicule ainsi que les pièces de rechange;
19) «équipement»: tout élément autre que des pièces qui peut être ajouté ou monté sur un véhicule;
20) «pièces ou équipements d'origine»: les pièces ou équipements qui sont fabriqués conformément aux spécifications et aux normes de production prévues par le constructeur du véhicule pour la production des pièces ou des équipements en vue de l'assemblage du véhicule en question; ceci comprend les pièces ou équipements qui sont fabriqués sur la même chaîne de production que ces dernières pièces ou ces derniers équipements; il est présumé, jusqu'à preuve du contraire, que les pièces ou équipements sont d'origine si le fabricant certifie que les pièces ou équipements satisfont à la qualité des composants utilisés pour l'assemblage du véhicule en question et ont été fabriqués conformément aux spécifications et aux normes de production prévues par le constructeur du véhicule;
21) «pièces de rechange»: les éléments qui sont destinés à être montés dans ou sur un véhicule pour remplacer des pièces d'origine de ce véhicule, y compris des éléments tels que les lubrifiants qui sont nécessaires à l'utilisation d'un véhicule, à l'exception du carburant;
22) «sécurité fonctionnelle»: l'absence de risque inacceptable de blessure physique ou de dommage à la santé des personnes ou aux biens découlant de dangers causés par un dysfonctionnement de systèmes, de composants ou d'entités techniques mécaniques, hydrauliques, pneumatiques, électriques ou électroniques;
23) «système de freinage avancé»: un système d'antiblocage des roues, un système de freinage combiné ou les deux;
24) «système d'antiblocage des roues»: un système qui détecte le glissement des roues et module automatiquement la pression commandant la force de freinage au niveau d'une ou de plusieurs roues en vue de limiter le glissement;
25) «système de freinage combiné»:
a)
pour les catégories L1e et L3e: un système de freinage de service dans lequel au moins deux freins agissant sur des roues différentes sont actionnés par la manœuvre d'une seule commande;
b)
pour la catégorie L4e: un système de freinage de service dans lequel les freins agissant sur au moins les roues avant et arrière sont actionnés par la manœuvre d'une seule commande (si la roue arrière et la roue du side-car sont freinées par un même circuit de freinage, celui-ci est considéré comme le circuit de frein arrière);
c)
pour les catégories L2e, L5e, L6e et L7e: un système de freinage de service dans lequel les freins agissant sur toutes les roues sont actionnés par la manœuvre d'une seule commande;
26) «allumage automatique»: un système d'éclairage qui s'allume lorsque le commutateur d'allumage est en position «Marche» («ON») ou que le contact est mis;
27) «dispositif antipollution»: les composants d'un véhicule qui maîtrisent ou limitent les émissions au tuyau arrière d'échappement et/ou les émissions par évaporation;
28) «dispositif antipollution de rechange»: un dispositif antipollution ou un assemblage de dispositifs de ce type destiné à remplacer un dispositif antipollution d'origine et qui peut être réceptionné en tant qu'entité technique;
29) «place assise»:
a)
une selle destinée à accueillir le conducteur ou un passager et utilisée en position assise à califourchon; ou
b)
tout siège destiné à accueillir au moins une personne de la taille d'un mannequin anthropomorphe d'homme adulte du 50e centile dans le cas du conducteur;
30) «moteur à allumage par compression» ou «moteur CI»: un moteur à combustion opérant selon les principes du cycle «Diesel»;
31) «moteur à allumage commandé» ou «moteur PI»: un moteur à combustion opérant selon les principes du cycle «Otto»;
32) «véhicule hybride»: un véhicule motorisé équipé d'au moins deux convertisseurs d'énergie différents et de deux systèmes différents de stockage d'énergie (embarqués) pour assurer sa propulsion;
33) «véhicule électrique hybride»: un véhicule dont la propulsion mécanique est assurée par l'énergie provenant des deux sources embarquées d'énergie/d'alimentation électrique ci-après:
a)
un combustible consommable;
b)
une batterie, un condensateur, un volant/générateur ou tout autre dispositif de stockage d'énergie ou d'alimentation électrique;
cette définition comprend aussi les véhicules qui tirent leur énergie d'un combustible consommable uniquement dans le but de recharger un dispositif de stockage d'énergie/d'alimentation électrique;
34) «mode de propulsion»: un moteur à combustion, un moteur électrique, une application hybride ou une combinaison de ces types de moteur ou de tout autre type de moteur;
35) «puissance nominale continue maximale»: la puissance maximale à l'arbre de sortie d'un moteur électrique sur une durée de trente minutes, tel qu'établi par le règlement no 85 de la CEE-ONU;
36) «puissance nette maximale»: la puissance maximale d'un moteur à combustion qui est recueillie au banc d'essai, en bout de vilebrequin ou de l'organe équivalent;
37) «dispositif d'invalidation»: tout élément de conception qui détecte la température, la vitesse du véhicule, le régime et/ou la charge du moteur, le rapport de transmission, une dépression à l'admission ou tout autre paramètre aux fins d'activer, de moduler, de retarder ou de désactiver le fonctionnement de toute partie du système de contrôle des émissions ou de post-traitement des gaz d'échappement et qui réduit l'efficacité du système de contrôle des émissions dans des conditions dont on peut raisonnablement attendre qu'elles se produisent dans des circonstances normales de fonctionnement et d'utilisation du véhicule;
38) «durabilité»: la faculté de durer, pour des composants ou des systèmes, de telle sorte que la performance environnementale prévue à l'article 23 et à l'annexe V continue d'être respectée après le kilométrage précisé à l'annexe VII et que la sécurité fonctionnelle du véhicule soit garantie, pour autant que ledit véhicule soit utilisé dans des conditions normales ou conformément à sa destination et qu'il soit entretenu conformément aux recommandations du constructeur;
39) «cylindrée»:
a)
pour les moteurs à piston alternatif, le volume nominal des cylindres;
b)
pour les moteurs à piston rotatif (type Wankel), le volume nominal double des cylindres;
40) «émissions par évaporation»: les vapeurs d'hydrocarbures provenant du système de stockage de carburant et du circuit de carburant d'un véhicule à moteur, autres que les émissions d'échappement;
41) «essai SHED»: un essai de véhicule en enceinte fermée à des fins de mesure des émissions par évaporation, durant lequel un essai spécifique des émissions par évaporation est effectué;
42) «système à carburant gazeux»: un système constitué de composants pour le stockage de carburant gazeux, l'alimentation en carburant, le dosage et le contrôle, qui est monté sur un moteur pour permettre à celui-ci de fonctionner au GPL, au GNC ou à l'hydrogène en tant qu'application monocarburant, bicarburant ou multicarburant;
43) «polluant gazeux»: le monoxyde de carbone (CO), les oxydes d'azote (NOx), exprimés en équivalence de dioxyde d'azote (NO2), et les hydrocarbures (HC) présents dans les gaz d'échappement;
44) «émissions d'échappement»: les émissions de polluants gazeux et de particules au tuyau arrière d'échappement du véhicule;
45) «particules»: les composants des gaz d'échappement recueillis à une température maximale de 325 K (52 °C), dans les gaz d'échappement dilués, au moyen des filtres décrits dans la procédure d'essai visant à vérifier les émissions d'échappement moyennes;
46) «cycle mondial harmonisé d'essai pour les motocycles» ou «WMTC»: le cycle mondial harmonisé d'essai en laboratoire sur les émissions WMTC, tel que défini par le règlement technique mondial no 2 de la CEE-ONU;
47) «constructeur»: toute personne physique ou morale responsable, devant l'autorité compétente en matière de réception, de tous les aspects du processus de réception par type ou d'autorisation ainsi que de la conformité de la production et qui est également chargée des questions de surveillance du marché en ce qui concerne les véhicules, systèmes, composants ou entités techniques produits, que cette personne physique ou morale soit ou non directement associée à toutes les étapes de la conception et de la construction du véhicule, du système, du composant ou de l'entité technique faisant l'objet de la réception;
48) «mandataire du constructeur»: toute personne physique ou morale établie dans l'Union, dûment mandatée par le constructeur pour le représenter auprès de l'autorité compétente en matière de réception ou de l'autorité chargée de la surveillance du marché et agir en son nom dans le domaine du présent règlement;
49) «importateur»: toute personne physique ou morale établie dans l'Union qui met sur le marché un véhicule, un système, un composant, une entité technique, une pièce ou un équipement provenant d'un pays tiers;
50) «distributeur»: toute personne physique ou morale faisant partie de la chaîne d'approvisionnement, autre que le constructeur ou l'importateur, qui met à disposition sur le marché un véhicule, un système, un composant, une entité technique, une pièce ou un équipement;
51) «opérateur économique»: le constructeur, le mandataire du constructeur, l'importateur ou le distributeur;
52) «immatriculation»: l'autorisation administrative pour la mise en service sur route d'un véhicule, impliquant l'identification de celui-ci et l'attribution d'un numéro de série, appelé «numéro d'immatriculation», à titre permanent, temporaire ou pour une courte durée;
53) «mise en service»: la première utilisation dans l'Union, conformément à sa destination, d'un véhicule, d'un système, d'un composant, d'une entité technique, d'une pièce ou d'un équipement;
54) «mise sur le marché»: la première mise à disposition d'un véhicule, d'un système, d'un composant, d'une entité technique, d'une pièce ou d'un équipement dans l'Union;
55) «mise à disposition sur le marché»: toute fourniture d'un véhicule, d'un système, d'un composant, d'une entité technique, d'une pièce ou d'un équipement en vue de sa distribution ou de son utilisation sur le marché dans le cadre d'une activité commerciale, à titre onéreux ou gratuit;
56) «autorité compétente en matière de réception»: l'autorité d'un État membre établie ou désignée par l'État membre et notifiée à la Commission par celui-ci, qui est compétente pour tous les aspects de la réception d'un type de véhicule, de système, de composant ou d'entité technique, pour le processus d'autorisation, pour la délivrance et, le cas échéant, le retrait ou le refus des fiches de réception, pour la liaison avec les autorités compétentes en matière de réception des autres États membres, pour la désignation des services techniques et pour veiller à ce que le constructeur s'acquitte de ses obligations en matière de conformité de la production;
57) «autorité chargée de la surveillance du marché»: une autorité d'un État membre compétente pour la réalisation de la surveillance du marché sur son territoire;
58) «surveillance du marché»: les opérations effectuées et les mesures prises par les autorités nationales pour garantir que les véhicules, les systèmes, les composants ou les entités techniques mis à disposition sur le marché sont conformes aux exigences établies dans la législation d'harmonisation pertinente de l'Union et ne portent pas atteinte à la santé, à la sécurité ou à tout autre aspect lié à la protection de l'intérêt public;
59) «autorité nationale»: une autorité compétente en matière de réception ou toute autre autorité qui intervient dans la surveillance du marché, le contrôle aux frontières ou l'immatriculation dans un État membre, et est responsable de ces tâches, pour les véhicules, systèmes, composants, entités techniques, pièces ou équipements;
60) «service technique»: une organisation ou un organisme désigné(e) par l'autorité compétente en matière de réception d'un État membre comme laboratoire d'essai pour procéder à des essais, ou en tant qu'organisme d'évaluation de la conformité pour effectuer l'évaluation initiale et d'autres essais ou inspections au nom de l'autorité compétente en matière de réception, ces fonctions pouvant être assurées par l'autorité compétente en matière de réception elle-même;
61) «essai en interne»: la réalisation d'essais dans les locaux du constructeur, l'enregistrement des résultats d'essais et la remise d'un rapport comprenant des conclusions à l'autorité compétente en matière de réception par le constructeur, lorsque celui-ci a été désigné en tant que service technique pour évaluer la conformité à certaines exigences;
62) «méthode d'essai virtuelle»: des simulations informatiques, y compris des calculs, visant à démontrer qu'un véhicule, un système, un composant ou une entité technique répond aux exigences techniques d'un acte délégué adopté en application de l'article 32, paragraphe 6, sans qu'il soit nécessaire d'avoir recours à un véhicule, un système, un composant ou une entité technique physique;
63) «système de diagnostic embarqué» ou «système OBD»: un système qui a la capacité d'identifier l'origine probable du dysfonctionnement au moyen de codes de défaut stockés dans une mémoire d'ordinateur;
64) «information sur la réparation et l'entretien des véhicules»: toute information nécessaire pour le diagnostic, l'entretien, l'inspection, la surveillance périodique, la réparation, la reprogrammation ou la réinitialisation d'un véhicule et que les constructeurs fournissent à leurs concessionnaires et réparateurs officiels, y compris toutes les modifications ultérieures et les suppléments à cette information; de telles informations comprennent tout renseignement requis pour le montage de pièces et d'équipements sur les véhicules;
65) «opérateur indépendant»: des entreprises autres que les concessionnaires et ateliers de réparation officiels qui sont directement ou indirectement engagés dans la réparation et l'entretien de véhicules, en particulier des réparateurs, des fabricants ou distributeurs d'équipements, d'outils ou de pièces détachées de réparation, des éditeurs d'information technique, des clubs automobiles, des opérateurs de services de dépannage, des opérateurs proposant des services d'inspection et d'essai, des opérateurs proposant une formation pour les installateurs, les fabricants et les réparateurs des équipements des véhicules à carburant alternatif;
66) «réparateur agréé»: un prestataire de services de réparation et d'entretien de véhicules qui agit au sein d'un système de distribution créé par un fournisseur de véhicules;
67) «véhicule de fin de série»: tout véhicule faisant partie d'un stock qui ne peut être mis à disposition sur le marché ou qui ne peut plus être mis à disposition sur le marché, immatriculé ou mis en service en raison de l'entrée en vigueur de nouvelles exigences techniques par rapport auxquelles il n'a pas été réceptionné;
68) «deux-roues motorisé» ou «PTW»: un véhicule motorisé à deux roues, y compris les vélos à moteur, les cyclomoteurs et les motocycles à deux roues;
69) «tricycle motorisé»: un véhicule motorisé à trois roues qui remplit les critères pour être classé comme un véhicule de catégorie L5e;
70) «quadricycle»: un véhicule à quatre roues qui remplit les critères pour être classé comme un véhicule de catégorie L6e ou L7e;
71) «gyropode»: un concept de véhicule reposant sur un équilibre instable inhérent à l'engin, qui se stabilise grâce à un système auxiliaire de contrôle, et qui englobe des véhicules motorisés à une roue ou des véhicules motorisés à deux roues bitrace;
72) «roues jumelées»: deux roues montées sur un même essieu, qui sont considérées comme une seule et même roue et dont la distance entre les centres de leurs surfaces de contact avec le sol est égale ou inférieure à 460 mm;
73) «type de véhicule»: un groupe de véhicules, y compris les variantes et versions d'une même catégorie, identiques au moins par les aspects essentiels suivants:
a)
la catégorie et sous-catégorie;
b)
le constructeur;
c)
le châssis, le cadre, le sous-cadre, le plancher ou la structure, auxquels sont fixés les principaux composants;
d)
la désignation du type donnée par le constructeur;
74) «variante»: un véhicule du même type, lorsque:
a)
la forme de la carrosserie présente les mêmes caractéristiques de base;
b)
le mode de propulsion et la configuration de propulsion sont identiques;
c)
si un moteur à combustion fait partie du mode de propulsion, le cycle de fonctionnement du moteur est identique;
d)
le nombre et la disposition des cylindres sont identiques;
e)
le type de boîte de vitesses est identique;
f)
la différence entre la valeur la plus basse et la valeur la plus élevée de la masse en ordre de marche ne dépasse pas 20 % de la valeur la plus basse;
g)
la différence entre la valeur la plus basse et la valeur la plus élevée de la masse maximale admissible ne dépasse pas 20 % de la valeur la plus basse;
h)
la différence entre la valeur la plus basse et la valeur la plus élevée de la cylindrée du moteur (dans le cas d'un moteur à combustion) ne dépasse pas 30 % de la valeur la plus basse; et
i)
la différence entre la valeur la plus basse et la valeur la plus élevée de la puissance de sortie du moteur ne dépasse pas 30 % de la valeur la plus basse;
75) «version d'une variante»: un véhicule qui consiste en une combinaison d'éléments figurant dans le dossier de réception visé à l'article 29, paragraphe 10;
76) «moteur à combustion externe»: un moteur thermique dont les chambres de combustion et d'expansion sont physiquement séparées et où un fluide de travail interne est chauffé par combustion dans une source externe; la chaleur issue de la combustion externe provoque la dilatation du fluide de travail interne qui, en se dilatant et en agissant sur le mécanisme du moteur, engendre le mouvement et le travail utilisable;
77) «groupe motopropulseur»: les composants et systèmes d'un véhicule qui génèrent la puissance et la transmettent à la surface de la route, y compris le (les) moteurs, les systèmes de gestion du (des) moteur(s) ou tout autre module de contrôle, les dispositifs antipollution et de protection de l'environnement, y compris des systèmes de réduction des émissions polluantes et des émissions sonores, la transmission et son contrôle, qu'il s'agisse d'une transmission par arbre, par courroie ou par chaîne, les différentiels, la transmission finale et le pneu de la roue motrice (rayon);
78) «véhicule monocarburant»: un véhicule conçu pour fonctionner principalement sur un type de carburant;
79) «véhicule à mono-carburation»: un véhicule monocarburant qui fonctionne principalement au GPL, GN/biométhane ou à l'hydrogène mais qui peut aussi être doté d'un circuit d'essence utilisé uniquement en cas d'urgence ou pour le démarrage, et dont le réservoir à essence a une contenance maximale de 5 litres;
80) «E5»: un carburant composé d'un mélange de 5 % d'éthanol et de 95 % d'essence;
81) «GPL»: un gaz de pétrole liquéfié qui se compose de propane et de butane, liquéfiés par stockage sous pression;
82) «GN»: un gaz naturel composé d'un taux très élevé de méthane;
83) «biométhane»: un gaz naturel renouvelable provenant de sources organiques, issu de l'épuration du «biogaz» par le procédé dit «du biogaz au biométhane» qui élimine les impuretés présentes dans le biogaz, telles que le dioxyde de carbone, les solixanes et le sulfure d'hydrogène (H2S);
84) «véhicule bicarburant»: un véhicule doté de deux systèmes distincts de stockage du carburant qui peut fonctionner en partie avec deux carburants différents et qui est conçu pour ne fonctionner qu'avec un carburant à la fois;
85) «véhicule à bicarburation»: un véhicule bicarburant qui peut fonctionner à l'essence mais aussi au GPL, au GN/biométhane ou à l'hydrogène;
86) «véhicule à carburant modulable»: un véhicule doté d'un système de stockage de carburant qui peut fonctionner à différents mélanges de deux ou de plusieurs carburants;
87) «E85»: un carburant composé d'un mélange de 85 % d'éthanol et de 15 % d'essence;
88) «véhicule à carburant modulable à l'éthanol»: un véhicule à carburant modulable qui peut fonctionner à l'essence ou à un mélange d'essence et d'éthanol jusqu'à une teneur de 85 % d'éthanol;
89) «H2GN»: un carburant composé d'un mélange d'hydrogène et de gaz naturel;
90) «véhicule à carburant modulable au H2GN»: un véhicule à carburant modulable qui peut fonctionner à différents mélanges d'hydrogène et de GN/biométhane;
91) «véhicule à carburant modulable au biodiesel»: un véhicule à carburant modulable qui peut fonctionner au gazole minéral ou à un mélange de gazole minéral et de biodiesel;
92) «B5»: un carburant composé d'un mélange contenant jusqu'à 5 % de biodiesel et 95 % de gazole minéral;
93) «biodiesel»: carburant diesel obtenu à partir d'huile végétale ou animale constituée d'esters méthyliques à longue chaîne, issu d'un procédé de fabrication durable;
94) «véhicule électrique pur»: un véhicule dont la propulsion est assurée par:
a)
un système consistant en un ou plusieurs dispositifs de stockage de l'énergie électrique, un ou plusieurs dispositifs de conditionnement de l'énergie électrique et une ou plusieurs machines électriques conçues pour transformer l'énergie électrique stockée en énergie mécanique qui est transmise aux roues pour faire avancer le véhicule;
b)
une propulsion auxiliaire électrique montée sur un véhicule à pédalage;
95) «véhicule à pile à combustible à l'hydrogène»: un véhicule propulsé par une pile à combustible qui convertit l'énergie chimique de l'hydrogène en énergie électrique afin d'assurer la propulsion du véhicule;
96) «point R» ou «point de référence de place assise»: un point défini sur les plans du constructeur pour chaque place assise et repéré par rapport au système de référence à trois dimensions.
Les références faites, dans le présent règlement, aux exigences, procédures ou arrangements prévus dans le présent règlement sont à lire comme des références aux exigences, procédures ou arrangements prévus dans le présent règlement et dans les actes délégués et d'exécution adoptés en application du présent règlement.
Article 4
Catégories de véhicules
1. Les véhicules de catégorie L comprennent les véhicules motorisés à deux, trois ou quatre roues relevant des catégories définies dans le présent article et à l'annexe I, y compris les vélos à moteur, les cyclomoteurs à deux ou trois roues, les motocycles à deux ou trois roues, les motocycles avec side-car, les quads routiers légers et lourds et les quadrimobiles légers et lourds.
2. Aux fins du présent règlement, les catégories et sous-catégories suivantes de véhicules s'appliquent, conformément à l'annexe I:
a)
les véhicules de catégorie L1e (deux-roues motorisés légers), qui comprennent:
i)
les véhicules de sous-catégorie L1e-A (vélos à moteur);
ii)
les véhicules de sous-catégorie L1e-B (cyclomoteurs à deux roues);
b)
les véhicules de catégorie L2e (cyclomoteurs à trois roues), qui comprennent:
i)
les véhicules de sous-catégorie L2e-P (cyclomoteurs à trois roues conçus pour le transport de voyageurs);
ii)
les véhicules de sous-catégorie L2e-U (cyclomoteurs à trois roues conçus à des fins utilitaires);
c)
les véhicules de catégorie L3e (motocycles à deux roues), qui se classent en différentes sous-catégories selon:
i)
les performances du motocycle (25), comme suit:
-
véhicule L3e-A1 (motocycle à performances réduites),
-
véhicule L3e-A2 (motocycle à performances moyennes),
-
véhicule L3e-A3 (motocycle à performances élevées);
ii)
l'usage spécial:
-
motocycle enduro L3e-A1E, L3e-A2E ou L3e-A3E,
-
motocycle trial L3e-A1T, L3e-A2T ou L3e-A3T;
d)
les véhicules de catégorie L4e (motocycles à deux roues avec side-car);
e)
les véhicules de catégorie L5e (tricycles motorisés), qui comprennent:
i)
les véhicules de sous-catégorie L5e-A (tricycles): véhicules principalement conçus pour le transport de passagers;
ii)
les véhicules de sous-catégorie L5e-B (tricycles utilitaires): tricycles utilitaires exclusivement conçus pour le transport de marchandises;
f)
les véhicules de sous-catégorie L6e (quadricycles légers), qui comprennent:
i)
les véhicules de sous-catégorie L6e-A (quads routiers légers);
ii)
les véhicules de sous-catégorie L6e-B (quadrimobiles légers), qui comprennent:
-
les véhicules L6e-BU (quadrimobiles légers à fins utilitaires): véhicules utilitaires exclusivement conçus pour le transport de marchandises,
-
les véhicules L6e-BP (quadrimobiles légers pour le transport de passagers): véhicules principalement conçus pour le transport de passagers;
g)
les véhicules de catégorie L7e (quadricycles lourds), qui comprennent:
i)
les véhicules de sous-catégorie L7e-A (quads routiers lourds), qui comprennent:
-
les véhicules L7e-A1: quads routiers A1,
-
les véhicules L7e-A2: quads routiers A2;
ii)
les véhicules de sous-catégorie L7e-B (quads tout-terrain lourds), qui comprennent:
-
les véhicules L7e-B1: quads tout-terrain,
-
les véhicules L7e-B2: buggys côte-à-côte;
iii)
les véhicules de catégorie L7e-C (quadrimobiles lourds), qui comprennent:
-
les véhicules L7e-CU (quadrimobiles lourds à fins utilitaires): véhicules utilitaires exclusivement conçus pour le transport de marchandises,
-
les véhicules L7e-CP (quadrimobiles lourds pour le transport de passagers): véhicules principalement conçus pour le transport de passagers.
3. Les véhicules de catégorie L énumérés au paragraphe 2 sont également classés selon leur mode de propulsion:
a)
propulsion par un moteur à combustion interne:
-
allumage par compression (CI),
-
allumage commandé (PI);
b)
propulsion par un moteur à combustion externe, une turbine ou un moteur à piston rotatif: aux fins du respect des exigences en matière de protection de l'environnement et de sécurité fonctionnelle, tout véhicule ayant un tel mode de propulsion est assimilé à un véhicule propulsé par un moteur à combustion interne de type PI;
c)
propulsion par un moteur fonctionnant à l'air précomprimé, dont les émissions de polluants et/ou de gaz inertes ne sont pas supérieures aux niveaux présents dans l'air ambiant: en ce qui concerne les exigences de sécurité fonctionnelle ainsi que le réservoir et le circuit de carburant, tout véhicule ayant un tel mode de propulsion est assimilé à un véhicule à carburant gazeux;
d)
propulsion par un moteur électrique;
e)
véhicules hybrides présentant une combinaison des configurations de propulsion visées aux points a), b), c) et d) du présent paragraphe ou une combinaison multiple de ces configurations de propulsion, y compris de différents moteurs électriques et/ou à combustion.
4. Aux fins du classement des véhicules de catégorie L dans les catégories visées au paragraphe 2, tout véhicule qui ne relève pas d'une certaine catégorie parce qu'il présente des valeurs supérieures pour au moins un des critères fixés pour celle-ci relève de la catégorie suivante dont il remplit les critères. Ce principe s'applique aux groupes suivants de catégories et de sous-catégories:
a)
la catégorie L1e et ses sous-catégories L1e-A et L1e-B, ainsi que la catégorie L3e et ses sous-catégories L3e-A1, L3e-A2 et L3e-A3;
b)
la catégorie L2e, ainsi que la catégorie L5e et ses sous-catégories L5e-A et L5e-B;
c)
la catégorie L6e et ses sous-catégories L6e-A et L6e-B, ainsi que la catégorie L7e et ses sous-catégories L7e-A, L7e-B et L7e-C;
d)
toute autre suite logique de catégories et/ou de sous-catégories proposée par le constructeur et approuvée par l'autorité compétente en matière de réception.
5. Nonobstant les critères de (sous-)classification établis aux paragraphes 1 à 4 du présent article et à l'annexe I, d'autres sous-catégories s'appliquent comme prévu à l'annexe V en vue d'harmoniser les procédures d'essais environnementaux au niveau international en renvoyant aux règlements de la CEE-ONU et aux règlements techniques mondiaux de la CEE-ONU.
Article 5
Détermination de la masse en ordre de marche
1. La masse en ordre de marche d'un véhicule de catégorie L est déterminée par la mesure de la masse du véhicule à vide prêt pour un usage normal et elle inclut la masse:
a)
des liquides;
b)
des équipements standards conformément aux spécifications du constructeurs;
c)
du «carburant» présent dans les réservoirs qui sont remplis à au moins 90 % de leur capacité.
Aux fins du présent point:
i)
si la propulsion du véhicule est assurée par un «carburant liquide», ce dernier est considéré comme un «carburant»;
ii)
si la propulsion du véhicule est assurée par un liquide constitué d'un «mélange carburant/huile»:
-
lorsque le carburant assurant la propulsion du véhicule et l'huile de graissage sont prémélangés, ce «prémélange» est considéré comme un «carburant»,
-
lorsque le carburant assurant la propulsion du véhicule et l'huile de graissage sont stockés séparément, seul le «carburant» assurant la propulsion du véhicule est considéré comme un «carburant»; ou
iii)
si la propulsion d'un véhicule est assurée par un carburant gazeux, par un carburant gazeux liquéfié ou par air comprimé, la masse du «carburant» présent dans les réservoirs de carburant gazeux est fixée à 0 kg;
d)
de la carrosserie, de la cabine et des portes; et
e)
des vitrages, de l'attelage, des roues de secours et de l'outillage.
2. La masse en ordre de marche d'un véhicule de catégorie L exclut la masse:
a)
du conducteur (75 kg) et du passager (65 kg);
b)
des machines ou des équipements installés sur la surface du plateau de chargement;
c)
dans le cas d'un véhicule hybride ou électrique pur, des batteries de propulsion;
d)
dans le cas d'un véhicule monocarburant, bicarburant ou multicarburant, du système à carburant gazeux ainsi que des réservoirs de carburant gazeux; et
e)
dans le cas d'un véhicule à air précomprimé, des réservoirs prévus pour le stockage de l'air comprimé.
CHAPITRE II
OBLIGATIONS GÉNÉRALES
Article 6
Obligations des États membres
1. Les États membres mettent en place ou désignent les autorités compétentes en matière de réception qu'ils chargent des questions relatives à la réception, ainsi que les autorités chargées de la surveillance du marché auxquelles ils confient les questions liées à la surveillance du marché conformément au présent règlement. Les États membres notifient la mise en place ou la désignation de ces autorités à la Commission.
La notification des autorités compétentes en matière de réception et des autorités chargées de la surveillance du marché comprend leur nom, leur adresse, y compris l'adresse électronique, ainsi que leur domaine de compétence. La Commission publie sur son site internet la liste et les coordonnées des autorités compétentes en matière de réception.
2. Les États membres n'autorisent la mise sur le marché, l'immatriculation ou la mise en service que pour des véhicules, des composants et des entités techniques conformes aux exigences du présent règlement.
3. Les États membres ne peuvent interdire, restreindre ou empêcher la mise sur le marché, l'immatriculation ou la mise en service de véhicules, de systèmes, de composants ou d'entités techniques pour des motifs liés à des aspects de leur construction et de leur fonctionnement couverts par le présent règlement, s'ils répondent aux exigences de celui-ci.
4. Les États membres organisent et réalisent une surveillance du marché et des contrôles pour les véhicules, systèmes, composants et entités techniques qui entrent sur le marché, conformément au chapitre III du règlement (CE) no 765/2008.
Article 7
Obligations des autorités compétentes en matière de réception
1. Les autorités compétentes en matière de réception veillent à ce que les constructeurs demandant une réception par type satisfassent aux obligations qui leur incombent en vertu du présent règlement.
2. Les autorités compétentes en matière de réception ne réceptionnent que les véhicules, les systèmes, les composants et les entités techniques conformes aux exigences du présent règlement.
Article 8
Mesures de surveillance du marché
1. Pour les véhicules, les systèmes, les composants et les entités techniques réceptionnés par type, les autorités chargées de la surveillance du marché effectuent, à une échelle adéquate, des contrôles documentaires appropriés, en tenant compte des principes établis de l'évaluation des risques, des réclamations et d'autres informations.
Les autorités chargées de la surveillance du marché peuvent exiger des opérateurs économiques qu'ils mettent à leur disposition la documentation et les informations qu'elles jugent nécessaires pour mener leurs activités.
Les autorités chargées de la surveillance du marché tiennent dûment compte des certificats de conformité, lorsque les opérateurs économiques leur en présentent.
2. Pour les pièces et les équipements autres que ceux visés au paragraphe 1 du présent article, l'article 19, paragraphe 1, du règlement (CE) no 765/2008 s'applique dans son intégralité.
Article 9
Obligations des constructeurs
1. Lorsqu'ils mettent sur le marché ou mettent en service leurs véhicules, systèmes, composants ou entités techniques, les constructeurs veillent à ce que ceux-ci aient été fabriqués et réceptionnés conformément aux exigences énoncées dans le présent règlement ainsi que dans les actes délégués et d'exécution adoptés en application de ce dernier.
2. Dans le cas d'une réception par type multiétape, chaque constructeur est responsable de la réception et de la conformité de la production des systèmes, des composants ou des entités techniques ajoutés lors de l'étape de construction du véhicule dont il est chargé. Tout constructeur qui modifie des composants ou des systèmes déjà réceptionnés lors d'étapes précédentes est responsable de la réception et de la conformité de la production des composants et systèmes modifiés.
3. Les constructeurs qui modifient un véhicule incomplet à tel point qu'il doit être classé dans une autre catégorie de véhicule, de telle sorte que les exigences légales déjà vérifiées à un stade antérieur du processus de réception ont changé, sont également responsables de la conformité avec les exigences applicables à la catégorie de véhicules dans laquelle le véhicule modifié est classé.
4. Aux fins de la réception de véhicules, de systèmes, de composants ou d'entités techniques relevant du présent règlement, tout constructeur établi en dehors de l'Union désigne un mandataire unique établi dans l'Union pour le représenter auprès de l'autorité compétente en matière de réception.
5. Les constructeurs établis en dehors de l'Union désignent, en outre, un mandataire unique établi dans l'Union pour les besoins de la surveillance du marché, qui peut être le mandataire visé au paragraphe 4 ou un mandataire supplémentaire.
6. Les constructeurs sont responsables envers l'autorité compétente en matière de réception, de tous les aspects du processus de réception et de la conformité de la production, qu'ils soient ou non directement associés à toutes les étapes de la construction d'un véhicule, d'un système, d'un composant ou d'une entité technique.
7. Conformément au présent règlement et aux actes délégués et d'exécution adoptés en application de ce dernier, les constructeurs veillent à ce que des procédures soient en place pour que la production en série reste conforme au type réceptionné. Les modifications de la conception de véhicules, de systèmes, de composants ou d'entités techniques ou de leurs caractéristiques ainsi que les modifications des exigences auxquelles les véhicules, systèmes, composants ou entités techniques sont déclarés conformes sont prises en considération conformément au chapitre VI.
8. Outre le marquage réglementaire et les marques de réception par type apposées sur leurs véhicules, composants ou entités techniques conformément à l'article 39, les constructeurs indiquent leur nom, leur raison sociale ou leur marque déposée et l'adresse dans l'Union à laquelle ils peuvent être contactés sur leurs véhicules, composants ou entités techniques mis à disposition sur le marché ou, lorsque ce n'est pas possible, sur l'emballage ou dans un document accompagnant le composant ou l'entité technique.
9. Les constructeurs s'assurent, lorsqu'un véhicule, un système, un composant ou une entité technique est sous leur responsabilité, que les conditions de stockage ou de transport ne compromettent pas sa conformité aux exigences prévues par le présent règlement.
Article 10
Obligations des constructeurs concernant leurs produits qui ne sont pas conformes ou qui présentent un risque grave
1. Les constructeurs qui considèrent ou ont des raisons de croire qu'un véhicule, un système, un composant ou une entité technique qu'ils ont mis sur le marché ou mis en service n'est pas conforme au présent règlement ou aux actes délégués et d'exécution adoptés en application de ce dernier prennent immédiatement les mesures correctives nécessaires pour, selon le cas, mettre en conformité, retirer ou rappeler le véhicule, le système, le composant ou l'entité technique en cause.
Le constructeur informe immédiatement l'autorité compétente qui a accordé la réception, en fournissant des précisions, notamment, sur la non-conformité et toute mesure corrective prise.
2. Si le véhicule, le système, le composant, l'entité technique, la pièce ou l'équipement présente un risque grave, les constructeurs en informent immédiatement les autorités compétentes en matière de réception et les autorités chargées de la surveillance du marché des États membres où le véhicule, le système, le composant, l'entité technique, la pièce ou l'équipement a été mis à disposition sur le marché ou mis en service en fournissant des précisions, notamment, sur la non-conformité et toute mesure corrective prise.
3. Les constructeurs tiennent le dossier de réception visé à l'article 29, paragraphe 10, et les constructeurs de véhicules tiennent en outre un exemplaire des certificats de conformité visés à l'article 38 à la disposition des autorités compétentes en matière de réception pendant une période de dix ans après la mise sur le marché d'un véhicule et pendant une période de cinq ans après la mise sur le marché d'un système, d'un composant ou d'une entité technique.
4. Sur requête motivée d'une autorité nationale, les constructeurs communiquent à cette dernière, par l'intermédiaire de l'autorité compétente en matière de réception, un exemplaire de la fiche de réception UE par type ou l'autorisation visée à l'article 51, paragraphe 1, attestant la conformité du véhicule, du système, du composant ou de l'entité technique dans une langue pouvant aisément être comprise par cette autorité. Les constructeurs coopèrent avec l'autorité nationale à toute mesure prise conformément à l'article 20 du règlement (CE) no 765/2008 en vue d'éliminer les risques liés aux véhicules, systèmes, composants ou entités techniques qu'ils ont mis sur le marché, fait immatriculer ou mis en service.
Article 11
Obligations des mandataires du constructeur en matière de surveillance du marché
Le mandataire du constructeur pour la surveillance du marché exécute les tâches précisées dans le mandat reçu du constructeur. Ce mandat autorise un mandataire, au minimum:
a)
à avoir accès au dossier constructeur visé à l'article 27 et aux certificats de conformité visés à l'article 38 de manière à pouvoir les mettre à la disposition des autorités compétentes en matière de réception pendant une période de dix ans après la mise sur le marché d'un véhicule et pendant une période de cinq ans après la mise sur le marché d'un système, d'un composant ou d'une entité technique;
b)
sur requête motivée d'une autorité compétente en matière de réception, à communiquer à celle-ci toutes les informations et tous les documents nécessaires pour démontrer la conformité de la production d'un véhicule, d'un système, d'un composant ou d'une entité technique;
c)
à coopérer, à leur demande, avec les autorités compétentes en matière de réception ou les autorités chargées de la surveillance du marché, à toute mesure prise en vue d'éliminer le risque grave présenté par des véhicules, systèmes, composants, entités techniques, pièces ou équipements couverts par leur mandat.
Article 12
Obligations des importateurs
1. Les importateurs ne mettent sur le marché que des véhicules, systèmes, composants ou entités techniques conformes qui ont obtenu la réception UE par type ou qui répondent aux exigences de la réception nationale, ou des pièces ou des équipements intégralement soumis aux exigences du règlement (CE) no 765/2008.
2. Avant de mettre sur le marché des véhicules, systèmes, composants ou entités techniques réceptionnés par type, les importateurs s'assurent qu'il existe un dossier de réception conforme à l'article 29, paragraphe 10, et que le système, le composant ou l'entité technique porte la marque de réception par type requise et qu'il est conforme à l'article 9, paragraphe 8. Dans le cas d'un véhicule, l'importateur vérifie que celui-ci est accompagné du certificat de conformité requis.
3. Lorsque les importateurs considèrent ou ont des raisons de croire qu'un véhicule, un système, un composant, une entité technique, une pièce ou un équipement n'est pas conforme aux exigences du présent règlement, et plus particulièrement qu'il (elle) ne correspond pas à la réception par type, ils s'abstiennent de mettre sur le marché, de mettre en service ou de faire immatriculer le véhicule, le système, le composant ou l'entité technique jusqu'à ce que celui-ci/celle-ci ait été mis(e) en conformité. En outre, lorsqu'ils considèrent ou ont des raisons de croire que le véhicule, le système, le composant, l'entité technique, la pièce ou l'équipement présente un risque grave, ils en informent le constructeur et les autorités chargées de la surveillance du marché. S'agissant des véhicules, systèmes, composants et entités techniques réceptionnés par type, ils informent également l'autorité compétente en matière de réception qui a délivré la réception.
4. Les importateurs indiquent leur nom, leur raison sociale ou leur marque déposée et l'adresse à laquelle ils peuvent être contactés sur le véhicule, le système, le composant, l'entité technique, la pièce ou l'équipement ou, lorsque ce n'est pas possible, sur l'emballage ou dans un document accompagnant le système, le composant, l'entité technique, la pièce ou l'équipement.
5. Les importateurs veillent à ce que le véhicule, le système, le composant ou l'entité technique soit accompagné(e) d'instructions et informations, conformément à l'article 55, dans la ou les langues officielles des États membres concernés.
6. Les importateurs s'assurent, lorsqu'un véhicule, un système, un composant ou une entité technique est sous leur responsabilité, que les conditions de stockage ou de transport ne compromettent pas sa conformité aux exigences prévues par le présent règlement.
7. Lorsqu'une telle mesure semble appropriée compte tenu des risques graves présentés par un véhicule, un système, un composant, une entité technique, une pièce ou un équipement, les importateurs mènent, en vue de protéger la santé et la sécurité des consommateurs, une enquête et, s'il y a lieu, tiennent un registre sur les réclamations et les rappels dont font l'objet les véhicules, systèmes, composants, entités techniques, pièces ou équipements, tout en informant les distributeurs de ce suivi.
Article 13
Obligations des importateurs concernant leurs produits qui ne sont pas conformes ou qui présentent un risque grave
1. Les importateurs qui considèrent ou ont des raisons de croire qu'un véhicule, un système, un composant ou une entité technique qu'ils ont mis sur le marché n'est pas conforme au présent règlement prennent immédiatement les mesures correctives nécessaires pour, selon le cas, mettre en conformité, retirer ou rappeler le véhicule, le système, le composant ou l'entité technique en cause.
2. Si un véhicule, un système, un composant, une entité technique, une pièce ou un équipement présente un risque grave, les importateurs informent immédiatement le constructeur, les autorités compétentes en matière de réception et les autorités chargées de la surveillance du marché des États membres où ils l'ont mis sur le marché. Les importateurs les informent également de toute mesure prise et fournissent des précisions, notamment, sur le risque grave et toute mesure corrective prise par le constructeur.
3. Pendant une période de dix ans après la mise sur le marché du véhicule et de cinq ans après la mise sur le marché d'un système, un composant ou une entité technique, les importateurs tiennent un exemplaire du certificat de conformité à la disposition des autorités compétentes en matière de réception et des autorités chargées de la surveillance du marché et veillent à ce que le dossier de réception visé à l'article 29, paragraphe 10, puisse être mis à la disposition de ces autorités à leur demande.
4. Sur requête motivée d'une autorité nationale, les importateurs lui communiquent toutes les informations et tous les documents nécessaires pour démontrer la conformité d'un véhicule, d'un système, d'un composant ou d'une entité technique, dans une langue aisément compréhensible par l'autorité en question. Les importateurs coopèrent avec ladite autorité, à sa demande, à toute mesure prise en vue d'éliminer les risques liés aux véhicules, systèmes, composants, entités techniques, pièces ou équipements qu'ils ont mis sur le marché.
Article 14
Obligations des distributeurs
1. Lorsqu'ils mettent un véhicule, un système, un composant, une entité technique, une pièce ou un équipement à disposition sur le marché, les distributeurs agissent avec la diligence requise en ce qui concerne les exigences du présent règlement.
2. Avant de mettre à disposition sur le marché, de faire immatriculer ou de mettre en service un véhicule, un système, un composant ou une entité technique, les distributeurs vérifient que celui-ci ou celle-ci porte la marque réglementaire ou la marque de réception requise et est accompagné(e) des documents requis ainsi que d'instructions et d'informations de sécurité dans la ou les langues officielles de l'État membre où le véhicule, le système, le composant ou l'entité technique en question doit être mis(e) à disposition sur le marché, et que l'importateur et le constructeur ont respecté les exigences énoncées à l'article 12, paragraphes 2 et 4, et à l'article 39, paragraphes 1 et 2.
3. Les distributeurs s'assurent, lorsqu'un véhicule, un système, un composant ou une entité technique est sous leur responsabilité, que les conditions de stockage ou de transport ne compromettent pas sa conformité aux exigences prévues par le présent règlement.
Article 15
Obligations des distributeurs concernant leurs produits qui ne sont pas conformes ou qui présentent un risque grave
1. Lorsque les distributeurs considèrent ou ont des raisons de croire qu'un véhicule, un système, un composant ou une entité technique n'est pas conforme aux exigences du présent règlement, ils s'abstiennent de mettre à disposition sur le marché, de faire immatriculer ou de mettre en service le véhicule, le système, le composant ou l'entité technique en question jusqu'à ce que celui-ci ou celle-ci ait été mis(e) en conformité.
2. Les distributeurs qui considèrent ou ont des raisons de croire qu'un véhicule, un système, un composant ou une entité technique qu'ils ont mis à disposition sur le marché, fait immatriculer ou fait mettre en service n'est pas conforme au présent règlement informent le constructeur ou le mandataire du constructeur afin d'assurer que les mesures correctives nécessaires sont prises pour, selon le cas, mettre en conformité ou rappeler le véhicule, le système, le composant ou l'entité technique en cause, conformément à l'article 10, paragraphe 1, ou à l'article 13, paragraphe 1.
3. Si le véhicule, le système, le composant, l'entité technique, la pièce ou l'équipement présente un risque grave, les distributeurs informent immédiatement le constructeur, l'importateur, les autorités compétentes en matière de réception et les autorités chargées de la surveillance du marché des États membres où ils l'ont mis à disposition sur le marché. Les distributeurs les informent également de toute mesure prise et fournissent des précisions, notamment, sur le risque grave et sur toute mesure corrective prise par le constructeur.
4. Sur requête motivée d'une autorité nationale, les distributeurs s'assurent que le constructeur communique à l'autorité nationale les informations précisées à l'article 10, paragraphe 4, ou que l'importateur communique à l'autorité nationale les informations précisées à l'article 13, paragraphe 3. Ils coopèrent avec ladite autorité, à sa demande, à toute mesure prise conformément à l'article 20 du règlement (CE) no 765/2008 en vue d'éliminer les risques liés aux véhicules, systèmes, composants, entités techniques, pièces ou équipements qu'ils ont mis à disposition sur le marché.
Article 16
Cas dans lesquels les obligations des constructeurs s'appliquent aux importateurs et aux distributeurs
Un importateur ou un distributeur est considéré comme un constructeur aux fins du présent règlement et est soumis aux obligations incombant au constructeur en vertu des articles 9 à 11, lorsqu'il met à disposition sur le marché, fait immatriculer ou fait mettre en service un véhicule, un système, un composant ou une entité technique sous son propre nom ou sa propre marque, ou lorsqu'il modifie un véhicule, un système, un composant ou une entité technique de telle sorte que sa conformité aux exigences applicables risque d'en être affectée.
Article 17
Identification des opérateurs économiques
Sur demande, les opérateurs économiques identifient, à l'intention des autorités compétentes en matière de réception et des autorités chargées de la surveillance du marché, pendant une période de dix ans pour un véhicule et pendant une période de cinq ans pour un système, un composant, une entité technique, une pièce ou un équipement:
a)
tout opérateur économique qui leur a fourni un véhicule, un système, un composant, une entité technique, une pièce ou un équipement;
b)
tout opérateur économique auquel ils ont fourni un véhicule, un système, un composant, une entité technique, une pièce ou un équipement.
CHAPITRE III
EXIGENCES DE FOND
Article 18
Exigences de fond générales
1. Les véhicules de catégorie L ainsi que les systèmes, composants et entités techniques destinés à ces véhicules répondent aux exigences visées aux annexes II à VIII applicables aux (sous-)catégories de véhicules pertinentes.
2. Les véhicules de catégorie L, ou leurs systèmes, composants ou entités techniques, dont la compatibilité électromagnétique est prise en compte dans les actes délégués visés au paragraphe 3 du présent article relatifs à la construction du véhicule et dans les actes d'exécution adoptés en application du présent règlement, ne relèvent pas de la directive 2004/108/CE du Parlement européen et du Conseil du 15 décembre 2004 relative au rapprochement des législations des États membres concernant la compatibilité électromagnétique (26).
3. Afin de remplir les exigences prévues par le présent règlement pour la réception par type des véhicules de catégorie L, la Commission adopte des actes délégués conformément à l'article 75 en ce qui concerne les exigences techniques détaillées et les procédures d'essai résumées à l'annexe II, sections A, B et C, garantissant ainsi un niveau élevé de sécurité et de protection de l'environnement, comme prévu par les dispositions du présent règlement applicables en la matière. Les premiers de ces actes délégués sont adoptés au plus tard le 31 décembre 2014.
Article 19
Interdiction des dispositifs d'invalidation
L'utilisation de dispositifs d'invalidation qui réduisent l'efficacité des systèmes de sécurité, de compatibilité électromagnétique, de diagnostic embarqué, de réduction du bruit ou de limitation des émissions de polluants est interdite. Un élément de la conception n'est pas considéré comme un dispositif d'invalidation dès lors que l'une des conditions suivantes est remplie:
a)
le dispositif est nécessaire pour protéger le moteur contre des dommages ou accidents et pour garantir le fonctionnement en toute sécurité du véhicule;
b)
le dispositif ne fonctionne pas au-delà de ce qui est nécessaire pour le démarrage du moteur;
c)
les conditions de fonctionnement sont incluses, dans une large mesure, dans les procédures d'essai prévues pour vérifier la conformité du véhicule avec le présent règlement ainsi qu'avec les actes délégués et d'exécution adoptés en application du présent règlement.
Article 20
Mesures applicables aux constructeurs concernant les modifications du groupe motopropulseur de véhicules
1. Les constructeurs équipent les véhicules de catégorie L, à l'exclusion des véhicules de sous-catégories L3e-A3 et L4e-A3, de dispositifs spécifiquement destinés à prévenir la manipulation de leur groupe motopropulseur, au moyen d'une série d'exigences et de spécifications techniques visant à:
a)
prévenir les modifications susceptibles de compromettre la sécurité, notamment en améliorant les performances du véhicule par manipulation du groupe motopropulseur de manière à augmenter le couple maximal, la puissance maximale et/ou la vitesse maximale par construction du véhicule qui ont été dûment établis lors de la procédure de réception par type suivie par le constructeur du véhicule; et/ou
b)
prévenir les dommages à l'environnement.
2. La Commission adopte des actes délégués conformément à l'article 75 en ce qui concerne les exigences spécifiques relatives aux mesures visées au paragraphe 1 et en vue de faciliter le respect du paragraphe 4. Les premiers de ces actes délégués sont adoptés au plus tard le 31 décembre 2014.
3. Après une modification du groupe motopropulseur, tout véhicule doit être conforme aux exigences techniques correspondant à ses catégorie et sous-catégorie initiales ou, le cas échéant, à celles correspondant à ses nouvelles catégorie et sous-catégorie, qui étaient en vigueur lors de la mise sur le marché, de l'immatriculation ou de la mise en service du véhicule d'origine, y compris les dernières modifications apportées auxdites exigences.
Lorsqu'un constructeur conçoit le groupe motopropulseur d'un type de véhicule de telle sorte qu'il peut être modifié à tel point qu'un véhicule n'est plus conforme au type réceptionné mais correspondrait à une nouvelle variante ou version, ledit constructeur inclut les informations pertinentes pour chaque variante ou version ainsi créée dans la demande, et chaque variante ou version est explicitement réceptionnée par type. Si le véhicule modifié relève d'une nouvelle catégorie ou sous-catégorie, il convient d'introduire une demande pour une nouvelle réception par type.
4. Sans préjudice du paragraphe 1, en vue d'empêcher toutes modifications ou tous réglages ayant des répercussions négatives sur la sécurité fonctionnelle ou la performance environnementale du véhicule, le constructeur fait tout son possible, en recourant aux règles de l'art, pour empêcher de telles modifications ou de tels réglages d'être techniquement possibles, sauf si ces modifications ou réglages sont explicitement déclarés dans le dossier constructeur et donc couverts par la réception par type.
Article 21
Exigences générales relatives aux systèmes de diagnostic embarqués
1. Les véhicules de catégorie L sont équipés d'un système OBD qui est conforme aux exigences fonctionnelles et aux procédures d'essai prévues par les actes délégués adoptés en application du paragraphe 5, et cela à compter des dates d'application énoncées à l'annexe IV.
2. À compter des dates établies à l'annexe IV, point 1.8.1, les véhicules des (sous-)catégories L3e, L4e, L5e-A, L6e-A et L7e-A sont équipés d'un système OBD I qui repère tout dysfonctionnement affectant les circuits électriques ou les composants électroniques du système de contrôle des émissions et signale les dysfonctionnements qui entraînent un dépassement des seuils d'émissions établis à l'annexe VI, section B1.
3. À compter des dates établies à l'annexe IV, point 1.8.2, les véhicules des (sous-)catégories L3e à L7e sont équipés d'un système OBD I qui repère tout dysfonctionnement affectant les circuits électriques ou les composants électroniques du système de contrôle des émissions et qui est déclenché par tout dépassement des seuils d'émissions établis à l'annexe VI, section B2. Les systèmes OBD I destinés aux véhicules de ces (sous-)catégories signalent également le déclenchement de tout mode opératoire qui réduit de manière significative le couple du moteur.
4. À compter des dates établies à l'annexe IV, point 1.8.3, et sous réserve de l'article 23, paragraphe 5, les véhicules des (sous-)catégories L3e, L5e-A, L6e-A et L7e-A sont en outre équipés d'un système OBD II qui repère et signale tout dysfonctionnement ou toute détérioration du système de contrôle des émissions entraînant un dépassement des seuils d'émissions pour les systèmes OBD tels que fixés à l'annexe VI, section B2.
5. Afin d'harmoniser le système de notification des OBD en ce qui concerne les dysfonctionnements affectant la sécurité fonctionnelle ou les systèmes de contrôle des émissions, et en vue de faciliter la réparation effective et efficace des véhicules, la Commission est habilitée à adopter des actes délégués, conformément à l'article 75, en ce qui concerne les prescriptions techniques détaillées relatives aux systèmes de diagnostic embarqués, y compris les exigences OBD fonctionnelles et les procédures d'essai pour les éléments énumérés aux paragraphes 1 à 4 et comme prévu à l'annexe II, section C, point 11, et à l'annexe V, type d'essai VIII.
Article 22
Exigences relatives à la sécurité fonctionnelle des véhicules
1. Les constructeurs veillent à ce que les véhicules soient conçus, construits et assemblés de façon à minimiser le risque de blessure pour les occupants et pour les autres usagers de la route.
2. Le constructeur veille à ce que la sécurité fonctionnelle du véhicule se maintienne pendant toute la durée de vie normale du véhicule, pour autant que celui-ci soit utilisé dans des conditions normales et entretenu conformément aux recommandations du constructeur. Le constructeur inclut dans le dossier constructeur une déclaration confirmant que l'endurance des systèmes, des pièces et des équipements essentiels pour la sécurité fonctionnelle est garantie par des essais appropriés et par une conception selon les règles de l'art.
3. Les constructeurs veillent à ce que les véhicules, systèmes, composants et entités techniques respectent les exigences pertinentes définies aux annexes II et VIII, ainsi que les procédures d'essai et les exigences de performance fixées dans un acte délégué adopté en application du paragraphe 5.
4. Les composants des véhicules dont les risques d'origine électrique sont pris en compte dans les actes délégués ou d'exécution adoptés en application du présent règlement ne relèvent pas de la directive 2006/95/CE du Parlement européen et du Conseil du 12 décembre 2006 concernant le rapprochement des législations des États membres relatives au matériel électrique destiné à être employé dans certaines limites de tension (27).
5. Afin de garantir un niveau élevé de sécurité fonctionnelle, la Commission adopte des actes délégués conformément à l'article 75 en ce qui concerne les exigences spécifiques visées à l'annexe II, section B, relatives à la sécurité fonctionnelle des véhicules, en se fondant, le cas échéant, sur les exigences supplémentaires relatives à la sécurité fonctionnelle définies à l'annexe VIII. Les premiers de ces actes délégués sont adoptés au plus tard le 31 décembre 2014.
6. Dans un second temps, au plus tard le 31 décembre 2020, la Commission adopte un acte délégué conformément à l'article 75 en vue d'harmoniser les exigences relatives à la vie normale et les essais visant à assurer l'intégrité de la structure du véhicule comme prévu à l'annexe II, section B, point 17.
7. La Commission peut adopter des actes d'exécution afin d'établir un modèle pour la déclaration du constructeur. Ces actes d'exécution sont adoptés en conformité avec la procédure d'examen visée à l'article 73, paragraphe 2.
Article 23
Exigences en matière de performance environnementale
1. Les constructeurs veillent à ce que les véhicules soient conçus, construits et assemblés de façon à minimiser leur incidence sur l'environnement. Les constructeurs garantissent que les véhicules réceptionnés par type respectent les exigences de performance environnementale précisées aux annexes II, V et VI pour l'ensemble des kilométrages de durabilité fixés à l'annexe VII.
2. Les constructeurs veillent à ce que les véhicules, systèmes, composants et entités techniques respectent les procédures et exigences d'essai établies à l'annexe V, selon les dates d'application prévues à l'annexe IV, à définir au moyen d'un acte délégué adopté en application du paragraphe 12 du présent article.
3. Les constructeurs veillent à ce que les exigences de réception par type concernant la vérification de la durabilité soient respectées. Les constructeurs ont le choix entre les procédures d'essai suivantes pour prouver à l'autorité compétente en matière de réception que la performance environnementale d'un véhicule réceptionné par type présente un caractère durable:
a)
un essai de durabilité proprement dit en parcourant une distance correspondant au kilométrage total:
Les véhicules d'essai parcourent physiquement la distance totale prévue à l'annexe VII, section A, et sont soumis à des essais conformément à la procédure correspondant à l'essai de type V établie dans l'acte délégué adopté en application du paragraphe 12 du présent article. Les résultats de l'essai relatif aux émissions pour une distance parcourue inférieure ou égale à la distance totale visée à l'annexe VII, section A, sont inférieurs aux seuils environnementaux fixés à l'annexe VI, section A.
b)
un essai de durabilité proprement dit en parcourant une distance correspondant à un kilométrage partiel:
Les véhicules d'essai parcourent physiquement au moins 50 % de la distance totale prévue à l'annexe VII, section A, et sont soumis à des essais conformément à la procédure correspondant à l'essai de type V établie dans l'acte délégué adopté en application du paragraphe 12 du présent article. Ainsi que le prévoit cet acte, les résultats de l'essai sont rapportés à la distance totale établie à l'annexe VII, section A. Les résultats des essais et les résultats convertis sont inférieurs aux seuils environnementaux fixés à l'annexe VI, section A.
c)
une procédure mathématique de calcul de la durabilité:
Pour chaque composant d'émission, le produit de la multiplication du facteur de détérioration visé à l'annexe VII, section B, et du résultat de l'essai environnemental réalisé sur un véhicule ayant parcouru plus de 100 km après son premier démarrage à la sortie de la chaîne de production est inférieur au seuil environnemental fixé à l'annexe VI, section A.
4. Au plus tard le 1er janvier 2016, la Commission procède à une étude d'incidence environnementale approfondie. Cette étude évalue la qualité de l'air et la part des émissions de polluants dues aux véhicules de catégorie L, sur la base des exigences énumérées à l'annexe V pour les types d'essais I, IV, V, VII et VIII.
Elle rassemble et évalue les dernières données scientifiques, les résultats de la recherche scientifique, des données de modélisation et des informations sur le rapport coût/efficacité dans le but d'établir des mesures politiques définitives, par la confirmation et l'établissement final de l'application du niveau Euro 5 fixée à l'annexe IV, ainsi que des exigences environnementales du niveau Euro 5 fixées à l'annexe V, à l'annexe VI, sections A2, B2 et C2, et à l'annexe VII en ce qui concerne les kilométrages de durabilité et les facteurs de détérioration liés au niveau Euro 5.
5. Sur la base des résultats visés au paragraphe 4, la Commission présente au Parlement européen et au Conseil, au plus tard le 31 décembre 2016, un rapport concernant:
a)
les dates d'application du niveau Euro 5 mentionnées à l'annexe IV;
b)
les valeurs limites d'émissions Euro 5 mentionnées à l'annexe VI, section A2, et les seuils OBD mentionnés à l'annexe VI, section B2;
c)
l'obligation, pour tous les nouveaux types de véhicules des (sous-)catégories L3e, L5e, L6e-A et L7e-A, d'être équipés, outre de systèmes OBD I, de systèmes OBD II au niveau Euro 5;
d)
les kilométrages de durabilité pour le niveau Euro 5 mentionnés à l'annexe VII, section A, et les facteurs de détérioration pour le niveau Euro 5 mentionnés à l'annexe VII, section B.
À la lumière de ce rapport, la Commission élabore toute proposition législative nécessaire.
6. En se fondant sur les conclusions de l'étude d'incidence environnementale, la Commission adopte un acte délégué conformément à l'article 75 déterminant quelles (sous-)catégories parmi les (sous-)catégories L1e-A, L1e-B, L2e, L5e-B, L6e-B, L7e-B et L7e-C pour le niveau Euro 5 doivent être soumises à l'essai SHED ou aux essais de perméation du réservoir et du circuit de carburant, en tenant compte des valeurs limites fixées à l'annexe VI, section C2.
7. Les constructeurs veillent à ce que les véhicules de catégorie L soient conformes aux exigences d'essai applicables en ce qui concerne la performance environnementale pour la réception et les extensions visées à l'annexe V, section A.
8. En ce qui concerne l'essai de type I, les limites d'émissions appropriées pour les motocycles L3e-AxE (enduro, x = 1, 2 ou 3) et L3e-AxT (trial, x = 1, 2 ou 3) représentent la somme de L2 (THC) et L3 (NOx) visés à l'annexe VI, section A. Les résultats de l'essai relatif aux émissions (NOx + THC) sont inférieurs ou égaux à cette limite (L2 + L3).
9. Les véhicules de la catégorie L4e respectent les exigences environnementales définies à l'annexe V pour les véhicules de catégorie L3e, en prévoyant le choix, pour les types d'essai I, IV, VII et VIII visés à l'annexe V, de soumettre aux essais l'assemblage complet du véhicule de base et du side-car ou uniquement le véhicule motorisé de base, sans side-car.
10. Les constructeurs veillent à ce que tous les dispositifs antipollution de rechange mis sur le marché ou mis en service dans l'Union aient été réceptionnés par type conformément au présent règlement.
11. Les exigences visées aux paragraphes 1 à 10 s'appliquent aux véhicules, systèmes, composants et entités techniques conformément à l'annexe II.
12. Afin de garantir un niveau élevé de protection de l'environnement, la Commission est habilitée à adopter des actes délégués conformément à l'article 75 concernant les prescriptions techniques détaillées relatives aux exigences environnementales pour les éléments visés aux paragraphes 1, 2, 3, 6 et 7 du présent article, y compris les procédures d'essai.
Article 24
Exigences environnementales supplémentaires en ce qui concerne les émissions de gaz à effet de serre, la consommation de carburant, la consommation d'énergie électrique et l'autonomie en mode électrique
1. Les émissions de dioxyde de carbone (CO2) sont déterminées au moyen du cycle d'essai en laboratoire applicable aux émissions par le constructeur, qui communique les résultats à l'autorité compétente en matière de réception. La consommation de carburant et/ou la consommation d'énergie électrique et l'autonomie en mode électrique sont soit calculées à partir des résultats des essais de réception en laboratoire sur les émissions, soit mesurées, certifiées par le service technique et communiquées à l'autorité compétente en matière de réception.
2. Les résultats de la mesure du CO2 et ceux du calcul ou de la mesure de la consommation de carburant, de la consommation d'énergie électrique et de l'autonomie en mode électrique sont mentionnés dans le dossier constructeur comme prévu par l'acte d'exécution visé à l'article 27, paragraphe 4, et toute information pertinente figure également sur le certificat de conformité.
Outre la mention sur le certificat de conformité, les constructeurs veillent à ce que les informations sur les émissions de CO2, la consommation de carburant, la consommation d'énergie électrique et l'autonomie en mode électrique soient communiquées à l'acheteur lorsqu'il acquiert un véhicule neuf, dans le format qu'ils jugent approprié.
3. La Commission est habilitée à adopter des actes délégués conformément à l'article 75 concernant les exigences relatives à la procédure d'essai pour l'essai de type VII pour la mesure des émissions de CO2, pour le calcul et la mesure de la consommation de carburant, de la consommation d'énergie électrique et de l'autonomie en mode électrique.
CHAPITRE IV
PROCÉDURES DE RÉCEPTION UE PAR TYPE
Article 25
Procédures de réception UE par type
1. Le constructeur qui souhaite obtenir la réception par type de l'ensemble d'un véhicule peut opter pour l'une des procédures suivantes:
a)
la réception par type par étapes;
b)
la réception par type en une seule étape;
c)
la réception par type mixte.
En outre, le constructeur de véhicules relevant des catégories visées au paragraphe 5 peut opter pour la réception par type multiétape.
Seule la procédure de réception par type en une seule étape s'applique à la réception par type de systèmes, de composants ou d'entités techniques.
2. La réception par type par étapes consiste en la collecte, par étapes, de l'ensemble des fiches de réception UE par type pour les systèmes, les composants et les entités techniques faisant partie du véhicule, ce qui, à l'étape finale, donne lieu à la réception de l'ensemble du véhicule.
3. La réception par type en une seule étape consiste en la réception de l'ensemble d'un véhicule en une seule opération.
4. La réception par type mixte est une procédure de réception par type par étapes dans le cadre de laquelle une ou plusieurs réceptions de systèmes sont réalisées lors de la dernière étape de la réception de l'ensemble du véhicule, sans qu'il soit nécessaire de délivrer des fiches de réception UE pour ces systèmes.
5. La réception par type multiétape est la procédure par laquelle une ou plusieurs autorités compétentes en matière de réception certifient qu'un type de véhicule incomplet ou complété, selon son état d'achèvement, satisfait aux dispositions administratives et aux exigences techniques applicables du présent règlement.
La réception par type multiétape est accordée pour un type de véhicule incomplet ou complété qui est conforme aux informations contenues dans le dossier constructeur prévu à l'article 27 et qui satisfait aux exigences techniques définies dans les actes applicables énumérés à l'annexe II, en fonction de l'état d'achèvement du véhicule.
6. La réception par type en ce qui concerne l'étape finale d'achèvement du véhicule n'est accordée qu'après que l'autorité compétente en matière de réception a vérifié que le type de véhicule réceptionné à l'étape finale satisfait, à cette date, à l'ensemble des exigences techniques applicables. Elle comporte un contrôle documentaire de l'ensemble des exigences couvertes par la réception par type d'un véhicule incomplet accordée au cours d'une procédure multiétape, même lorsqu'elle est accordée pour une (sous-)catégorie différente de véhicules.
La réception multiétape visée au paragraphe 1, deuxième alinéa, s'applique uniquement dans le cas des véhicules des sous-catégories L2e-U, L4e, L5e-B, L6e-BU et L7e-CU.
7. Le choix de la procédure de réception est sans incidence sur les exigences de fond applicables auxquelles le type de véhicule réceptionné doit satisfaire à la date de délivrance de la réception par type de l'ensemble du véhicule.
8. La Commission est habilitée à adopter des actes délégués en conformité avec l'article 75, en ce qui concerne les modalités détaillées des procédures de réception par type. Les premiers de ces actes délégués sont adoptés au plus tard le 31 décembre 2014.
Article 26
Demande de réception par type
1. Toute demande de réception par type est introduite par le constructeur auprès de l'autorité compétente en matière de réception.
2. Une seule demande peut être déposée pour un type donné de véhicule, de système, de composant ou d'entité technique et elle ne peut être introduite que dans un seul État membre.
3. Une demande distincte doit être introduite pour chaque type à réceptionner.
Article 27
Dossier constructeur
1. Le demandeur communique un dossier constructeur à l'autorité compétente en matière de réception.
2. Le dossier constructeur comprend les éléments suivants:
a)
une fiche de renseignements;
b)
l'ensemble des données, dessins, photographies et autres informations;
c)
pour les véhicules, une indication de la ou des procédures choisies conformément à l'article 25, paragraphe 1;
d)
toute information complémentaire demandée par l'autorité compétente en matière de réception dans le cadre de la procédure de demande.
3. Le dossier constructeur peut être communiqué sur papier ou en version électronique selon les modalités admises par le service technique et l'autorité compétente en matière de réception.
4. La Commission établit, au moyen d'actes d'exécution, des modèles en ce qui concerne la fiche de renseignements et le dossier constructeur. Ces actes d'exécution sont adoptés en conformité avec la procédure d'examen visée à l'article 73, paragraphe 2. Les premiers de ces actes d'exécution sont adoptés au plus tard le 31 décembre 2014.
Article 28
Exigences spécifiques concernant les informations à fournir dans la demande de réception par type en fonction de la procédure choisie
1. Toute demande de réception par type par étapes est accompagnée du dossier constructeur conformément à l'article 27, ainsi que de la série complète des fiches de réception par type requises au titre de chacun des actes applicables énumérés à l'annexe II.
Dans le cas de la réception par type d'un système, d'un composant ou d'une entité technique conformément aux actes applicables visés à l'annexe II, l'autorité compétente en matière de réception a accès au dossier constructeur concerné jusqu'au moment où la réception est délivrée ou refusée.
2. Toute demande de réception par type en une seule étape est accompagnée du dossier constructeur prévu à l'article 27, qui contient les informations requises conformément aux actes d'exécution adoptés en application du présent règlement, au titre de ces actes applicables.
3. Dans le cas de la réception par type mixte, le dossier constructeur est accompagné d'une ou de plusieurs fiches de réception par type requises au titre de chacun des actes applicables visés à l'annexe II, et comporte, dans la mesure où aucune fiche de réception par type n'est présentée, les informations pertinentes conformément aux actes d'exécution adoptés en application du présent règlement, en liaison avec lesdits actes applicables.
4. Sans préjudice des paragraphes 1, 2 et 3, les informations suivantes sont fournies aux fins de la réception par type multiétape:
a)
lors de la première étape, les parties du dossier constructeur et les fiches de réception UE par type correspondant à l'état d'achèvement du véhicule de base;
b)
lors de la deuxième étape et des étapes suivantes, les parties du dossier constructeur et les fiches de réception UE par type correspondant au stade de la construction en cours, ainsi qu'un exemplaire de la fiche de réception UE par type du véhicule émise à l'étape de construction précédente et des informations complètes sur les éventuels ajouts ou modifications que le constructeur a apportés au véhicule.
Les informations précisées au présent paragraphe, premier alinéa, points a) et b), peuvent être communiquées conformément au paragraphe 3.
5. L'autorité compétente en matière de réception peut, sur une demande motivée, demander au constructeur de fournir toutes les informations complémentaires nécessaires pour prendre une décision concernant les essais requis ou pour faciliter la réalisation de ces essais.
CHAPITRE V
DÉROULEMENT DES PROCÉDURES DE RÉCEPTION UE PAR TYPE
Article 29
Dispositions générales
1. Les autorités compétentes en matière de réception ne délivrent une réception UE par type qu'après avoir vérifié la conformité des mesures relatives à la production visées à l'article 33 et la conformité du type de véhicule, de système, de composant ou d'entité technique aux exigences qui lui sont applicables.
2. Toute réception UE par type est accordée conformément au présent chapitre.
3. Si une autorité compétente en matière de réception constate qu'un type de véhicule, de système, de composant ou d'entité technique, bien que satisfaisant aux dispositions requises, présente un risque grave pour la sécurité ou est susceptible de nuire gravement à l'environnement ou à la santé publique, elle peut refuser d'accorder la réception UE par type. Dans ce cas, elle envoie immédiatement aux autorités compétentes en matière de réception des autres États membres et à la Commission un dossier détaillé motivant sa décision et fournissant la preuve de ses constatations.
4. Les fiches de réception UE par type sont numérotées selon un système harmonisé défini par la Commission au moyen d'actes d'exécution. Ces actes d'exécution sont adoptés en conformité avec la procédure d'examen visée à l'article 73, paragraphe 2. Les premiers de ces actes d'exécution sont adoptés au plus tard le 31 décembre 2014.
5. Dans le délai d'un mois suivant la délivrance d'une fiche de réception UE par type, l'autorité compétente en matière de réception envoie aux autorités compétentes en matière de réception des autres États membres un exemplaire de la fiche de réception UE par type, accompagnée de ses annexes, pour chaque type de véhicule qu'elle a réceptionné au moyen d'un système d'échange électronique commun et sécurisé. L'exemplaire en question peut également être envoyé en format électronique sécurisé.
6. L'autorité compétente en matière de réception informe sans délai les autorités compétentes en matière de réception des autres États membres de sa décision de refuser ou de retirer la réception d'un véhicule, ainsi que des motifs de cette décision.
7. Tous les trois mois, l'autorité compétente en matière de réception envoie aux autorités compétentes en matière de réception des autres États membres une liste des réceptions UE par type de systèmes, de composants ou d'entités techniques qu'elle a octroyées, modifiées, refusées ou retirées au cours de la période précédente.
8. Sur demande d'une autorité compétente en matière de réception d'un autre État membre, l'autorité compétente en matière de réception qui a accordé la réception UE par type lui envoie, dans un délai d'un mois à compter de la réception d'une telle demande, un exemplaire de la fiche de réception UE par type requise, accompagnée de ses annexes, au moyen d'un système d'échange électronique commun et sécurisé. L'exemplaire en question peut également être envoyé en format électronique sécurisé.
9. Sur demande de la Commission, l'autorité compétente en matière de réception lui envoie également les informations visées aux paragraphes 5 à 8.
10. L'autorité compétente en matière de réception constitue un dossier de réception, comprenant le dossier constructeur, accompagné des rapports d'essais et de tous les autres documents que le service technique ou l'autorité compétente en matière de réception ont joints au dossier constructeur dans l'exercice de leurs fonctions. Le dossier de réception comporte un index, qui en détaille le contenu selon une numérotation ou un marquage permettant de localiser facilement chaque page, tout document étant présenté de telle manière qu'il répertorie les étapes successives de la gestion de la réception UE par type, notamment les dates des révisions et des mises à jour. L'autorité compétente en matière de réception tient à disposition les informations contenues dans le dossier de réception pendant une période de dix ans après la fin de validité de la réception concernée.
Article 30
Dispositions spécifiques concernant la fiche de réception UE par type
1. La fiche de réception UE par type comporte, en annexe, les documents suivants:
a)
le dossier de réception visé à l'article 29, paragraphe 10;
b)
les résultats d'essais;
c)
les nom(s) et spécimen(s) de signature de la (des) personne(s) habilitée(s) à signer les certificats de conformité, ainsi qu'une indication de sa (leur) fonction dans la société;
d)
dans le cas de la réception UE par type de l'ensemble du véhicule, un spécimen rempli du certificat de conformité.
2. La fiche de réception UE par type est établie sur la base du modèle établi par la Commission au moyen d'actes d'exécution. Ces actes d'exécution sont adoptés en conformité avec la procédure d'examen visée à l'article 73, paragraphe 2. Les premiers de ces actes d'exécution sont adoptés au plus tard le 31 décembre 2014.
3. Pour chaque type de véhicule, l'autorité compétente en matière de réception:
a)
remplit toutes les rubriques pertinentes de la fiche de réception UE par type, y compris la fiche des résultats d'essais qui y est annexée;
b)
dresse l'index du dossier de réception;
c)
envoie sans délai la fiche remplie, accompagnée de ses annexes, au demandeur.
La Commission établit le modèle de la fiche des résultats d'essais visée au point a) par la voie d'actes d'exécution. Ces actes d'exécution sont adoptés en conformité avec la procédure d'examen visée à l'article 73, paragraphe 2. Les premiers de ces actes d'exécution sont adoptés au plus tard le 31 décembre 2014.
4. Dans le cas d'une réception UE par type dont la validité, en application de l'article 40, fait l'objet de restrictions ou pour laquelle il a été dérogé à certaines dispositions du présent règlement ou des actes délégués et d'exécution adoptés en application de ce dernier, la fiche de réception UE mentionne ces restrictions ou dérogations.
5. Lorsque le constructeur opte pour la réception par type mixte, l'autorité compétente en matière de réception indique, dans le dossier de réception, les références des rapports d'essais, établis par les actes d'exécution visés à l'article 32, paragraphe 1, pour lesquels aucune fiche de réception UE par type n'est disponible.
6. Lorsque le constructeur opte pour la procédure de réception par type en une seule étape, l'autorité compétente en matière de réception dresse une liste des exigences ou actes applicables et joint cette liste à la fiche de réception UE par type. La Commission adopte le modèle pour la liste en question par la voie d'actes d'exécution. Ces actes d'exécution sont adoptés en conformité avec la procédure d'examen visée à l'article 73, paragraphe 2. Les premiers de ces actes d'exécution sont adoptés au plus tard le 31 décembre 2014.
Article 31
Dispositions spécifiques concernant les systèmes, composants ou entités techniques
1. La réception UE par type est accordée pour un système qui est conforme aux informations contenues dans le dossier constructeur et qui satisfait aux exigences techniques prévues par les actes applicables énumérés à l'annexe II.
2. La réception UE par type concernant un composant ou une entité technique est accordée pour un composant ou une entité technique qui est conforme aux informations contenues dans le dossier constructeur et qui satisfait aux exigences techniques prévues par les actes applicables énumérés à l'annexe II.
3. Lorsque des composants ou des entités techniques, qu'ils soient ou non destinés à la réparation, à l'entretien ou à la maintenance, sont également couverts par une réception par type de système se rapportant à un véhicule, il n'est pas nécessaire de procéder à une réception supplémentaire de composant ou d'entité technique, sauf si les actes applicables énumérés à l'annexe II l'exigent.
4. Lorsqu'un composant ou une entité technique ne remplit sa fonction ou ne présente une caractéristique spécifique qu'en liaison avec d'autres éléments du véhicule et que, de ce fait, la conformité aux exigences ne peut être vérifiée que lorsque le composant ou l'entité technique fonctionne en liaison avec ces autres éléments du véhicule, la portée de la réception UE par type du composant ou de l'entité technique est limitée en conséquence.
Dans de tels cas, la fiche de réception UE par type mentionne toute restriction d'utilisation éventuelle du composant ou de l'entité technique et en indique les conditions particulières de montage.
Lorsque le montage d'un tel composant ou d'une telle entité technique est réalisé par le constructeur du véhicule, le respect de ces éventuelles restrictions d'utilisation ou conditions de montage est vérifié lors de la réception du véhicule.
Article 32
Essais requis pour la réception UE par type
1. Le respect des exigences techniques prévues par le présent règlement et les actes énumérés à l'annexe II est démontré au moyen d'essais appropriés effectués par les services techniques désignés.
Les procédures d'essai visées au premier alinéa ainsi que les équipements et outils spécifiques nécessaires pour réaliser ces essais sont décrits dans les actes applicables énumérés à l'annexe II.
Le format des rapports d'essai satisfait aux exigences générales définies par la Commission au moyen d'actes d'exécution. Ces actes d'exécution sont adoptés en conformité avec la procédure d'examen visée à l'article 73, paragraphe 2. Les premiers de ces actes d'exécution sont adoptés au plus tard le 31 décembre 2014.
2. Le constructeur met à la disposition de l'autorité compétente en matière de réception autant de véhicules, de composants ou d'entités techniques que l'imposent les actes applicables énumérés à l'annexe II aux fins de la réalisation des essais requis.
3. Les essais requis sont effectués sur des véhicules, des composants et des entités techniques qui sont représentatifs du type à réceptionner.
Toutefois, le constructeur peut sélectionner, en accord avec l'autorité compétente en matière de réception, un véhicule, un système, un composant ou une entité technique qui, tout en n'étant pas représentatif du type à réceptionner, combine un certain nombre des caractéristiques les plus défavorables en ce qui concerne le niveau de performance requis. Des méthodes d'essai virtuelles peuvent être utilisées pour aider à la prise de décision pendant le processus de sélection.
4. Sous réserve de l'accord de l'autorité compétente en matière de réception, des méthodes d'essai virtuelles peuvent être utilisées en remplacement des procédures d'essai visées au paragraphe 1, à la demande du constructeur, pour les exigences établies par les actes délégués adoptés en application du paragraphe 6.
5. Les méthodes d'essai virtuelles respectent les conditions fixées dans les actes délégués adoptés en application du paragraphe 6.
6. Afin de garantir que les résultats obtenus par des essais virtuels sont aussi significatifs que ceux découlant d'essais physiques, la Commission est habilitée à adopter des actes délégués en conformité avec l'article 75 en ce qui concerne les exigences pour lesquelles des essais virtuels peuvent être réalisés ainsi que les conditions dans lesquelles ces essais virtuels doivent être effectués. Lors de l'adoption de ces actes délégués, la Commission se fonde sur les exigences et les procédures prévues à l'annexe XVI de la directive 2007/46/CE, le cas échéant.
Article 33
Mesures relatives à la conformité de la production
1. L'autorité compétente en matière de réception qui accorde une réception UE par type prend les mesures nécessaires en vue de vérifier, au besoin en coopération avec les autorités compétentes en matière de réception des autres États membres, si les mesures adéquates ont été prises pour garantir que les véhicules, systèmes, composants ou entités techniques en production seront conformes au type réceptionné.
2. Une autorité compétente en matière de réception qui accorde une réception par type de l'ensemble du véhicule prend les mesures nécessaires pour vérifier que les certificats de conformité délivrés par le constructeur sont conformes à l'article 38. À cette fin, l'autorité compétente en matière de réception vérifie qu'un nombre suffisant de modèles de certificats de conformité sont conformes à l'article 38 et que le constructeur a pris les dispositions nécessaires pour s'assurer que les données figurant sur les certificats de conformité sont correctes.
3. L'autorité compétente en matière de réception qui a accordé une réception UE par type prend les mesures nécessaires, en ce qui concerne cette réception, en vue de vérifier, au besoin en coopération avec les autorités compétentes en matière de réception des autres États membres, si les mesures visées aux paragraphes 1 et 2 restent adéquates de sorte que les véhicules, systèmes, composants ou entités techniques en production demeurent conformes au type réceptionné, et si les certificats de conformité continuent de satisfaire à l'article 38.
4. Pour vérifier si les véhicules, systèmes, composants ou entités techniques sont conformes au type réceptionné, l'autorité compétente en matière de réception qui a procédé à la réception UE par type peut effectuer toutes les vérifications ou tous les essais requis par la réception UE par type sur des échantillons prélevés dans les locaux du constructeur, y compris les installations de production.
5. Lorsqu'une autorité compétente en matière de réception qui a accordé une réception UE par type constate que les mesures visées aux paragraphes 1 et 2 ne sont pas appliquées, s'écartent sensiblement des mesures et des plans de contrôle convenus, ne sont plus appliquées ou ne sont plus jugées adéquates, bien que la production n'ait pas pris fin, elle prend les mesures nécessaires afin de garantir que la procédure en matière de conformité de la production est correctement suivie ou procède au retrait de la réception par type.
6. La Commission est habilitée à adopter des actes délégués en conformité avec l'article 75 en ce qui concerne les modalités détaillées en matière de conformité de la production. Les premiers de ces actes délégués sont adoptés au plus tard le 31 décembre 2014.
CHAPITRE VI
MODIFICATION DES RÉCEPTIONS UE PAR TYPE
Article 34
Dispositions générales
1. Le constructeur informe sans délai l'autorité compétente qui a accordé la réception UE par type de toute modification des informations consignées dans le dossier de réception.
Cette autorité compétente en matière de réception opte pour l'une des procédures prévues à l'article 35.
Si nécessaire, l'autorité compétente en matière de réception peut décider, après avoir consulté le constructeur, qu'une nouvelle réception UE par type doit être octroyée.
2. La demande de modification d'une réception UE par type est soumise exclusivement à l'autorité compétente qui a accordé la réception UE par type initiale.
3. Si l'autorité compétente en matière de réception estime qu'une modification justifie de nouvelles inspections ou de nouveaux essais, elle en informe le constructeur.
Les procédures visées à l'article 35 ne s'appliquent que si, sur la base de ces inspections ou essais, l'autorité compétente en matière de réception conclut que les exigences pour la réception UE par type continuent d'être satisfaites.
Article 35
Révisions et extensions des réceptions UE par type
1. Si des informations consignées dans le dossier de réception ont été modifiées sans qu'il ait été jugé nécessaire de refaire des inspections ou des essais, la modification est considérée comme une «révision».
Dans un tel cas, l'autorité compétente en matière de réception délivre, si nécessaire, les pages révisées du dossier de réception en indiquant clairement, sur chaque page révisée, la nature de la modification ainsi que la nouvelle date de délivrance. Une version consolidée et mise à jour du dossier de réception, accompagnée d'une description détaillée des modifications, est considérée comme satisfaisant à cette exigence.
2. La modification est considérée comme une «extension» lorsque des informations consignées dans le dossier de réception ont été modifiées et que l'un des cas de figure suivants se présente:
a)
de nouvelles inspections ou de nouveaux essais sont nécessaires;
b)
une des informations consignées sur la fiche de réception UE par type, à l'exception de ses annexes, a changé;
c)
de nouvelles exigences au titre de l'un des actes énumérés à l'annexe II deviennent applicables au type de véhicule, au système, au composant ou à l'entité technique ayant fait l'objet de la réception.
En cas d'extension, l'autorité compétente en matière de réception délivre une fiche de réception UE par type révisée, assortie d'un numéro d'extension, qui augmente en fonction du nombre d'extensions successives déjà accordées. La fiche de réception indique clairement le motif de l'extension ainsi que la nouvelle date de délivrance.
3. Chaque fois que des pages modifiées ou une version consolidée et mise à jour sont délivrées, l'index du dossier de réception annexé à la fiche de réception est modifié en conséquence, de façon à indiquer la date de l'extension ou de la révision la plus récente ou celle de la consolidation la plus récente de la version mise à jour.
4. La réception par type d'un véhicule ne doit pas être modifiée lorsque les nouvelles exigences visées au paragraphe 2, point c), ne concernent pas, d'un point de vue technique, le type de véhicule en question ou s'appliquent à des catégories de véhicules autres que la catégorie dont il relève.
Article 36
Délivrance et notification des modifications
1. Dans le cas d'une extension, toutes les rubriques correspondantes de la fiche de réception UE par type, ses annexes et l'index du dossier de réception sont mis à jour. La fiche mise à jour et ses annexes sont délivrées au demandeur sans délai.
2. Dans le cas d'une révision, les documents révisés ou la version consolidée et mise à jour, selon le cas, y compris l'index révisé du dossier de réception, sont délivrés sans délai au demandeur par l'autorité compétente en matière de réception.
3. L'autorité compétente en matière de réception notifie toute modification apportée aux réceptions UE par type aux autorités compétentes en matière de réception des autres États membres conformément aux procédures prévues à l'article 29.
CHAPITRE VII
VALIDITÉ DE LA RÉCEPTION UE PAR TYPE
Article 37
Expiration de la validité
1. Les réceptions UE par type sont délivrées pour une durée illimitée.
2. La validité de la réception UE par type d'un véhicule perd sa validité dans chacun des cas suivants:
a)
de nouvelles exigences applicables au type de véhicule réceptionné deviennent obligatoires pour la mise à disposition sur le marché, l'immatriculation ou la mise en service de véhicules, et il n'est pas possible d'actualiser en conséquence la réception par type;
b)
la production du véhicule réceptionné est arrêtée de manière définitive et volontaire;
c)
la validité de la réception arrive à son terme en vertu d'une restriction conformément à l'article 40, paragraphe 6;
d)
la réception est retirée conformément à l'article 33, paragraphe 5, à l'article 49, paragraphe 1, ou à l'article 52, paragraphe 4.
3. Lorsqu'une seule variante d'un type déterminé ou une version d'une variante perd sa validité, la perte de validité de la réception UE par type du véhicule en question se limite à cette variante ou version spécifique.
4. Lorsque la production d'un type de véhicule donné est définitivement arrêtée, le constructeur le notifie à l'autorité compétente qui a accordé la réception UE par type pour ce véhicule.
Dans un délai d'un mois à partir de la réception de la notification visée au premier alinéa, l'autorité compétente qui a accordé la réception UE par type pour le véhicule concerné en informe les autorités compétentes en matière de réception des autres États membres.
5. Sans préjudice du paragraphe 4, lorsque la validité de la réception UE par type d'un véhicule est sur le point d'expirer, le constructeur le notifie à l'autorité compétente qui a accordé la réception UE par type.
L'autorité compétente qui a accordé la réception UE par type communique sans délai toutes les informations utiles aux autorités compétentes en matière de réception des autres États membres pour permettre, s'il y a lieu, l'application de l'article 44.
La communication visée au deuxième alinéa inclut notamment la date de production ainsi que le numéro d'identification du dernier véhicule produit.
CHAPITRE VIII
CERTIFICAT DE CONFORMITÉ ET MARQUAGE
Article 38
Certificat de conformité
1. Le constructeur délivre, en sa qualité de détenteur d'une réception par type d'un véhicule, un certificat de conformité sur papier pour accompagner chaque véhicule complet, incomplet ou complété qui est fabriqué conformément au type de véhicule réceptionné.
Ce certificat est délivré gratuitement à l'acheteur à la livraison du véhicule. Sa délivrance ne peut être faite sous condition de demande explicite ou de soumission d'informations supplémentaires au constructeur.
Pendant une période de dix ans à compter de la date de production du véhicule, le constructeur du véhicule délivre, à la demande du propriétaire de véhicule, un duplicata du certificat de conformité contre un paiement n'excédant pas le coût de délivrance dudit certificat. La mention «duplicata» apparaît clairement sur le recto de tout duplicata.
2. Le constructeur utilise le modèle de certificat de conformité adopté par la Commission au moyen d'actes d'exécution. Ces actes d'exécution sont adoptés en conformité avec la procédure d'examen visée à l'article 73, paragraphe 2. Le certificat de conformité est conçu de manière à exclure toute falsification. À cette fin, les actes d'exécution prévoient que le papier utilisé pour établir le certificat est protégé par plusieurs éléments de sécurité au niveau de l'impression. Les premiers de ces actes d'exécution sont adoptés au plus tard le 31 décembre 2014.
3. Le certificat de conformité est rédigé dans au moins une des langues officielles de l'Union. Tout État membre peut demander que le certificat de conformité soit traduit dans sa ou ses propres langues officielles.
4. La ou les personnes autorisées à signer les certificats de conformité font partie de l'organisation du constructeur et sont dûment autorisées par l'administration à engager pleinement la responsabilité juridique du constructeur en ce qui concerne la conception et la construction, ou la conformité de la production, du véhicule.
5. Le certificat de conformité est entièrement rempli et ne prévoit pas d'autres restrictions concernant l'utilisation du véhicule que celles prévues par le présent règlement ou les actes délégués adoptés en application du présent règlement.
6. Dans le cas d'un véhicule incomplet ou complété, le constructeur indique, dans le certificat de conformité, uniquement les éléments qui ont été ajoutés ou modifiés au stade considéré de la réception, et, le cas échéant, annexe au certificat tous les certificats de conformité qui ont été délivrés aux stades antérieurs.
7. Le certificat de conformité pour les véhicules réceptionnés conformément à l'article 40, paragraphe 2, comporte dans son intitulé la mention «Pour les véhicules complets/complétés, réceptionnés par type en application de l'article 40, paragraphe 4, du règlement (UE) no 168/2013 du Parlement européen et du Conseil du 15 janvier 2013 relatif à la réception et à la surveillance du marché des véhicules à deux ou trois roues et des quadricycles (réception provisoire)».
8. Le certificat de conformité, tel que décrit dans les actes d'exécution visés au paragraphe 2, pour les véhicules réceptionnés par type conformément à l'article 42, comporte dans son intitulé la mention «Pour les véhicules complets/complétés, réceptionnés par type en petites séries» et, tout près de cette mention, l'année de production suivie d'un numéro de séquence, compris entre 1 et la limite indiquée dans le tableau figurant à l'annexe III, identifiant, pour chaque année de production, la position du véhicule dans la production attribuée à l'année concernée.
9. Sans préjudice du paragraphe 1, le constructeur peut transmettre le certificat de conformité par voie électronique à l'autorité d'immatriculation de tout État membre.
Article 39
Plaque réglementaire comportant le marquage approprié des véhicules et marque de réception par type pour les composants et entités techniques
1. Le constructeur d'un véhicule appose sur chaque véhicule fabriqué conformément au type réceptionné une plaque réglementaire comportant le marquage approprié requis par l'acte d'exécution applicable adopté en application du paragraphe 3.
2. Le fabricant d'un composant ou d'une entité technique faisant ou non partie d'un système appose, sur chaque composant ou entité technique fabriqué(e) conformément au type réceptionné, la marque de réception par type requise par l'acte d'exécution applicable adopté en application du présent règlement ou du règlement de la CEE-ONU correspondant.
Lorsque l'apposition d'une marque de réception par type n'est pas requise, le constructeur appose au moins sa marque de fabrique ou de commerce, ainsi que le numéro du type ou un numéro d'identification.
3. La plaque réglementaire et la marque de réception UE par type sont conformes au modèle défini par la Commission au moyen d'actes d'exécution. Ces actes d'exécution sont adoptés en conformité avec la procédure d'examen visée à l'article 73, paragraphe 2. Les premiers de ces actes d'exécution sont adoptés au plus tard le 31 décembre 2014.
CHAPITRE IX
DÉROGATIONS POUR DES TECHNOLOGIES NOUVELLES OU DES CONCEPTS NOUVEAUX
Article 40
Dérogations pour des technologies nouvelles ou des concepts nouveaux
1. Le constructeur peut demander une réception UE par type pour un type de véhicule, de système, de composant ou d'entité technique incorporant de nouvelles technologies ou de nouveaux concepts qui sont incompatibles avec un ou plusieurs des actes énumérés à l'annexe II.
2. L'autorité compétente en matière de réception accorde la réception UE par type visée au paragraphe 1 si toutes les conditions suivantes sont remplies:
a)
la demande mentionne les raisons pour lesquelles les technologies ou les concepts en question rendent le système, le composant ou l'entité technique incompatible avec un ou plusieurs des actes énumérés à l'annexe II;
b)
la demande décrit les conséquences pour la sécurité et l'environnement de la nouvelle technologie et les mesures prises pour garantir que, par comparaison avec les exigences auxquelles il est demandé de déroger, un niveau au moins équivalent de sécurité et de protection de l'environnement est assuré;
c)
sont présentés des descriptions et résultats d'essais prouvant que la condition visée au point b) est satisfaite.
3. La délivrance d'une réception UE par type exemptant les nouvelles technologies ou les nouveaux concepts est soumise à l'autorisation de la Commission. Cette autorisation est donnée par un acte d'exécution. Cet acte d'exécution est adopté en conformité avec la procédure d'examen visée à l'article 73, paragraphe 2.
4. Dans l'attente de la décision de la Commission sur l'autorisation, l'autorité compétente en matière de réception peut déjà délivrer une réception UE par type, qui revêt toutefois un caractère provisoire, valable uniquement sur le territoire de cet État membre, pour un type de véhicule couvert par la dérogation sollicitée. L'autorité compétente en matière de réception en informe la Commission et les autres États membres sans délai au moyen d'un dossier contenant les informations visées au paragraphe 2.
La nature provisoire et la validité territoriale limitée sont indiquées de manière visible dans le titre de la fiche de réception par type ainsi que dans le titre du certificat de conformité. La Commission peut adopter des actes d'exécution afin d'harmoniser les modèles de la fiche de réception et du certificat de conformité aux fins du présent paragraphe. Ces actes d'exécution sont adoptés en conformité avec la procédure d'examen visée à l'article 73, paragraphe 2.
5. D'autres autorités compétentes en matière de réception peuvent décider par écrit d'accepter la réception provisoire visée au paragraphe 4 sur leur territoire.
6. Le cas échéant, l'autorisation de la Commission visée au paragraphe 3 précise également si sa validité fait l'objet de restrictions. Dans tous les cas, la réception par type est valable pour une durée d'au moins trente-six mois.
7. Si la Commission décide de refuser son autorisation, l'autorité compétente en matière de réception informe immédiatement le détenteur de la réception par type provisoire visée au paragraphe 4 que ladite réception sera révoquée six mois après la date de refus de la Commission.
Toutefois, les véhicules fabriqués conformément à la réception provisoire avant l'expiration de la validité de celle-ci peuvent être mis sur le marché, immatriculés ou mis en service dans tout État membre ayant accepté la réception provisoire.
Article 41
Adaptation ultérieure des actes délégués et des actes d'exécution
1. Lorsque la Commission autorise l'octroi d'une dérogation conformément à l'article 40, elle prend immédiatement les mesures nécessaires pour adapter au progrès technologique les actes délégués ou d'exécution concernés.
Lorsque la dérogation au titre de l'article 40 a trait à un règlement de la CEE-ONU, la Commission propose un amendement du règlement de la CEE-ONU concerné selon la procédure applicable au titre de l'accord révisé de 1958.
2. Dès que les actes concernés ont été modifiés, toute restriction dans la décision de la Commission d'autoriser la dérogation est levée.
Si les mesures nécessaires pour adapter les actes délégués ou d'exécution n'ont pas été prises, la Commission peut, à la demande de l'État membre qui a accordé la réception, autoriser par une décision, sous la forme d'un acte d'exécution adopté en conformité avec la procédure d'examen visée à l'article 73, paragraphe 2, l'État membre à prolonger la validité de la réception par type.
CHAPITRE X
VÉHICULES PRODUITS EN PETITES SÉRIES
Article 42
Réception nationale par type de petites séries
1. Le constructeur peut introduire une demande de réception nationale d'un type de véhicule produit en petites séries, dans les limites quantitatives annuelles indiquées à l'annexe III. Ces limites s'appliquent à la mise à disposition sur le marché, à l'immatriculation et à la mise en service de véhicules du type réceptionné sur le marché de chaque État membre au cours d'une année donnée.
2. Pour le type de véhicule visé au paragraphe 1, les État membres peuvent dispenser de l'application d'une ou de plusieurs exigences de fond énoncées dans un ou plusieurs des actes délégués énumérés à l'annexe II, pour autant qu'ils définissent d'autres exigences pertinentes pour les remplacer.
Par «autres exigences», on entend des dispositions administratives et des exigences techniques visant à garantir un niveau de sécurité fonctionnelle, de protection de l'environnement et de sécurité au travail qui est équivalent, dans toute la mesure du possible, à celui assuré par un ou plusieurs des actes délégués énumérés à l'annexe II.
Pour le type de véhicule visé au paragraphe 1, les État membres peuvent dispenser de l'application d'une ou de plusieurs dispositions administratives du présent règlement ou des actes d'exécution adoptés en application du présent règlement.
Un État membre ne dispense de l'application des dispositions visées au présent paragraphe que s'il a de bonnes raisons pour ce faire.
3. Aux fins de la réception nationale par type de véhicules au titre du présent article, les systèmes, composants ou entités techniques qui sont réceptionnés par type conformément aux actes énumérés à l'annexe II sont acceptés.
4. La fiche de réception des véhicules réceptionnés par type conformément au présent article est établie d'après le modèle visé à l'article 30, paragraphe 2, mais ne porte pas l'en-tête «Fiche de réception UE par type de véhicule» et elle précise la nature des dérogations accordées en application du paragraphe 2. Les fiches de réception par type sont numérotées conformément au système harmonisé visé à l'article 29, paragraphe 4.
5. La fiche de réception par type précise la nature des dérogations accordées en application du paragraphe 2, premier et troisième alinéas.
6. La validité de la réception nationale par type de petites séries est limitée au territoire de l'État membre dont l'autorité compétente en matière de réception a accordé la réception.
7. Toutefois, à la demande du constructeur, un exemplaire de la fiche de réception par type et de ses annexes est envoyé, par courrier recommandé ou électronique, aux autorités compétentes en matière de réception des États membres désignés par le constructeur.
8. Dans les trois mois suivant la réception de la demande visée au paragraphe 7, les autorités compétentes en matière de réception des États membres désignés par le constructeur décident si elles acceptent ou non la réception par type. Elles communiquent officiellement leur décision à l'autorité compétente qui a accordé la réception nationale par type de petites séries.
9. Les autorités compétentes en matière de réception des États membres ne peuvent refuser la réception nationale par type que si elles ont de bonnes raisons de croire que les exigences techniques nationales en vertu desquelles le véhicule a été réceptionné ne sont pas équivalentes à leurs propres exigences.
10. Lorsqu'un demandeur souhaite mettre sur le marché ou faire immatriculer un véhicule dans le cadre d'une réception nationale par type de petites séries dans un autre État membre, l'autorité compétente qui a accordé la réception nationale par type de petites séries fournit à l'autorité nationale de l'autre État membre un exemplaire de la fiche de réception par type ainsi que du dossier de réception. Les paragraphes 8 et 9 s'appliquent.
CHAPITRE XI
MISE À DISPOSITION SUR LE MARCHÉ, IMMATRICULATION OU MISE EN SERVICE
Article 43
Mise à disposition sur le marché, immatriculation ou mise en service de véhicules
Sans préjudice des articles 46 et 47, les véhicules pour lesquels la réception UE par type de l'ensemble du véhicule est obligatoire ou pour lesquels le constructeur a obtenu cette réception par type en vertu du présent règlement ne sont mis à disposition sur le marché, immatriculés ou mis en service que s'ils sont accompagnés d'un certificat de conformité en cours de validité émis conformément à l'article 38.
Dans le cas où ces véhicules sont incomplets, leur mise à disposition sur le marché ou mise en service est permise, mais les autorités d'immatriculation des États membres peuvent refuser l'immatriculation et l'utilisation sur route de tels véhicules.
Article 44
Mise à disposition sur le marché, immatriculation ou mise en service de véhicules de fin de série
1. Dans les limites fixées pour les fins de série et le délai précisé aux paragraphes 2 et 4, les véhicules conformes à un type de véhicule dont la réception UE par type perd sa validité en application de l'article 37 peuvent être mis à disposition sur le marché, immatriculés ou mis en service.
Le premier alinéa ne s'applique qu'aux véhicules se trouvant sur le territoire de l'Union qui étaient couverts par une réception UE par type en cours de validité au moment de leur production, mais qui n'ont pas été mis à disposition sur le marché, immatriculés, ou mis en service avant que la validité de ladite réception n'expire.
2. Le paragraphe 1 s'applique dans le cas de véhicules complets, pendant une période de vingt-quatre mois à compter de la date à laquelle la réception UE par type perd sa validité et, dans le cas de véhicules complétés, pendant une période de trente mois à compter de cette même date.
3. Le constructeur qui souhaite bénéficier du paragraphe 1 en fait la demande à l'autorité nationale de chaque État membre où les véhicules en question doivent être mis à disposition sur le marché, immatriculés ou mis en service. La demande précise les raisons techniques ou économiques pour lesquelles ces véhicules ne sont pas conformes aux nouvelles exigences de réception par type.
Dans un délai de trois mois suivant la réception de la demande, l'autorité nationale concernée décide d'autoriser ou non l'immatriculation de ces véhicules sur son territoire et, dans l'affirmative, du nombre d'unités concernées.
4. Le nombre de véhicules de fin de série ne peut pas dépasser 10 % du nombre de véhicules immatriculés au cours des deux années précédentes ou cent véhicules par État membre, le nombre le plus élevé étant retenu.
5. Une mention spécifique qui identifie les véhicules en question comme étant «de fin de série» doit figurer sur le certificat de conformité des véhicules mis en service selon cette procédure.
6. Les États membres veillent à ce que le nombre de véhicules à mettre à disposition sur le marché, à immatriculer ou mis en service selon la procédure prévue par le présent article soit effectivement contrôlé.
7. Le présent article s'applique uniquement à l'arrêt de production dû à l'expiration de la validité de la réception par type dans le cas visé à l'article 37, paragraphe 2, point a).
Article 45
Mise à disposition sur le marché ou mise en service de composants et d'entités techniques
1. Les composants ou entités techniques ne peuvent être mis à disposition sur le marché ou mis en service que s'ils satisfont aux prescriptions des actes applicables énumérés à l'annexe II et sont correctement marqués conformément à l'article 39.
2. Le paragraphe 1 ne s'applique pas dans le cas de composants ou d'entités techniques qui ont été spécialement fabriqués ou conçus pour des véhicules neufs ne relevant pas du présent règlement.
3. Par dérogation au paragraphe 1, les États membres peuvent autoriser la mise à disposition sur le marché ou la mise en service de composants ou d'entités techniques qui ont été dispensés de l'application d'une ou de plusieurs dispositions du présent règlement en vertu de l'article 40 ou sont destinés à être montés sur des véhicules couverts par des réceptions accordées en vertu de l'article 42 qui se rapportent au composant ou à l'entité technique en question.
4. Par dérogation au paragraphe 1 et sauf disposition contraire du présent règlement ou d'un des actes délégués adoptés en application du présent règlement, les États membres peuvent autoriser la mise à disposition sur le marché ou la mise en service de composants ou d'entités techniques destinés à être montés sur des véhicules qui, lorsqu'ils ont été mis à disposition sur le marché ou mis en service, ne devaient pas faire l'objet d'une réception par type en vertu du présent règlement ou de la directive 2002/24/CE.
CHAPITRE XII
CLAUSES DE SAUVEGARDE
Article 46
Procédure applicable au niveau national pour les véhicules, systèmes, composants ou entités techniques présentant un risque grave
1. Lorsque les autorités chargées de la surveillance du marché d'un État membre ont pris des mesures conformément à l'article 20 du règlement (CE) no 765/2008 ou qu'elles ont des raisons suffisantes de croire qu'un véhicule, un système, un composant ou une entité technique relevant du présent règlement présente un risque grave pour la santé ou la sécurité des personnes ou pour d'autres aspects liés la protection de l'intérêt public relevant du présent règlement, l'autorité qui a accordé la réception procède à une évaluation du véhicule, du système, du composant ou de l'entité technique en cause en tenant compte de toutes les exigences définies par le présent règlement. Les opérateurs économiques concernés coopèrent pleinement avec les autorités compétentes en matière de réception et/ou les autorités chargées de la surveillance du marché.
Si, au cours de cette évaluation, l'autorité qui a accordé la réception constate que le véhicule, le système, le composant ou l'entité technique ne respecte pas les exigences définies dans le présent règlement, elle invite sans délai l'opérateur économique en question à prendre toutes les mesures correctives appropriées pour mettre le véhicule, le système, le composant ou l'entité technique en conformité avec ces exigences, les retirer du marché ou les rappeler dans un délai raisonnable, proportionné à la nature du risque.
L'article 21 du règlement (CE) no 765/2008 s'applique aux mesures visées au deuxième alinéa du présent paragraphe.
2. Lorsque les autorités compétentes en matière de réception considèrent que la non-conformité n'est pas limitée au territoire national, elles informent la Commission et les autres États membres des résultats de l'évaluation et des mesures qu'elles ont prescrites à l'opérateur économique.
3. L'opérateur économique veille à ce que toutes les mesures correctives appropriées soient prises en ce qui concerne les véhicules, systèmes, composants ou entités techniques non conformes qu'il a mis sur le marché, fait immatriculer ou fait mettre en service dans l'Union.
4. Lorsque l'opérateur économique ne prend pas des mesures correctives adéquates dans le délai visé au paragraphe 1, deuxième alinéa, les autorités nationales adoptent toutes les mesures appropriées pour interdire ou restreindre la mise à disposition sur le marché, l'immatriculation ou la mise en service des véhicules, systèmes, composants ou entités techniques non conformes sur leur marché national, pour les retirer de ce marché ou pour les rappeler.
5. Les autorités nationales informent sans délai la Commission et les autres États membres des mesures prévues au paragraphe 4.
Les informations fournies contiennent toutes les précisions disponibles, notamment les données nécessaires pour identifier le véhicule, le système, le composant ou l'entité technique non conforme, son origine, la nature de la non-conformité alléguée et du risque encouru, ainsi que la nature et la durée des mesures nationales prises et les arguments avancés par l'opérateur économique concerné. En particulier, les autorités compétentes en matière de réception indiquent si la non-conformité résulte d'une des causes suivantes:
a)
le non-respect, par le véhicule, le système, le composant ou l'entité technique, des exigences relatives à la santé ou à la sécurité des personnes, à la protection de l'environnement ou à d'autres aspects liés à la protection de l'intérêt public couverts par le présent règlement;
b)
des lacunes dans les actes applicables énumérés à l'annexe II.
6. Les États membres informent, dans un délai d'un mois, la Commission et les autres États membres de toute mesure prise et de toute information supplémentaire dont ils disposent à propos de la non-conformité du véhicule, du système, du composant ou de l'entité technique et, dans l'éventualité où ils s'opposent à la mesure nationale notifiée, de leurs objections.
7. Lorsque, dans le mois suivant la réception des informations visées au paragraphe 6 du présent article, une objection a été émise par un autre État membre ou par la Commission à l'encontre de la mesure prise par un État membre, cette mesure est évaluée par la Commission conformément à l'article 47.
8. Les États membres veillent à ce que les mesures restrictives appropriées soient prises à l'égard du véhicule, du système, du composant ou de l'entité technique en cause, par exemple son retrait de leur marché, sans délai.
Article 47
Procédure de sauvegarde au niveau de l'Union
1. Lorsque, durant la procédure prévue à l'article 46, paragraphes 3 et 4, des objections sont émises à l'encontre d'une mesure prise par un État membre ou lorsque la Commission considère qu'une mesure nationale est contraire à la législation de l'Union, la Commission procède sans délai à l'évaluation de la mesure nationale après consultation des États membres et du ou des opérateurs économiques concernés. En fonction des résultats de cette évaluation, la Commission décide, conformément à la procédure d'examen visée à l'article 73, paragraphe 2, si la mesure nationale est estimée justifiée ou non.
La Commission informe de sa décision tous les États membres ainsi que l'opérateur ou les opérateurs économiques concernés.
2. Si la mesure nationale est jugée justifiée par la Commission, tous les États membres prennent les mesures nécessaires pour s'assurer que le véhicule, le système, le composant ou l'entité technique non conforme est retiré(e) de leur marché et ils en informent la Commission. Si la mesure nationale est jugée non justifiée, l'État membre concerné la retire ou l'adapte, conformément à la décision visée au paragraphe 1.
3. Si la mesure nationale est jugée justifiée et est motivée par des lacunes du présent règlement ou des actes délégués ou d'exécution adoptés en application de ce dernier, la Commission propose les mesures appropriées suivantes:
a)
s'il s'agit d'un acte délégué ou d'exécution adopté en application du présent règlement, la Commission propose les modifications nécessaires à lui apporter;
b)
s'il s'agit de règlements de la CEE-ONU, la Commission propose les projets d'amendements devant être apportés aux règlements CEE-ONU concernés, conformément à la procédure applicable au titre de l'accord révisé de 1958.
Article 48
Véhicules, systèmes, composants ou entités techniques conformes présentant un risque grave
1. Lorsqu'un État membre constate, après avoir réalisé l'évaluation prévue à l'article 46, paragraphe 1, qu'un véhicule, un système, un composant ou une entité technique, bien que conforme aux exigences applicables ou dûment marqué(e), présente un risque grave pour la sécurité ou est susceptible de nuire gravement à l'environnement ou à la santé publique, il demande à l'opérateur économique en cause de prendre toutes les mesures appropriées pour faire en sorte que le véhicule, le système, le composant ou l'entité technique en cause, une fois mis(e) sur le marché, immatriculé(e) ou mis(e) en service, ne présente plus ce risque, pour retirer le véhicule, le système, le composant ou l'entité technique du marché ou pour le (la) rappeler dans un délai raisonnable, proportionné à la nature du risque. L'État membre peut refuser l'immatriculation des véhicules en cause tant que le constructeur du véhicule n'a pas pris toutes les mesures appropriées.
2. En ce qui concerne les véhicules, systèmes, composants ou entités techniques visés au paragraphe 1, l'opérateur économique garantit que des mesures correctives sont prises pour tous ces véhicules, systèmes, composants ou entités techniques mis sur le marché, immatriculés ou mis en service dans l'Union.
3. L'État membre visé au paragraphe 1 communique à la Commission et aux autres États membres, dans un délai d'un mois, toutes les précisions disponibles, notamment les données nécessaires pour identifier le véhicule, le système, le composant ou l'entité technique en cause, l'origine et la chaîne d'approvisionnement de celui-ci ou de celle-ci, la nature du risque encouru, ainsi que la nature et la durée des mesures nationales prises.
4. La Commission consulte sans délai les États membres et l’opérateur ou les opérateurs économiques concernés et, en particulier, l'autorité compétente qui a accordé la réception par type, et procède à l'évaluation de la mesure nationale prise. En fonction des résultats de cette évaluation, la Commission décide si la mesure nationale visée au paragraphe 1 est jugée justifiée ou non et, si nécessaire, propose des mesures appropriées.
5. La Commission adresse sa décision à tous les États membres et la communique immédiatement à ceux-ci ainsi qu'à l'opérateur ou aux opérateurs économiques concernés.
Article 49
Véhicules, systèmes, composants ou entités techniques non conformes au type réceptionné
1. Lorsque des véhicules, systèmes, composants ou entités techniques neufs accompagnés d'un certificat de conformité ou portant une marque de réception ne sont pas conformes au type qu'elle a réceptionné, l'autorité compétente qui a accordé la réception UE par type prend les mesures nécessaires, y compris le retrait de la réception par type, pour faire en sorte que les véhicules, systèmes, composants ou entités techniques en production soient mis en conformité avec le type réceptionné.
2. Aux fins du paragraphe 1, les divergences constatées par rapport aux informations figurant sur la fiche de réception UE par type ou dans le dossier de réception sont considérées comme constituant un cas de non-conformité au type réceptionné.
3. Si une autorité compétente en matière de réception démontre que des véhicules, composants ou entités techniques neufs accompagnés d'un certificat de conformité ou portant une marque de réception délivrée par un autre État membre ne sont pas conformes au type réceptionné, elle peut demander à l'autorité nationale ayant accordé la réception UE par type de vérifier si les véhicules, systèmes, composants ou entités techniques en production continuent d'être conformes au type réceptionné. À la réception d'une demande en ce sens, l'autorité compétente ayant accordé la réception UE par type prend les mesures qui s'imposent dans les meilleurs délais et, au plus tard, dans les trois mois suivant la date de la demande.
4. L'autorité compétente en matière de réception demande à l'autorité compétente qui a accordé la réception UE par type du système, du composant, de l'entité technique ou du véhicule incomplet de prendre les mesures nécessaires pour faire en sorte que les véhicules en production soient remis en conformité avec le type réceptionné dans les cas suivants:
a)
en ce qui concerne la réception UE par type de véhicule, lorsque la non-conformité d'un véhicule est due exclusivement à la non-conformité d'un système, d'un composant ou d'une entité technique;
b)
en ce qui concerne la réception par type multiétape, lorsque la non-conformité d'un véhicule complété est due exclusivement à la non-conformité d'un système, d'un composant ou d'une entité technique faisant partie intégrante du véhicule incomplet, ou à la non-conformité du véhicule incomplet lui-même.
5. À la réception d'une demande en ce sens, l'autorité compétente en matière de réception concernée prend les mesures qui s'imposent dans les meilleurs délais et, au plus tard, dans les trois mois suivant la date de la demande, au besoin en coopération avec l'autorité compétente en matière de réception qui a formulé la demande.
6. Lorsqu'une non-conformité est établie, l'autorité compétente en matière de réception de l'État membre ayant accordé la réception UE par type du système, du composant, de l'entité technique ou du véhicule incomplet prend les mesures prévues au paragraphe 1.
Les autorités compétentes en matière de réception s'informent mutuellement, dans un délai d'un mois, du retrait d'une réception UE par type et des motifs qui le justifient.
7. Si l'autorité compétente qui a accordé la réception UE par type conteste la non-conformité qui lui a été notifiée, les États membres concernés s'emploient à régler le différend. La Commission est tenue informée et procède, au besoin, aux consultations appropriées en vue de régler le différend.
Article 50
Mise sur le marché et mise en service de pièces ou d'équipements susceptibles de présenter un risque grave pour le bon fonctionnement de systèmes essentiels
1. Les pièces ou les équipements susceptibles de faire peser un risque grave sur le bon fonctionnement de systèmes essentiels pour la sécurité du véhicule ou sa performance environnementale ne sont ni mis sur le marché, ni immatriculés, ni mis en service et sont interdits, à moins qu'ils n'aient été autorisés par une autorité compétente en matière de réception conformément à l'article 51, paragraphes 1 et 4.
2. Afin d'assurer l'application uniforme du paragraphe 1, la Commission peut adopter des actes d'exécution en vue de dresser une liste des pièces et équipements précités sur la base des informations disponibles, et notamment des informations communiquées par les États membres, concernant:
a)
la gravité du risque pour la sécurité ou la performance environnementale des véhicules équipés des pièces ou équipements en question;
b)
l'incidence potentielle sur les consommateurs et les fabricants de pièces et équipements de rechange de l'application éventuelle au titre du présent article d'une exigence d'autorisation pour les pièces ou les équipements.
Ces actes d'exécution sont adoptés en conformité avec la procédure d'examen visée à l'article 73, paragraphe 2.
3. Le paragraphe 1 n'est pas applicable aux pièces ou équipements d'origine ni aux pièces ou équipements qui ont fait l'objet d'une réception par type conformément à l'un des actes énumérés à l'annexe II, sauf si la réception porte sur d'autres aspects que ceux couverts au paragraphe 1.
Le paragraphe 1 n'est pas applicable aux pièces ou aux équipements fabriqués uniquement pour des véhicules de course non destinés à un usage sur le réseau routier public. Dans le cas où des pièces ou des équipements figurant sur une liste dressée dans un acte d'exécution visé au paragraphe 2 ont un double usage pour la course et sur la route, ces pièces ou équipements ne peuvent être mis à disposition du grand public pour un usage destiné aux véhicules routiers, à moins qu'ils ne satisfassent aux exigences du présent article. S'il y a lieu, la Commission adopte des dispositions visant à répertorier les pièces ou les équipements visés au présent paragraphe.
4. La Commission est habilitée à adopter des actes délégués en conformité avec l'article 75 en ce qui concerne les exigences auxquelles les pièces et les équipements visés au paragraphe 1 du présent article doivent satisfaire.
Ces exigences peuvent être définies sur la base des actes énumérés à l'annexe II ou peuvent consister en une comparaison des pièces ou des équipements avec les performances environnementales ou de sécurité du véhicule d'origine ou de l'une de ses pièces, selon le cas. Dans les deux cas, ces exigences garantissent que les pièces ou équipements n'entravent pas le fonctionnement des systèmes qui sont essentiels pour la sécurité du véhicule ou sa performance environnementale.
Article 51
Pièces ou équipements susceptibles de présenter un risque grave pour le bon fonctionnement de systèmes essentiels - Exigences connexes
1. Aux fins de l'article 50, paragraphe 1, le fabricant de pièces ou d'équipements présente à l'autorité compétente en matière de réception une demande accompagnée d'un rapport d'essai élaboré par un service technique désigné qui certifie que les pièces ou équipements pour lesquels une autorisation est demandée sont conformes aux exigences visées à l'article 50, paragraphe 4. Le constructeur ne peut introduire qu'une seule demande par type de pièce, et ce auprès d'une seule autorité compétente en matière de réception.
Lorsqu'une autorité compétente d'un autre État membre le demande, l'autorité compétente en matière de réception qui a accordé l'autorisation lui envoie, dans un délai d'un mois à compter de la réception d'une telle demande, un exemplaire de la fiche d'autorisation requise, accompagnée de ses annexes, au moyen d'un système d'échange électronique commun et sécurisé. L'exemplaire en question peut également être envoyé en format électronique sécurisé.
2. La demande mentionne les informations concernant le fabricant des pièces ou des équipements, le type, le numéro d'identification et le numéro des pièces ou des équipements, le nom du constructeur du véhicule, le type de véhicule et, s'il y a lieu, l'année de construction ou toute autre information permettant l'identification du véhicule sur lequel les pièces ou les équipements doivent être montés.
Lorsque l'autorité compétente en matière de réception estime, compte tenu du rapport d'essai et d'autres éléments probants, que les pièces ou les équipements concernés remplissent les exigences visées à l'article 50, paragraphe 4, elle autorise la mise sur le marché et la mise en service des pièces ou des équipements, sous réserve du paragraphe 4, deuxième alinéa, du présent article.
L'autorité compétente en matière de réception délivre sans délai une fiche au fabricant.
3. La Commission peut adopter des actes d'exécution afin d'établir le modèle et le système de numérotation de la fiche visée au paragraphe 2, troisième alinéa, du présent article. Ces actes d'exécution sont adoptés en conformité avec la procédure d'examen visée à l'article 73, paragraphe 2.
4. Le constructeur informe sans délai l'autorité compétente en matière de réception qui a accordé l'autorisation de toute modification ayant une incidence sur les conditions auxquelles celle-ci a été délivrée. Cette autorité détermine si l'autorisation doit être révisée, s'il y a lieu d'en délivrer une nouvelle et si de nouveaux essais s'imposent.
Le fabricant est tenu de garantir que les pièces ou les équipements sont produits et continuent d'être produits dans le respect des conditions auxquelles l'autorisation a été délivrée.
5. Avant de délivrer une autorisation, l'autorité compétente en matière de réception s'assure de l'existence de modalités et de procédures satisfaisantes permettant de garantir un contrôle efficace de la conformité de la production.
Lorsque l'autorité compétente en matière de réception constate que les conditions de délivrance de l'autorisation ne sont plus remplies, elle demande au fabricant de prendre les mesures qui s'imposent pour garantir que les pièces ou les équipements soient remis en conformité. Au besoin, ladite autorité retire l'autorisation.
6. Tout désaccord entre autorités compétentes en matière de réception d'États membres différents concernant l'autorisation visée au paragraphe 2, deuxième alinéa, est signalé à la Commission. Celle-ci prend les mesures appropriées pour régler le désaccord et notamment, au besoin, exige le retrait de l'autorisation après avoir consulté les autorités compétentes en matière de réception.
7. Tant que la liste visée à l'article 50, paragraphe 2, n'a pas été établie, les États membres peuvent maintenir les dispositions nationales concernant les pièces ou les équipements susceptibles de compromettre le bon fonctionnement de systèmes essentiels pour la sécurité du véhicule ou sa performance environnementale.
Article 52
Rappel de véhicules, de systèmes, de composants ou d'entités techniques
1. Lorsqu'un constructeur qui a obtenu une réception UE par type de l'ensemble d'un véhicule est obligé, conformément au règlement (CE) no 765/2008, de rappeler des véhicules mis sur le marché, immatriculés ou pour lesquels il était chargé de la mise en service, au motif qu'un système, un composant ou une entité technique monté(e) sur le véhicule présente un risque grave pour la sécurité, la santé publique ou la protection de l'environnement, qu'il (elle) ait ou non été dûment réceptionné(e) conformément au présent règlement, ou au motif qu'une pièce ne faisant pas l'objet d'exigences spécifiques au titre de la législation sur la réception par type présente un risque grave pour la sécurité, la santé publique ou la protection de l'environnement, le constructeur informe immédiatement l'autorité compétente qui a délivré la réception du véhicule.
2. Lorsqu'un fabricant de systèmes, de composants ou d'entités techniques qui s'est vu délivrer une réception UE par type est tenu, conformément au règlement (CE) no 765/2008, de rappeler des systèmes, composants ou entités techniques mis sur le marché ou pour lesquels il était chargé de la mise en service au motif qu'ils présentent un risque grave pour la sécurité, la sécurité au travail, la santé publique ou la protection de l'environnement, qu'ils aient ou non été dûment réceptionnés conformément au présent règlement, le fabricant en informe immédiatement l'autorité compétente qui a délivré la réception.
3. Le constructeur ou fabricant propose à l'autorité compétente en matière de réception un ensemble de solutions appropriées en vue de neutraliser le risque grave visé aux paragraphes 1 et 2. Cette autorité communique sans délai les solutions proposées aux autorités compétentes en matière de réception des autres États membres.
Les autorités compétentes en matière de réception veillent à la bonne mise en œuvre de ces solutions dans leur État membre respectif.
4. Si les solutions sont jugées insuffisantes par l'autorité compétente en matière de réception concernée ou si celle-ci estime qu'elles n'ont pas été mises en œuvre suffisamment rapidement, ladite autorité en informe sans délai l'autorité compétente qui a accordé la réception UE par type.
L'autorité compétente qui a accordé la réception UE par type informe alors le constructeur ou fabricant. Si celui-ci ne propose pas et ne met pas en œuvre des mesures correctives efficaces, l'autorité compétente qui a accordé la réception UE par type prend toutes les mesures de protection requises, y compris le retrait de la réception UE par type. En cas de retrait de la réception UE par type, dans un délai d'un mois suivant ledit retrait, l'autorité compétente en matière de réception informe le constructeur ou fabricant, les autorités compétentes en matière de réception des autres États membres ainsi que la Commission, par lettre recommandée ou par un moyen électronique équivalent.
Article 53
Notification des décisions et des voies de recours
1. Toute décision prise en application du présent règlement et toute décision portant refus ou retrait d'une réception UE par type, refus d'une immatriculation, interdiction ou restriction de la mise sur le marché, de l'immatriculation ou de la mise en service d'un véhicule ou exigeant le retrait du marché est dûment motivée.
2. Une telle décision est notifiée à l'intéressé avec indication des voies de recours que lui ouvre le droit en vigueur dans l'État membre concerné et des délais dans lesquels il peut en faire usage.
CHAPITRE XIII
RÉGLEMENTATIONS INTERNATIONALES
Article 54
Règlements de la CEE-ONU requis pour la réception UE par type
1. Les règlements de la CEE-ONU ou leurs amendements pour lesquels l'Union a émis un vote favorable ou auxquels l'Union a adhéré et qui sont énumérés dans le présent règlement ou dans les actes délégués adoptés en application de ce dernier font partie des exigences relatives à la réception UE par type d'un véhicule.
2. Les autorités des États membres compétentes en matière de réception acceptent les réceptions accordées conformément aux règlements de la CEE-ONU visés au paragraphe 1 et, le cas échéant, les marques de réception correspondantes, en lieu et place des réceptions accordées et des marques de réception apposées conformément au présent règlement et aux actes délégués adoptés en application de ce dernier.
3. Lorsque l'Union a voté en faveur d'un règlement de la CEE-ONU ou de ses amendements aux fins de la réception UE par type de véhicule, la Commission adopte un acte délégué en conformité avec l'article 75 afin de rendre obligatoire l'application du règlement de la CEE-ONU ou de ses amendements, et de modifier le présent règlement ou les actes délégués adoptés en application de celui-ci, s'il y a lieu.
Cet acte délégué précise les dates d'application obligatoire du règlement de la CEE-ONU ou de ses amendements et, le cas échéant, comporte des dispositions transitoires.
La Commission adopte des actes délégués séparés indiquant l'application obligatoire des règlements de la CEE-ONU.
CHAPITRE XIV
COMMUNICATION D'INFORMATIONS TECHNIQUES
Article 55
Informations destinées aux utilisateurs
1. Le constructeur ne doit pas communiquer d'informations techniques relatives aux éléments prévus dans le présent règlement ou dans les actes délégués ou d'exécution adoptés en application du présent règlement, qui diffèrent des éléments approuvés par l'autorité compétente en matière de réception.
2. Lorsqu'un acte délégué ou d'exécution adopté en application du présent règlement le prévoit, le constructeur met à la disposition des utilisateurs toutes les informations utiles ainsi que les instructions nécessaires décrivant les éventuelles conditions particulières ou restrictions d'utilisation concernant un véhicule, un système, un composant ou une entité technique.
3. Les informations visées au paragraphe 2 sont fournies dans la ou les langues officielles de l'État membre où le véhicule doit être mis sur le marché, immatriculé ou mis en service. Elles figurent, après acceptation de l'autorité compétente en matière de réception, dans le manuel du propriétaire.
Article 56
Informations destinées aux fabricants de composants ou d'entités techniques
1. Le constructeur du véhicule communique aux fabricants de composants ou d'entités techniques toutes les données qui sont nécessaires à la réception UE par type de composants ou d'entités techniques, ou à l'obtention d'une autorisation au titre de l'article 50, y compris, le cas échéant, les dessins indiqués dans les actes délégués et d'exécution adoptés en application du présent règlement.
Le constructeur du véhicule peut imposer aux fabricants de composants ou d'entités techniques un accord contraignant en vue de préserver la confidentialité de toute information qui ne relève pas du domaine public, notamment celles liées aux droits de propriété intellectuelle.
2. En sa qualité de détenteur d'une fiche de réception UE par type prévoyant, conformément à l'article 31, paragraphe 4, des restrictions d'utilisation ou des conditions particulières de montage ou les deux, le fabricant de composants ou d'entités techniques fournit toutes les informations détaillées en la matière au constructeur du véhicule.
Lorsqu'un acte délégué adopté en application du présent règlement le prévoit, le fabricant de composants ou d'entités techniques fournit, avec les composants ou entités techniques produits, des instructions concernant les restrictions d'utilisation ou les conditions particulières de montage, ou les deux.
CHAPITRE XV
ACCÈS AUX INFORMATIONS SUR LA RÉPARATION ET L'ENTRETIEN
Article 57
Obligations des constructeurs
1. Les constructeurs fournissent un accès sans restriction aux informations sur la réparation et l'entretien des véhicules aux opérateurs indépendants par l'intermédiaire de sites internet utilisant un format standardisé, d'une manière aisément accessible et rapide. En particulier, cet accès est accordé de manière non discriminatoire par rapport au contenu fourni ou à l'accès accordé aux concessionnaires et réparateurs officiels. Cette obligation ne s'applique pas si un véhicule a fait l'objet d'une réception de véhicules produits en petites séries.
2. En attendant l'adoption d'une norme commune par la Commission, les informations visées au paragraphe 1 sont fournies de manière cohérente, de telle sorte qu'elles puissent être exploitées par un opérateur indépendant moyennant un effort raisonnable.
Les constructeurs mettent des documents de formation à la disposition des opérateurs indépendants tout comme des concessionnaires et réparateurs officiels.
3. Les informations visées au paragraphe 1 comprennent au minimum:
a)
un numéro d'identification non équivoque du véhicule;
b)
des manuels d'entretien, y compris les relevés des réparations et des entretiens, ainsi que les programmes d'entretien;
c)
des manuels techniques et des bulletins de service technique;
d)
des renseignements sur les composants et le diagnostic (comme les valeurs théoriques minimales et maximales pour les mesures);
e)
les schémas de câblage;
f)
les codes de diagnostic d'anomalie, y compris les codes spécifiques du constructeur;
g)
les numéros d'identification et de vérification du calibrage du logiciel applicable à un type de véhicule;
h)
les renseignements concernant les outils et équipements exclusifs ainsi que l'information fournie au moyen de ces outils et équipements;
i)
l'information technique et les données d'essai et de contrôle bidirectionnelles;
j)
les unités de travail.
4. Les concessionnaires ou réparateurs officiels appartenant au système de distribution d'un constructeur de véhicules donné sont considérés comme des opérateurs indépendants aux fins du présent règlement dans la mesure où ils fournissent des services de réparation ou d'entretien pour des véhicules pour lesquels ils n'appartiennent pas au système de distribution du constructeur de véhicules en question.
5. Les informations sur la réparation et l'entretien des véhicules sont disponibles à tout moment, sauf exigences liées aux besoins de l'entretien du système d'information.
6. Aux fins de la fabrication et de l'entretien des pièces de rechange ou des fournitures compatibles avec les systèmes de diagnostic embarqués, des outils de diagnostic et des équipements d'essai, les constructeurs fournissent les informations pertinentes sur les systèmes de diagnostic embarqués et sur la réparation et l'entretien des véhicules sans discrimination à tous les fabricants ou réparateurs intéressés de composants, d'outils de diagnostic ou d'équipements d'essai.
7. Aux fins de la conception et de la fabrication d'équipements automobiles pour les véhicules à carburant alternatif, les constructeurs fournissent les informations pertinentes sur les systèmes de diagnostic embarqués et sur la réparation et l'entretien de tels véhicules, sans discrimination à tous les fabricants, installateurs ou réparateurs intéressés d'équipements pour véhicules à carburant alternatif.
8. Lorsqu'il demande la réception UE par type, le constructeur fournit à l'autorité compétente en matière de réception une preuve de la conformité au présent règlement pour ce qui concerne les informations requises en vertu du présent article.
Si, au moment de la demande de réception UE par type, ces informations ne sont pas disponibles ou ne sont pas conformes au présent règlement ou aux actes délégués et d'exécution adoptés en application de celui-ci, le constructeur les communique dans un délai de six mois à compter de la date de réception par type.
La Commission peut adopter des actes d'exécution afin d'établir un modèle de fiche sur l'accès aux systèmes de diagnostic embarqués des véhicules et aux informations sur la réparation et l'entretien des véhicules apportant une telle preuve de conformité à l'autorité compétente en matière de réception. Ces actes d'exécution sont adoptés en conformité avec la procédure d'examen visée à l'article 73, paragraphe 2.
9. Si la preuve de la conformité n'est pas fournie dans le délai visé au paragraphe 8, deuxième alinéa, l'autorité compétente en matière de réception prend les mesures appropriées pour garantir la conformité.
10. Le constructeur met à disposition sur ses sites internet les modifications ultérieures et les suppléments aux informations sur la réparation et l'entretien des véhicules, en même temps qu'il les communique aux réparateurs officiels.
11. Lorsque les données de réparation et d'entretien d'un véhicule sont conservées dans une base de données centrale du constructeur du véhicule ou pour son compte, les réparateurs indépendants ont gratuitement accès à ces données et ont la possibilité de saisir des informations concernant les réparations et entretiens qu'ils ont effectués.
12. La Commission est habilitée à adopter des actes délégués, en conformité avec l'article 75, précisant les exigences détaillées concernant l'accès aux informations relatives à la réparation et à l'entretien, en particulier les spécifications techniques concernant la manière dont les informations sur la réparation et l'entretien du véhicule sont communiquées.
Article 58
Obligations entre détenteurs multiples de la réception par type
1. En cas de réception par type par étapes ou de réception par type multiétape, le constructeur responsable de la réception par type concernée est également tenu de communiquer au constructeur final ainsi qu'aux opérateurs indépendants les informations sur la réparation relatives au système, au composant ou à l'entité technique particuliers ou à l'étape particulière.
2. Le constructeur final est responsable de la communication des informations concernant l'ensemble du véhicule aux opérateurs indépendants.
Article 59
Frais d'accès aux informations sur la réparation et l'entretien des véhicules
1. Les constructeurs peuvent percevoir des droits raisonnables et proportionnés pour l'accès aux informations sur la réparation et l'entretien des véhicules relevant du présent règlement. Les droits ne sont pas raisonnables ou proportionnés s'ils découragent l'accès en ne tenant pas compte de la mesure dans laquelle l'opérateur indépendant l'utilise.
2. Les constructeurs mettent à disposition les informations sur la réparation et l'entretien des véhicules selon une périodicité quotidienne, mensuelle et annuelle, les droits d'accès à ces informations variant en fonction des périodes pour lesquelles l'accès est accordé.
Article 60
Forum sur l'accès aux informations des véhicules
Le champ d'application des activités menées par le forum sur l'accès aux informations des véhicules, établi conformément à l'article 13, paragraphe 9, du règlement (CE) no 692/2008 de la Commission du 18 juillet 2008 portant application et modification du règlement (CE) no 715/2007 du Parlement européen et du Conseil relatif à la réception des véhicules à moteur au regard des émissions des véhicules particuliers et utilitaires légers (Euro 5 et Euro 6) et aux informations sur la réparation et l'entretien des véhicules (28) est étendu aux véhicules relevant du présent règlement.
En cas de preuve de mauvais usage délibéré ou involontaire des informations sur les systèmes de diagnostic embarqués et sur la réparation et l'entretien des véhicules, le forum visé au premier alinéa conseille la Commission sur les mesures à prendre pour empêcher de telles pratiques.
CHAPITRE XVI
DÉSIGNATION ET NOTIFICATION DES SERVICES TECHNIQUES
Article 61
Exigences relatives aux services techniques
1. Les autorités compétentes en matière de réception chargées de la désignation s'assurent, avant de désigner un service technique en application de l'article 63, que ce dernier se conforme aux exigences énoncées aux paragraphes 2 à 9 du présent article.
2. Sans préjudice de l'article 64, paragraphe 1, le service technique est établi en vertu du droit national d'un État membre et est doté de la personnalité juridique.
3. Le service technique est un organisme tiers, indépendant du processus de conception, de fabrication, de fourniture et d'entretien du véhicule, du système, du composant ou de l'entité technique qu'il doit évaluer.
Un organisme appartenant à une association d'entreprises ou à une fédération professionnelle qui représente des entreprises participant à la conception, à la fabrication, à la fourniture, à l'assemblage, à l'utilisation ou à l'entretien des véhicules, systèmes, composants ou entités techniques qu'il évalue et soumet à des essais ou aux inspections peut, pour autant que son indépendance et l'absence de tout conflit d'intérêts soient démontrées, être considéré comme satisfaisant à la condition énoncée au premier alinéa.
4. Le service technique, ses cadres supérieurs et le personnel chargé d'exécuter les catégories d'activités pour lesquelles ils ont été désignés conformément à l'article 63, paragraphe 1, ne sont pas le concepteur, le constructeur, le fournisseur ou le responsable de l'entretien des véhicules, systèmes, composants ou entités techniques qu'ils évaluent, ni le mandataire des parties exerçant ces activités. Cela n'exclut pas l'utilisation de véhicules, systèmes, composants ou entités techniques évalués visés au paragraphe 3 du présent article qui sont nécessaires au fonctionnement du service technique, ou l'utilisation de ces véhicules systèmes, composants ou entités techniques à des fins personnelles.
Le service technique veille à ce que les activités de ses filiales ou sous-traitants n'affectent pas la confidentialité, l'objectivité ou l'impartialité des catégories d'activités pour lesquelles il a été désigné.
5. Le service technique et son personnel accomplissent les catégories d'activités pour lesquelles ils ont été désignés avec la plus haute intégrité professionnelle et la compétence technique requise dans le domaine spécifique et doivent être à l'abri de toute pression et incitation, notamment d'ordre financier, susceptibles d'influencer leur jugement ou les résultats de leurs travaux d'évaluation, notamment de la part de personnes ou groupes de personnes intéressés par ces résultats.
6. Le service technique doit être capable d'exécuter toutes les catégories d'activités pour lesquelles il a été désigné conformément à l'article 63, paragraphe 1, en démontrant d'une manière satisfaisante pour l'autorité compétente en matière de réception chargée de la désignation qu'il dispose:
a)
du personnel ayant les compétences appropriées, les connaissances techniques et la formation professionnelle pertinentes, ainsi que l'expérience suffisante et appropriée pour effectuer les tâches en question;
b)
de descriptions des procédures pertinentes pour les catégories d'activités pour lesquelles il cherche à être désigné qui garantissent leur transparence et leur reproductibilité;
c)
de procédures pour accomplir les catégories d'activités pour lesquelles il cherche à être désigné qui tiennent dûment compte du degré de complexité de la technologie du véhicule, du système, du composant ou de l'entité technique en question et de la nature du processus de production (fabrication en masse ou en série); et
d)
des moyens nécessaires à la bonne exécution des tâches liées aux catégories d'activités pour lesquelles il cherche à être désigné et d'un accès à l'ensemble des équipements et installations nécessaires.
Il démontre, en outre, à l'autorité compétente en matière de réception chargée de la désignation qu'il se conforme aux normes énumérées dans les actes délégués adoptés en application de l'article 65, qui sont applicables aux catégories d'activités pour lesquelles il est désigné.
7. L'impartialité des services techniques, de leurs cadres supérieurs et du personnel effectuant l'évaluation doit être garantie. Ils n'exercent aucune activité qui puisse compromettre leur indépendance de jugement ou leur intégrité à l'égard des catégories d'activités pour lesquelles ils sont désignés.
8. Les services techniques souscrivent une assurance de responsabilité civile en lien avec leurs activités, à moins que cette responsabilité ne soit couverte par l'État membre en vertu de son droit national ou que l'évaluation de la conformité ne soit effectuée sous la responsabilité directe de l'État membre.
9. Le personnel d'un service technique est lié par le secret professionnel à l'égard de l'ensemble des informations qu'il obtient dans l'exercice de ses fonctions en vertu du présent règlement ou de toute disposition de droit national lui donnant effet, sauf à l'égard de l'autorité compétente en matière de réception chargée de la désignation ou lorsque le droit de l'Union ou national l'exige. Les droits de propriété sont protégés.
Article 62
Filiales et sous-traitants des services techniques
1. Les services techniques ne peuvent sous-traiter certaines de leurs activités pour lesquelles ils ont été désignés conformément à l'article 63, paragraphe 1, ou les faire réaliser par une filiale qu'avec l'accord de l'autorité compétente en matière de réception chargée de la désignation.
2. Lorsque le service technique sous-traite certaines tâches spécifiques liées aux catégories d'activités pour lesquelles il a été désigné ou a recours à une filiale, il s'assure que le sous-traitant ou la filiale répond aux exigences définies à l'article 61 et en informe l'autorité compétente en matière de réception chargée de la désignation.
3. Le service technique assume l'entière responsabilité des tâches effectuées par l'ensemble de ses sous-traitants ou filiales, quel que soit leur lieu d'établissement.
4. Le service technique tient à la disposition de l'autorité compétente en matière de réception chargée de la désignation les documents pertinents concernant l'évaluation des qualifications du sous-traitant ou de la filiale et les tâches qu'ils ont exécutées.
Article 63
Désignation des services techniques
1. Les services techniques sont désignés pour une ou plusieurs catégories d'activités définies ci-après, en fonction de leur domaine de compétence:
a)
catégorie A: les services techniques qui effectuent, dans leurs propres installations, les essais visés dans le présent règlement et les actes énumérés à l'annexe II;
b)
catégorie B: les services techniques qui supervisent les essais visés dans le présent règlement et les actes énumérés à l'annexe II, lorsque ces essais sont effectués dans les installations du constructeur ou dans celles d'un tiers;
c)
catégorie C: les services techniques qui évaluent et vérifient régulièrement les procédures suivies par le constructeur pour veiller à la conformité de la production;
d)
catégorie D: les services techniques qui supervisent ou effectuent les essais ou les inspections pour la surveillance de la conformité de la production.
2. Une autorité compétente en matière de réception peut être désignée comme service technique pour une ou plusieurs des activités visées au paragraphe 1.
3. Les services techniques d'un pays tiers, autres que ceux désignés conformément à l'article 64, peuvent être notifiés aux fins de l'article 67, mais uniquement si une telle acceptation de services techniques est prévue par un accord bilatéral entre l'Union et le pays tiers concerné. Cette disposition n'empêche pas un service technique établi en vertu du droit national d'un État membre conformément à l'article 61, paragraphe 2, d'établir des filiales dans des pays tiers, à condition que ces filiales soient directement gérées et contrôlées par le service technique désigné.
Article 64
Services techniques internes accrédités du constructeur
1. Le service technique interne accrédité d'un constructeur ne peut être désigné qu'en ce qui concerne les activités de catégorie A, pour les exigences techniques pour lesquelles l'essai en interne est autorisé par un acte délégué adopté en application du présent règlement. Ce service technique constitue une entité séparée et distincte de l'entreprise, et ne participe pas à la conception, la fabrication, la fourniture ou l'entretien des véhicules, systèmes, composants ou entités techniques qu'il évalue.
2. Le service technique interne accrédité répond aux exigences suivantes:
a)
outre sa désignation par l'autorité compétente en matière de réception d'un État membre, il est accrédité par un organisme national d'accréditation, tel que défini à l'article 2, point 11, du règlement (CE) no 765/2008 et conformément aux normes et à la procédure visées à l'article 65 du présent règlement;
b)
le service technique interne accrédité et son personnel constituent une unité identifiable sur le plan organisationnel et disposent, au sein de l'entreprise dont ils font partie, de méthodes d'établissement des rapports qui garantissent leur impartialité et le démontrent à l'organisme national d'accréditation compétent;
c)
ni le service technique interne accrédité ni son personnel ne participent à aucune activité susceptible de nuire à l'indépendance de leur jugement ou à leur intégrité dans le cadre des catégories d'activités pour lesquelles ils ont été désignés;
d)
le service technique interne accrédité fournit ses services exclusivement à l'entreprise dont il fait partie.
3. Le service technique interne accrédité n'a pas besoin d'être notifié à la Commission pour les besoins de l'article 67, mais des informations sur son accréditation sont fournies par l'entreprise dont il fait partie ou par l'organisme d'accréditation national à l'autorité compétente en matière de réception chargée de la désignation, à la demande de celle-ci.
Article 65
Procédures relatives au niveau de performance et à l'évaluation des services techniques
Afin de garantir que les services techniques répondent au même niveau élevé de performance dans tous les États membres, la Commission est habilitée à adopter des actes délégués en conformité avec l'article 75 concernant les normes auxquelles les services techniques doivent se conformer, ainsi que la procédure relative à leur évaluation visée à l'article 66 et à leur accréditation visée à l'article 64.
Article 66
Évaluation des compétences des services techniques
1. L'autorité compétente en matière de réception chargée de la désignation établit un rapport d'évaluation démontrant que le service technique candidat a fait l'objet d'une évaluation concernant son respect des exigences du présent règlement et des actes délégués adoptés en application de ce dernier. Ce rapport peut comprendre un certificat d'accréditation émis par un organisme d'accréditation.
2. L'évaluation sur laquelle s'appuie le rapport visé au paragraphe 1 est effectuée conformément aux dispositions énoncées dans un acte délégué adopté en application de l'article 65. Le rapport d'évaluation fait l'objet d'une révision au moins tous les trois ans.
3. Le rapport d'évaluation est communiqué sur demande à la Commission. En pareil cas, lorsque l'évaluation ne repose pas sur un certificat d'accréditation émis par un organisme d'accréditation national attestant que le service technique respecte les exigences du présent règlement, l'autorité compétente en matière de réception chargée de la désignation soumet à la Commission des documents probants attestant de la compétence du service technique et des mesures prises pour garantir que ce service technique fait l'objet d'un suivi régulier de la part de l'autorité compétente en matière de réception chargée de la désignation et répond aux exigences du présent règlement et des actes délégués adoptés en application de ce dernier.
L'autorité compétente en matière de réception qui a l'intention de se faire désigner comme service technique conformément à l'article 63, paragraphe 2, apporte la preuve de sa conformité au moyen d'une évaluation, réalisée par des contrôleurs indépendants, de l'activité sur laquelle porte l'évaluation. Ces contrôleurs peuvent provenir du même organisme pour autant qu'ils soient gérés de manière autonome par rapport au personnel exerçant l'activité faisant l'objet de l'évaluation.
4. Le service technique interne accrédité respecte les dispositions pertinentes du présent article.
Article 67
Procédures de notification
1. Les États membres notifient à la Commission, pour chaque service technique qu'ils ont désigné, la dénomination, l'adresse, y compris l'adresse électronique, les personnes responsables et la catégorie d'activités, ainsi que toute modification apportée postérieurement à ces désignations. La notification précise pour quels éléments énumérés à l'annexe II les services techniques ont été désignés.
2. Un service technique ne peut exercer les activités visées à l'article 63, paragraphe 1, au nom de l'autorité chargée de la désignation compétente en matière de réception par type que s'il a été préalablement notifié à la Commission conformément au paragraphe 1 du présent article.
3. Un même service technique peut être désigné par plusieurs autorités compétentes en matière de réception chargées de la désignation et notifié par les États membres de ces dernières indépendamment de la catégorie ou des catégories d'activités qu'il exercera conformément à l'article 63, paragraphe 1.
4. La Commission est avertie de toute modification pertinente apportée ultérieurement à la désignation.
5. Lorsqu'une organisation spécifique ou un organisme compétent exerçant une activité qui ne figure pas parmi celles visées à l'article 63, paragraphe 1, doit être désigné(e) en application d'un acte cité à l'annexe II, la notification a lieu conformément au présent article.
6. La Commission publie sur son site internet la liste et les coordonnées des services techniques notifiés conformément au présent article.
Article 68
Modifications apportées aux désignations
1. Lorsqu'une autorité compétente en matière de réception chargée de la désignation a établi ou a été informée qu'un service technique qu'elle a désigné ne répond plus aux exigences définies dans le présent règlement, ou qu'il ne s'acquitte pas de ses obligations, ladite autorité soumet la désignation à des restrictions, la suspend ou la retire, selon le cas, en fonction de la gravité du manquement au regard des exigences requises ou des obligations à satisfaire. L'État membre qui a notifié ce service technique en informe immédiatement la Commission. La Commission modifie les informations publiées visées à l'article 67, paragraphe 6, en conséquence.
2. En cas de restriction, de suspension ou de retrait de la désignation, ou lorsque le service technique a cessé ses activités, l'autorité compétente en matière de réception chargée de la désignation prend les mesures qui s'imposent pour faire en sorte que les dossiers dudit service soient traités par un autre service technique ou tenus à sa disposition ou à la disposition de l'autorité chargée de la surveillance du marché qui en fait la demande.
Article 69
Contestation de la compétence des services techniques
1. La Commission enquête sur tous les cas dans lesquels elle a des doutes ou est avertie de doutes quant à la compétence d'un service technique ou au fait qu'il continue à remplir les exigences qui lui sont applicables et à s'acquitter des responsabilités qui lui incombent.
2. L'État membre de l'autorité compétente en matière de réception chargée de la désignation communique à la Commission, sur demande, toutes les informations relatives au fondement de la désignation ou au maintien de la désignation du service technique concerné.
3. La Commission veille à ce que toutes les informations sensibles obtenues au cours de ses enquêtes soient traitées de manière confidentielle.
4. Lorsque la Commission établit qu'un service technique ne répond pas ou ne répond plus aux exigences relatives à sa désignation, elle en informe l'État membre de l'autorité compétente en matière de réception chargée de la désignation, en vue de définir, en concertation avec cet État membre, les mesures correctives nécessaires et demande à l'État membre concerné de prendre ces mesures correctives, y compris le retrait de la désignation si nécessaire.
Article 70
Obligations opérationnelles des services techniques
1. Les services techniques exécutent les catégories d'activités pour lesquelles ils ont été désignés au nom de l'autorité compétente en matière de réception chargée de la désignation et dans le respect des procédures d'évaluation et d'essai prévues dans le présent règlement et les actes visés à l'annexe II.
Les services techniques supervisent ou effectuent eux-mêmes les essais requis pour la réception ou les inspections mentionnées dans le présent règlement ou dans l'un des actes énumérés à l'annexe II, sauf lorsque d'autres procédures sont autorisées. Les services techniques ne peuvent pas effectuer des essais, des évaluations ou des inspections pour lesquels ils n'ont pas été dûment désignés par leur autorité compétente en matière de réception.
2. À tout moment, les services techniques:
a)
permettent à leur autorité compétente en matière de réception chargée de la désignation, le cas échéant, d'assister à l'évaluation de la conformité qu'ils effectuent; et
b)
sans préjudice de l'article 61, paragraphe 9, et de l'article 71, transmettent à leur autorité compétente en matière de réception chargée de la désignation les informations qu'elle pourrait leur demander sur les catégories d'activités qu'ils exécutent et qui entrent dans le champ d'application du présent règlement.
3. Lorsqu'un service technique constate qu'un constructeur n'a pas respecté les exigences définies dans le présent règlement, il en informe l'autorité compétente en matière de réception chargée de la désignation pour que l'autorité compétente en matière de réception chargée de la désignation demande au constructeur de prendre les mesures correctives qui s'imposent et qu'elle ne délivre pas de fiche de réception par type tant que les mesures correctives appropriées, jugées satisfaisantes par l'autorité compétente en matière de réception, n'ont pas été prises.
4. Lorsqu'un service technique agissant au nom de l'autorité compétente en matière de réception chargée de la désignation constate, dans le cadre du suivi de la conformité de la production postérieur à la délivrance de la fiche de réception, qu'un véhicule, un système, un composant ou une entité technique n'est plus conforme au présent règlement, ce service en informe l'autorité compétente en matière de réception chargée de la désignation. L'autorité compétente en matière de réception prend les mesures qui s'imposent comme le prévoit l'article 33.
Article 71
Obligations d'information incombant aux services techniques
1. Les services techniques informent leur autorité compétente en matière de réception chargée de la désignation des faits suivants:
a)
toute non-conformité constatée susceptible de donner lieu au refus, à une restriction, à la suspension ou au retrait de la fiche de réception par type;
b)
toute circonstance influant sur la portée et les conditions de leur désignation;
c)
toute demande d'information reçue des autorités chargées de la surveillance du marché concernant leurs activités.
2. Sur demande de leur autorité compétente en matière de réception chargée de la désignation, les services techniques transmettent des informations sur leurs activités dans le cadre de leur désignation, ainsi que sur toute autre activité, y compris des activités transfrontalières et de sous-traitance.
CHAPITRE XVII
ACTES D'EXÉCUTION ET ACTES DÉLÉGUÉS
Article 72
Actes d'exécution
Aux fins de la réalisation des objectifs du présent règlement et afin d'assurer des conditions uniformes d'exécution du présent règlement, la Commission adopte, en conformité avec la procédure d'examen visée à l'article 73, paragraphe 2, des actes d'exécution arrêtant les mesures d'exécution suivantes:
a)
le modèle de déclaration du constructeur en ce qui concerne l'endurance des systèmes, pièces et équipements critiques liés à la sécurité fonctionnelle visée à l'article 22, paragraphe 7;
b)
des modèles pour la fiche de renseignements et pour le dossier constructeur visés à l'article 27, paragraphe 4;
c)
le système de numérotation des fiches de réception UE par type visé à l'article 29, paragraphe 4;
d)
le modèle pour la fiche de réception UE par type visée à l'article 30, paragraphe 2;
e)
le modèle pour la fiche des résultats d'essais annexée à la fiche de réception UE visée à l'article 30, paragraphe 3;
f)
le modèle pour la liste des exigences ou actes applicables visée à l'article 30, paragraphe 6;
g)
les exigences générales applicables au format du rapport d'essai visées à l'article 32, paragraphe 1;
h)
le modèle pour le certificat de conformité visé à l'article 38, paragraphe 2;
i)
le modèle pour la marque de réception UE par type visée à l'article 39, paragraphe 3;
j)
les autorisations d'accorder des réceptions UE par type exemptant les nouvelles technologies ou les nouveaux concepts visés à l'article 40, paragraphe 3;
k)
les modèles de fiche de réception par type et de certificat de conformité en ce qui concerne les nouvelles technologies ou les nouveaux concepts visés à l'article 40, paragraphe 4;
l)
les autorisations permettant aux États membres de prolonger la validité de la réception par type visée à l'article 41, paragraphe 2;
m)
la liste des pièces et équipements visés à l'article 50, paragraphe 2;
n)
le modèle et le système de numérotation de la fiche visée à l'article 51, paragraphe 3, ainsi que les aspects relatifs à la procédure d'autorisation visée audit article;
o)
le modèle pour le certificat apportant la preuve de conformité à fournir à l'autorité compétente en matière de réception visée à l'article 57, paragraphe 8.
Article 73
Comité
1. La Commission est assistée par le comité technique pour les véhicules à moteur institué par l'article 40 de la directive 2007/46/CE. Ledit comité est un comité au sens du règlement (UE) no 182/2011.
2. Lorsqu'il est fait référence au présent paragraphe, l'article 5 du règlement (UE) no 182/2011 s'applique.
Lorsque le comité n'émet aucun avis, la Commission n'adopte pas le projet d'acte d'exécution, et l'article 5, paragraphe 4, troisième alinéa, du règlement (UE) no 182/2011 s'applique.
Article 74
Modification des annexes
Sans préjudice des autres dispositions du présent règlement relatives à la modification de ses annexes, la Commission est également habilitée à adopter des actes délégués en conformité avec l'article 75 en ce qui concerne les modifications apportées à:
i)
l'annexe II, sections B et C, en ce qui concerne l'introduction d'exigences supplémentaires relatives à la sécurité fonctionnelle et à la construction des véhicules pour la sous-catégorie des quads routiers lourds L7e-A;
ii)
les annexes II et V afin d'introduire des références d'actes réglementaires et des rectificatifs;
iii)
l'annexe V, section B, afin de modifier les carburants de référence applicables;
iv)
l'annexe VI, sections C et D, afin de tenir compte des résultats de l'étude visée à l'article 23, paragraphe 4, et de l'adoption des règlements de la CEE-ONU.
Article 75
Exercice de la délégation
1. Le pouvoir d'adopter des actes délégués conféré à la Commission est soumis aux conditions fixées au présent article.
2. Le pouvoir d'adopter des actes délégués visé à l'article 18, paragraphe 3, à l'article 20, paragraphe 2, à l'article 21, paragraphe 5, à l'article 22, paragraphes 5 et 6, à l'article 23, paragraphes 6 et 12, à l'article 24, paragraphe 3, à l'article 25, paragraphe 8, à l'article 32, paragraphe 6, à l'article 33, paragraphe 6, à l'article 50, paragraphe 4, à l'article 54, paragraphe 3, à l'article 57, paragraphe 12, à l'article 65 et à l'article 74 est conféré à la Commission pour une période de cinq ans à compter du 22 mars 2013.
3. La délégation de pouvoir visée à l'article 18, paragraphe 3, à l'article 20, paragraphe 2, à l'article 21, paragraphe 5, à l'article 22, paragraphes 5 et 6, à l'article 23, paragraphes 6 et 12, à l'article 24, paragraphe 3, à l'article 25, paragraphe 8, à l'article 32, paragraphe 6, à l'article 33, paragraphe 6, à l'article 50, paragraphe 4, à l'article 54, paragraphe 3, à l'article 57, paragraphe 12, à l'article 65 et à l'article 74 peut être révoquée à tout moment par le Parlement européen ou le Conseil. La décision de révocation met fin à la délégation de pouvoir qui y est précisée. La révocation prend effet le jour suivant celui de la publication de ladite décision au Journal officiel de l'Union européenne ou à une date ultérieure qui est précisée dans ladite décision. Elle ne porte pas atteinte à la validité des actes délégués déjà en vigueur.
4. Aussitôt qu'elle adopte un acte délégué, la Commission le notifie au Parlement européen et au Conseil simultanément.
5. Un acte délégué adopté en vertu de l'article 18, paragraphe 3, de l'article 20, paragraphe 2, de l'article 21, paragraphe 5, de l'article 22, paragraphes 5 et 6, de l'article 23, paragraphes 6 et 12, de l'article 24, paragraphe 3, de l'article 25, paragraphe 8, de l'article 32, paragraphe 6, de l'article 33, paragraphe 6, de l'article 50, paragraphe 4, de l'article 54, paragraphe 3, de l'article 57, paragraphe 12, de l'article 65 et de l'article 74 n'entre en vigueur que si le Parlement européen ou le Conseil n'a pas exprimé d'objections dans un délai de deux mois à compter de la notification de cet acte au Parlement européen et au Conseil ou si, avant l'expiration de ce délai, le Parlement européen et le Conseil ont tous deux informé la Commission de leur intention de ne pas exprimer d'objections. Ce délai peut être prolongé de deux mois à l'initiative du Parlement européen ou du Conseil.
CHAPITRE XVIII
DISPOSITIONS FINALES
Article 76
Sanctions
1. Les États membres prévoient des sanctions en cas de violation par les opérateurs économiques du présent règlement et des actes délégués ou d'exécution adoptés en application de celui-ci. Ils prennent toutes les mesures nécessaires pour assurer l'application de ces sanctions. Les sanctions ainsi prévues sont effectives, proportionnées et dissuasives. Les États membres notifient ces dispositions à la Commission au plus tard le 23 mars 2015 et avisent cette dernière sans délai de toute modification ultérieure.
2. Les types de violations qui donnent lieu à des sanctions comprennent:
a)
les fausses déclarations au cours des procédures de réception ou des procédures de rappel;
b)
la falsification de résultats d'essais en vue de la réception par type;
c)
la dissimulation de données ou de spécifications techniques qui pourraient entraîner un rappel, un refus ou un retrait de la réception par type;
d)
l'utilisation de dispositifs d'invalidation;
e)
le refus de donner accès à des informations;
f)
la mise à disposition sur le marché par des opérateurs économiques de véhicules, systèmes, composants ou entités techniques soumis à réception sans ladite réception, ou la falsification de documents ou de marquages à cet effet.
Article 77
Dispositions transitoires
1. Sans préjudice d'autres dispositions du présent règlement, le présent règlement n'invalide aucune réception UE par type accordée à des véhicules ou à des systèmes, composants ou entités techniques avant le 1er janvier 2016.
2. Sauf disposition contraire, les réceptions UE par type accordées à des véhicules, systèmes, composants ou entités techniques en vertu des actes visés à l'article 81, paragraphe 1, demeurent valables jusqu'aux dates précisées à l'annexe IV pour les types de véhicules existants.
3. Par dérogation au présent règlement, les nouveaux types de véhicules des catégories L1e, L2e et L6e ou les nouveaux systèmes, composants ou entités techniques destinés à ces types de véhicules continuent à faire l'objet de réceptions par type conformément à la directive 2002/24/CE jusqu'au 31 décembre 2016.
4. Les autorités compétentes en matière de réception continuent d'accorder l'extension de réception aux véhicules, systèmes, composants ou entités techniques visés au paragraphe 1 conformément à la directive 2002/24/CE et à toute directive énumérée à l'article 81, paragraphe 1. Toutefois, ces réceptions ne sont pas utilisées aux fins de l'obtention d'une réception par type de l'ensemble d'un véhicule au titre du présent règlement.
5. Par dérogation à la directive 2002/24/CE, la réception par type est également accordée aux véhicules qui sont conformes au présent règlement et aux actes délégués adoptés en application de ce dernier relatives aux exigences en matière de performances environnementales et de propulsion visées à l'annexe II, section A, avant le 31 décembre 2015.
Dans un tel cas, les autorités nationales n'interdisent, ni ne restreignent, ni n'empêchent l'immatriculation, la mise sur le marché ou la mise en service de véhicules conformes au type réceptionné.
Article 78
Rapport
1. Au plus tard le 31 décembre 2020, les États membres informent la Commission de l'application des procédures de réception par type établies dans le présent règlement.
2. Sur la base des informations communiquées en vertu du paragraphe 1, la Commission présente, au plus tard le 31 décembre 2021, un rapport au Parlement européen et au Conseil sur l'application du présent règlement. Ce rapport détermine notamment si, sur la base de l'expérience acquise dans le cadre de l'application du présent règlement, il serait approprié de prévoir également au chapitre X des dispositions relatives à la réception UE par type de véhicules produits en petites séries. Si la Commission estime que cela est nécessaire, elle présente une proposition à cet effet.
Article 79
Examen des systèmes de freinage avancés
1. Au plus tard le 31 décembre 2019, la Commission présente un rapport au Parlement européen et au Conseil.
2. Ce rapport examine le montage obligatoire d'un système de freinage avec antiblocage des roues et d'un système de freinage combiné complémentaire au choix du constructeur sur les motocycles de la sous-catégorie L3e-A1. Il se fonde sur une évaluation de la faisabilité technique d'une telle exigence, une analyse du rapport coût/efficacité, une analyse des accidents de la route et une consultation des parties concernées. Il tient également compte des normes européennes et internationales connexes en vigueur.
3. Aux fins du rapport prévu au paragraphe 2, les États membres transmettent à la Commission, au plus tard le 31 décembre 2017, des statistiques sur les accidents de la route impliquant, au cours des quatre années précédentes, les motocycles en question qui se basent sur la classification des véhicules établie à l'annexe I et le type de système de freinage avancé monté.
4. En fonction des résultats du rapport, la Commission envisage de présenter une proposition législative sur le montage obligatoire d'un système de freinage avancé sur les véhicules de la sous-catégorie concernée.
Article 80
Examen des réceptions individuelles de véhicules
1. Au plus tard le 31 décembre 2022, la Commission présente un rapport au Parlement européen et au Conseil en ce qui concerne les aspects visés au paragraphe 3.
2. Ce rapport repose sur la consultation des parties concernées et il tient compte des normes européennes et internationales connexes en vigueur.
3. Au plus tard le 31 décembre 2021, les États membres communiquent à la Commission:
a)
le nombre de réceptions individuelles accordées par année à des véhicules de la catégorie L avant leur première immatriculation par les autorités nationales de chacun des États membres depuis le 1er janvier 2016;
b)
les critères nationaux sur lesquels se sont fondées ces réceptions, si ces critères s'écartaient des exigences obligatoires pour la réception UE par type.
4. Le rapport est accompagné, le cas échéant, de propositions législatives et examine l'inclusion de réceptions individuelles dans le présent règlement sur la base d'exigences harmonisées.
Article 81
Abrogation
1. Sans préjudice de l'article 77 du présent règlement, la directive 2002/24/CE ainsi que les directives 93/14/CEE, 93/30/CEE, 93/33/CEE, 93/93/CEE, 95/1/CE, 97/24/CE, 2000/7/CE, 2002/51/CE, 2009/62/CE, 2009/67/CE, 2009/78/CE, 2009/79/CE, 2009/80/CE et 2009/139/CE sont abrogées avec effet au 1er janvier 2016.
2. Les références faites aux directives abrogées s'entendent comme faites au présent règlement et sont à lire, en ce qui concerne la directive 2002/24/CE, selon le tableau de correspondance figurant à l'annexe IX.
Article 82
Entrée en vigueur et application
1. Le présent règlement entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l'Union européenne.
2. Il s'applique à partir du 1er janvier 2016.
À compter du 22 mars 2013, les autorités nationales ne refusent pas, si un constructeur en fait la demande, d'accorder une réception UE par type ou une réception nationale par type à un nouveau type de véhicule ou interdire l'immatriculation, la mise sur le marché ou la mise en service d'un véhicule neuf lorsque le véhicule concerné est conforme au présent règlement et aux actes délégués et d'exécution adoptés en application de celui-ci.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Strasbourg, le 15 janvier 2013.