NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) 2015/2
ze dne 30. září 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009, pokud jde o regulační technické normy pro předkládání informací, které ratingové agentury poskytují Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 ze dne 16. září 2009 o ratingových agenturách (1), a zejména na čl. 21 odst. 4 třetí pododstavec a čl. 21 odst. 4a třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ustanovení čl. 11a odst. 1 nařízení (ES) č. 1060/2009 vyžaduje, aby registrované a certifikované ratingové agentury při vydávání ratingu či ratingového výhledu poskytovaly Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy (ESMA) ratingové informace. Tento požadavek se nevztahuje na ratingy, které jsou za poplatek vypracovány a zpřístupněny výlučně investorům. Od orgánu ESMA se vyžaduje, aby zveřejnil ratingové informace, které mu poskytly ratingové agentury, na veřejně přístupných internetových stránkách označovaných jako Evropská ratingová platforma (ERP). Proto by měla být stanovena pravidla upravující obsah a prezentaci informací, které by ratingové agentury měly poskytovat orgánu ESMA pro účely zveřejnění na ERP.
(2)
Kromě toho čl. 11 odst. 2 a čl. 21 odst. 4 písm. e) nařízení (ES) č. 1060/2009 vyžadují, aby ratingové agentury poskytovaly Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy informace o své historické výkonnosti a informace pro účely průběžného dohledu. Obsah a způsob prezentace těchto informací vymezují nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 448/2012 (2), resp. nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 446/2012 (3). Aby mohl orgán ESMA účinněji zpracovávat údaje a aby se zjednodušilo předkládání údajů registrovanými a certifikovanými ratingovými agenturami, měly by být stanoveny integrované oznamovací povinnosti všech údajů, které by registrované a certifikované ratingové agentury měly předkládat orgánu ESMA. Proto toto nařízení stanoví pravidla, která určují, jaké údaje se mají předkládat pro účely ERP, jaké informace o historické výkonnosti se mají zpřístupnit v centrálním archivu zřízeném orgánem ESMA a jaké informace by měly ratingové agentury pravidelně předkládat orgánu ESMA pro účely průběžného dohledu nad ratingovými agenturami. Tímto nařízením se tudíž zrušuje nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 448/2012 a nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 446/2012. Orgán ESMA by měl všechny údaje předkládané ratingovými agenturami pro účely ERP, pro centrální archiv a pro účely průběžného dohledu začlenit do jediné databáze ESMA.
(3)
Aby se zaručilo, že ERP obsahuje aktuální informace o ratingových akcích, které nejsou zpřístupňovány výlučně investorům za poplatek, je nutné popsat údaje, které mají být předkládány, včetně ratingu a výhledu hodnoceného nástroje nebo subjektu, tiskových zpráv přiložených k ratingovým činnostem, zpráv přiložených k ratingu států, druhu ratingu a dne a hodiny zveřejnění. Zejména tiskové zprávy poskytují informace o klíčových prvcích, na nichž je rozhodnutí o ratingu postaveno. ERP poskytuje uživatelům ratingů centrální přístupové místo k aktuálním ratingovým informacím a snižuje náklady na získání informací tím, že nabízí globální pohled na různé ratingy vydané pro každý hodnocený subjekt či nástroj.
(4)
Aby byl zajištěn globální pohled na veškeré ratingy přidělené různými ratingovými agenturami témuž hodnocenému subjektu nebo nástroji, měly by ratingové agentury pro hodnocený subjekt či hodnocený nástroj při předávání ratingových údajů orgánu ESMA používat společné identifikační kódy. Proto by jedinou metodou celosvětové specifické identifikace, která se používá k identifikaci hodnocených subjektů, emitentů, původců a ratingových agentur, měla být metoda využívající kód LEI, globální identifikační kód právnické osoby (Global Legal Entity Identifier).
(5)
Aby se zaručilo, že informace v ERP jsou aktuální, měly by být ratingové informace shromažďovány a zveřejňovány denně, aby bylo možné provádět jednu denní aktualizaci ERP mimo úřední hodiny Unie.
(6)
Aby mohl orgán ESMA rychle reagovat v případě skutečného či potenciálního nedodržení požadavků nařízení (ES) č. 1060/2009, ratingové informace předkládané registrovanými a certifikovanými ratingovými agenturami by mu měly umožnit, aby pozorně dohlížel na jednání a činnosti ratingových agentur. Z toho důvodu by se ratingové údaje měly orgánu ESMA předkládat měsíčně. Avšak v zájmu zajištění proporcionality by ratingové agentury, které mají méně než 50 zaměstnanců a nejsou součástí skupiny, měly předkládat ratingové údaje každé dva měsíce. Orgán ESMA by přesto měl mít možnost od uvedených ratingových agentur vyžadovat, aby měsíčně předkládaly údaje o počtu a druhu svých ratingů, včetně údajů o složitosti úvěrové analýzy, relevanci hodnocených nástrojů či emitentů a způsobilosti ratingů, které se používají pro regulační účely.
(7)
Aby se zabránilo zdvojenému předkládání údajů, měl by orgán ESMA pro průběžný dohled využívat údaje, které již byly vykázány pro účely ERP. Od ratingových agentur by se rovněž mělo vyžadovat, aby pro účely průběžného dohledu předkládaly informace o ratingu a ratingových výhledech, které nebyly vykázány pro účely ERP.
(8)
Orgán ESMA by měl používat údaje poskytnuté pro účely ERP a průběžného dohledu ke shromáždění informací o historické výkonnosti, které by měl zpřístupnit v centrálním archivu v souladu s čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1060/2009. Aby se dále usnadnilo srovnávání a zaručila soudržnost s údaji, které byly vykázány v souladu s nařízením v přenesené pravomoci (EU) č. 448/2012, měly by být nově certifikované ratingové agentury povinny předkládat údaje za období alespoň deseti let před certifikací nebo za období od začátku jejich činnosti. Certifikované ratingové agentury by neměly mít povinnost tyto údaje zcela či zčásti předkládat, pokud mohou prokázat, že by to nebylo přiměřené vzhledem k jejich rozsahu a složitosti.
(9)
Ratingové agentury, které jsou součástí skupiny, by měly mít možnost předkládat své ratingové údaje orgánu ESMA buď odděleně, nebo pověřit jednu z agentur ve skupině, aby předkládala údaje jejich jménem. Avšak vzhledem k vysoce integrované organizaci ratingových agentur na úrovni Unie a v zájmu snazšího pochopení statistiky jsou ratingové agentury vybízeny k tomu, aby předkládaly údaje na globální úrovni za celou skupinu.
(10)
Pro účely průběžného dohledu prováděného orgánem ESMA a pro zveřejňování zpráv ratingových agentur o historické výkonnosti mohou ratingové agentury orgánu ESMA také dobrovolně vykazovat ratingy, které vydaly ratingové agentury třetích zemí, jež patří do stejné skupiny ratingových agentur, ale které nebyly přejaty v souladu s čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009.
(11)
Při předkládání údajů by ratingové agentury měly rozdělit vydané ratingy a ratingové výhledy do různých kategorií: podle druhu ratingu a dílčích klasifikací, např. sektoru, odvětví nebo kategorie aktiv nebo podle druhu emitenta a emise. Tyto kategorie jsou založeny na předchozích zkušenostech orgánu ESMA se shromažďováním ratingových údajů a na potřebě dohledu nad ratingovými údaji.
(12)
Aby se zajistilo, že jsou vykazovány ratingy nových finančních nástrojů, které by mohly vzniknout v důsledku finanční inovace, měla by být začleněna kategorie pro předkládání údajů o „jiných finančních nástrojích“. Kromě toho by také ratingy podniků a ratingy strukturovaného financování měly obsahovat kategorii „jiné“, do níž by byly zařazeny všechny nové typy podnikových emisí nebo nástrojů strukturovaného financování, které nelze zařadit do stávajících kategorií.
(13)
Aby mohl orgán ESMA zřídit ERP a aby měly ratingové agentury dostatek času na přizpůsobení svých interních systémů novým požadavkům na vykazování, měly by ratingové agentury předložit první zprávu do 1. ledna 2016. Aby se zaručila porovnatelnost a kontinuita údajů předkládaných podle tohoto nařízení, měla by první zpráva obsahovat údaje o všech ratinzích, které byly vydány a nebyly staženy do 21. června 2015. Kromě toho by první zpráva měla obsahovat údaje o ratinzích a ratingových výhledech, které vydaly ratingové agentury v období od 21. června 2015 do 1. ledna 2016. První zpráva by měla obsahovat týž druh údajů jako v případě ratingových údajů, které se pak mají předkládat denně.
(14)
Aby mohl orgán ESMA automaticky přijímat a zpracovávat údaje ve svých interních systémech, předkládané údaje by měly být sestaveny v normalizovaném formátu. Vzhledem k technickému pokroku může být nutné, aby orgán ESMA aktualizoval a sdělil řadu technických pokynů pro vykazování, které se týkají přenosu či formátu souborů předkládaných ratingovými agenturami, prostřednictvím zvláštních sdělení nebo pokynů.
(15)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem předložených Komisi orgánem ESMA v souladu s článkem 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (4).
(16)
Orgán ESMA uspořádal o návrzích regulačních technických norem otevřené veřejné konzultace, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v oblasti cenných papírů a trhů zřízenou podle článku 37 nařízení (EU) č. 1095/2010.
(17)
Aby byly splněny požadavky čl. 2 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 462/2013 (5), mělo by se toto nařízení použít ode dne 21. června 2015,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předkládané údaje
1. Ratingové agentury předloží údaje o všech svých vydaných nebo přejatých ratinzích nebo ratingových výhledech v souladu s články 8, 9 a 11. Ratingové agentury vykážou všechny ratingy a ratingové výhledy vydané na úrovni hodnoceného subjektu a v příslušných případech předloží informace o všech svých vydaných dluhových nástrojích.
2. Ratingové agentury zaručí přesnost, úplnost a dostupnost údajů vykázaných orgánu ESMA a rovněž zaručí, že zprávy jsou předkládány v souladu s články 8, 9 a 11 za použití vhodných systémů vyvinutých na základě technických pokynů poskytnutých orgánem ESMA.
3. Ratingové agentury neprodleně informují orgán ESMA o veškerých výjimečných okolnostech, které jim mohou dočasně zabránit v předkládání údajů v souladu s tímto nařízením nebo je mohou opozdit.
4. V případě skupin ratingových agentur mohou členové skupiny pověřit jednoho člena, aby předkládal zprávy požadované podle tohoto nařízení jejich jménem. Všechny ratingové agentury, jejichž jménem je zpráva předkládána, musí být uvedeny v údajích předložených orgánu ESMA.
5. Pro účely čl. 11 odst. 2 a čl. 21 odst. 4 písm. e) nařízení (ES) č. 1060/2009 může ratingová agentura, která předkládá informace jménem skupiny, do těchto informací zahrnout údaje o ratingu a ratingových výhledech, které vydaly ratingové agentury třetích zemí, jež patří do stejné skupiny ratingových agentur, a které nebyly přejaty. Pokud ratingová agentura takové údaje nepředkládá, podá vysvětlení ve zprávě o kvalitativních údajích v části 1 tabulce 1 v polích 9 a 10 přílohy I tohoto nařízení.
6. Ratingové agentury zveřejní status vyžádání u každého vykázaného ratingu či ratingového výhledu tím, že upřesní, zda jde o nevyžádaný rating se zapojením hodnoceného subjektu či spřízněné třetí osoby nebo nevyžádaný rating bez zapojení podle čl. 10 odst. 5 nařízení (ES) č. 1060/2009 nebo o rating vyžádaný.
Článek 2
Předkládání informací o statusu selhání a stažení
1. Ratingová agentura předloží informace o selhání v souvislosti s ratingem v příloze I části 2 tabulce 2 polích 6 a 13, pokud došlo k některé z následujících událostí:
a)
rating uvádí, že došlo k selhání podle definice selhání ratingové agentury;
b)
rating byl stažen z důvodu platební neschopnosti hodnoceného subjektu nebo kvůli restrukturalizaci dluhu;
c)
veškeré další případy, kdy se ratingová agentura domnívá, že u hodnoceného subjektu nebo hodnoceného nástroje došlo k selhání, výraznému zhoršení nebo rovnocenné situaci.
2. Je-li vykázaný rating stažen, důvod k tomuto stažení se uvede v příloze I části 2 tabulce 2 poli 11.
Článek 3
Druhy ratingů
Ratingové agentury při vykazování ratingů a ratingových výhledů tyto ratingy a výhledy klasifikují jako jeden z těchto druhů ratingů:
a)
ratingy podniků;
b)
ratingy strukturovaného financování;
c)
ratingy států a veřejných financí;
d)
jiné finanční nástroje.
Článek 4
Ratingy podniků
1. Ratingové agentury při vykazování ratingů podniků tyto ratingy klasifikují do jednoho z těchto odvětvových segmentů:
a)
finanční instituce včetně bank, makléřů a obchodníků s cennými papíry;
b)
pojištění;
c)
všechny další podnikové subjekty nebo emitenti, kteří nejsou zařazeni do kategorií uvedených v písmenech a) a b).
2. Ratingové agentury klasifikují podnikové emise jako jeden z těchto druhů emisí:
a)
dluhopisy;
b)
kryté dluhopisy uvedené v čl. 52 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES (6), které splňují požadavky na způsobilost vymezené v čl. 129 odst. 1 až 3, 6 a 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 (7);
c)
jiné druhy krytých dluhopisů, v jejichž případě ratingová agentura pro vydání ratingu použila zvláštní metody, modely či klíčové předpoklady pro vydávání ratingů pro kryté dluhopisy a které nejsou zahrnuty v písmenu b);
d)
jiné druhy podnikových emisí, které nejsou zahrnuty v písmenech a), b) a c).
3. Kódem země hodnoceného subjektu nebo jeho emisí v příloze I části 2 tabulce 1 poli 10 je kód země, v níž má daný subjekt sídlo.
Článek 5
Ratingy strukturovaného financování
1. Ratingy strukturovaného financování se vztahují na finanční nástroj nebo jiná aktiva vyplývající ze sekuritizační transakce nebo systému transakcí uvedených v čl. 4 odst. 1 bodě 61 nařízení (EU) č. 575/2013.
2. Ratingové agentury při vykazování ratingů strukturovaného financování tyto ratingy klasifikují do jedné z těchto kategorií aktiv:
a)
cenné papíry kryté aktivy včetně úvěrů na pořízení auta, lodě, letadla, studentských půjček, spotřebitelských úvěrů, úvěrů pro malé a střední podniky, úvěrů v oblasti zdravotní péče, úvěrů na bytovou výstavbu, filmových úvěrů, úvěrů na dosažení energetických úspor, pronájmu vybavení, pohledávek z kreditních karet, daňových pohledávek, nesplacených úvěrů, úvěrů na rekreační vozidla, pronájmu pro jednotlivce, pronájmu pro podniky a pohledávek z obchodního styku;
b)
cenné papíry zajištěné hypotékami na bydlení včetně bonitních a nebonitních cenných papírů zajištěných hypotékami na bydlení a neúčelových hypotečních úvěrů;
c)
cenné papíry zajištěné hypotékami na obchodní nemovitosti, včetně úvěrů na nemovitosti pro maloobchod nebo na vybavení kanceláře, úvěrů nemocnicím, úvěrů na domy s pečovatelskou službou, na skladovací zařízení, hotelových úvěrů, úvěrů na ošetřovatelská zařízení, průmyslových úvěrů a úvěrů na vícegenerační nemovitosti;
d)
zajištěné dluhové obligace, včetně zajištěných úvěrových závazků, zajištěných dluhopisů, obligací krytých úvěry, syntetických zajištěných dluhových obligací, jednotlivých tranší zajištěných dluhových obligací, zajištěných obligací fondů, zajištěných dluhových obligací cenných papírů krytých aktivy a zajištěných dluhových obligací zajištěných dluhových obligací;
e)
obchodní cenné papíry zajištěné aktivy;
f)
jiné nástroje strukturovaného financování, které nejsou zahrnuty v předchozích písmenech a) až e), včetně strukturovaných krytých dluhopisů, jednotek pro strukturované investice, cenných papírů navázaných na pojistné smlouvy a společností obchodujících s deriváty.
3. V příslušných případech ratingová agentura rovněž uvede, do které podkategorie aktiv každý hodnocený nástroj patří, a to v příloze I části 2 tabulce 1 poli 34.
4. Kód země nástroje strukturovaného financování se vykáže v příloze I části 2 tabulce 1 poli 10 a jde o kód země, v níž má domicil většina podkladových aktiv. Pokud není možné určit zemi, v níž má domicil většina podkladových aktiv, hodnocený nástroj se klasifikuje jako „mezinárodní“.
Článek 6
Ratingy států a veřejných financí
1. Ratingové agentury při předkládání údajů o ratingu států a veřejných subjektů a nadnárodních organizací a jejich emitovaném dluhu klasifikují tyto údaje do jednoho z těchto sektorů:
a)
stát, je-li hodnoceným subjektem stát nebo je-li emitentem hodnoceného dluhu nebo finančního závazku, dluhového cenného papíru nebo jiného finančního nástroje, stát nebo zvláštní účelový subjekt pro stát podle čl. 3 odst. 1 písm. v) bodů i) a ii) nařízení (ES) č. 1060/2009 a pokud rating odkazuje na stát;
b)
regionální či místní orgán, je-li hodnoceným subjektem regionální či místní orgán nebo je-li emitentem hodnoceného dluhu nebo finančního závazku, dluhového cenného papíru nebo jiného finančního nástroje, regionální či místní orgán nebo účelový subjekt pro regionální či místní orgán podle čl. 3 odst. 1 písm. v) bodů i) a ii) nařízení (ES) č. 1060/2009 a pokud rating odkazuje na regionální či místní orgán;
c)
mezinárodní finanční instituce uvedená v čl. 3 odst. 1 písm. v) bodě iii) nařízení (ES) č. 1060/2009;
d)
nadnárodní organizace, např. instituce, které nejsou zahrnuty v písmenu c) a jsou zřízeny, vlastněny a ovládány více než jedním akcionářem svrchované vlády státu, včetně organizací uvedených v oddílu U přílohy I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1893/2006 (8);
e)
veřejné subjekty včetně subjektů uvedených v oddílech O, P a Q přílohy I nařízení (ES) č. 1893/2006.
2. Pokud v případě mezinárodních finančních institucí nebo nadnárodních organizací uvedených v odst. 1 písm. c) a d) nelze identifikovat žádnou konkrétní zemi jako zemi emise, hodnocený emitent se klasifikuje v příloze I části 2 tabulce 1 poli 10 jako „mezinárodní“.
Článek 7
Jiné finanční nástroje
Ratingy nebo ratingové výhledy vydané pro finanční nástroj definovaný v čl. 3 odst. 1 písm. k) nařízení (ES) č. 1060/2009, který nelze klasifikovat jako podnikové emise podle čl. 4 odst. 2 tohoto nařízení, jako nástroje strukturovaného financování podle článku 5 tohoto nařízení nebo jako emise státu a veřejných subjektů podle článku 6 tohoto nařízení se vykazují v rámci kategorie jiných finančních nástrojů.
Článek 8
Předkládání informací pro účely zveřejnění na ERP
1. Ratingové agentury předkládají údaje o všech ratinzích a ratingových výhledech podle čl. 11a odst. 1 nařízení (ES) č. 1060/2009 pokaždé, když vydávají či přejímají rating nebo ratingový výhled, které nejsou poskytnuty výlučně investorům za poplatek.
2. Ratingy a ratingové výhledy uvedené v odstavci 1, vydané mezi 20:00:00 středoevropského času (SEČ) (9) jednoho dne a 19:59:59 SEČ dne následujícího, se předkládají do 21:59:59 SEČ následujícího dne.
3. Současně s každým ratingem nebo ratingovým výhledem vykázaným v souladu s odstavcem 1 se předloží tisková zpráva uvedená v příloze I oddílu D části I bodě 5 nařízení (ES) č. 1060/2009. Je-li tisková zpráva nejprve vydána a předložena v jiném jazyce než v angličtině, lze předložit také anglické znění, až bude k dispozici.
4. U ratingů uvedených v čl. 6 odst. 1 písm. a), b) a c) se předloží také průvodní hodnotící zpráva uvedená v příloze I oddílu D části III bodě 1 nařízení (ES) č. 1060/2009. Je-li hodnotící zpráva nejprve vydána a předložena v jiném jazyce než v angličtině, lze předložit také anglické znění, až bude k dispozici.
Článek 9
Předkládání informací pro účely dohledu ze strany orgánu ESMA
1. Jak je uvedeno v čl. 21 odst. 4 písm. e) nařízení (ES) č. 1060/2009, ratingové agentury předloží údaje o všech ratinzích a ratingových výhledech, které byly vydány nebo přejaty nebo které byly vydány ve třetí zemi a přejaty nebyly, jak je uvedeno v čl. 1 odst. 5, včetně informací o veškerých osobách nebo dluhových nástrojích, které byly předloženy k úvodnímu přezkoumání nebo předběžnému ratingu, jak je uvedeno v příloze I oddílu D části I bodě 6 nařízení (ES) č. 1060/2009.
2. U ratingů a ratingových výhledů, na které se nepoužije článek 8, ratingové agentury předloží měsíčně ratingové údaje za předchozí kalendářní měsíc.
3. Ratingová agentura, která má méně než 50 zaměstnanců a není součástí skupiny ratingových agentur, může předkládat ratingové údaje uvedené v odstavci 2 každé dva měsíce, pokud orgán ESMA vzhledem k povaze, složitosti a rozsahu vydávání jejích ratingů nevyžaduje měsíční předkládání zpráv. Tyto ratingové údaje se vztahují k předchozím dvěma kalendářním měsícům.
4. Ratingové údaje uvedené v odstavci 2 se orgánu ESMA předkládají do 15 dnů od konce období, na které se vztahuje zpráva. Pokud v zemi, v níž má ratingová agentura sídlo, nebo v případě, že ratingová agentura předkládá zprávy jménem skupiny v souladu s čl. 1 odst. 4, v zemi, v níž má tato ratingová agentura sídlo, připadá na patnáctý den měsíce státní svátek, lhůta končí další pracovní den.
5. Pokud nebyly během předcházejícího kalendářního měsíce vydány žádné ratingy ani ratingové výhledy uvedené v odstavci 1, ratingová agentura žádné údaje předkládat nemusí.
Článek 10
Předkládání informací pro účely historické výkonnosti
Ratingy, které byly vydány nebo přejaty nebo které byly vydány ve třetí zemi a přejaty nebyly, jak je uvedeno v čl. 1 odst. 5, použije orgán ESMA k tomu, aby zpřístupnil informace o historické výkonnosti v souladu s čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1060/2009 a oddílem E částí II bodem 1 přílohy I uvedeného nařízení.
Článek 11
Počáteční předkládání informací
1. Ratingové agentury registrované nebo certifikované před 21. červnem 2015 připraví první zprávu, kterou předloží orgánu ESMA do 1. ledna 2016 a která bude obsahovat všechny tyto prvky:
a)
informace o všech ratinzích a ratingových výhledech uvedených v článcích 8 a 9, které byly vydány a nebyly staženy do 21. června 2015;
b)
ratingy a ratingové výhledy uvedené v článcích 8 a 9, které byly vydány v období od 21. června 2015 do 31. prosince 2015.
2. Ratingové agentury registrované a certifikované v období od 21. června 2015 do 31. prosince 2015 musí splňovat požadavky tohoto nařízení od 1. ledna 2016. V první zprávě v souladu s články 8 a 9 uvedou všechny ratingy a ratingové výhledy, které byly vydány ode dne registrace nebo certifikace.
3. Ratingové agentury registrované a certifikované v období po 1. lednu 2016 musí splnit požadavky tohoto nařízení do tří měsíců ode dne registrace nebo certifikace. V první zprávě v souladu s články 8 a 9 předloží všechny ratingy a ratingové výhledy, které byly vydány ode dne registrace nebo certifikace.
4. Kromě první zprávy uvedené v odstavcích 2 a 3 ratingová agentura certifikovaná po 21. červnu 2015 rovněž v souladu s čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1060/2009 a oddílem E částí II bodem 1 přílohy I uvedeného nařízení předloží své informace o historické výkonnosti alespoň za posledních deset let přede dnem certifikace nebo v případě, že zahájila ratingovou činnost méně než deset let přede dnem certifikace, informace za období od okamžiku, kdy zahájila ratingovou činnost. Certifikované ratingové agentury nejsou povinny tyto údaje zcela či zčásti předkládat, pokud mohou prokázat, že by to vzhledem k jejich rozsahu a složitosti nebylo přiměřené.
Článek 12
Struktura údajů
1. Ratingové agentury předloží orgánu ESMA zprávy obsahující kvalitativní údaje ve formátu upřesněném v tabulkách v části 1 přílohy I společně s první zprávou s ratingovými údaji v souladu s článkem 11. Veškeré změny těchto zpráv s kvalitativními údaji se ihned nahlásí do systému ESMA jako aktualizace, a to předtím, než jsou orgánu ESMA předloženy ratingové údaje, které jsou těmito změnami dotčeny. Pokud ratingová agentura předkládá údaje jménem skupiny, jak je uvedeno v čl. 1 odst. 4, lze orgánu ESMA předložit jediný soubor zpráv s kvalitativními údaji.
2. Ratingové agentury předloží zprávy s ratingovými údaji uvedené v článcích 8, 9 a 11 ve formátu upřesněném v tabulkách v části 2 přílohy I.
Článek 13
Postupy předkládání informací
1. Ratingové agentury předkládají zprávy s kvalitativními údaji a zprávy s ratingovými údaji uvedené v článku 12 v souladu s technickými pokyny, které jim poskytne orgán ESMA, a za použití systému orgánu ESMA pro předkládání informací.
2. Ratingové agentury uchovávají soubory v elektronické podobě zaslané orgánu ESMA a soubory tímto orgánem obdržené po dobu alespoň pěti let. Tyto soubory musí být na požádání zpřístupněny orgánu ESMA.
3. Pokud ratingová agentura odhalí v předložených údajích věcné chyby, příslušné údaje neprodleně opraví podle technických pokynů poskytnutých orgánem ESMA.
Článek 14
Zrušení a přechodná ustanovení
1. S účinkem od 1. ledna 2016 se zrušují tato nařízení:
a)
nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 446/2012;
b)
nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 448/2012.
2. Odkazy na nařízení uvedená v odstavci 1 se považují za odkazy na toto nařízení a vykládají se v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze II.
3. Údaje předložené orgánu ESMA v souladu s nařízeními uvedenými v odstavci 1 před 1. lednem 2016 se považují za údaje předložené v souladu s tímto nařízením a orgán ESMA je bude nadále používat v souladu s čl. 11 odst. 2 a čl. 21 odst. 4 písm. e) nařízení (ES) č. 1060/2009 a oddílem E částí II bodem 1 přílohy I uvedeného nařízení.
Článek 15
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 21. června 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 30. září 2014.
RÈGLEMENT DÉLÉGUÉ (UE) 2015/2 DE LA COMMISSION
du 30 septembre 2014
complétant le règlement (CE) no 1060/2009 du Parlement européen et du Conseil par des normes techniques de réglementation concernant la présentation des informations que les agences de notation de crédit sont tenues de communiquer à l’Autorité européenne des marchés financiers
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
vu le règlement (CE) no 1060/2009 du Parlement européen et du Conseil du 16 septembre 2009 sur les agences de notation de crédit (1), et notamment son article 21, paragraphe 4, troisième alinéa, et son article 21, paragraphe 4 bis, troisième alinéa,
considérant ce qui suit:
(1)
En vertu de l’article 11 bis, paragraphe 1, du règlement (CE) no 1060/2009, lorsqu’elle émet une notation de crédit ou des perspectives de notation, une agence de notation de crédit enregistrée ou certifiée est tenue de communiquer des informations sur la notation à l’Autorité européenne des marchés financiers (AEMF). Cette exigence ne s’applique pas aux notations exclusivement établies pour le compte d’investisseurs et qui leur sont communiquées moyennant une commission. L’AEMF est tenue de publier les informations sur la notation communiquées par les agences de notation de crédit sur un site internet public appelé plateforme de notation européenne. Il convient donc de définir des règles relatives au contenu et à la présentation des informations que les agences de notation doivent communiquer à l’AEMF en vue de leur publication sur la plateforme de notation européenne.
(2)
De plus, conformément à l’article 11, paragraphe 2, et à l’article 21, paragraphe 4, point e), du règlement (CE) no 1060/2009, les agences de notation doivent communiquer des informations à l’AEMF sur leurs performances passées et aux fins de la surveillance continue. Le contenu et la présentation des informations sont précisés respectivement dans le règlement délégué (UE) no 448/2012 de la Commission (2) et dans le règlement délégué (UE) no 446/2012 de la Commission (3). Afin de permettre à l’AEMF de traiter plus efficacement les données et afin de simplifier la communication des données par les agences de notation de crédit enregistrées et certifiées, il y a lieu de fixer des exigences intégrées pour la communication de toutes les données que les agences de notation enregistrées et certifiées doivent transmettre à l’AEMF. Par conséquent, le présent règlement établit des règles régissant les données à communiquer aux fins de l’alimentation de la plateforme de notation européenne, les informations relatives à la performance passée à communiquer au registre central établi par l’AEMF et les informations que les agences de notation doivent communiquer régulièrement à l’AEMF aux fins de la surveillance continue des agences de notation. Le présent règlement abroge donc les règlements délégués (UE) no 448/2012 et (UE) no 446/2012. L’AEMF devrait intégrer dans une seule base de données toutes les données communiquées par les agences de notation de crédit pour la plateforme de notation européenne, pour le registre central et pour la surveillance continue des agences de notation de crédit.
(3)
Pour que la plateforme de notation européenne contienne des informations actualisées concernant les actions de notation autres que celles qui sont exclusivement divulguées aux investisseurs moyennant une commission, il convient de décrire les données à communiquer, y compris la notation et les perspectives de notation de l’entité ou de l’instrument noté, les communiqués de presse accompagnant les actions de notation, les rapports accompagnant les notations de dette souveraine, le type d’action de notation ainsi que la date et l’heure de publication. En particulier, les communiqués de presse contiennent des informations sur les principaux éléments motivant la décision de notation. La plateforme de notation européenne fournit aux utilisateurs un accès central à des informations actualisées sur la notation et réduit les coûts d’information en permettant d’obtenir une vision globale des différentes notations émises pour chaque instrument ou entité noté.
(4)
Afin de permettre une vision globale de toutes les notations attribuées par différentes agences de notation de crédit à la même entité ou au même instrument, les agences de notation de crédit devraient utiliser des identifiants communs pour l’entité notée et l’instrument noté lorsqu’elles communiquent les données de notation à l’AEMF. Par conséquent; la seule méthode d’identification unique globale pour l’identification des entités notées, des émetteurs, des initiateurs et des agences de notation de crédit devrait être l’identifiant international pour les entités juridiques (LEI).
(5)
Pour que les informations figurant sur la plateforme de notation européenne soient actualisées, il convient de collecter et de publier chaque jour les informations sur les notations, afin de permettre une mise à jour quotidienne de la plateforme en dehors des heures ouvrables de l’Union.
(6)
Pour que l’AEMF puisse réagir rapidement en cas de non-respect potentiel ou avéré du règlement (CE) no 1060/2009, les informations de notation qui lui sont communiquées par les agences de notation de crédit enregistrées et certifiées devraient lui permettre de surveiller étroitement le comportement et les activités des agences de notation de crédit. Par conséquent, les données de notation devraient être communiquées à l’AEMF tous les mois. Toutefois, dans un souci de proportionnalité, les agences de notation de crédit comptant moins de cinquante salariés et ne faisant pas partie d’un groupe devraient pouvoir communiquer ces données tous les deux mois. L’AEMF devrait néanmoins pouvoir exiger d’elles des rapports mensuels, en fonction du nombre de notations qu’elles émettent et des types de notations concernées, et notamment de la complexité de l’analyse de crédit, de l’importance des instruments ou émetteurs notés et de la possibilité d’utiliser les notations à des fins réglementaires.
(7)
Pour éviter une multiplication de rapports, l’AEMF devrait utiliser les données déjà transmises pour la plateforme de notation européenne aux fins de la surveillance continue. Pour la surveillance continue, les agences de notation de crédit devraient également communiquer des informations sur les notations de crédit et les perspectives de crédit qui ne sont pas communiquées pour l’alimentation de la plateforme de notation européenne.
(8)
L’AEMF devrait utiliser les données transmises pour l’alimentation de la plateforme de notation européenne et aux fins de sa surveillance continue pour rassembler des informations sur les performances passées et les mettre à disposition dans le registre central conformément à l’article 11, paragraphe 2, du règlement (CE) no 1060/2009. Pour faciliter la comparaison et assurer la cohérence avec les données communiquées conformément au règlement délégué (UE) no 448/2012, les agences de notation de crédit nouvellement certifiées devraient être tenues de communiquer des données portant sur une période d’au moins dix ans avant leur certification, ou sur la période qui a débuté lors du démarrage de leur activité. Les agences de notation de crédit certifiées ne devraient pas être tenues de communiquer ces données, partiellement ou totalement, si elles peuvent démontrer que ce serait disproportionné par rapport à l’ampleur et à la complexité de leur activité.
(9)
Les agences de notation de crédit membres d’un groupe devraient pouvoir soit communiquer chacune séparément leurs données à l’AEMF, soit charger l’une des agences du groupe de communiquer les données pour leur compte. Toutefois, en raison de la structure très intégrée des agences de notation de crédit à l’échelle de l’Union, et afin de faciliter la lecture des statistiques, il convient d’encourager ces agences à soumettre leurs rapports de façon globale pour l’ensemble du groupe.
(10)
En ce qui concerne la surveillance continue de l’AEMF et la publication des rapports sur les performances passées des agences de notation de crédit, ces dernières peuvent également, sur une base volontaire, communiquer à l’AEMF les notations de crédit émises par des agences de notation de crédit de pays tiers appartenant au même groupe d’agences de notation de crédit mais non avalisées conformément à l’article 4, paragraphe 3, du règlement (CE) no 1060/2009.
(11)
Au moment de communiquer des données, les agences de notation de crédit devraient classer les notations et les perspectives de notations émises dans différentes catégories: par type de notations et par sous-catégorie, notamment le secteur, la branche d’activité, ou le type d’actif, ou encore par type d’émetteur et par émission. Ces catégories reposent sur l’expérience acquise par l’AEMF en matière de collecte de données de notation et sur la nécessité de superviser les données de notation de crédit.
(12)
Afin d’assurer la communication d’informations concernant les notations de crédit de nouveaux instruments financiers issus de l’innovation financière, il y a lieu d’ajouter une catégorie «autres instruments financiers». De plus, les catégories de notations d’entreprises et de notations d’instruments financiers structurés devraient également englober une catégorie «autre» pour y rassembler tous les nouveaux types d’émissions d’entreprises ou d’instruments financiers structurés qui ne peuvent être classés dans les catégories existantes.
(13)
Pour permettre à l’AEMF d’établir la plateforme de notation européenne et pour laisser aux agences de notation de crédit suffisamment de temps pour adapter leurs systèmes internes aux nouvelles exigences en matière de communication d’informations, les agences de notation de crédit devraient présenter un premier rapport le 1er janvier 2016 au plus tard. Pour permettre les comparaisons et assurer la continuité des données transmises au titre du présent règlement, ce premier rapport devrait contenir des données sur toutes les notations émises et non retirées avant le 21 juin 2015. De plus, le premier rapport devrait contenir des données sur les notations de crédit et les perspectives de notations émises par les agences de notation de crédit entre le 21 juin 2015 et le 1er janvier 2016. Le premier rapport devrait contenir le même type de données que les données de notation à présenter par la suite de manière quotidienne.
(14)
Afin de permettre à l’AEMF de recevoir et de traiter les données de manière automatique dans ses systèmes internes, les données devraient être communiquées dans un format normalisé. L’AEMF pourrait être amenée, en raison de progrès techniques, à formuler des communications ou des orientations spécifiques afin d’actualiser et de communiquer certaines instructions techniques concernant la transmission ou le format des fichiers à transmettre.
(15)
Le présent règlement se fonde sur les projets de normes techniques de réglementation soumis par l’AEMF à la Commission conformément à l’article 10 du règlement (UE) no 1095/2010 du Parlement européen et du Conseil (4).
(16)
L’AEMF a procédé à des consultations publiques ouvertes sur les projets de normes techniques de réglementation sur lesquels se fonde le présent règlement, analysé les coûts et avantages potentiels qu’ils impliquent et sollicité l’avis du groupe des parties intéressées au secteur financier institué par l’article 37 du règlement (UE) no 1095/2010.
(17)
Conformément à l’article 2, paragraphe 3, du règlement (UE) no 462/2013 du Parlement européen et du Conseil (5), le présent règlement devrait être applicable à partir du 21 juin 2015,
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
Données à communiquer
1. Les agences de notation de crédit communiquent des données sur toutes leurs notations de crédit ou perspectives de notation émises ou avalisées conformément aux articles 8, 9 et 11. Les agences de notation de crédit communiquent toutes les notations de crédit et perspectives de notation émises au niveau de l’entité notée et pour tous ses instruments de dette émis, le cas échéant.
2. Les agences de notation de crédit font en sorte que les données communiquées à l’AEMF soient exactes, complètes et disponibles, et que les rapports soient transmis conformément aux articles 8, 9 et 11 en utilisant des systèmes appropriés mis au point sur la base des instructions techniques données par l’AEMF.
3. Les agences de notation de crédit informent immédiatement l’AEMF de toute circonstance exceptionnelle susceptible d’empêcher temporairement ou de retarder la remise d’un rapport exigé par le présent règlement.
4. En ce qui concerne les groupes d’agences de notation de crédit, les membres de chaque groupe peuvent mandater un membre pour qu’il soumette les rapports exigés par le présent règlement pour leur compte. Chaque agence de notation de crédit pour le compte de laquelle est remis un rapport est identifiée dans les données transmises à l’AEMF.
5. Aux fins de l’article 11, paragraphe 2, et de l’article 21, paragraphe 4, point e), du règlement (CE) no 1060/2009, une agence de notation de crédit qui soumet un rapport pour le compte d’un groupe peut inclure des données relatives à des notations de crédit ou des perspectives de notation émises par des agences de notation de crédit de pays tiers appartenant au même groupe et non avalisées. Lorsqu’une agence de notation de crédit ne communique pas de telles données, elle fournit une explication dans son rapport de données qualitatives, dans les champs 9 et 10 du tableau 1 de la partie 1 de l’annexe I du présent règlement.
6. Les agences de notation de crédit divulguent des informations indiquant si la notation ou perspective de notation communiquée a été sollicitée ou non, en précisant dans ce dernier cas s’il y a eu participation ou non, conformément à l’article 10, paragraphe 5, du règlement (CE) no 1060/2009.
Article 2
Notification des défauts et des retraits
1. Une agence de notation de crédit notifie un défaut concernant une notation dans les champs 6 et 13 du tableau 2 de la partie 2 de l’annexe I lorsque l’un des événements suivants s’est produit:
a)
la notation indique qu’un défaut s’est produit conformément à la définition qu’en donne l’agence de notation de crédit;
b)
la notation a été retirée en raison de l’insolvabilité de l’entité notée ou d’une restructuration de la dette;
c)
tout autre cas où l’agence de notation de crédit considère qu’une entité notée ou un instrument noté est en situation de défaut, de dépréciation significative ou se trouve dans une situation équivalente.
2. Si une notation communiquée est retirée, le motif du retrait est indiqué dans le champ 11 du tableau 2 de la partie 2 de l’annexe I.
Article 3
Types de notations
Lorsqu’elles communiquent des notations de crédit ou des perspectives de notation, les agences de notation de crédit les classent dans l’un des types de notations suivants:
a)
notations d’entreprises;
b)
notations d’instruments financiers structurés;
c)
notations souveraines et notations de finances publiques;
d)
autres instruments financiers.
Article 4
Notations d’entreprises
1. Lorsqu’elles communiquent des notations d’entreprises, les agences de notation de crédit les classent dans l’un des segments sectoriels suivants:
a)
établissements financiers, notamment banques, courtiers et négociants;
b)
assurance;
c)
tous les autres émetteurs ou entreprises non visés aux points a) et b).
2. Les agences de notation de crédit classent les émissions d’entreprises dans l’un des types d’émissions suivants:
a)
obligations;
b)
obligations sécurisées visées à l’article 52, paragraphe 4, de la directive 2009/65/CE du Parlement européen et du Conseil (6), qui respectent les conditions d’éligibilité établies à l’article 129, paragraphes 1 à 3, 6 et 7, du règlement (UE) no 575/2013 du Parlement européen et du Conseil (7);
c)
autres types d’obligations sécurisées, pour lesquelles l’agence de notation de crédit a utilisé des méthodes, modèles ou principales hypothèses spécifiques aux obligations sécurisées pour établir la notation de crédit, et qui ne sont pas visées au point b);
d)
autres types d’émissions d’entreprises qui ne sont pas visées aux points a), b) ou c).
3. Le code pays d’une entité notée ou de ses émissions dans le champ 10 du tableau 1 de la partie 2 de l’annexe I est celui du pays où est domiciliée l’entité.
Article 5
Notations d’instruments financiers structurés
1. Les notations d’instruments financiers structurés concernent des instruments financiers ou autres actifs résultant d’une opération ou d’un montage de titrisation au sens de l’article 4, paragraphe 1, point 61), du règlement (UE) no 575/2013.
2. Lorsqu’elles notifient des notations d’instruments financiers structurés, les agences de notation de crédit les classent dans l’une des catégories d’actifs suivantes:
a)
les titres adossés à des actifs, y compris les prêts destinés à l’achat d’automobiles, de bateaux ou d’avions, les prêts étudiants, les prêts à la consommation, les prêts aux petites et moyennes entreprises, les prêts au financement de soins, les prêts à l’achat de maisons préfabriquées ou mobiles, les prêts à la production de films, les prêts accordés dans le secteur des industries de réseau ou d’infrastructure («utility loans»), les contrats de location-vente d’équipements, les encours de cartes de crédit, les privilèges fiscaux, les prêts improductifs, les prêts à l’achat de véhicules de loisir, les contrats de location-vente aux personnes et aux entreprises et les créances commerciales;
b)
les titres adossés à des crédits hypothécaires résidentiels, qui comprennent les titres adossés à des crédits hypothécaires résidentiels, de première qualité ou non, et les prêts sur valeur domiciliaire («home equity loans»);
c)
les titres adossés à des crédits hypothécaires commerciaux, notamment les prêts accordés pour des bureaux ou des locaux de vente au détail, les prêts consentis à des établissements de soins hospitaliers, à des maisons de retraite ou établissements de soins de longue durée, à des installations d’entreposage, à des établissements hôteliers ou à des établissements de soins de suite et de réadaptation, les prêts industriels et les prêts accordés pour des immeubles collectifs;
d)
les obligations adossées à des créances (CDO), y compris les obligations adossées à des prêts bancaires (CLO), les obligations adossées à des titres obligataires (CBO), les CDO synthétiques (CSO), les CDO à tranche unique, les obligations adossées à des fonds d’investissement (CFO), les CDO de titres adossés à des actifs (CDO d’ABS) et les CDO de CDO;
e)
les billets de trésorerie adossés à des actifs;
f)
les autres instruments de financement structuré ne faisant pas partie des points a) à e), notamment les obligations sécurisées structurées, les véhicules d’investissement structuré, les titres-risque («insurance-linked securities» - ILS) et les structures de titrisation de type DPC («derivative product companies»).
3. Le cas échéant, une agence de notation de crédit indique également, dans le champ 34 du tableau 1 de la partie 2 de l’annexe I, à quelle sous-catégorie d’actifs appartient chaque instrument noté.
4. Le code pays des instruments financiers structurés est mentionné dans le champ 10 du tableau 1 de la partie 2 de l’annexe I, et il s’agit du code du pays où sont domiciliés la majorité des actifs sous-jacents. Lorsqu’il n’est pas possible d’identifier le pays de domiciliation de la majorité des actifs sous-jacents, l’instrument noté est classé dans la catégorie «international».
Article 6
Notations souveraines et notations de finances publiques
1. Lorsqu’elles communiquent des données relatives à des notations souveraines et à des notations d’entités publiques et d’organisations supranationales ainsi qu’aux notations de la dette émise, les agences de notation de crédit les classent dans l’un des secteurs suivants:
a)
«État», lorsque l’entité notée est un État ou si l’émetteur de la dette ou de l’obligation financière, du titre de créance ou d’un autre instrument financier qui est noté est un État ou une entité ad hoc d’un État, conformément à l’article 3, paragraphe 1, point v) i) et ii), du règlement (CE) no 1060/2009, et lorsque la notation fait référence à un État;
b)
«autorité régionale ou locale», lorsque l’entité notée est une autorité régionale ou locale ou lorsque l’émetteur de la dette ou de l’obligation financière, du titre de créance ou d’un autre instrument financier qui est noté est une autorité régionale ou locale, ou une entité ad hoc d’une autorité régionale ou locale, conformément à l’article 3, paragraphe 1), point v) i) et ii), du règlement (CE) no 1060/2009, et lorsque la notation fait référence à une autorité régionale ou locale;
c)
«institution financière internationale», au sens de l’article 3, paragraphe 1) point v) iii), du règlement (CE) no 1060/2009;
d)
«organisation supranationale», comme les institutions qui ne sont pas visées au point c) et qui sont établies, détenues et contrôlées par plus d’un actionnaire souverain, notamment les organisations visées à la section U de l’annexe I du règlement (CE) no 1893/2006 du Parlement européen et du Conseil (8);
e)
«entités du secteur public», notamment celles visées aux sections O, P et Q de l’annexe I du règlement (CE) no 1893/2006.
2. Si aucun pays spécifique ne peut être identifié comme pays d’émission dans le cas d’institutions financières internationales ou d’organisations supranationales telles que visées au paragraphe 1, points c) et d), l’émetteur noté est classé dans la catégorie «international» dans le champ 10 du tableau 1 de la partie 2 de l’annexe I.
Article 7
Autres instruments financiers
Les notations de crédit ou perspectives de notation émises pour un instrument financier tel que défini à l’article 3, paragraphe 1, point k), du règlement (CE) no 1060/2009 qui ne peut être classé parmi les émissions d’entreprises au titre de l’article 4, paragraphe 2, du présent règlement, parmi les instruments financiers structurés au titre de l’article 5 du présent règlement ou parmi les émissions d’entités publiques ou émissions souveraines au titre de l’article 6 du présent règlement sont communiquées dans la catégorie des «autres instruments financiers».
Article 8
Notification à des fins de publication sur la plateforme de notation européenne
1. Les agences de notation de crédit communiquent des données sur toutes les notations de crédit ou perspectives de notation conformément à l’article 11 bis, paragraphe 1, du règlement (CE) no 1060/2009 chaque fois qu’elles émettent ou avalisent une notation de crédit ou des perspectives de notation qui ne sont pas exclusivement communiquées aux investisseurs moyennant une commission.
2. Les notations de crédit et les perspectives de notation visées au paragraphe 1, émises entre un jour à 20:00:00, heure de l’Europe centrale (9), et le lendemain à 19:59:59, heure de l’Europe centrale, sont communiquées avant le lendemain à 21:59:59, heure de l’Europe centrale.
3. Pour chaque notation de crédit ou perspective de notation communiquée conformément au paragraphe 1, le communiqué de presse visé à l’annexe I, section D, partie I, point 5, du règlement (CE) no 1060/2009 est transmis au même moment. Si ce communiqué de presse est d’abord publié et transmis dans une langue autre que l’anglais, une version anglaise peut également être transmise une fois disponible, le cas échéant.
4. En ce qui concerne les notations visées à l’article 6, paragraphe 1, points a), b) et c), le rapport de recherche qui les accompagne, visé à l’annexe I, section D, partie III, point 1, du règlement (CE) no 1060/2009, est également transmis. Si le rapport de recherche est d’abord établi et transmis dans une langue autre que l’anglais, une version anglaise peut également être transmise une fois disponible, le cas échéant.
Article 9
Notification aux fins de la surveillance de l’AEMF
1. Conformément à l’article 21, paragraphe 4, point e), du règlement (CE) no 1060/2009, les agences de notation de crédit communiquent des données sur toutes les notations de crédit et perspectives de notation émises ou avalisées, ou émises dans un pays tiers et non avalisées conformément à l’article 1er, paragraphe 5, notamment les informations sur toutes les entités ou tous les instruments de dette soumis pour un examen initial ou pour une notation préliminaire, conformément à l’annexe I, section D, partie I, point 6, du règlement (CE) no 1060/2009.
2. Pour les notations de crédit et perspectives de notation auxquelles l’article 8 ne s’applique pas, les agences de notation de crédit transmettent chaque mois les données de notation portant sur le mois calendaire précédent.
3. Les agences de notation de crédit de moins de cinquante salariés ne faisant pas partie d’un groupe d’agences de notation de crédit peuvent transmettre les données de notation visées au paragraphe 2 une fois tous les deux mois, à moins que l’AEMF n’exige des rapports mensuels compte tenu de la nature, de la complexité et de l’éventail de leurs notations. Les données de notation portent sur les deux mois calendaires précédents.
4. Les données de notation visées au paragraphe 2 sont transmises à l’AEMF dans un délai de quinze jours à compter de la fin de la période couverte par le rapport. Si le quinzième jour du mois tombe un jour férié dans le pays où est domiciliée l’agence de notation de crédit, ou, lorsqu’une agence de notation de crédit communique les informations pour le compte d’un groupe conformément à l’article 1er, paragraphe 4, dans le pays où est domiciliée cette agence de notation de crédit, le délai court jusqu’au jour ouvrable suivant.
5. Si aucune notation de crédit ou perspective de notation visée au paragraphe 1 n’a été émise durant le mois calendaire précédent, l’agence de notation de crédit n’est pas tenue de communiquer des données.
Article 10
Notifications relatives aux performances passées
Les notations de crédit émises ou avalisées, ou les notations émises dans un pays tiers et non avalisées visées à l’article 1er, paragraphe 5, sont utilisées par l’AEMF pour mettre à disposition les données relatives aux performances passées, conformément à l’article 11, paragraphe 2, du règlement (CE) no 1060/2009 et à l’annexe I, section E, partie II, point 1, du même règlement.
Article 11
Notification initiale
1. Les agences de notation de crédit enregistrées ou certifiées avant le 21 juin 2015 établissent un premier rapport à communiquer à l’AEMF avant le 1er janvier 2016, qui contient l’ensemble des éléments suivants:
a)
les informations relatives à toutes les notations de crédit et à toutes les perspectives de notation visées aux articles 8 et 9 qui ont été émises et non retirées avant le 21 juin 2015;
b)
les notations de crédit et perspectives de notation visées aux articles 8 et 9 qui ont été émises entre le 21 juin 2015 et le 31 décembre 2015.
2. Les agences de notation de crédit enregistrées ou certifiées entre le 21 juin 2015 et le 31 décembre 2015 se conforment au présent règlement à compter du 1er janvier 2016. Conformément aux articles 8 et 9, elles notifient dans leur premier rapport toutes les notations de crédit et perspectives de notation émises à partir de la date de leur enregistrement ou certification.
3. Les agences de notation de crédit enregistrées ou certifiées après le 1er janvier 2016 se conforment au présent règlement dans un délai de trois mois à compter de la date de leur enregistrement ou certification. Dans leur premier rapport, conformément aux articles 8 et 9, elles notifient toutes les notations de crédit et toutes les perspectives de notation émises à partir de la date de leur enregistrement ou certification.
4. En plus du premier rapport visé aux paragraphes 2 et 3, une agence de notation de crédit certifiée après le 21 juin 2015 communique également, conformément à l’article 11, paragraphe 2, du règlement (CE) no 1060/2009 et à l’annexe I, section E, partie II, point 1, de ce règlement, les données concernant ses performances passées pour une période couvrant au moins dix ans avant la date de certification ou, si elle a commencé son activité de notation depuis moins de dix ans avant la date de certification, la période qui a débuté lorsqu’elle a démarré son activité de notation. Les agences de notation de crédit certifiées ne sont pas tenues de notifier ces données, partiellement ou totalement, si elles peuvent démontrer que ce serait disproportionné par rapport à l’ampleur et à la complexité de leur activité.
Article 12
Structure des données
1. Les agences de notation de crédit soumettent à l’AEMF les rapports contenant des données qualitatives dans le format précisé dans les tableaux de l’annexe I, partie 1, en même temps que leur premier rapport de données de notation conformément à l’article 11. Toute modification de ces rapports de données qualitatives est communiquée immédiatement au système de l’AEMF pour l’actualiser, avant que les données de notation affectées par ces changements soient soumises à l’AEMF. Lorsqu’une agence de notation de crédit communique les rapports pour le compte d’un groupe, conformément à l’article 1er, paragraphe 4, un ensemble de rapports de données qualitatives peut être transmis à l’AEMF.
2. Les agences de notation de crédit fournissent les rapports sur les données de notation relatives aux notations visées aux articles 8, 9 et 11 au format précisé dans les tableaux de l’annexe I, partie 2.
Article 13
Procédures de notification
1. Les agences de notation de crédit communiquent les rapports de données qualitatives et les rapports de données de notation visés à l’article 12 conformément aux instructions techniques fournies par l’AEMF en utilisant le système de notification de l’AEMF.
2. Les agences de notation de crédit conservent les fichiers envoyés à l’AEMF, et reçus de celle-ci, sous forme électronique pendant cinq ans au moins. Ces fichiers sont mis à la disposition de l’AEMF sur demande.
3. Lorsqu’une agence de notation de crédit décèle des erreurs factuelles dans des données communiquées, elle corrige ces données sans délai conformément aux instructions techniques fournies par l’AEMF.
Article 14
Abrogation et dispositions transitoires
1. Les règlements suivants sont abrogés avec effet au 1er janvier 2016:
a)
règlement délégué (UE) no 446/2012;
b)
règlement délégué (UE) no 448/2012.
2. Les références aux règlements visés au paragraphe 1 doivent s’entendre comme faites au présent règlement et sont à lire selon le tableau de correspondance figurant à l’annexe II.
3. Les données communiquées à l’AEMF conformément aux règlements visés au paragraphe 1 avant le 1er janvier 2016 sont réputées communiquées conformément au présent règlement et continuent d’être utilisées par l’AEMF conformément à l’article 11, paragraphe 2, et à l’article 21, paragraphe 4, point e), du règlement (CE) no 1060/2009 et à l’annexe I, section E, partie II, point 1, de ce règlement.
Article 15
Entrée en vigueur
Le présent règlement entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Il s’applique à compter du 21 juin 2015.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 30 septembre 2014.