PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE(EU) č. 427/2014
ze dne 25. dubna 2014,
kterým se stanoví postup schvalování a certifikace inovativních technologií ke snižování emisí CO2 z lehkých užitkových vozidel podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 510/2011
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 510/2011 ze dne 11. května 2011, kterým se stanoví výkonnostní emisní normy pro nová lehká užitková vozidla v rámci integrovaného přístupu Unie ke snižování emisí CO2 z lehkých vozidel (1), a zejména na čl. 12 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Za účelem podpory vývoje a včasného prosazení nových a vyspělých technologií ke snižování emisí CO2 z vozidel poskytuje nařízení (EU) č. 510/2011 výrobcům a dodavatelům možnost požádat o schválení některých inovativních technologií přispívajících ke snižování emisí CO2 z nových lehkých užitkových vozidel. Proto je třeba vyjasnit kritéria pro určení technologií způsobilých ke schválení jako ekologické inovace podle uvedeného nařízení.
(2)
Je vhodné vzít v úvahu zkušenosti získané po zavedení systému pro inovativní technologie pro osobní automobily podle prováděcího nařízení Komise (EU) č. 725/2011 (2) a uplatnit stejná kritéria způsobilosti pro lehká užitková vozidla. V případě lehkých užitkových vozidel, která jsou vyráběna a schvalována jako typ ve více stupních, by se však mělo postupovat odlišně. Pro tato vozidla je vhodné omezit certifikaci snížení emisí CO2 na ekologické inovace instalované na základní vozidlo.
(3)
Podle čl. 12 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) č. 510/2011 technologie, které jsou součástí integrovaného přístupu Unie uvedeného ve dvou sděleních Komise ze dne 7. února 2007 (3) a které upravují právní předpisy Unie, nebo jiné technologie, jež jsou povinné podle právních předpisů Unie, nejsou způsobilé ke schválení jako ekologické inovace podle uvedeného nařízení. Tyto technologie zahrnují systémy monitorování tlaku v pneumatikách, valivý odpor pneumatik a ukazatele rychlostních stupňů spadající do oblasti působnosti nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 661/2009 (4), a pokud jde o valivý odpor pneumatik, nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1222/2009 (5).
(4)
Technologie, které jsou již po určitou dobu na trhu široce dostupné, nelze považovat za inovativní ve smyslu článku 12 nařízení (EU) č. 510/2011, a neměly by být tudíž způsobilé ke schválení jako ekologické inovace. S cílem zajistit úplný soulad s prováděcím nařízením (EU) č. 725/2011 je vhodné stanovit, že způsobilé ke schválení jako ekologické inovace by měly být pouze technologie, jimiž jsou vybavena maximálně 3 % všech lehkých užitkových vozidel zaregistrovaných v roce 2009. Tyto limity by měly být podrobeny přezkumu nejpozději v roce 2016.
(5)
Pro účely podpory technologií s nejvyšším potenciálem pro snižování emisí CO2 z lehkých užitkových vozidel, a zejména vývoje inovačních technik pohonu, by měly být způsobilé pouze takové technologie, které přímo souvisejí s přepravní funkcí vozidla a významně přispívají ke zlepšení celkové spotřeby energie vozidla. Technologie, které jsou z hlediska tohoto účelu přídatné nebo zaměřené na zvýšení pohodlí řidiče či spolucestujících, by způsobilé být neměly.
(6)
Podle nařízení (EU) č. 510/2011 mohou žádosti podávat výrobci i dodavatelé. Žádost by měla obsahovat potřebné důkazy o splnění kritérií způsobilosti v celém rozsahu, včetně metody měření snížení emisí CO2 dosaženého použitím dané inovativní technologie.
(7)
Mělo by být možné měřit snížení emisí CO2 dosažené použitím ekologické inovace na uspokojivé úrovni přesnosti. Této přesnosti lze dosáhnout pouze tehdy, sníží-li se emise o 1 g CO2/km či více.
(8)
Pokud snížení emisí CO2 pomocí určité technologie závisí na chování řidiče nebo na jiných faktorech, které jsou mimo kontrolu žadatele, neměla by tato technologie být v zásadě způsobilá ke schválení jako ekologická inovace, pokud nelze z pádných a nezávislých statistických důkazů vyvodit ověřitelné předpoklady ohledně průměrného chování řidičů.
(9)
Standardní zkušební cyklus používaný pro měření emisí CO2 z určitého vozidla v rámci schvalování typu neprokáže veškeré snížení emisí, které lze přičítat určitým technologiím. Pro vytvoření patřičných pobídek k inovacím by mělo být pro výpočet celkového snížení emisí CO2 bráno v úvahu pouze snížení, které nezachycuje standardní zkušební cyklus.
(10)
Při prokazování snížení emisí CO2 by mělo být provedeno srovnání stejných vozidel vybavených danou ekologickou inovací a bez této inovace. Zkušební metoda by měla zajistit ověřitelná, opakovatelná a srovnatelná měření. V zájmu zajištění rovných podmínek a při neexistenci dohodnutého a realističtějšího jízdního cyklu by měly být jako společný referenční základ používány jízdní režimy v novém evropském jízdním cyklu stanoveném v nařízení Komise (ES) č. 692/2008 (6). Zkušební metoda by měla být založena na měřeních na vozidlovém dynamometru nebo s použitím modelace či simulace tam, kde by tyto metody poskytly lepší a přesnější výsledky.
(11)
Komise by měla stanovit pokyny k přípravě žádosti ke zkušebním metodám, které by měly být pravidelně aktualizovány, aby zohledňovaly zkušenosti získané při posuzování různých žádostí.
(12)
Podle nařízení (EU) č. 510/2011 musí být k žádosti přiložena zpráva o ověření provedeném nezávislým a autorizovaným subjektem. Tímto subjektem by měla být technická zkušebna kategorie A nebo B uvedená ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES (7). Avšak pro zajištění nezávislosti uvedeného subjektu by neměly být považovány za nezávislý a autorizovaný subjekt ve smyslu tohoto nařízení technické zkušebny určené v souladu s čl. 41 odst. 6 uvedené směrnice. Uvedený subjekt by měl spolu se zprávou o ověření poskytnout příslušné důkazy o své nezávislosti na žadateli.
(13)
Pro zajištění efektivní registrace a monitorování konkrétního snížení emisí z jednotlivých vozidel by měla být snížení emisí certifikována v rámci schvalování typu vozidla a celkové snížení emisí by mělo být uvedeno v prohlášení o shodě v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES.
(14)
Komise by měla mít možnost provádět ad hoc ověření certifikovaných celkových snížení emisí u jednotlivých vozidel. V případě, kdy je zřejmé, že certifikovaná snížení emisí neodpovídají úrovni snížení emisí vyplývajících z rozhodnutí o schválení určité technologie jako ekologické inovace, by Komise měla mít možnost nepřihlížet k certifikovaným snížením emisí CO2 při výpočtu průměrných specifických emisí CO2. Výrobci by však měla být poskytnuta určitá omezená lhůta, během níž by mohl prokázat, že jsou certifikované hodnoty správné.
(15)
Pro zajištění transparentního postupu týkajícího se žádostí by měly být zpřístupněny veřejnosti souhrnné informace o žádostech o schválení inovativních technologií a zkušebních metod. Po schválení by měly být zkušební metody veřejně přístupné. Výjimky z práva přístupu veřejnosti k dokumentům stanovené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 (8) se použijí přiměřeně.
(16)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro změnu klimatu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví postup pro podávání žádostí, posuzování, schvalování a certifikaci týkající se inovativních technologií snižujících emise CO2 z lehkých užitkových vozidel podle článku 12 nařízení (EU) č. 510/2011.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Jakákoliv technologie spadající do oblasti působnosti těchto opatření není považována za inovativní technologii:
a)
zvýšení účinnosti klimatizačních systémů;
b)
systémy monitorování tlaku v pneumatikách spadající do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 661/2009;
c)
valivý odpor pneumatik spadající do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 661/2009 a nařízení (ES) č. 1222/2009;
d)
ukazatele rychlostních stupňů spadající do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 661/2009;
e)
používání biopaliv.
2. Žádost může být podána podle tohoto nařízení ve vztahu k technologii za předpokladu splnění těchto podmínek:
a)
touto technologií byla vybavena maximálně 3 % všech nových lehkých užitkových vozidel zaregistrovaných v roce 2009;
b)
tato technologie se týká komponent, které jsou nezbytné pro účinné fungování daného vozidla, a je slučitelná se směrnicí 2007/46/ES.
3. V případě dokončených vozidel se pro certifikaci snížení emisí CO2 podle článku 11 berou v úvahu pouze ekologické inovace, kterými je vybaveno základní vozidlo, které získalo schválení typu ES jako neúplné vozidlo.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1)
„inovativní technologií“ se rozumí technologie nebo kombinace technologií s podobnými technickými prvky a charakteristikami (inovativní technologický soubor), kde lze snížení emisí CO2 prokázat pomocí jedné zkušební metody a kde každá jednotlivá technologie, která je součástí kombinace technologií, spadá do oblasti působnosti uvedené v článku 2;
2)
„dodavatelem“ se rozumí výrobce určité inovativní technologie odpovědný za zajištění shodnosti výroby nebo jeho pověřený zástupce v Unii či dovozce;
3)
„žadatelem“ se rozumí výrobce nebo dodavatel podávající žádost o schválení určité inovativní technologie jako ekologické inovace;
4)
„ekologickou inovací“ se rozumí inovativní technologie společně se zkušební metodou, které schválila Komise v souladu s tímto nařízením;
5)
„nezávislým a autorizovaným subjektem“ se rozumí technická zkušebna kategorie A nebo kategorie B uvedená v čl. 41 odst. 3 písm. a) a b) směrnice 2007/46/ES splňující požadavky stanovené v článku 42 uvedené směrnice, s výjimkou technických zkušeben určených v souladu s čl. 41 odst. 6 uvedené směrnice.
6)
„standardním vozidlem“ se rozumí vozidlo, které se porovnává s vozidlem vybaveným inovativní technologií za účelem prokázání snížení CO2 prostřednictvím ekologické inovace.
Článek 4
Žádost
1. Žádost o schválení inovativní technologie jako ekologické inovace se podává Komisi písemně. Žádost a veškerá podkladová dokumentace se podává též elektronickou poštou nebo na nosiči elektronických dat nebo prostřednictvím serveru spravovaného Komisí. V písemné žádosti je uveden seznam podkladové dokumentace.
2. Žádost obsahuje tyto informace:
a)
kontaktní údaje žadatele;
b)
popis dané inovativní technologie a způsob, jakým je instalována na vozidle, včetně důkazů, že daná technologie spadá do oblasti působnosti uvedené v článku 2;
c)
souhrnný popis inovativní technologie, včetně podrobných informací potvrzujících splnění podmínek stanovených v čl. 2 odst. 2, a zkušební metody uvedené v písmenu e) tohoto odstavce; tento popis se při podání žádosti Komisi zveřejní;
d)
předběžné určení jednotlivých vozidel, která mohou být vybavena danou inovativní technologií nebo jejichž vybavení danou inovativní technologií se zamýšlí, a odhadované snížení emisí CO2 dosažené u těchto vozidel na základě použití dané inovativní technologie;
e)
metodu, která bude použita pro prokázání snížení emisí CO2 prostřednictvím dané inovativní technologie, nebo pokud Komise tuto metodu již schválila, odkaz na schválenou metodu;
f)
důkaz toho, že
i)
snížení emisí dosažené použitím dané inovativní technologie splňuje limit uvedený v čl. 9 odst. 1, s ohledem na opotřebení technologie po určité době,
ii)
inovativní technologie nepodléhá standardnímu zkušebnímu cyklu měření CO2 uvedenému v čl. 12 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) č. 510/2011, jak je uvedeno v čl. 9 odst. 2 tohoto nařízení,
iii)
žadatel odpovídá za snížení emisí CO2 pomocí dané inovativní technologie, jak je uvedeno v čl. 9 odst. 3;
g)
zprávu o ověření provedeném nezávislým a autorizovaným subjektem, jak je uvedeno v článku 7.
Článek 5
Standardní vozidlo a vozidlo s ekologickou inovací
1. Pro účely prokázání emisí CO2 uvedeného v článku 8 žadatel určí:
a)
vozidlo s ekologickou inovací, které má být vybaveno danou inovativní technologií;
b)
standardní vozidlo, které nemá být vybaveno danou inovativní technologií, ale které je ve všech ostatních aspektech totožné s vozidlem s ekologickou inovací.
2. V případě, že je inovativní technologií vybaveno nedokončené vozidlo, standardní vozidlo uvedené v odstavci 1 musí odpovídat stavu dokončení vozidla s ekologickou inovací.
3. Pokud lze podle názoru žadatele prokázat údaje uvedené v článcích 8 a 9 bez použití standardního vozidla a vozidla s ekologickou inovací, jak je uvedeno v odstavci 1 tohoto článku, žádost obsahuje nezbytné informace zdůvodňující tento závěr a metodu poskytující rovnocenné výsledky.
Článek 6
Zkušební metoda
1. Zkušební metoda uvedená v čl. 4 odst. 2 písm. e) poskytne výsledky, které jsou ověřitelné, opakovatelné a srovnatelné. Je schopna reálně prokázat statisticky významné snížení emisí CO2 pomocí dané inovativní technologie a v příslušných případech vezme v úvahu vzájemné působení s ostatními ekologickými inovacemi.
2. Komise zveřejní pokyny k přípravě zkušebních metod pro různé potenciální inovativní technologie splňujících kritéria uvedená v odstavci 1.
Článek 7
Zpráva o ověření
1. Zprávu o ověření uvedenou v čl. 4 odst. 2 písm. g) zpracuje nezávislý a autorizovaný subjekt, který není součástí společnosti žadatele či není jinak s touto společností spojen.
2. Pro účely zprávy o ověření nezávislý a autorizovaný subjekt
a)
ověří splnění kritérií způsobilosti uvedených v čl. 2 odst. 2;
b)
ověří, zda informace poskytnuté v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. f) splňují kritéria stanovená v článku 9;
c)
ověří, zda je zkušební metoda uvedená v čl. 4 odst. 2 písm. e) vhodná pro certifikaci snížení emisí CO2 dosaženého pomocí inovativní technologie u příslušných vozidel uvedených v čl. 4 odst. 2 písm. d) a splňuje minimální požadavky uvedené v čl. 6 odst. 1;
d)
ověří, zda je inovativní technologie slučitelná s příslušnými specifikovanými požadavky pro schválení typu vozidla;
e)
prohlásí, že splňuje požadavek uvedený v odstavci 1.
Pro účely písmene c) nezávislý a autorizovaný subjekt poskytne zkušební protokoly použité pro ověření.
3. Pro účely certifikace snížení emisí CO2 v souladu s článkem 11 zpracuje nezávislý a autorizovaný subjekt na žádost výrobce zprávu o vzájemném působení několika ekologických inovací, jimiž je vybaven jeden typ, varianta nebo verze vozidla.
Zpráva uvede snížení emisí CO2 dosažené pomocí různých ekologických inovací s ohledem na dopad jejich vzájemného působení.
4. Zpráva o ověření se může omezit pouze na zkušební protokoly uvedené v druhém pododstavci odst. 2, pokud žadatel zakládá svoji žádost na údajích a předpokladech, které byly schváleny Komisí nebo jsou zahrnuty do pokynů uvedených v čl. 6 odst. 2.
Článek 8
Prokázání emisí CO2
1. U řady vozidel zastupujících jednotlivá vozidla uvedená v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. d) se prokazují tyto emise CO2:
a)
emise CO2 ze standardního vozidla a z vozidla s ekologickou inovací vybaveného fungující inovativní technologií vyplývající z použití metody uvedené v čl. 4 odst. 2 písm. e);
b)
emise CO2 ze základního vozidla a z vozidla s ekologickou inovací vybaveného fungující inovativní technologií vyplývající z použití standardního zkušebního cyklu uvedeného v čl. 12 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) č. 510/2011.
Prokázání emisí CO2 v souladu s písmeny a) a b) prvního pododstavce se provádí za zkušebních podmínek stejných u všech zkoušek.
2. Celkové snížení emisí u jednotlivých vozidel představuje rozdíl mezi emisemi prokázanými v souladu s odst. 1 prvním pododstavcem písm. a).
V případě, že se vyskytne rozdíl mezi emisemi prokázanými v souladu s odst. 1 prvním pododstavcem písm. b), odečte se tento rozdíl od celkového snížení emisí prokázaného v souladu s odst. 1 prvním pododstavcem písm. a).
Článek 9
Kritéria způsobilosti
1. Minimální snížení emisí dosažené pomocí inovativní technologie je 1 g CO2/km. Tento limit se považuje za splněný, odpovídá-li celkové snížení dosažené pomocí inovativní technologie nebo inovativního technologického souboru prokázané v souladu s čl. 8 odst. 2 výši 1 g CO2/km nebo více.
2. V případě, že celkové snížení emisí prostřednictvím určité inovativní technologie nezahrnuje snížení prokázané v rámci standardního zkušebního cyklu v souladu s čl. 8 odst. 2, se inovativní technologie nebo inovativní technologický soubor považují za technologie nepodléhající standardnímu zkušebnímu cyklu.
3. Technický popis inovativní technologie uvedený v čl. 4 odst. 2 písm. b) obsahuje potřebné údaje pro prokázání, že výkonnost dané technologie v oblasti snižování emisí CO2 nezávisí na nastavení nebo výběru mimo kontrolu žadatele.
V případě, že popis vychází z určitých předpokladů, jsou tyto předpoklady ověřitelné a založené na pádných a nezávislých statistických důkazech podporujících tyto předpoklady a jejich použitelnost v rámci celé Unie.
Článek 10
Posouzení žádosti o ekologickou inovaci
1. Po přijetí žádosti zveřejní Komise souhrnný popis inovativní technologie a zkušební metody uvedený v čl. 4 odst. 2 písm. c).
2. Komise posoudí žádost a do devíti měsíců od přijetí úplné žádosti schválí danou inovativní technologii jako ekologickou inovaci spolu se zkušební metodou, pokud nejsou vzneseny námitky proti způsobilosti dané technologie nebo vhodnosti zkušební metody.
Rozhodnutí o schválení inovativní technologie jakožto ekologické inovace obsahuje údaje požadované pro certifikaci snížení emisí CO2 v souladu s článkem 11 tohoto nařízení, s výhradou použití výjimek z práva veřejnosti na přístup k dokumentům uvedených v nařízení (ES) č. 1049/2001.
3. Komise může požadovat úpravy navrhované zkušební metody nebo si vyžádat použití jiné schválené zkušební metody než té, kterou navrhl žadatel. Navrhovaná úprava nebo výběr zkušební metody jsou konzultovány s žadatelem.
4. Lhůta pro posouzení může být prodloužena o pět měsíců, pokud Komise shledá, že vzhledem ke složitosti dané inovativní technologie a příslušné zkušební metody nebo z důvodu rozsahu a obsahu žádosti nelze žádost náležitě posoudit v rámci devítiměsíční lhůty pro posouzení.
Komise informuje žadatele o případném prodloužení lhůty pro posouzení do 40 dní od přijetí žádosti.
Článek 11
Certifikace snížení emisí CO2 prostřednictvím ekologických inovací
1. Výrobce, který chce získat výhody ze snížení svých průměrných specifických emisí CO2 pro účely splnění svého cíle pro specifické emise na základě snížení emisí CO2 prostřednictvím ekologické inovace, podá ve smyslu směrnice 2007/46/ES schvalovacímu orgánu žádost o certifikát ES schválení typu pro dokončené nebo neúplné vozidlo vybavené ekologickou inovací. V žádosti o certifikát je kromě dokumentů obsahujících potřebné informace podle článku 6 směrnice 2007/46/ES uveden odkaz na rozhodnutí Komise o schválení ekologické inovace v souladu s čl. 10 odst. 2 tohoto nařízení.
2. Certifikované snížení emisí CO2 prostřednictvím dané ekologické inovace, jež bylo prokázáno v souladu s článkem 8 tohoto nařízení, je uvedeno zvlášť v dokumentaci o schválení typu i v prohlášení o shodě v souladu se směrnicí 2007/46/ES na základě zkoušek provedených technickými zkušebnami v souladu s článkem 11 uvedené směrnice s použitím schválené zkušební metody.
Pokud je snížení emisí CO2 prostřednictvím určité ekologické inovace u specifického typu, varianty nebo verze pod limitem uvedeným v čl. 9 odst. 1, není snížení certifikováno.
3. V případě, že je vozidlo vybaveno více než jednou ekologickou inovací, se snížení emisí CO2 prokazuje zvlášť pro každou ekologickou inovaci postupem podle čl. 8 odst. 1. Součet výsledných snížení stanovených v souladu s čl. 8 odst. 2 pro každou ekologickou inovaci představuje celkové snížení emisí CO2 pro účely certifikace daného vozidla.
4. Pokud nelze vyloučit vzájemné působení několika ekologických inovací instalovaných na jednom vozidle z důvodu jejich zřejmě odlišné povahy, uvede výrobce tuto informaci v žádosti podané schvalovacímu orgánu a poskytne zprávu nezávislého a autorizovaného subjektu o dopadu uvedeného vzájemného působení na snížení emisí dosaženého prostřednictvím ekologických inovací u daného vozidla, jak je uvedeno v čl. 7 odst. 3.
V případě, že z důvodu vzájemného působení je celkové snížení nižší než hodnota 1 g CO2/km vynásobená počtem ekologických inovací, jsou pro výpočet celkového snížení emisí v souladu s odstavcem 3 tohoto článku vzata v úvahu pouze snížení emisí prostřednictvím ekologických inovací, která splňují limit stanovený v čl. 9 odst. 1.
Článek 12
Přezkum certifikací
1. Komise zajistí ad hoc ověřování certifikací a snížení emisí CO2 přičítané jednotlivým vozidlům.
Tam, kde Komise zjistí rozdíl mezi certifikovaným snížením emisí CO2 a snížením těchto emisí, které ověřila pomocí příslušné zkušební metody nebo metod, oznámí svá zjištění výrobci.
Výrobce může do 60 dní od přijetí uvedeného oznámení poskytnout Komisi důkazy prokazující správnost certifikovaného snížení emisí CO2. Na žádost Komise je předložena zpráva o vzájemném působení odlišných ekologických inovací uvedená v čl. 7 odst. 3.
2. Nejsou-li důkazy uvedené v odstavci 1 v uvedené lhůtě poskytnuty nebo zjistí-li Komise, že poskytnuté důkazy nejsou uspokojivé, může se rozhodnout nevzít certifikovaná snížení emisí CO2 v úvahu při výpočtu průměrných specifických emisí tohoto výrobce pro následující kalendářní rok.
3. Výrobce, u něhož se certifikované snížení emisí CO2 přestane brát v úvahu, může požádat o novou certifikaci dotčených vozidel postupem podle článku 11.
Článek 13
Zpřístupnění informací
Žadatel požadující zachování důvěrnosti informací, které předkládá podle tohoto nařízení, zdůvodní, proč má být použita některá z výjimek uvedených v článku 4 nařízení (ES) č. 1049/2001.
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 25. dubna 2014.
RÈGLEMENT D'EXÉCUTION (UE) No 427/2014 DE LA COMMISSION
du 25 avril 2014
établissant une procédure d'approbation et de certification des technologies innovantes permettant de réduire les émissions de CO2 des véhicules utilitaires légers, conformément au règlement (UE) no 510/2011 du Parlement européen et du Conseil
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l'Union européenne,
vu le règlement (UE) no 510/2011 du Parlement européen et du Conseil du 11 mai 2011 établissant des normes de performance en matière d'émissions pour les véhicules utilitaires légers neufs dans le cadre de l'approche intégrée de l'Union visant à réduire les émissions de CO2 des véhicules légers (1), et notamment son article 12, paragraphe 2,
considérant ce qui suit:
(1)
Afin de promouvoir le développement et l'adoption rapide de nouvelles technologies avancées permettant de réduire les émissions de CO2 des véhicules, le règlement (UE) no 510/2011 prévoit la possibilité, pour les constructeurs et les fournisseurs, de demander l'approbation de certaines technologies innovantes contribuant à réduire les émissions de CO2 des véhicules utilitaires légers neufs. Il y a lieu, par conséquent, de préciser les critères permettant de déterminer les technologies qui peuvent être reconnues comme des éco-innovations au titre dudit règlement.
(2)
Il convient de tenir compte des enseignements tirés de la mise en place d'un régime applicable aux technologies innovantes pour les voitures particulières au titre du règlement d'exécution (UE) no 725/2011 de la Commission (2) et d'appliquer les mêmes critères de reconnaissance aux véhicules utilitaires légers. Parmi ces derniers, il convient toutefois de distinguer les véhicules utilitaires légers construits et réceptionnés en plusieurs étapes. Pour ces véhicules, il y a lieu de limiter la certification des réductions des émissions de CO2 aux éco-innovations dont est équipé le véhicule de base.
(3)
Conformément à l'article 12, paragraphe 2, point c), du règlement (UE) no 510/2011, les technologies qui s'inscrivent dans le cadre de l'approche intégrée de l'Union exposée dans deux communications de la Commission datées du 7 février 2007 (3) et qui sont régies par le droit de l'Union, ou les autres technologies qui sont obligatoires en vertu du droit de l'Union, ne peuvent être reconnues comme des éco-innovations au titre dudit règlement. Ces technologies englobent les systèmes de contrôle de la pression des pneumatiques, les mesures techniques ayant trait à la résistance des pneumatiques au roulement et les indicateurs de changement de vitesse relevant du champ d'application du règlement (CE) no 661/2009 du Parlement européen et du Conseil (4) et, en ce qui concerne la résistance des pneumatiques au roulement, également du règlement (CE) no 1222/2009 du Parlement européen et du Conseil (5).
(4)
Une technologie qui est déjà largement disponible sur le marché depuis un certain temps ne peut être considérée comme innovante au sens de l'article 12 du règlement (UE) no 510/2011 et ne doit donc pas être reconnue comme une éco-innovation. Afin de garantir un parallélisme absolu avec le règlement d'exécution (UE) no 725/2011, il convient de prévoir que seules les technologies ayant été installées sur 3 % au maximum de tous les véhicules utilitaires légers immatriculés en 2009 soient reconnues comme des éco-innovations. Il y a lieu de réexaminer ces seuils au plus tard en 2016.
(5)
Afin de promouvoir les technologies qui présentent le potentiel le plus élevé de réduction des émissions de CO2 des véhicules utilitaires légers, et notamment le développement de technologies de propulsion innovantes, il convient que seules les technologies qui sont inhérentes à la fonction de transport du véhicule et qui contribuent de manière significative à améliorer la consommation énergétique globale du véhicule puissent être prises en considération. Il convient que les technologies qui sont accessoires à cette fin ou qui visent à améliorer le confort du conducteur ou des passagers n'entrent pas en ligne de compte.
(6)
Les demandes peuvent, conformément au règlement (UE) no 510/2011, être soumises tant par les constructeurs que par les fournisseurs. Il convient que la demande soit accompagnée de la preuve nécessaire que les critères de reconnaissance sont pleinement remplis, et notamment d'une méthode permettant de mesurer les réductions des émissions de CO2 rendues possibles par la technologie innovante.
(7)
Les réductions des émissions de CO2 rendues possibles par une éco-innovation devraient pouvoir être mesurées avec un degré de précision satisfaisant. Cette précision ne peut être obtenue que si les réductions sont de 1 g de CO2/km ou plus.
(8)
Lorsque les réductions des émissions de CO2 pouvant être obtenues par une technologie dépendent du comportement du conducteur ou d'autres facteurs qui échappent au contrôle du demandeur, il convient que cette technologie ne soit pas reconnue en principe comme une éco-innovation, à moins qu'il ne soit possible, sur la base de preuves statistiques solides et indépendantes, de formuler des hypothèses vérifiables sur le comportement du conducteur moyen.
(9)
Le cycle d'essai normalisé utilisé pour la mesure des émissions de CO2 d'un véhicule dans le cadre de sa réception ne démontre pas toutes les réductions qui peuvent être attribuées à certaines technologies. Afin de créer les incitations adéquates pour l'innovation, il convient de ne tenir compte, pour le calcul de la réduction totale des émissions de CO2, que des réductions qui ne sont pas prises en considération par le cycle d'essai normalisé.
(10)
Pour démontrer les réductions des émissions de CO2, il y a lieu de comparer les émissions d'un même véhicule selon qu'il est équipé ou non de l'éco-innovation. Il convient que la méthode d'essai fournisse des mesures vérifiables, reproductibles et comparables. Afin d'assurer des conditions de concurrence équitables et en l'absence d'un cycle de conduite approuvé et plus réaliste, il y a lieu d'utiliser comme référence commune les modes de conduite du nouveau cycle de conduite européen tel que défini dans le règlement (CE) no 692/2008 de la Commission (6). Il convient que la méthode d'essai soit fondée sur des mesures effectuées au moyen d'un banc dynamométrique, sur une modélisation ou sur une simulation, lorsque de telles méthodes fournissent des résultats meilleurs et plus précis.
(11)
Il convient que la Commission élabore des lignes directrices relatives à la préparation de la demande et aux méthodes d'essai et qu'elle les actualise régulièrement afin de tenir compte de l'expérience acquise dans le cadre de l'évaluation des différentes demandes.
(12)
La demande doit être accompagnée, conformément au règlement (UE) no 510/2011, d'un rapport de vérification établi par un organisme agréé et indépendant. Il convient que ledit organisme soit un service technique de catégorie A ou B au sens de la directive 2007/46/CE du Parlement européen et du Conseil (7). Toutefois, afin de garantir l'indépendance de l'organisme, il convient que les services techniques désignés conformément à l'article 41, paragraphe 6, de ladite directive ne soient pas considérés comme un organisme agréé et indépendant au sens du présent règlement. Il convient que l'organisme fournisse, avec le rapport de vérification, des preuves pertinentes de son indépendance à l'égard du demandeur.
(13)
Afin de garantir un enregistrement et une surveillance efficaces des réductions spécifiques pour chaque véhicule, il y a lieu de certifier les réductions dans le cadre de la réception du véhicule et d'inscrire la réduction totale dans le certificat de conformité, conformément à la directive 2007/46/CE.
(14)
Il convient que la Commission ait la possibilité de vérifier sur une base ad hoc la réduction certifiée totale de chaque véhicule. Lorsqu'il est évident que les réductions certifiées ne correspondent pas au niveau des réductions résultant de la décision portant approbation d'une technologie en tant qu'éco-innovation, il convient que la Commission puisse faire abstraction des réductions certifiées des émissions de CO2 pour le calcul des émissions spécifiques moyennes de CO2. Il y a lieu toutefois d'accorder au constructeur un délai limité au cours duquel il peut démontrer que les valeurs certifiées sont exactes.
(15)
Afin de garantir la transparence de la procédure de demande, il convient qu'un résumé des informations relatives aux demandes d'approbation des technologies innovantes et des méthodes d'essai soit à la disposition du public. Une fois approuvées, il convient que les méthodes d'essai soient accessibles au public. Il importe que les exceptions au droit du public d'accéder aux documents prévues par le règlement (CE) no 1049/2001 du Parlement européen et du Conseil (8) s'appliquent, le cas échéant.
(16)
Les mesures prévues au présent règlement sont conformes à l'avis du comité des changements climatiques,
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
Objet
Le présent règlement définit la procédure à suivre pour la demande d'approbation, l'évaluation, l'approbation et la certification des technologies innovantes qui réduisent les émissions de CO2 des véhicules utilitaires légers, conformément à l'article 12 du règlement (UE) no 510/2011.
Article 2
Champ d'application
1. Toute technologie relevant du champ d'application des mesures suivantes n'est pas considérée comme une technologie innovante:
a)
améliorations de l'efficacité des systèmes de climatisation;
b)
systèmes de contrôle de la pression des pneumatiques relevant du champ d'application du règlement (CE) no 661/2009;
c)
mesures techniques ayant trait à la résistance des pneumatiques au roulement relevant du champ d'application des règlements (CE) no 661/2009 et (CE) no 1222/2009;
d)
indicateurs de changement de vitesse relevant du champ d'application du règlement (CE) no 661/2009;
e)
utilisation de biocarburants.
2. Une demande peut être présentée, au titre du présent règlement, en vue de la reconnaissance d'une technologie, si les conditions suivantes sont réunies:
a)
elle a été installée sur 3 % au maximum de tous les véhicules utilitaires légers immatriculés en 2009;
b)
elle concerne des éléments essentiels pour le fonctionnement efficace du véhicule et elle est compatible avec la directive 2007/46/CE.
3. Pour les véhicules complétés, seules les éco-innovations installées sur un véhicule de base réceptionné CE en tant que véhicule incomplet sont prises en considération aux fins de la certification des réductions des émissions de CO2 conformément à l'article 11.
Article 3
Définitions
Aux fins du présent règlement, on entend par:
1.
«technologie innovante» une technologie ou une combinaison de technologies présentant des propriétés et caractéristiques techniques similaires (ensemble technologique innovant) pour lesquelles les réductions des émissions de CO2 peuvent être démontrées au moyen d'une méthode d'essai et pour lesquelles chacune des technologies individuelles formant la combinaison relève du champ d'application défini à l'article 2;
2.
«fournisseur» le constructeur d'une technologie innovante responsable de la conformité de la production, son mandataire dans l'Union ou l'importateur;
3.
«demandeur» le constructeur ou le fournisseur qui soumet une demande d'approbation d'une technologie innovante en tant qu'éco-innovation;
4.
«éco-innovation» une technologie innovante assortie d'une méthode d'essai qui a été approuvée par la Commission conformément au présent règlement;
5.
«organisme agréé et indépendant» un service technique relevant des catégories A ou B visées à l'article 41, paragraphe 3, points a) et b), de la directive 2007/46/CE, qui remplit les conditions établies à l'article 42 de ladite directive, à l'exclusion des services techniques désignés conformément à l'article 41, paragraphe 6, de cette même directive;
6.
«véhicule de base» un véhicule utilisé pour démontrer, par comparaison avec un véhicule équipé de la technologie innovante, les réductions des émissions de CO2 obtenues grâce à cette technologie.
Article 4
Demande
1. Toute demande d'approbation d'une technologie innovante en tant qu'éco-innovation est présentée par écrit à la Commission. La demande et toutes les pièces justificatives doivent également être transmises par courrier électronique ou sur support électronique, ou être chargées sur un serveur géré par la Commission. La demande écrite dresse la liste des pièces justificatives.
2. La demande comporte les éléments suivants:
a)
les coordonnées du demandeur;
b)
une description de la technologie innovante et de la manière dont elle est installée sur un véhicule, y compris la preuve que la technologie relève du champ d'application défini à l'article 2;
c)
une description succincte de la technologie innovante, y compris les données attestant que les conditions prévues à l'article 2, paragraphe 2, sont réunies, et de la méthode d'essai visée au point e) du présent paragraphe qui doit être rendue publique au moment de la présentation de la demande à la Commission;
d)
une indication estimative des véhicules qui peuvent être équipés ou sont destinés à être équipés de la technologie innovante, et les réductions estimées des émissions de CO2 que la technologie innovante permettrait d'obtenir pour ces véhicules;
e)
une méthode à utiliser pour démontrer les réductions des émissions de CO2 rendues possibles par la technologie innovante ou, si cette méthode a déjà été approuvée par la Commission, une référence à la méthode approuvée;
f)
des preuves démontrant que:
i)
la réduction des émissions obtenue par la technologie innovante atteint le seuil spécifié à l'article 9, paragraphe 1, compte tenu de toute détérioration de la technologie au fil du temps;
ii)
la technologie innovante n'est pas couverte par la mesure du CO2 selon le cycle d'essai normalisé visée à l'article 12, paragraphe 2, point c), du règlement (UE) no 510/2011, conformément à l'article 9, paragraphe 2, du présent règlement;
iii)
le demandeur est responsable de la réduction des émissions de CO2 rendue possible par la technologie innovante, conformément à l'article 9, paragraphe 3;
g)
un rapport de vérification établi par un organisme agréé et indépendant, conformément à l'article 7.
Article 5
Véhicule de base et véhicule éco-innovant
1. Le demandeur désigne, aux fins de la démonstration des émissions de CO2 visée à l'article 8:
a)
un véhicule éco-innovant à équiper de la technologie innovante;
b)
un véhicule de base ne devant pas être équipé de la technologie innovante, mais qui est identique, à tous les autres égards, au véhicule éco-innovant.
2. Lorsqu'une technologie innovante est installée sur un véhicule incomplet, le véhicule de base visé au paragraphe 1 rend compte de l'état d'achèvement du véhicule équipé de l'éco-innovation.
3. Si le demandeur considère que les données visées aux articles 8 et 9 peuvent être démontrées sans l'utilisation d'un véhicule de base et d'un véhicule éco-innovant au sens du paragraphe 1, la demande comprend les éléments nécessaires justifiant une telle conclusion et une méthode fournissant des résultats équivalents.
Article 6
Méthode d'essai
1. La méthode d'essai visée à l'article 4, paragraphe 2, point e), fournit des résultats qui sont vérifiables, reproductibles et comparables. Elle permet de démontrer, d'une manière réaliste et avec un degré élevé de signification statistique, les effets bénéfiques de la technologie innovante sur les émissions de CO2 et, le cas échéant, de tenir compte de l'interaction avec d'autres éco-innovations.
2. La Commission publie des orientations sur l'élaboration des méthodes d'essai pour différentes technologies innovantes potentielles répondant aux critères énoncés au paragraphe 1.
Article 7
Rapport de vérification
1. Le rapport de vérification visé à l'article 4, paragraphe 2, point g), est établi par un organisme agréé et indépendant qui ne relève pas du demandeur et ne lui est pas autrement rattaché.
2. Aux fins du rapport de vérification, l'organisme agréé et indépendant:
a)
vérifie que les critères de reconnaissance prévus à l'article 2, paragraphe 2, sont remplis;
b)
vérifie que les informations fournies conformément à l'article 4, paragraphe 2, point f), répondent aux critères fixés à l'article 9;
c)
vérifie que la méthode d'essai visée à l'article 4, paragraphe 2, point e), est appropriée pour certifier les réductions des émissions de CO2 rendues possibles par la technologie innovante pour les véhicules concernés visés à l'article 4, paragraphe 2, point d), et qu'elle répond aux exigences minimales établies à l'article 6, paragraphe 1;
d)
vérifie que la technologie innovante est compatible avec les exigences applicables spécifiées pour la réception du véhicule;
e)
déclare qu'il répond aux exigences fixées au paragraphe 1.
Aux fins du point c), l'organisme agréé et indépendant fournit les protocoles d'essai établis pour la vérification.
3. Aux fins de la certification des réductions des émissions de CO2 conformément à l'article 11, l'organisme agréé et indépendant établit, sur demande du constructeur, un rapport sur l'interaction entre plusieurs éco-innovations installées sur un type, une variante ou une version de véhicule.
Le rapport précise les réductions de CO2 que permettent de réaliser les différentes éco-innovations, en tenant compte de l'incidence de l'interaction.
4. Le rapport de vérification peut être limité de manière à n'inclure que les protocoles d'essai visés au paragraphe 2, deuxième alinéa, lorsque le demandeur fonde sa demande sur des données et des hypothèses qui ont déjà été approuvées par la Commission ou qui figurent dans les orientations visées à l'article 6, paragraphe 2.
Article 8
Démonstration des émissions de CO2
1. Les émissions de CO2 suivantes sont démontrées pour un certain nombre de véhicules représentatifs des véhicules indiqués conformément à l'article 4, paragraphe 2, point d):
a)
les émissions de CO2 du véhicule de base et du véhicule éco-innovant équipé de la technologie innovante exploitée résultant de l'application de la méthode visée à l'article 4, paragraphe 2, point e);
b)
les émissions de CO2 du véhicule de base et du véhicule éco-innovant équipé de la technologie innovante exploitée résultant de l'application du cycle d'essai normalisé visé à l'article 12, paragraphe 2, point c), du règlement (UE) no 510/2011.
La démonstration des émissions de CO2 conformément aux points a) et b) du premier alinéa est effectuée dans des conditions d'essai qui sont identiques pour tous les tests.
2. La réduction totale pour un véhicule donné est la différence entre les émissions démontrées conformément au paragraphe 1, premier alinéa, point a).
Lorsqu'il existe une différence entre les émissions démontrées conformément au paragraphe 1, premier alinéa, point b), cette différence est soustraite de la réduction totale démontrée conformément au paragraphe 1, premier alinéa, point a).
Article 9
Critères de reconnaissance
1. La réduction minimale que doit permettre de réaliser la technologie innovante est de 1 g de CO2/km. Ce seuil est considéré comme atteint lorsque la réduction totale pour la technologie innovante ou pour l'ensemble technologique innovant démontrée conformément à l'article 8, paragraphe 2, est de 1 g de CO2/km ou plus.
2. Lorsque la réduction totale que permet d'obtenir une technologie innovante ne tient pas compte des réductions démontrées en appliquant le cycle d'essai normalisé conformément à l'article 8, paragraphe 2, la technologie innovante ou l'ensemble technologique innovant est considéré comme n'étant pas couvert par le cycle d'essai normalisé.
3. La description technique de la technologie innovante visée à l'article 4, paragraphe 2, point b), fournit les précisions nécessaires pour démontrer que l'efficacité de la technologie en ce qui concerne la réduction des émissions de CO2 ne dépend pas de paramètres ou de choix qui échappent au contrôle du demandeur.
Lorsque la description est fondée sur des hypothèses, celles-ci sont vérifiables et reposent sur des données statistiques solides et indépendantes attestant leur validité et leur applicabilité dans l'ensemble de l'Union.
Article 10
Évaluation d'une demande relative à une éco-innovation
1. Dès réception de la demande, la Commission publie la description succincte de la technologie innovante et la méthode d'essai visée à l'article 4, paragraphe 2, point c).
2. La Commission évalue la demande et, dans un délai de neuf mois à compter de la réception du dossier complet, approuve la technologie innovante en tant qu'éco-innovation, avec la méthode d'essai, à moins que des objections ne soient soulevées en ce qui concerne l'admissibilité de la technologie ou la pertinence de la méthode d'essai.
La décision portant approbation de la technologie innovante en tant qu'éco-innovation précise les informations requises pour la certification des réductions des émissions de CO2 conformément à l'article 11 du présent règlement, sous réserve de l'application des exceptions au droit d'accès du public aux documents prévues dans le règlement (CE) no 1049/2001.
3. La Commission peut exiger des adaptations de la méthode d'essai proposée ou exiger l'utilisation d'une autre méthode d'essai approuvée que celle proposée par le demandeur. Le demandeur est consulté sur la proposition d'adaptation ou sur le choix de la méthode d'essai.
4. La période d'évaluation peut être prolongée de cinq mois lorsque la Commission estime que, en raison de la complexité de la technologie innovante et de la méthode d'essai qui l'accompagne ou en raison de l'importance et du contenu de la demande, celle-ci ne peut être convenablement évaluée dans un délai de neuf mois.
Si la période d'évaluation doit être prolongée, la Commission en informe le demandeur dans un délai de quarante jours à compter de la réception de la demande.
Article 11
Certification des réductions des émissions de CO2 obtenues par des éco-innovations
1. Un constructeur qui souhaite bénéficier d'une réduction de ses émissions spécifiques moyennes de CO2 afin d'atteindre son objectif d'émissions spécifiques grâce aux réductions des émissions de CO2 obtenues par une éco-innovation présente, à une autorité compétente en matière de réception au sens de la directive 2007/46/CE, une demande de fiche de réception CE pour le véhicule complet ou incomplet équipé de l'éco-innovation. La demande de fiche doit, outre les documents fournissant les informations nécessaires précisées à l'article 6 de la directive 2007/46/CE, renvoyer à la décision de la Commission portant approbation d'une éco-innovation conformément à l'article 10, paragraphe 2, du présent règlement.
2. Les réductions certifiées des émissions de CO2 obtenues par l'éco-innovation démontrées conformément à l'article 8 du présent règlement sont spécifiées séparément, tant dans la documentation de réception que dans le certificat de conformité prévus par la directive 2007/46/CE, sur la base des essais effectués par les services techniques conformément à l'article 11 de ladite directive, au moyen de la méthode d'essai approuvée.
Lorsque les réductions des émissions de CO2 obtenues par une éco-innovation pour un type, une variante ou une version spécifique sont inférieures au seuil prévu à l'article 9, paragraphe 1, les réductions ne sont pas certifiées.
3. Lorsque le véhicule est équipé de plusieurs éco-innovations, les réductions des émissions de CO2 sont démontrées séparément pour chaque éco-innovation conformément à la procédure visée à l'article 8, paragraphe 1. La somme des réductions ainsi réalisées déterminée conformément à l'article 8, paragraphe 2, pour chaque éco-innovation donne la réduction totale des émissions de CO2 aux fins de la certification du véhicule concerné.
4. Lorsqu'une interaction entre plusieurs éco-innovations installées sur un véhicule ne peut être exclue en raison de leurs natures manifestement différentes, le constructeur l'indique dans la demande présentée à l'autorité compétente en matière de réception et fournit un rapport, établi par l'organisme agréé et indépendant, relatif à l'incidence de l'interaction sur les réductions obtenues par les éco-innovations installées sur le véhicule, conformément à l'article 7, paragraphe 3.
Lorsque, en raison de cette interaction, la réduction totale est inférieure à 1 g de CO2/km multiplié par le nombre d'éco-innovations, seules les réductions des éco-innovations qui atteignent le seuil fixé à l'article 9, paragraphe 1, sont prises en considération pour le calcul de la réduction totale conformément au paragraphe 3 du présent article.
Article 12
Examen des certifications
1. La Commission veille à ce que les certifications et les réductions des émissions de CO2 attribuées aux véhicules soient vérifiées sur une base ad hoc.
Lorsqu'elle constate une différence entre les réductions certifiées des émissions de CO2 et les réductions qu'elle a vérifiées au moyen de la ou des méthodes d'essai pertinentes, la Commission en informe le constructeur.
Le constructeur peut, dans un délai de soixante jours à compter de la réception de la notification, fournir à la Commission des éléments prouvant l'exactitude des réductions certifiées des émissions de CO2. À la demande de la Commission, le rapport relatif à l'interaction des différentes éco-innovations visé à l'article 7, paragraphe 3, doit être fourni.
2. Lorsque les preuves visées au paragraphe 1 ne sont pas fournies dans le délai indiqué, ou que les preuves fournies se révèlent insatisfaisantes, la Commission peut décider de ne pas tenir compte des réductions certifiées des émissions de CO2 pour le calcul des émissions spécifiques moyennes du constructeur pour l'année civile suivante.
3. Un constructeur pour lequel les réductions certifiées des émissions de CO2 ne sont plus prises en considération peut demander une nouvelle certification des véhicules concernés conformément à la procédure prévue à l'article 11.
Article 13
Divulgation d'informations
Les demandeurs qui sollicitent le traitement confidentiel des informations soumises au titre du présent règlement expliquent les raisons pour lesquelles les exceptions visées à l'article 4 du règlement (CE) no 1049/2001 s'appliquent.
Article 14
Entrée en vigueur
La présente directive entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l'Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 25 avril 2014.