ROZHODNUTÍ RADY 2010/127/SZBP
ze dne 1. března 2010
o omezujících opatřeních vůči Eritreji
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rada Evropské unie přijala dne 16. února 2009 společný postoj 2009/138/SZBP o omezujících opatřeních vůči Somálsku (1), kterým se provádí rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1844 (2008), kterou se zavádí omezující opatření vůči osobám, které se snaží překazit nebo zablokovat mírový politický proces, či osobám, které hrozí prozatímním federálním orgánům Somálska nebo misi Africké unie v Somálsku (AMISOM) silou, nebo podnikají kroky, které narušují stabilitu v Somálsku nebo regionu.
(2)
Dne 14. ledna 2009 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluci č. 1862 (2009) týkající se hraničního sporu mezi Džibutskem a Eritreou a jeho možného dopadu na místní stabilitu a bezpečnost.
(3)
Dne 23. prosince 2009 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluci č. 1907 (2009), kterou se uvaluje embargo na zbraně vůči Eritreji a vyzývá všechny státy, aby prostřednictvím svých vnitrostátních orgánů a v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy a mezinárodním právem kontrolovaly na svém území, včetně přístavů a letišť, veškerý náklad pocházející z Eritreje nebo do ní směřující, pokud má dotyčný stát k dispozici informace, na jejichž základě je možné se domnívat, že náklad obsahuje věci, jejichž dodávání, prodej, převoz či vývoz jsou zakázány podle této rezoluce nebo podle všeobecného a úplného zbrojního embarga uvaleného na Somálsko podle bodu 5 rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 733 (1992), rozpracované a pozměněné dalšími rezolucemi.
(4)
Rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1907 (2009) rovněž zavádí omezující opatření vůči jednotlivcům a subjektům, včetně nejen eritrejského politického a vojenského velení, jež určil výbor, který byl zřízen podle rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 751 (1992), rozšířené rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1844 (2008).
(5)
K provedení některých opatření je nezbytná další činnost Unie,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zabránily prodeji nebo dodávkám zbrojního a souvisejícího materiálu všech typů včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a vojenského vybavení, polovojenského vybavení a náhradních dílů k výše uvedenému materiálu, do Eritreje státními příslušníky členských států nebo z území členských států nebo za použití plavidel či letadel pod jejich vlajkou, bez ohledu na to, zda tento materiál pochází z jejich území či nikoliv.
2. Zakazuje se přímé nebo nepřímé poskytování technického poradenství, výcviku, finanční nebo jiné pomoci, které souvisí s vojenskou činností, nebo poskytování, výroba, údržba či používání věcí uvedených v odstavci 1 státními příslušníky členských států nebo z území členských států do Eritreje.
3. Zakazuje se rovněž pořizování věcí uvedených v odstavci 1 z Eritreje, ať už z tohoto území pocházejí či nikoli, státními příslušníky členských států nebo za použití plavidel či letadel pod vlajkou členských států, jakož i poskytování technické pomoci, výcviku, finanční či jiné pomoci spojené s vojenskými činnostmi, nebo poskytování, výroba, údržba či používání věcí uvedených v odstavci 1 ze strany Eritreje státním příslušníkům členských států.
Článek 2
1. Členské státy prostřednictvím svých vnitrostátních orgánů a v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy a mezinárodním právem kontrolují na svém území, včetně přístavů a letišť, každý náklad pocházející z Eritreje nebo do ní směřující, jestliže mají k dispozici informace, na jejichž základě je možné se domnívat, že náklad obsahuje věci, jejichž dodávka, prodej, převoz či vývoz jsou zakázány podle tohoto rozhodnutí.
2. Na letadla a plavidla přepravující náklad do Eritreje nebo z ní se vztahuje povinnost poskytnout dodatečné informace před příjezdem a před odjezdem o veškerém zboží, které je přiváženo do členského státu nebo je z něj vyváženo.
3. Pokud členské státy objeví věci, jejichž dodávka, prodej, převoz či vývoz jsou zakázány podle tohoto rozhodnutí, zajistí je a odstraní (zničením či znehodnocením).
Článek 3
Omezující opatření podle článku 4, čl. 5 odst. 1, čl. 6 odst. 1 a 2 se ukládají vůči osobám a subjektům, včetně nejen eritrejského politického a vojenského velení, jakož i včetně vládních a polostátních subjektů, nebo jakýchkoli osob či subjektů jednajících jejich jménem nebo pod jejich vedením, určených výborem zřízeným na základě rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 751 (1992), rozšířené rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1844 (2008) (dále jen „Výbor pro sankce“) jako:
-
osoby či subjekty, které porušily zbrojní embargo a související opatření podle článku 1;
-
osoby či subjekty, které z Eritreje poskytují pomoc ozbrojeným opozičním skupinám, jejichž cílem je destabilizovat region;
-
osoby či subjekty, které brání provádění rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1862 (2009) týkající se Džibuti;
-
osoby či subjekty, které ukrývají, financují, podporují, organizují, cvičí či podněcují jednotlivce či skupiny k páchání násilných či teroristických činů vůči jiným státům či jejich občanům v regionu, nebo činnost takových osob či skupin usnadňují;
-
osoby či subjekty, které brání vyšetřování či práci monitorovací skupiny, která byla znovustavena rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1853 (2008).
Příslušné osoby a subjekty jsou uvedeny v příloze.
Článek 4
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zabránily přímým nebo nepřímým dodávkám, prodeji či převozu zbrojního a souvisejícího materiálu všech typů včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a vojenského vybavení, polovojenského vybavení a náhradních dílů pro výše uvedený materiál a přímému či nepřímému poskytování vojenské pomoci či výcviku, finanční a jiné pomoci, včetně investování, brokerských či jiných finančních služeb spojených s vojenskou činností, nebo poskytování, výrobě, údržbě či užívání zbraní a vojenského vybavení státními příslušníky členských států nebo z území členských států nebo za použití plavidel či letadel pod vlajkou členských států osobám a subjektům uvedeným v článku 3.
Článek 5
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření s cílem zabránit tomu, aby na jejich území vstupovaly nebo přes ně projížděly osoby uvedené v článku 3.
2. Odstavec 1 nezavazuje členské státy k odmítnutí vstupu svých státních příslušníků na své území.
3. Odstavec 1 se nepoužije, pokud Výbor pro sankce v jednotlivých případech stanoví, že cesta je odůvodněna humanitární potřebou, včetně náboženské povinnosti, nebo pokud Výbor pro sankce dojde k závěru, že by výjimka mohla jinak podpořit cíle, kterými jsou mír a stabilita v regionu.
4. Pokud členský stát povolí podle odstavce 3 osobám určeným Výborem pro sankce vstup na své území nebo průjezd přes ně, je toto povolení omezeno na účel, pro který bylo uděleno, a na osoby, kterých se týká.
Článek 6
1. Zmrazují se veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje přímo či nepřímo vlastněné nebo ovládané osobami či subjekty uvedenými v článku 3.
2. Osobám ani subjektům uvedeným v odstavci 1 nebo v jejich prospěch nesmějí být přímo ani nepřímo zpřístupněny žádné finanční prostředky ani hospodářské zdroje.
3. Členské státy mohou udělit výjimky týkající se opatření uvedených v odstavcích 1 a 2 v případě finančních prostředků a hospodářských zdrojů, které jsou:
a)
nezbytné k úhradě základních výdajů, včetně úhrad za potraviny, nájemné nebo hypotéku, léky a lékařské ošetření, daně, pojistné a poplatky za veřejné služby;
b)
určeny výlučně k úhradě přiměřených profesních odměn a k náhradě výdajů spojených s poskytováním právních služeb;
c)
určeny výlučně k hrazení poplatků nebo nákladů na služby v souladu s vnitrostátním právem, na běžné vedení nebo správu zmrazených finančních prostředků a hospodářských zdrojů;
d)
nezbytné pro úhradu mimořádných výdajů, po oznámení dotyčného členského státu Výboru pro sankce a po jeho schválení;
e)
předmětem soudcovského, správního nebo rozhodčího zástavního práva nebo rozhodnutí; v tomto případě mohou být finanční prostředky a hospodářské zdroje použity k uspokojení pohledávek zajištěných takovým zástavním právem nebo být předmětem výkonu takového rozhodnutí, pokud zástavní právo bylo zřízeno nebo rozhodnutí bylo vydáno přede dnem přijetí rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1907(2009) a není ve prospěch osoby nebo subjektu uvedených v odstavci 1, a po oznámení Výboru pro sankce ze strany dotyčného členského státu.
4. Odstavec 2 se nepoužije na připisování na zmrazené účty:
a)
úroků nebo jiných výnosů z těchto účtů; nebo
b)
plateb na zmrazené účty splatných podle smluv, dohod nebo závazků uzavřených nebo vzniklých přede dnem, ke kterému se na tyto účty začala vztahovat omezující opatření,
pokud se na tento úrok, jiné výnosy či platby i nadále vztahuje odstavec 1.
5. Výjimky uvedené v odst. 3 písm. a), b) a c) mohou být uděleny poté, co dotyčný členský stát oznámí výboru svůj záměr případně povolit přístup k těmto finančním prostředkům, a hospodářským zdrojům, a pokud do tří pracovních dnů od tohoto oznámení neobdrží od Výboru pro sankce zamítavé rozhodnutí.
Článek 7
Rada vyhotovuje seznam uvedený v příloze a provádí jeho změny na základě rozhodnutí Výboru pro sankce.
Článek 8
Toto rozhodnutí bude přezkoumáno, pozměněno nebo případně zrušeno v souladu s příslušnými rozhodnutími Rady bezpečnosti OSN.
Článek 9
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 10
Toto rozhodnutí bude vyhlášeno v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 1. března 2010.
РЕШЕНИЕ 2010/127/ОВППС НА СЪВЕТА
от 1 март 2010 година
относно ограничителни мерки срещу Еритрея
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 29 от него,
като има предвид, че:
(1)
На 16 февруари 2009 г. Съветът прие Обща позиция 2009/138/ОВППС (1) за прилагане на Резолюция 1844 (2008) на Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации (ССООН), с която бяха въведени ограничителни мерки срещу тези, които се стремят да попречат или спрат един мирен политически процес, или тези, които заплашват със сила временните федерални институции на Сомалия или мисията на Африканския съюз в Сомалия (AMISOM), или извършват действия, подкопаващи стабилността в Сомалия или региона.
(2)
На 14 януари 2009 г. Съветът за сигурност на Организацията на обединените нации прие Резолюция 1862 (2009) относно граничния спор между Джибути и Еритрея и неговите евентуални последици за подрегионалната стабилност и сигурност.
(3)
На 23 декември 2009 г. Съветът за сигурност на Организацията на обединените нации прие Резолюция 1907 (2009), с която се налага оръжейно ембарго спрямо Еритрея, а всички държави се призовават да извършват проверки, в зависимост от националните си органи и законодателства и в съответствие с международното право, на всички товари към и от Еритрея на техните територии, включително на техните морски пристанища и летища, ако имат информация, която дава достатъчно основания да се смята, че товарът съдържа изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени съгласно тази резолюция или по силата на общото и пълно оръжейно ембарго спрямо Сомалия, наложено съгласно параграф 5 от Резолюция 733 (1992) на ССООН, засилено и изменено с последващи резолюции.
(4)
С Резолюция 1907 (2009) на Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации се въвеждат също ограничителни мерки срещу лица и образувания, които включват, но не се ограничават до политическите и военните ръководители на Еритрея, като тези лица и образувания се определят от комитета, който бе създаден с Резолюция 751 (1992) на ССООН и чийто мандат бе разширен с Резолюция 1844 (2008) на ССООН.
(5)
Необходими са по-нататъшни действия от страна на Съюза за изпълнението на определени мерки,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да предотвратят продажбата или доставката на въоръжение и свързани с него материали от какъвто и да е вид, включително оръжия и боеприпаси, военни превозни средства и оборудване, военизирано оборудване и резервни части за тях, за Еритрея от граждани на държавите-членки, от територията на държавите-членки или посредством кораби или въздухоплавателни средства под знамето на държава-членка независимо дали произхождат от нейна територия.
2. Забранява се предоставянето за Еритрея от граждани на държавите-членки или от територията на държавите-членки на техническа, финансова и друга помощ и на обучение, свързани с военни дейности, или предоставянето, производството, поддръжката или използването на изделията, посочени в параграф 1.
3. Забранява се също снабдяването от граждани на държавите-членки или посредством кораби или въздухоплавателни средства под знамето на държава-членка с изделията, посочени в параграф 1 от Еритрея, както и предоставянето от Еритрея на граждани на държавите-членки на техническа, финансова и друга помощ и на обучение, свързани с военни дейности, или предоставянето, производството, поддръжката или използването на изделията, посочени в параграф 1, независимо дали произхождат от територията на Еритрея.
Член 2
1. Държавите-членки извършват проверки, в зависимост от националните си органи и законодателства и в съответствие с международното право, на всички товари към и от Еритрея на техните територии, включително на техните морски пристанища и летища, ако имат информация, която дава достатъчно основания да се смята, че товарът съдържа изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени по силата на настоящото решение.
2. За въздухоплавателни средства и кораби, превозващи товари от и към Еритрея, се прилага изискването за предоставяне на допълнителна информация преди пристигането или заминаването за всички стоки, внесени или изнесени от дадена държава-членка.
3. При откриване на изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени по силата на настоящото решение, държавите-членки ги конфискуват и ги унищожават или правят употребата им невъзможна.
Член 3
Предвидените в член 4, член 5, параграф 1 и член 6, параграфи 1 и 2 ограничителни мерки се налагат срещу лица и образувания, които включват, но не се ограничават до политическите и военните ръководители на Еритрея, както и правителствени и образувания с държавно участие, или всяко лице, което действа от тяхно име или по тяхно указание, определени от Комитета, създаден с Резолюция 751 (1992) на ССООН, чийто мандат е продължен с Резолюция 1844 (2008) на ССООН („Комитета по санкциите“), че са:
-
действали в нарушение на оръжейното ембарго и свързаните с него мерки, посочени в член 1;
-
предоставили подпомагане от Еритрея на въоръжени опозиционни групировки, които целят да дестабилизират региона;
-
възпрепятствали прилагането на Резолюция 1862 (2009) на ССООН относно Джибути;
-
укривали, финансирали, улеснявали, подпомагали, организирали, обучавали или подстрекавали лица или групировки да извършат насилствени действия или терористични актове срещу други държави или техните граждани в региона;
-
възпрепятствали разследванията или дейността на Групата за наблюдение, повторно създадена с Резолюция 1853 (2008) на ССООН.
Съответните лица и образувания са изброени в приложението.
Член 4
Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да предотвратят пряката или непряката доставка, продажба или трансфер на въоръжение и свързани с него материали от какъвто и да е вид, включително оръжия и боеприпаси, военни превозни средства и оборудване, военизирано оборудване и резервни части за тях, както и прякото или непрякото предоставяне на техническа, финансова и друга помощ и на обучение, включително инвестиции, брокерски или други финансови услуги, свързани с военни дейности, или предоставянето, производството, поддръжката или използването на оръжията и военното оборудване, от граждани на държавите-членки, от територията на държавите-членки или посредством кораби или въздухоплавателни средства под знамето на държава-членка, на лица и образувания, посочени в член 3.
Член 5
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки за предотвратяване на влизането или транзитното преминаване през тяхната територия на лицата, посочени в член 3.
2. Параграф 1 не задължава никоя държава-членка да откаже влизане на своята територия на собствените си граждани.
3. Параграф 1 не се прилага, когато Комитетът по санкциите прецени отделно за всеки конкретен случай, че такова пътуване е оправдано по хуманитарни съображения, в това число религиозни задължения, или когато Комитетът по санкциите смята, че едно изключение би допринесло за целите на мира и стабилността в региона.
4. В случаите, когато по силата на параграф 3 държава-членка разреши влизането или транзитното преминаване през своята територия на лица, посочени от Комитета по санкциите, това разрешение се ограничава до целта, за която е дадено, и до лицата, за които се отнася.
Член 6
1. Замразяват се всички финансови средства и икономически ресурси, притежавани или контролирани пряко или непряко от лицата или образуванията, посочени в член 3.
2. Никакви финансови средства или икономически ресурси не се предоставят пряко или непряко на лицата или образуванията, посочени в параграф 1, или в тяхна полза.
3. Държавите-членки могат да разрешат освобождаване от мерките, посочени в параграфи 1 и 2, на финансови средства и икономически ресурси, които:
а)
са необходими за покриване на основни разходи, включително заплащане за храни, наем или ипотека, лекарствени средства и медицинско обслужване, данъци, застрахователни премии и такси за комунални услуги;
б)
са предназначени изключително за заплащане на разумни професионални възнаграждения и възстановяване на извършени разходи, свързани с предоставянето на правни услуги;
в)
са предназначени изключително за заплащане на хонорари или такси за услуги съгласно националното законодателство, за рутинно владеене или поддържане на замразени финансови средства и икономически ресурси;
г)
са необходими за извънредни разходи, след нотификация от съответната държава-членка до Комитета по санкциите и одобрение от него;
д)
подлежат на съдебно, административно или арбитражно право на задържане или решение, като в такъв случай тези финансови средства и икономически ресурси могат да бъдат използвани за удовлетворяване на това право на задържане или решение, при условие че правото на задържане или решението е било налице преди датата на приемане на Резолюция 1907 (2009) на ССООН и не е в полза на лице или образувание, посочено в параграф 1 от настоящия член, след като съответната държава-членка нотифицира Комитета по санкциите.
4. Параграф 2 не се прилага по отношение на добавянето към замразени сметки на:
а)
лихви или други приходи от тези сметки; или
б)
плащания по замразените сметки, дължими по договори, споразумения или задължения, сключени или възникнали преди датата, на която тези сметки подлежат на ограничителни мерки,
при условие че към всички тези лихви, други приходи и плащания продължава да се прилага параграф 1.
5. Освобождаването, посочено в параграф 3, букви а), б) и в), може да бъде извършено, след като съответната държава-членка нотифицира Комитета по санкциите за намерението си да разреши, когато е уместно, достъпа до такива средства и икономически ресурси и при липса на отрицателно решение от Комитета по санкциите в рамките на три работни дни от датата на нотифицирането.
Член 7
Съветът съставя списъка, който се съдържа в приложението, и го изменя съгласно определеното от Комитета по санкциите.
Член 8
Настоящото решение се преразглежда, изменя или отменя в зависимост и съгласно съответните решения на Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации.
Член 9
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Член 10
Настоящото решение се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 1 март 2010 година.