PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 990/2013
ze dne 15. října 2013,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1187/2009, pokud jde o vývoz mléka a mléčných výrobků do Spojených států amerických a Dominikánské republiky
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (1), a zejména na čl. 161 odst. 3, článek 170 a čl. 171 odst. 1 ve spojení s článkem 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Kapitola III oddíl 2 nařízení Komise (ES) č. 1187/2009 (2) stanoví pravidla, pokud jde o vývozní licence pro sýry vyvážené do Spojených států amerických v rámci některých kvót GATT. Zkušenosti s některými z těchto kvót ukázaly, že kvůli neustále se měnící situaci na trhu, zvláště vysoké nestálosti cen, větší hospodářské soutěži a změnám směnných kurzů, k nimž dochází v dlouhé časové prodlevě mezi lhůtou pro podání žádostí o vývozní licence („žádosti o licence“) a okamžikem, kdy se vývozy uskutečňují, nemusí mít vývozci možnost své licence využít a v důsledku toho mohou přijít o související jistoty. Aby vývozci nebyli odrazováni od podávání žádostí týkajících se těch kvót, pro které je časová prodleva stanovena v dohodě s orgány Spojených států amerických, je nutné snížit platnou výši jistoty, a to od kvótového roku 2015.
(2)
Podle ustanovení čl. 22 odst. 3) nařízení (ES) č. 1187/2009 je podání žádostí o licence týkajících se kvót otevřených Spojenými státy americkými podmíněno složením jistoty v souladu s článkem 9 uvedeného nařízení. Článek 9 je v nařízení (ES) č. 1187/2009 součástí kapitoly o obecných pravidlech a stanoví mechanismus pro výpočet jistoty u vývozů, na které se nevztahují obchodní preference udělené třetími zeměmi. S ohledem na zkušenosti při uplatňování preferenčních kvót otevřených Spojenými státy americkými a v zájmu zvýšení jejich atraktivnosti pro vývozce je proto vedle snižování výše jistoty také nutné uvést, že článek 9 by v celém svém rozsahu neměl být na tyto kvóty uplatňován.
(3)
Kapitola III oddíl 3 nařízení (ES) č. 1187/2009 stanoví podmínky a postup, které musí vývozci dodržovat, aby mohli zažádat o kvótu na sušené mléko otevřenou Dominikánskou republikou. Zatímco od zavedení kvóty až do kvótového roku 2010-2011 byla tato kvóta plně využívána, zdá se, že od kvótového roku 2011-2012 je celkové množství, na které byly podány žádosti, nižší než dostupné množství kvóty.
(4)
S ohledem na maximální využití kvóty v následujících letech je nutné upravit pravidla, pokud jde o způsobilost, použitelné množství, období pro podávání žádostí o licence a jistotu.
(5)
Aby byla kvóta pro vývozce snadněji dostupná, měly by být navíc zmírněny požadavky na minimální historické obchodní výsledky při podávání žádosti o tu část kvóty, která je uvedena v čl. 28 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1187/2009.
(6)
Za účelem maximálního využití kvóty a v zájmu zjednodušení by maximální množství, na která lze podat žádosti o licence, jak je stanoveno v čl. 28 odst. 2 nařízení (ES) č. 1187/2009, měla být zvýšena na úrovně množství kvóty. Minimální množství, na které mohou být žádosti o licence podány, by mělo být stanoveno na 20 tun.
(7)
Dlouhá časová prodleva mezi lhůtou pro podání žádostí o licence, jak je stanoveno v článku 29 nařízení (ES) č. 1187/2009, a kvótovým rokem, během kterého se vývozy uskutečňují, jakož i vysoká nestálost cen v mlékárenském průmyslu a větší hospodářská soutěž v oblasti sušeného mléka v Dominikánské republice zvýšily riziko, že vývozcům zůstanou licence, které nejsou využité nebo jsou jen částečně využité, což má za následek ztrátu související jistoty. Je proto vhodné odložit podávání žádostí o licence z dubna na květen a stanovit druhé období přidělování.
(8)
Kromě toho snížení jistoty uvedené v čl. 28 odst. 3 by podnítilo hospodářské subjekty k tomu, aby nepřestaly podávat žádosti o licence, a je proto třeba toto snížení stanovit. Je rovněž nezbytné upřesnit, že článek 9 by se neměl vztahovat na preferenční kvótu otevřenou Dominikánskou republikou, aby byla tato kvóta pro vývozce atraktivnější.
(9)
Nařízení (ES) č. 1187/2009 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(10)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro společnou organizaci zemědělských trhů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Změna nařízení (ES) č. 1187/2009
Kapitola III nařízení (ES) č. 1187/2009 se mění takto:
1)
Oddíl 2 se mění takto:
a)
V článku 22 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
„3. Podání žádostí o licence je podmíněno složením jistoty ve výši 3 EUR na 100 kg.“
b)
Článek 26 se nahrazuje tímto:
„Článek 26
Ustanovení kapitoly II se použijí s výjimkou článků 7, 9 a 10.“
2)
Oddíl 3 se nahrazuje tímto:
„ODDÍL 3
Vývoz do Dominikánské republiky
Článek 27
1. Při vývozu sušeného mléka do Dominikánské republiky v rámci kvóty stanovené v dodatku 2 přílohy III Dohody o hospodářském partnerství mezi státy Carifora a Evropskou unií a jejími členskými státy je nutné v případě každé zásilky příslušným orgánům Dominikánské republiky předložit ověřenou kopii vývozní licence vydané v souladu s tímto oddílem, jakož i řádně potvrzenou kopii vývozního prohlášení.
2. Žádosti o vývozní licence („žádosti o licence“) se mohou podávat na všechny produkty kódů KN 0402 10, 0402 21 a 0402 29.
Produkty musí být vyrobeny pouze v Unii. Na žádost příslušných orgánů předloží žadatel všechny dodatečné doklady, které tyto orgány považují za nezbytné pro vydání licence, a souhlasí případně s tím, aby tyto orgány provedly kontrolu účetnictví a výrobních podmínek dotyčných produktů.
Článek 28
1. Kvóta uvedená v čl. 27 odst. 1 činí 22 400 tun na období dvanácti měsíců, které začíná 1. července. Kvóta se dělí na dvě části:
a)
první část ve výši 80 % neboli 17 920 tun je rozdělena mezi vývozce Unie, kteří mohou doložit, že vyváželi produkty uvedené v čl. 27 odst. 2 do Dominikánské republiky v průběhu alespoň jednoho ze čtyř kalendářních roků před lhůtou pro podání žádostí o licence;
b)
druhá část ve výši 20 % neboli 4 480 tun je vyhrazena pro žadatele, kteří nejsou uvedeni v písmenu a) a kteří v okamžiku podání žádosti o licenci mohou prokázat, že po dobu posledních dvanácti měsíců obchodovali se třetími zeměmi s mléčnými výrobky uvedenými v kapitole 4 kombinované nomenklatury.
Doklad o obchodu, na který odkazuje první pododstavec, se předkládá v souladu s čl. 5 druhým pododstavcem nařízení (ES) č. 1301/2006.
2. Žádosti o licence se vztahují nejméně na 20 tun a u jednoho žadatele se mohou vztahovat maximálně na tato množství:
a)
příslušná množství uvedená v odst. 1 prvním pododstavci písm. a) a b), pokud jde o lhůtu pro podání žádostí o licence uvedenou v čl. 29 prvním pododstavci;
b)
celkové zbývající množství z obou částí kvóty uvedených v odst. 1 prvním pododstavci písm. a) a b), pokud jde o lhůtu pro podání žádostí o licence uvedenou v čl. 29 druhém pododstavci.
Žádosti o licence pro celkové zbývající množství uvedené v odst. 1 prvním pododstavci písm. b) mohou podat buď vývozci uvedení v odst. 1 prvním pododstavci písm. a), nebo žadatelé uvedení v odst. 1 prvním pododstavci písm. b).
Žádosti o licence pro množství, která budou přesahovat omezení stanovená v prvním pododstavci písm. a) a b), budou zamítnuty.
3. Aby byla žádost o licenci přípustná, lze pro každý kód produktu kombinované nomenklatury podat pouze jednu takovou žádost za období pro podávání žádostí uvedené v článku 29. Každý žadatel musí příslušnému orgánu jednoho členského státu podat všechny žádosti o licence ve stejnou dobu.
Žádosti o licence jsou přípustné pouze tehdy, pokud žadatelé při podání těchto žádostí:
a)
složí jistotu ve výši 3 EUR na 100 kg;
b)
u části uvedené v odst. 1 prvním pododstavci písm. a) uvedou množství produktů stanovených v čl. 27 odst. 2, které vyvezli do Dominikánské republiky v průběhu jednoho ze čtyř kalendářních roků před příslušnou lhůtou pro podání žádostí o licence uvedenou v článku 29, a jsou schopni to uspokojivě doložit příslušnému orgánu dotyčného členského státu. V tomto ohledu je za vývozce považován hospodářský subjekt, jehož jméno je uvedeno v příslušném vývozním prohlášení;
c)
u části uvedené v odst. 1 prvním pododstavci písm. b) jsou schopni uspokojivě doložit příslušnému orgánu dotyčného členského státu, že splňují stanovené podmínky.
Článek 29
Pro vývozy během kvótového roku od 1. července do 30. června následujícího roku se žádosti o licence podávají od 20. do 30. května každého roku.
Pokud po uplynutí lhůty pro podání žádostí o licence uvedené v prvním pododstavci zůstane k dispozici jakékoli množství, pak se pro vývozy během zbývajícího období probíhajícího kvótového roku žádosti o licence podávají od 1. do 10. listopadu každého roku.
Článek 30
Žádosti o licence a licence musí obsahovat:
a)
v kolonce 7 slova „Dominikánská republika - DO“;
b)
v kolonkách 17 a 18 množství, na něž se žádost o licenci nebo licence vztahuje;
c)
v kolonce 20 jednu z poznámek uvedených v příloze III.
Z licencí, které byly vydány podle tohoto oddílu, vyplývá povinnost vyvážet do Dominikánské republiky.
Článek 31
1. Co se týče žádostí o licence uvedených v čl. 29 prvním pododstavci, do 6. června každého roku sdělí členské státy Komisi pro každou ze dvou částí kvóty a pro každý kód produktů kombinované nomenklatury množství uvedená v žádostech o licence, nebo jí případně sdělí, že nebyly podány žádné žádosti.
2. Komise rozhodne co možná nejrychleji, v jakém rozsahu lze licence na požadovaná množství udělit, a pro každou část kvóty stanoví koeficienty přidělení. Množství získané použitím koeficientu se zaokrouhlí dolů na celé kilogramy.
3. Pokud nejméně u jedné ze dvou částí kvóty jsou žádosti o licence předloženy na množství nižší než množství uvedená v čl. 28 odst. 1, zahrne Komise do svého rozhodnutí uvedeného v odstavci 2 celkové zbývající množství, na které mohou být žádosti o licence podány během období uvedeného v čl. 29 druhém pododstavci.
Co se týče žádostí o licence uvedených v čl. 29 druhém pododstavci, do 17. listopadu každého roku sdělí členské státy Komisi pro každý kód produktů kombinované nomenklatury množství uvedená v žádostech o licence, nebo jí případně sdělí, že nebyly podány žádné žádosti.
Komise rozhodne co možná nejrychleji, v jakém rozsahu lze licence na požadovaná množství udělit, a stanoví koeficient přidělení. Množství získané použitím koeficientu se zaokrouhlí dolů na celé kilogramy.
Pokud množství požadovaná v souladu s prvním pododstavcem nedosáhnou celkového zbývajícího množství, přidělí Komise podle rozhodnutí uvedeného v třetím pododstavci zbývající množství v poměru k požadovaným množstvím.
Žadatelé musí do jednoho týdne ode dne zveřejnění rozhodnutí Komise uvedeného v třetím pododstavci informovat příslušný orgán, zda dodatečné množství přijímají. Odpovídajícím způsobem se navýší složená jistota. Dodatečné množství, které bylo přijato, sdělí příslušný orgán Komisi nejpozději do 31. prosince.
4. Před oznámením podle odstavce 1 a odst. 3 druhého pododstavce členské státy ověří, zda jsou splněny podmínky uvedené v čl. 27 odst. 2 a v článku 28.
5. Pokud použití koeficientu přidělení vede k tomu, že množství na jednoho žadatele je nižší než 20 tun, žadatelé mohou své žádosti o licence stáhnout. V takovém případě o tom uvědomí příslušný orgán do tří pracovních dnů od zveřejnění rozhodnutí Komise uvedeného v odstavci 2 a v odst. 3 třetím pododstavci. Jistota je okamžitě uvolněna. Příslušný orgán sdělí Komisi do deseti dnů od zveřejnění rozhodnutí Komise množství - v rozčlenění podle kódů produktů kombinované nomenklatury - pro která byly žádosti o licence staženy a pro která byla uvolněna jistota.
Článek 32
1. Vývozní licence se vydávají do 30. června po zveřejnění rozhodnutí Komise uvedeného v čl. 31 odst. 2 či případně do 31. prosince po zveřejnění rozhodnutí Komise uvedeného v čl. 31 odst. 3 třetím pododstavci.
Vydávají se pouze hospodářským subjektům, jejichž žádosti o licence byly vzaty v úvahu pro množství oznámená členskými státy podle čl. 31 odst. 1 a čl. 31 odst. 3 druhého pododstavce.
Pokud se zjistí, že hospodářský subjekt, kterému byla vydána licence, uvedl nepřesné údaje, licence se zruší a jistota propadne.
2. Vývozní licence vydané v souladu s tímto oddílem jsou platné od skutečného dne vydání ve smyslu čl. 22 odst. 2 nařízení (ES) č. 376/2008 do 30. června kvótového roku, pro který byla žádost o licenci podána.
Pro účely čl. 6 odst. 2 musí vývozní licence rovněž platit pro všechny produkty spadající pod kódy uvedené v čl. 27 odst. 2 prvním pododstavci.
3. Členské státy sdělí Komisi do 15. července či případně do 15. ledna množství, pro něž byly vydány licence, v rozčlenění podle kódů produktů kombinované nomenklatury.
4. Jistota se uvolní pouze v jednom z těchto případů:
a)
po předložení důkazu uvedeného v čl. 32 odst. 2 nařízení (ES) č. 376/2008 společně s přepravním dokladem uvedeným v čl. 17 odst. 3 nařízení (ES) č. 612/2009, který jako místo určení uvádí Dominikánskou republiku;
b)
pro požadovaná množství, pro něž nemohla být vydána licence.
Jistota týkající se množství, které nebylo vyvezeno, propadne.
5. Odchylně od článku 8 nařízení (ES) č. 376/2008 nejsou licence převoditelné.
6. Nejpozději do 31. srpna každého roku oznámí členské státy Komisi pro obě části kvóty uvedené v čl. 28 odst. 1 za předchozí období dvanácti měsíců podle čl. 28 odst. 1 tato množství v rozčlenění podle kódů produktů kombinované nomenklatury:
a)
množství, na které nebyly vydány licence nebo byly zrušeny;
b)
vyvezené množství.
Článek 33
1. Ustanovení kapitoly II se použijí s výjimkou článků 7, 9 a 10.
2. Oznámení Komisi uvedená v této kapitole se provádějí v souladu s nařízením Komise (ES) č. 792/2009 (3).
Článek 2
Přechodná opatření
Pokud jde o vývoz do Dominikánské republiky pro kvótový rok 2013-2014, celkové zbývající množství uvedené v čl. 28 odst. 2 prvním pododstavci písm. b) nařízení (ES) č. 1187/2009 ve znění čl. 1 bodu 2 tohoto nařízení činí 9 018 tun.
Žádosti o vývozní licence týkající se množství uvedeného v prvním pododstavci tohoto článku se mohou podávat od 1. do 10. listopadu 2013 v souladu s kapitolou III oddílem 3 nařízení (ES) č. 1187/2009 ve znění čl. 1 bodu 2 tohoto nařízení.
Článek 3
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 1 bodu 1 se použijí od kvótového roku 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 15. října 2013.
RÈGLEMENT D’EXÉCUTION (UE) No 990/2013 DE LA COMMISSION
du 15 octobre 2013
modifiant le règlement (CE) no 1187/2009 en ce qui concerne les exportations de lait et de produits laitiers vers les États-Unis d’Amérique et la République dominicaine
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
vu le règlement (CE) no 1234/2007 du Conseil du 22 octobre 2007 portant organisation commune des marchés dans le secteur agricole et dispositions spécifiques en ce qui concerne certains produits de ce secteur (règlement «OCM unique») (1), et notamment son article 161, paragraphe 3, son article 170 et son article 171, paragraphe 1, en liaison avec son article 4,
Considérant ce qui suit:
(1)
La section 2 du chapitre III du règlement (CE) no 1187/2009 de la Commission (2) prévoit des dispositions en ce qui concerne les certificats d’exportation pour les fromages à exporter aux États-Unis dans le cadre de certains contingents du GATT. L’expérience relative à certains de ces contingents a montré qu’en raison de l’évolution constante du marché, en particulier la forte volatilité des prix, l’intensification de la concurrence et l’évolution des taux de conversion monétaire, durant le long délai qui s’écoule entre la période de dépôt des demandes de certificats d’exportation (les «demandes de certificats») et le moment où les exportations s’effectuent, les exportateurs pouvaient se trouver dans l’impossibilité d’utiliser leur certificat et, en conséquence, perdre les garanties correspondantes. Afin de ne pas décourager les exportateurs d’introduire des demandes pour les contingents pour lesquels le délai est fixé en accord avec les autorités des États-Unis, il y a lieu de réduire le taux de la garantie applicable à partir de l’année contingentaire 2015.
(2)
L’article 22, paragraphe 3, du règlement (CE) no 1187/2009 dispose que, pour les contingents ouverts par les États-Unis, les demandes font l’objet de la constitution d’une garantie conformément à l’article 9 dudit règlement. L’article 9, qui fait partie du chapitre sur les règles générales du règlement (CE) no 1187/2009, fixe le mécanisme de calcul de la garantie pour les exportations qui ne bénéficient pas de préférences commerciales accordées par des pays tiers. Par conséquent, compte tenu de l’expérience acquise en ce qui concerne les contingents préférentiels ouverts par les États-Unis et afin de rendre ces contingents plus attrayants pour les exportateurs, il est nécessaire non seulement de réduire le taux de la garantie, mais également de préciser que l’article 9 dans son intégralité ne doit pas s’appliquer à ces contingents.
(3)
La section 3 du chapitre III du règlement (CE) no 1187/2009 prévoit les conditions et la procédure auxquelles sont soumis les exportateurs pour participer au contingent de poudre de lait ouvert par la République dominicaine. Le contingent a été pleinement utilisé depuis sa création jusqu’à l’année contingentaire 2010/2011 mais, depuis l’année contingentaire 2011/2012, les quantités totales demandées sont inférieures à la quantité contingentaire disponible.
(4)
Pour pouvoir utiliser au maximum le contingent au cours des prochaines années, il y a lieu d’adapter les règles relatives à la recevabilité, aux quantités applicables et aux périodes de dépôt des demandes de certificats et de la garantie.
(5)
En outre, en vue de rendre le contingent plus facilement accessibles aux exportateurs, il convient d’alléger les exigences relatives aux performances commerciales historiques minimales au moment du dépôt de la demande pour la partie du contingent visée à l’article 28, paragraphe 1, point a), du règlement (CE) no 1187/2009.
(6)
Afin d’utiliser au mieux le contingent et par souci de simplification, il convient de porter au niveau de la quantité contingentaire les quantités maximales pour lesquelles des demandes de certificats peuvent être déposées, conformément à l’article 28, paragraphe 2, du règlement (CE) no 1187/2009. Il y a lieu de fixer à 20 tonnes la quantité minimale pour laquelle des demandes de certificats peuvent être déposées.
(7)
Le long délai qui s’écoule entre la période de dépôt des demandes de certificats, conformément à l’article 29 du règlement (CE) no 1187/2009, et l’année contingentaire durant laquelle les exportations s’effectuent, ainsi que la forte volatilité des prix dans le secteur des produits laitiers et une concurrence accrue pour le lait en poudre en République dominicaine ont accru le risque pour les exportateurs de se retrouver avec des certificats qui ne sont pas ou ne sont que partiellement utilisés, avec pour corollaire la perte de la garantie y afférente. Il est dès lors opportun de reporter la présentation des demandes de licences d’avril à mai et de prévoir une deuxième période d’attribution.
(8)
De plus, une réduction de la garantie visée à l’article 28, paragraphe 3, encouragerait les opérateurs à ne pas s’abstenir de demander des certificats, et il y a donc lieu de la prévoir. Il convient également de préciser que l’article 9 ne doit pas s’appliquer au contingent préférentiel ouvert par la République dominicaine afin de rendre celui-ci plus attrayant pour les exportateurs.
(9)
Il y a donc lieu de modifier le règlement (CE) no 1187/2009 en conséquence.
(10)
Les mesures prévues au présent règlement sont conformes à l’avis du comité de gestion de l’organisation commune des marchés agricoles,
A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
Modification du règlement (CE) no 1187/2009
Le chapitre III du règlement (CE) no 1187/2009 est modifié comme suit:
1)
La section 2 est modifiée comme suit:
a)
à l’article 22, le paragraphe 3 est remplacé par le texte suivant:
«3. Les demandes de certificats sont subordonnées à la constitution d’une garantie de 3 EUR/100 kg.»;
b)
l’article 26 est remplacé par le texte suivant:
«Article 26
Les dispositions du chapitre II s’appliquent, à l’exception de celles qui figurent aux articles 7, 9 et 10.»
2)
La section 3 est remplacée par le texte suivant:
«SECTION 3
Exportations à destination de la République dominicaine
Article 27
1. Pour toute exportation de lait en poudre vers la République dominicaine dans le cadre du contingent prévu à l’annexe III, appendice 2, de l’accord de partenariat économique entre les États du Cariforum, d’une part, et l’Union européenne et ses États membres, d’autre part, il y a lieu de présenter aux autorités compétentes de la République dominicaine, pour chaque lot, une copie certifiée du certificat d’exportation délivré conformément à la présente section ainsi qu’une copie dûment annotée de la déclaration d’exportation.
2. Les demandes de certificats d’exportation (les “demandes de certificats”) peuvent être déposées pour tous les produits relevant des codes NC 0402 10, 0402 21 et 0402 29.
Les produits concernés doivent avoir été intégralement fabriqués dans l’Union. Le demandeur fournit, sur demande des autorités compétentes, tout justificatif supplémentaire que celles-ci jugent nécessaire en vue de la délivrance des certificats, et accepte, le cas échéant, tout contrôle par lesdites autorités des données comptables et des circonstances afférentes à la fabrication des produits concernés.
Article 28
1. Le contingent visé à l’article 27, paragraphe 1, s’élève à 22 400 tonnes par période de douze mois commençant le 1er juillet. Ce contingent se subdivise en deux parties:
a)
la première, égale à 80 % du total (soit 17 920 tonnes), est répartie entre les exportateurs de l’Union qui sont en mesure de prouver qu’ils ont exporté des produits visés à l’article 27, paragraphe 2, vers la République dominicaine au cours d’une, au moins, des quatre années civiles précédant la période de dépôt des demandes;
b)
la seconde, égale à 20 % du total (soit 4 480 tonnes) est réservée aux demandeurs, autres que ceux visés au point a), qui sont en mesure de prouver, au moment du dépôt de leur demande de certificat, qu’ils ont pratiqué, au cours des douze derniers mois, des échanges commerciaux avec des pays tiers portant sur des produits laitiers figurant au chapitre 4 de la nomenclature combinée.
La preuve des échanges visée au premier alinéa est fournie conformément à l’article 5, deuxième alinéa, du règlement (CE) no 1301/2006.
2. Les demandes de certificats portent sur 20 tonnes au minimum et peuvent porter au maximum, pour chaque demandeur, sur:
a)
les quantités respectives visées au paragraphe 1, premier alinéa, points a) et b), en ce qui concerne la période de dépôt des demandes de certificats visée à l’article 29, paragraphe 1;
b)
la quantité restante totale des deux parties du contingent visées au paragraphe 1, premier alinéa, points a) et b), en ce qui concerne la période de dépôt des demandes de certificats visée à l’article 29, paragraphe 2.
Les demandes de certificats concernant la quantité restante totale visée au premier alinéa, point b), peuvent être déposées par les exportateurs visés au paragraphe 1, premier alinéa, point a), ou par les demandeurs visés au paragraphe 1, premier alinéa, point b).
Les demandes de certificats pour des quantités excédant les plafonds fixés au premier alinéa, points a) et b), sont rejetées.
3. Pour être recevable, une seule demande de certificat par période de dépôt des demandes visée à l’article 29 peut être déposée par code de produit de la nomenclature combinée. Chaque demandeur doit déposer toutes ses demandes de certificats en même temps, auprès de l’autorité compétente d’un seul État membre.
Les demandes de certificats ne sont recevables que si, au moment de la présentation des demandes, le demandeur:
a)
dépose une garantie de 3 EUR/100 kg;
b)
en ce qui concerne la partie visée au paragraphe 1, premier alinéa, point a), indique la quantité des produits visés à l’article 27, paragraphe 2, qu’il a exportée vers la République dominicaine au cours d’une des quatre années civiles précédant la période de dépôt des demandes de certificats concernée visée à l’article 29 et en apporte la preuve, à la satisfaction de l’autorité compétente de l’État membre concerné. À cet égard, est considéré comme l’exportateur l’opérateur dont le nom figure sur la déclaration d’exportation concernée;
c)
en ce qui concerne la partie visée au paragraphe 1, premier alinéa, point b), prouve, à la satisfaction de l’autorité compétente de l’État membre concerné, qu’il remplit les conditions y afférentes.
Article 29
Le dépôt des demandes de certificats a lieu du 20 au 30 mai de chaque année pour le contingent relatif à la période du 1er juillet au 30 juin de l’année suivante.
Si, après la période de dépôt des demandes de certificats visée au paragraphe 1, une quantité est encore disponible, les demandes de certificats sont déposées du 1er au 10 novembre de chaque année pour des exportations effectuées au cours de la période restante de l’année contingentaire.
Article 30
Les demandes de certificats et les certificats comportent:
a)
dans la case 7, la mention “République dominicaine - DO”;
b)
dans les cases 17 et 18, l’indication de la quantité pour laquelle le certificat est demandé;
c)
dans la case 20, l’une des mentions dont la liste figure à l’annexe III.
La délivrance d’un certificat conformément à la présente section emporte l’obligation d’exporter les produits concernés vers la République dominicaine.
Article 31
1. En ce qui concerne les demandes de certificats visées à l’article 29, paragraphe 1, les États membres font parvenir à la Commission, au plus tard le 6 juin de chaque année, une communication indiquant, pour chacune des deux parties du contingent et pour chaque code de produit de la nomenclature combinée, les quantités pour lesquelles des certificats ont été demandés ou, le cas échéant, l’absence de demandes.
2. La Commission décide, dans les meilleurs délais, dans quelle mesure il peut être donné suite aux demandes déposées et fixe les coefficients d’attribution pour chaque partie du contingent. La quantité résultant de l’application du coefficient est arrondie au kilogramme inférieur le plus proche.
3. Dans le cas où, pour au moins une des deux parties du contingent, les demandes de certificats sont déposées pour des quantités inférieures aux quantités visées à l’article 28, paragraphe 1, la Commission inclut, dans sa décision visée au paragraphe 2, la quantité restante totale pour laquelle des demandes de certificats peuvent être introduites au cours de la période visée à l’article 29, deuxième alinéa.
En ce qui concerne les demandes de certificats visées à l’article 29, paragraphe 2, les États membres font parvenir à la Commission, au plus tard le 17 novembre de chaque année, une communication indiquant, pour chaque code de produit de la nomenclature combinée, les quantités pour lesquelles des certificats ont été demandés ou, le cas échéant, l’absence de demandes.
La Commission décide, dans les meilleurs délais, dans quelle mesure il peut être donné suite aux demandes déposées et fixe un coefficient d’attribution. La quantité résultant de l’application du coefficient est arrondie au kilogramme inférieur le plus proche.
Si les quantités demandées conformément au premier alinéa n’atteignent pas la quantité restante totale, la Commission, en vertu de la décision visée au troisième alinéa, alloue la quantité restante au prorata des quantités demandées.
Le demandeur doit informer l’autorité compétente de la quantité supplémentaire qu’il accepte, dans un délai d’une semaine à compter du jour de la publication de la décision de la Commission visée au troisième alinéa. La garantie constituée est augmentée en conséquence. L’autorité compétente communique à la Commission, le 31 décembre au plus tard, la quantité supplémentaire qui a été acceptée.
4. Préalablement à l’envoi des communications visées au paragraphe 1 et au paragraphe 3, deuxième alinéa, les États membres vérifient que les conditions visées à l’article 27, paragraphe 2, et à l’article 28 sont remplies.
5. Si l’application du coefficient d’attribution conduit à attribuer à chaque demandeur une quantité inférieure à 20 tonnes, le demandeur peut renoncer à sa demande de certificat. En pareil cas, il en informe l’autorité compétente dans les trois jours ouvrables suivant la publication de la décision de la Commission visée au paragraphe 2 et au paragraphe 3, troisième alinéa. La garantie est libérée immédiatement. L’autorité compétente communique à la Commission, dans les dix jours suivant la publication de la décision, les quantités ventilées selon les codes de produit de la nomenclature combinée pour lesquelles les demandes de certificats ont été retirées et pour lesquelles les garanties ont été libérées.
Article 32
1. Les certificats d’exportation sont délivrés au plus tard le 30 juin et, le cas échéant, au plus tard le 31 décembre, après la publication de la décision de la Commission visée à l’article 31, paragraphe 2, et à l’article 31, paragraphe 3, troisième alinéa, respectivement.
Ils ne sont délivrés qu’aux opérateurs dont les demandes de certificats ont été prises en considération pour les quantités notifiées par les États membres conformément à l’article 31, paragraphe 1, et à l’article 31, paragraphe 3, deuxième alinéa.
S’il est constaté qu’il a été délivré un certificat à un opérateur ayant fourni des informations incorrectes, le certificat est annulé et la garantie reste acquise.
2. Les certificats émis conformément à la présente section sont valables à partir du jour de leur délivrance effective, au sens de l’article 22, paragraphe 2, du règlement (CE) no 376/2008, et jusqu’au 30 juin de l’exercice contingentaire pour lequel ils ont été demandés.
Aux fins de l’article 6, paragraphe 2, le certificat d’exportation est également valable pour tout produit relevant des codes visés à l’article 27, paragraphe 2, premier alinéa.
3. Les États membres communiquent à la Commission, au plus tard le 15 juillet et, le cas échéant, au plus tard le 15 janvier, les quantités pour lesquelles des certificats ont été délivrés, ventilées selon le code de produit de la nomenclature combinée.
4. La garantie n’est libérée que dans un des cas suivants:
a)
sur présentation de la preuve visée à l’article 32, paragraphe 2, du règlement (CE) no 376/2008, accompagnée du document de transport visé à l’article 17, paragraphe 3, du règlement (CE) no 612/2009 mentionnant comme destination la République dominicaine;
b)
pour les quantités demandées pour lesquelles un certificat n’a pu être délivré.
Toute garantie au titre de quantités non exportées reste acquise.
5. Par dérogation à l’article 8 du règlement (CE) no 376/2008, les certificats ne sont pas transmissibles.
6. Le 31 août de chaque année au plus tard, les États membres communiquent à la Commission, pour chacune des deux parties du contingent visées à l’article 28, paragraphe 1, et concernant la période de douze mois précédente visée à l’article 28, paragraphe 1, les quantités ci-après, ventilées selon le code de produit de la nomenclature combinée. Il s’agit:
a)
de la quantité pour laquelle des certificats n’ont pas été délivrés ou ont été annulés;
b)
des quantités exportées.
Article 33
1. Les dispositions du chapitre II s’appliquent, à l’exception de celles qui figurent aux articles 7, 9 et 10.
2. Les communications à la Commission visées au présent règlement sont effectuées conformément au règlement (CE) no 792/2009 de la Commission (3).
Article 2
Mesures transitoires
En ce qui concerne les exportations à destination de la République dominicaine pour l’année contingentaire 2013/2014, la quantité restante totale visée à l’article 28, paragraphe 2, premier alinéa, point b), du règlement (CE) no 1187/2009, tel que modifié par l’article 1er, point 2), du présent règlement, est de 9 018 tonnes.
Les demandes de certificats d’exportation concernant la quantité mentionnée au paragraphe 1 du présent article peuvent être déposées du 1er au 10 novembre 2013 conformément à la section 3 du chapitre III du règlement (CE) no 1187/2009, telle que modifiée par l’article 1er, point 2), du présent règlement.
Article 3
Entrée en vigueur et application
Le présent règlement entre en vigueur le troisième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
L’article 1er, point 1, s’applique à partir de l’année contingentaire 2015.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 15 octobre 2013.