ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 13. července 2011
o režimu státních podpor C 3/09 (ex NN 41 A-B/03), který uplatňuje Portugalsko na sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění jatečního odpadu
(oznámeno pod číslem K(2011) 4888)
(Pouze portugalské znění je závazné)
(2011/677/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Na základě stížnosti zaslala Komise dne 15. listopadu 2002 portugalským orgánům žádost o informace ohledně zavedení parafiskálního poplatku podle legislativního nařízení č. 197/2002 ze dne 25. září 2002 (1) (dále jen „legislativní nařízení z roku 2002“) za účelem financování sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů z porážky přežvýkavců a drůbeže. Portugalské orgány odpověděly dopisem ze dne 20. ledna 2003.
(2)
Dotyčný mechanizmus byl zapsán do registru neoznámených podpor pod čísly NN 41 A-B/03, protože z poskytnutých informací vyplývá, že začal být prováděn bez předchozího souhlasu Komise.
(3)
Dopisy ze dne 16. a 30. dubna 2003 si útvary Komise o předmětném režimu vyžádaly od portugalských orgánů nové informace. Portugalské orgány měly na odpověď lhůtu čtyř týdnů.
(4)
Dopisy ze dne 5. května a 6. června 2003, které byly zaevidovány dne 5. května a 10. června 2003, požádalo Stálé zastoupení Portugalské republiky při Evropské unii jménem portugalských orgánů o prodloužení lhůty na poskytnutí všech požadovaných informací vzhledem k době nutné k jejich shromáždění.
(5)
Dopisem ze dne 25. července 2003 souhlasily útvary Komise s prodloužením lhůty o čtyři týdny.
(6)
Jelikož útvary Komise nedostaly ve čtyřtýdenní lhůtě stanovené ve výše uvedeném dopisu žádnou odpověď, zaslaly portugalským orgánům upomínku dopisem ze dne 19. prosince 2003, v němž uvedly, že v případě, že zmíněné orgány nebudou reagovat, vyhrazují si možnost navrhnout Komisi zaslání příkazu k poskytnutí informací podle čl. 10 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (2) (jenž se stal článkem 108 SFEU).
(7)
Dopisem ze dne 5. února 2004, který byl zaevidován ve stejný den, sdělilo Stálé zastoupení Portugalské republiky při Evropské unii Komisi odpověď portugalských orgánů na dopisy útvarů Komise ze dne 16. a 30. dubna 2003.
(8)
Dopisem ze dne 11. listopadu 2004 si útvary Komise o předmětném režimu vyžádaly od portugalských orgánů nové informace. Portugalské orgány měly na odpověď lhůtu čtyř týdnů.
(9)
Dopisem ze dne 30. prosince 2004, který byl zaevidován dne 5. ledna 2005, požádalo Stálé zastoupení Portugalské republiky při Evropské unii jménem portugalských orgánů o prodloužení lhůty na poskytnutí všech požadovaných informací vzhledem k době nutné k jejich shromáždění.
(10)
Dopisem ze dne 17. ledna 2005 souhlasily útvary Komise podruhé s požadovaným prodloužením lhůty.
(11)
Jelikož útvary Komise neobdržely na své otázky ve stanovené nové lhůtě žádnou odpověď, zaslaly portugalským orgánům dopisem ze dne 12. dubna 2005 novou upomínku a opět je upozornily na skutečnost, že v případě nedodržení stanovené čtyřtýdenní lhůty na zaslání odpovědi si vyhrazují možnost navrhnout Komisi zaslání příkazu k poskytnutí informací na základě čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 659/1999.
(12)
Výše uvedená lhůta na odpověď uplynula v květnu 2005. Jelikož Komise do uplynutí výše zmíněné lhůty neobdržela žádnou odpověď, nařídila rozhodnutím ze dne 21. února 2006 (3) Portugalsku, aby jí sdělilo veškeré informace, o které požádala, s tím, že pokud neobdrží od portugalských orgánů odpověď, vyhrazuje si právo zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU (viz odstavec 80 příkazu k poskytnutí informací).
(13)
Jelikož Komisi nebyla poskytnuta žádná z požadovaných informací, rozhodla se dne 28. ledna 2009 zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU. Rozhodnutí bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (4). Komise vyzvala ostatní členské státy a zúčastněné třetí strany k podání připomínek k dotčeným podporám.
(14)
Jelikož Komise neobdržela ve stanovené lhůtě od Portugalska žádné komentáře, zaslala mu dopisem ze dne 18. března 2009 upomínku. Portugalsko zaslalo Komisi své komentáře dne 14. dubna 2009 a poskytlo také kopii legislativních nařízení č. 393-B/98 a 244/2003. Další komentáře přišly dne 15. června 2009 od společnosti ETSA (Empresa de Transformação de Subprodutos Animais, SA).
(15)
Dne 1. července 2009 předala Komise Portugalsku komentáře společnosti ETSA. Portugalsko v tomto ohledu nezaslalo Komisi žádné připomínky.
(16)
Na základě komentářů předložených společností ETSA požádaly útvary Komise dopisem ze dne 19. února 2010 portugalské orgány o další upřesnění. Portugalské orgány odpověděly dopisem ze dne 27. dubna 2010.
(17)
Dopisem ze dne 1. února 2011 požádaly útvary Komise portugalské orgány o upřesnění a reakci na otázky, jež útvary Komise položily již v předchozí době a na něž portugalské orgány neodpověděly vyčerpávajícím způsobem.
(18)
Dopisem ze dne 24. února 2011 požádaly portugalské orgány o prodloužení stanovené lhůty na odpověď o 30 dnů.
(19)
Dopisem ze dne 28. února 2011 souhlasily útvary Komise s prodloužením lhůty na odpověď o 30 dnů. Portugalské orgány odpověděly na otázky položené útvary Komise dopisem ze dne 1. dubna 2011.
(20)
Dopisem ze dne 20. června 2011 informovaly útvary Komise portugalské orgány, že Komisi navrhnou přijetí podmíněného kladného rozhodnutí, a vysvětlily uplatněné podmínky.
II. POPIS
(21)
Podle informací portugalských orgánů bylo v Portugalsku v období od 1. ledna do 14. října 1998 zjištěno 66 případů bovinní spongiformní encefalopatie (dále jen „BSE“). V důsledku této rizikové situace pro veřejné zdraví a zdraví zvířat přijala Komise rozhodnutí č. 98/653/ES ze dne 18. listopadu 1998 o určitých naléhavých opatřeních nutných z důvodu výskytu bovinní spongiformní encefalopatie v Portugalsku (5) a nařídila naléhavá opatření nutná z důvodu případů BSE, které se vyskytly v Portugalsku, přičemž zejména zakázala vývoz některých zvířat a vedlejších produktů ze zvířat z portugalského území do jiných členských států.
(22)
Kvůli zmírnění důsledků opatření přijatých v rámci boje proti bovinní spongiformní encefalopatii (BSE) nesl portugalský stát od roku 1999 veškeré náklady spojené se sběrem, zpracováním a neškodným odstraněním vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže. Legislativním nařízením č. 393-B/98 ze dne 4. prosince 1998 (6) (dále jen „legislativní nařízení z roku 1998“) portugalský stát skutečně převzal odpovědnost a náklady za sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů.
(23)
Legislativní nařízení z roku 1998 počítalo ve svém čl. 4 odst. 3 s možností zavést pro jatka určitou daň za účelem financování neškodného odstranění některých materiálů. Podle informací obdržených od portugalských orgánů nebyla tato daň jatkám udělena.
(24)
Portugalské orgány vysvětlily, že na odpovídající zpracování zbytků neměly dostatečná zvláštní zařízení, a že se proto musely obrátit na soukromé poskytovatele služeb, aby zajistili tyto služby, které již svou povahou spadají do rámce odpovědnosti státu.
(25)
Portugalské orgány vysvětlily, že tento úkol veřejného zájmu byl svěřen soukromému sektoru při dodržení ustanovení stanovených legislativním nařízením č. 197/99 ze dne 8. června 1999 (7), který představuje vnitrostátní nástroj provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/52/ES ze dne 13. října 1997, kterou se mění směrnice 82/50/EHS, 93/36/EHS a 93/37/EHS, které koordinují postupy při zadávání veřejných zakázek na služby, dodávky a stavební práce (8). Soukromé podniky pověřené provedením dotčených služeb byly vybrány se zřetelem na jejich schopnost a technické možnosti zajistit řádné provedení svěřeného úkolu veřejného zájmu a na naléhavost, se kterou bylo nutno reagovat na nutnost zpracovat tyto produkty účinným, rychlým a bezpečným způsobem. Portugalské orgány předložily příklad smlouvy o poskytování služeb platné v období od 1. září 2004 do 31. prosince 2004.
(26)
Podle informací portugalských orgánů byly parametry sloužící jako základ pro výpočet vyrovnání za služby předem stanoveny společným nařízením č. 96/99 ze dne 25. ledna 1999 (9). Uvedené nařízení bylo pravidelně ověřováno a změněno společným nařízením č. 324/2001 (10) ze dne 6. dubna 2001 a společným nařízením č. 124/2002 ze dne 19. února 2002 (11).
(27)
Rozhodnutím 2000/766/ES (12) zakázala Rada používání vedlejších produktů ze zvířat téměř všech druhů v krmivu pro zvířata a nařídila jejich zničení ve všech členských státech, a to včetně Portugalska.
(28)
Portugalské orgány vysvětlily, že následkem tohoto rozhodnutí se zvýšilo množství zbytků dotčených tímto postupem, a tudíž i náklady spojené s touto činností.
(29)
Rozhodnutím 2001/376/ES (13) rozhodla Komise o zachování platnosti přijatého rozhodnutí 98/653/ES pro Portugalsko.
(30)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu (14), stanoví zvláštní pravidla pro sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů živočišného původu, která platí pro různé kategorie vedlejších produktů.
(31)
Portugalské orgány upřesnily, že se kvůli dodržení svých závazků v těchto souvislostech rozhodly přenést náklady na dotčenou činnost na hospodářské subjekty tohoto odvětví, a to za přísného dodržení zásady „znečišťovatel platí“ a aniž by ztratily ze zřetele starost o ochranu veřejného zdraví, jehož zaručení je zásadní a spadá do jejich odpovědnosti. Přijaly proto režim stanovený legislativním nařízením č. 197/2002 ze dne 25. září 2002.
(32)
Od října 2002, kdy vstoupilo v platnost legislativní nařízení č. 197/2002, jsou náklady na sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže financovány příjmy z parafiskálního poplatku, kterému podléhají jatka, dovozci nevykostěného hovězího a vepřového masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemci nevykostěného hovězího a vepřového masa.
(33)
Dopisem ze dne 20. ledna 2003 portugalské orgány uvedly, že následující hospodářské subjekty jsou od placení poplatku osvobozeny:
-
jatka zajišťující sběr, zpracování a neškodné odstranění všech dotčených vedlejších produktů s výjimkou zvláštních rizikových materiálů (dále jen „ZRM“), a to buď ve vlastních prostorách nebo v bourárnách, přičemž tyto jednotky vytvořily podmínky soběstačnosti v oblasti zpracování svých vlastních vedlejších produktů (viz bod 2 přílohy 2 legislativního nařízení z roku 2002),
-
dovozci vykostěného masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, protože jejich činnost nevytváří vedlejší produkty podléhající povinnému zpracování podle vnitrostátních právních předpisů a právních předpisů Společenství.
(34)
Pokud jde o přesné určení příjmů z výběru poplatků, portugalské orgány prohlásily, že byly přidělovány výlučně na financování činností spojených se sběrem, přepravou, zpracováním a neškodným odstraněním vedlejších produktů z masa savců a drůbeže, a to včetně ZRM.
(35)
V příloze 1 legislativního nařízení z roku 2002 je níže uvedená výše poplatku stanovena úměrně váze a v závislosti na dotčeném druhu:
(v EUR)
Druh/typ
Skot
Prasata
Ovce/kozy
Drůbež
Ostatní
Poplatek/kg jatečně upraveného těla
0,05
0,04
0,03
0,06
0,06
(36)
Pokud jde o financování sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění zvláštních rizikových materiálů, stanoví čl. 2 odst. 2 legislativního nařízení č. 197/2002 pevný poplatek ve výši 0,30 EUR/kg/ZRM uplatňovaný pouze a výlučně na jatka.
(37)
Všechny poplatky jsou hrazeny dané veřejné organizaci mechanizmem přenesení daňové povinnosti. Jedná se o Státní zemědělský intervenční a záruční ústav (INGA). Poplatky vybrané od hospodářských subjektů představovaly příjmy INGA a byly mu hrazeny přímo.
(38)
Jak je uvedeno v odstavcích 32 a 33 tohoto rozhodnutí, článek 4 legislativního nařízení z roku 2002 upřesňuje, že jatka mají také možnost se mezi sebou zorganizovat, a to buď tak, že si pro sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů přímo najmou služby třetí strany, nebo tuto činnost budou provádět sama, a to vždy při dodržení platných právních ustanovení a s výjimkou ZRM. V případě, že jatka provádějí sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů vytvořených ve svých vlastních prostorách, s výjimkou ZRM, stanoví příloha 2 legislativního nařízení z roku 2002 poplatky k uhrazení následovně:
(v EUR)
Druh/typ
Skot
Prasata
Ovce/kozy
Drůbež
Ostatní
Poplatek/kg jatečně upraveného těla
0,03
0,02
0,00
0,00
0,00
(39)
Pokud jatka provádějí sběr, zpracování a neškodné odstranění všech vedlejších produktů vytvořených jak ve svých vlastních prostorách, tak v bourárnách, a to s výjimkou ZRM, jsou od placení tohoto poplatku zcela osvobozena.
(40)
V souladu s článkem 5 legislativního nařízení č. 197/2002 je INGA subjektem příslušným pro kontrolu plateb poplatků, které provádějí jatka, a za tímto účelem vede aktualizované záznamy o množství jatečně upravených těl a jejich hmotnosti. V pravomoci INGA je rovněž kontrola placení dlužných poplatků v případě dovozu a přijetí produktů z Evropské unie, zatímco hospodářským subjektům a příjemcům přísluší vedení aktualizovaných záznamů o provedených operacích.
(41)
Pokud se jatka rozhodnou pro posledně uvedenou možnost, musí předem předložit INGA své projekty k posouzení a podřídit se jakékoliv případné kontrole, o které by rozhodl příslušný orgán.
(42)
Portugalské orgány ujistily, že výše poplatku se omezuje pouze na to, aby zmíněné podniky nesly náklady na tyto činnosti, a že tato služba bude poskytována pouze podnikům vytvářejícím vedlejší produkty, jejichž neškodné odstranění je povinné.
(43)
Pokud jde o soulad mezi příjmy z poplatku a náklady na služby, které financují, portugalské orgány prohlásily, že poplatky stanovené v přílohách I a II legislativního nařízení z roku 2002 a poplatek stanovený v čl. 2 odst. 2 ohledně ZRM byly vypočteny na základě skutečných nákladů na služby, které je nutno poskytovat, a při zohlednění povahy vedlejších produktů vytvořených každým živočišným druhem a skutečnosti, zda jsou tyto vedlejší produkty dotčeny či ne.
(44)
Podle portugalských orgánů toto financování ve všech ohledech představuje vyrovnání poskytované uživateli za dodání veřejné služby veřejného zájmu. Částky hrazené hospodářskými subjekty povinnými k dani jsou přímo úměrné množstvím odpadu skutečně předaným veřejné službě a skutečným nákladům na neškodné odstranění tohoto odpadu. Na podporu těchto tvrzení portugalské orgány dodaly podklady s číselnými údaji za období od roku 1999 do roku 2005, které dokládají náklady na služby, a pro rok 2003 podklad s číselnými údaji, které se týkají příjmů z poplatku za různé druhy vytvořených vedlejších produktů, a to bez rozlišení jak dovezených, tak vnitrostátních.
(45)
Pokud jde o otázku, zda mohou dovezené produkty skutečně využívat systém stejným způsobem jako vnitrostátní produkty, portugalské orgány ujišťují, že poplatky uplatňované v souladu se zásadou „znečišťovatel platí“ na jatka, na dovoz a na obchod uvnitř Společenství s nevykostěným masem odrážejí náklady spojené se zpracováním všech vedlejších produktů vytvářených v řetězci až ke konečnému spotřebiteli.
(46)
Dovoz nevykostěného masa znamená pro portugalské orgány existenci vedlejších produktů, a využívá tedy služby sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění, což zdůvodňuje uplatňování dotyčných poplatků.
(47)
Portugalské orgány mají za to, že financovaná opatření spadají do veřejného zájmu, neboť se v důsledku krize BSE ukázalo, že odstranění jatečních veterinárních konfiskátů má být úkolem veřejné služby státu z důvodu jeho významu pro ochranu zdraví lidí a zvířat a ochranu životního prostředí.
(48)
Systém vytvořený legislativním nařízením z roku 2002 byl zrušen legislativním nařízením č. 244/2003 ze dne 7. října 2003 (15) (dále jen „legislativní nařízení z roku 2003“), jež vstoupilo v platnost dne 22. října 2003. Toto nařízení vytváří obecný režim a přechodný režim pro vedlejší produkty živočišného původu nevhodné pro lidskou spotřebu.
(49)
Obecný režim stanoví, že jatka, bourárny, inkubační střediska a průmysl výrobků z vajec mají v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 z vlastního podnětu nebo najmutím třetí strany podporovat sběr, přepravu, skladování, manipulaci, zpracování a neškodné odstranění materiálů kategorií 1, 2 a 3 vytvořených v konkrétní jednotce pomocí provádění plánu předloženého k předchozímu schválení GŘ pro veterinární záležitosti (GŘ V).
(50)
Jatka, bourárny, inkubační střediska a průmysl výrobků z vajec musí vypracovat plán neškodného odstranění nebo využití materiálů kategorie 3, který musí být schválen GŘ pro veterinární záležitosti do 90 dnů ode dne vstupu legislativního nařízení z roku 2003 v platnost nebo ode dne zahájení činnosti. Pokud jde o kategorii 3, zajišťuje podle legislativního nařízení z roku 2002 až do schválení plánů GŘ pro veterinární záležitosti sběr, přepravu, zpracování, dočasné uskladnění a neškodné odstranění vedlejších produktů INGA. Až do schválení plánu pro materiály kategorie 3 musí majitelé jatek, bouráren, inkubačních středisek a podniků vyrábějících výrobky z vajec hradit poplatky stanovené v příloze 1 legislativního nařízení z roku 2002, s výjimkou organizací, pro něž platí alternativní režim stanovený tímto nařízením a jež musí platit poplatky stanovené v příloze 2 legislativního nařízení z roku 2002.
(51)
V rámci přechodného režimu zajišťuje INGA nadále také tyto služby pro materiály kategorií 1 a 2.
(52)
U materiálů kategorií 1 a 2 musí jatka a bourárny předložit plán neškodného odstranění nebo využití do 30 dnů od uplynutí platnosti přechodného režimu v listopadu 2005. Do schválení plánu musí platit 0,35 EUR za 1 kg materiálu kategorie 1 nebo 2. Subjekty povinné k poplatku jsou naopak osvobozeny od jeho placení, jakmile je plán neškodného odstranění nebo využití schválen.
(53)
Jakmile jatka a bourárny předloží GŘ V plán s uvedením činností nutných k odstranění materiálů kategorií 1 a 2, přebírají odpovědnost za náklady spojené s těmito činnostmi a podléhají kontrolám prováděným příslušným orgánem. Podle čl. 3 odst. 4 legislativního nařízení z roku 2003 režim končí dva roky po vstupu v platnost tohoto legislativního nařízení.
(54)
Platnost přechodného režimu legislativního nařízení č. 244/2003 uplynula v listopadu roku 2005. V dopise ze dne 1. dubna 2011 portugalské orgány uvedly, že od ukončení platnosti přechodného režimu legislativního nařízení č. 244/2003 nesou náklady na likvidaci vedlejších produktů jatek a bouráren hospodářské subjekty, a to prostřednictvím zhodnocení zbytků přeměněných na biologická paliva a vývozu mouček.
(55)
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení Komise vyjádřila následující pochyby ohledně existence podpory, a její případné slučitelnosti, ve prospěch podniků poskytujících služby sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění dotyčných materiálů, jatek a bouráren, dovozců nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa, hospodářských subjektů uvnitř Společenství a chovatelů.
(56)
Komise zejména zopakovala otázky položené v prvním příkazu k poskytnutí informací. Pokud jde o podporu ve prospěch podniků poskytujících služby sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění dotyčných materiálů, vyjádřila Komise pochyby ohledně povahy služby veřejného zájmu, již portugalské orgány chtěly přiřknout dotyčným činnostem, a to zejména s ohledem na rozsudek ve věci Altmark (16). Pokud jde o podporu ve prospěch jatek, bouráren, dovozců nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa a hospodářských subjektů odvětví uvnitř Společenství, vyjádřila Komise pochyby ohledně skutečnosti, že příspěvek hrazený odvětvím v podobě poplatku odpovídá skutečným hospodářským nákladům na poskytování služby sběru, a požádala v tomto ohledu o číselné informace. Pokud jde potom o podporu ve prospěch chovatelů, vyjádřila Komise pochyby ohledně zvýhodnění, která by jim zavedený systém mohl poskytovat vzhledem k tomu, že dotčenému poplatku nepodléhali.
(57)
Komise poté předběžně přezkoumala slučitelnost dotyčných opatření s hlavními pokyny platnými od roku 1998 a ve fázi rozhodnutí o zahájení řízení dospěla k závěru, že nemá k dispozici dostatečné informace, aby mohla dospět k závěru o slučitelnosti dotyčných opatření.
III. PŘIPOMÍNKY PŘEDLOŽENÉ PORTUGALSKEM
(58)
Ve svých připomínkách Portugalsko nejprve připomnělo zvláštnost situace, ve které se kvůli BSE portugalský stát během roku 1998 ocitl. Zmínilo zejména rozhodnutí Komise 98/653/ES, které zakázalo vývoz určitých produktů, k nimž patřily masokostní moučky jako takové nebo obsažené v jiných produktech, z portugalského území do ostatních členských států nebo do třetích zemí. V těchto souvislostech Portugalsko zavedlo plán dozoru, kontroly a vymýcení BSE, který byl schválen stálým veterinárním výborem Komise. Dne 18. dubna 2001 rozhodla Komise o zachování embarga ohledně Portugalska. Embargo bylo zrušeno až v roce 2004 nařízením (ES) č. 1993/2004 (17).
(59)
Portugalsko proto zdůrazňuje skutečnost, že v období od roku 1998 do roku 2004 byla všechna opatření přijata s cílem čelit naléhavé situaci, jež představovala ohrožení veřejného zdraví. Portugalské správní orgány se proto snažily umožnit okamžité zavedení opatření až do doby, kdy se hospodářské subjekty dokáží zorganizovat, aby tyto úkoly mohly plnit samy, a to pod kontrolou státu. Portugalsko se domnívá, že ochrana veřejného zdraví představuje právní zájem převyšující všechny ostatní, což zdůvodňuje odchýlení se od pravidel v oblasti státních podpor.
(60)
Podle Portugalska přijetí rozhodnutí 98/653/ES a následná prodloužení jeho platnosti zabránila tomu, aby opatření přijatá portugalským státem na řešení krize BSE vedla k narušení trhu, a překážela tak obchodu mezi členskými státy. Portugalsko uvádí, že nedocházelo k obchodním výměnám, protože existovalo embargo na vývoz výše uvedených produktů, což znamená, že k narušení hospodářské soutěže nemohlo dojít.
(61)
Portugalsko zejména uvádí, že v roce 1998 nebyla poskytnuta žádná podpora, a dokládá to skutečností, že legislativní nařízení č. 393-B/98 vstoupilo v platnost až dne 4. prosince 1998. Odpovědnost za sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů převzal portugalský stát až v tomto okamžiku, a to výjimečně a přechodně.
(62)
Vstupem v platnost legislativního nařízení z roku 1998 převzal portugalský stát náklady spojené se sběrem, zpracováním a neškodným odstraněním vedlejších produktů, a to až do vstupu v platnost legislativního nařízení č. 197/2002. Portugalsko v tomto ohledu uvádí, že převzetí nákladů na tato opatření portugalským státem je nutno považovat za krátkodobé, protože režim byl následně změněn a byl zaveden poplatek jako prostředek k převedení financování sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže, a to včetně zvláštních rizikových materiálů (ZRM), na odvětví.
(63)
Pokud jde o náklady na zmíněná opatření, Portugalsko uvádí, že parametry, které sloužily jako základ pro výpočet vyrovnání, byly předem stanoveny výnosem zveřejněným v úředním věstníku. Portugalské orgány uvedly tři nařízení (18). Uvedená nařízení stanoví cenu služeb (sběr, přeprava, zpracování a balení do velkých pytlů „big bags“ za kilogram produktu). Byly zohledněny výdaje spojené s těmito činnostmi, které mají jednotky zpracování vedlejších produktů živočišného původu, jež nejsou součástí jatek. Zohledněny byly rovněž běžné výdaje, jako jsou náklady na energie, pohonné hmoty, odměny, pojištění atd. Tyto parametry jsou stejné pro všechny poskytovatele služeb. Portugalské orgány uvedly, že se zisk pohyboval od 30 do 39,5 %, což podle nich představuje vyvážené ziskové rozpětí nebo dokonce nižší, než je průměr při výkonu hospodářských činností. Portugalské orgány přiložily simulace uplatňování parametrů, které vedly ke stanovení cen v nařízeních.
(64)
Portugalský stát se na závěr domnívá, že poskytnuté podpory lze prohlásit za slučitelné při uplatnění odchylky od zásady „znečišťovatel platí“, protože tyto podpory odpovídaly nákladům na poskytnuté služby a protože pokyny platné v oné době (pokyny Společenství týkající se státní podpory na testy TSE, uhynulá zvířata a odpady z jatek (19)) umožňovaly, vzhledem k jejich krátkodobé povaze, podpory až do výše 100 % skutečných nákladů.
(65)
Od října roku 2002 představuje právní základ úhrady nákladů legislativní nařízení z roku 2002. Portugalské orgány se domnívají, že tyto poplatky zohlednily hodnotu odměn za činnosti, které měly provádět jednotky zpracování vedlejších produktů. Ovšem vzhledem ke skutečnosti, že krize nadále pokračovala, se portugalské orgány domnívaly, že zásah státu v úloze prostředníka byl stále oprávněný.
(66)
Při simulacích prováděných v oné době byly zohledněny celkové náklady společností a také přiměřený zisk. Portugalské orgány předložily cvičení provedené na základě výdajů a nákladů za rok 2003, jež podle nich prokazuje vyváženost mezi příjmy a náklady ve spojení s fungováním nově zavedeného právního režimu a kterým se stanoví poplatky za účelem financování služeb.
(67)
Portugalské orgány rovněž prohlásily, že financování služeb sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších masných a drůbežích produktů nepochází z daní vybíraných od jatek a dovozců nevykostěných hovězích a vepřových jatečně upravených těl, půlek a jiných kusů. Upřesnily, že vzhledem k tomu, že ustanovení čl. 2 odst. 1 legislativního nařízení č. 197/2002 je nutno vykládat ve spojení s ustanoveními přílohy 1, jež jsou zde uvedena, má se za prokázané, že financování služeb sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění masných vedlejších produktů prováděly tři kategorie hospodářských subjektů: zařízení na porážku skotu, prasat, ovcí, koz, drůbeže a jiných zvířat, dovozci hovězích a vepřových jatečně upravených těl, půlek a jiných kusů a hospodářské subjekty uvnitř Společenství věnující se stejným produktům. V příloze 1 byl proto uveden sloupec s částkami požadovanými od zařízení na porážku drůbeže, která nepodporovala sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů vytvářených během porážky drůbeže, a to vzhledem ke skutečnosti, že většina dovážených jatečně upravených drůbežích těl nevytváří vedlejší produkty.
(68)
Portugalské orgány také prohlásily, že rozdíl mezi dvěma poplatky stanovenými v příloze 2 legislativního nařízení č. 197/2002 je oprávněný z důvodu nákladů spojených s vedlejšími produkty vytvářenými v bourárnách.
(69)
Portugalské orgány prohlásily, že se v souladu s legislativními nařízeními č. 197/2002 a č. 244/2003 nepočítaly s žádným přesunutím poplatků na chovatele, ačkoliv náklady na sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění byly ve skutečnosti přeneseny na celý řetězec obchodování s masem. Portugalské orgány v tomto ohledu předložily dva daňové doklady za služby vystavené dne 22. října 2002 a 28. října 2003, které podle nich prokazují, že jatka přenesla na chovatele náklady na sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění.
(70)
Portugalské orgány nakonec ujišťují, že podniky poskytující služby nezneužily žádné prostředky ve prospěch případných konkurenčních činností, protože prováděly výlučně činnost sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů živočišného původu.
(71)
Portugalsko rovněž zmiňuje skutečnost, že přechodný režim stanovený legislativním nařízením č. 244/2003 byl ukončen v listopadu roku 2005 a že od té doby podniky vytvářející vedlejší produkty převzaly v plné míře odpovědnost, již za ně dočasně nesl stát. Od listopadu roku 2005 nesou veškeré náklady hospodářské subjekty prostřednictvím zhodnocení odpadu zpracovávaného na biopaliva a vývozu mouček.
(72)
Portugalské orgány se na závěr domnívají, že splnily podmínky platných hlavních pokynů, protože subjekty vytvářející vedlejší produkty začaly postupně hradit v podobě poplatku činnosti vyplývající z neškodného odstraňování vedlejších produktů.
IV. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH TŘETÍCH STRAN
(73)
Skupina ETSA předložila své připomínky dopisem ze dne 15. června 2009. Skupinu ETSA tvoří společnosti ITS (Indústria Transformadora de Subprodutos Animais, SA) a SEBOL (Comércio e Indústria de Sebo, SA). Tyto společnosti poskytují služby v oblasti sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů živočišného původu spadající v Portugalsku do kategorií 1, 2 a 3 a patří mezi podniky najaté státem na poskytování zmíněných služeb během zvažovaného období. Skupina ETSA je proto považována za adresáta plateb státu a možnou zúčastněnou stranu v řízení C 3/09.
(74)
ETSA úvodem připomíná souvislosti krize BSE, jež donutila portugalský stát k přijetí preventivních opatření (mezi nimiž službu sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů živočišného původu kategorií 1, 2 a 3) s cílem bojovat proti nemoci a snížit riziko nákazy, a tak chránit veřejné zdraví a životní prostředí. Přijetí těchto opatření vyplývá z velké části z právních předpisů Společenství.
(75)
V období 1998-2005 svěřil INGA přímým přidělením služby sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění odpadu společnostem ITS a SEBOL. Skupina ETSA uvádí, že všechny podniky splňující podmínky pro poskytování požadovaných služeb byly vybrány za stejných podmínek. Až do 10. října 2002 byl INGA podle článku 6 legislativního nařízení č. 393-B/98 pověřen využívat podniků schválených pro tento typ služeb a nesl související náklady. Ukazatele pro výpočet odměny stanovilo společné nařízení č. 96/99 a cena byla stanovena v závislosti na hmotnosti suroviny. V případě změny podmínek poskytování služby ji bylo možno upravit. Cena hrazená společnostem SEBOL a ITS zohledňovala odhadované náklady na poskytování služby, a to zejména hmotnost a objem odpadu, který bylo nutno sebrat a zpracovat, a také zavedení a řízení systému sběru jatečně upravených těl v provozovně, který počítal mimo jiné s rychlým sběrem po sdělení o uhynutí zvířete.
(76)
Skupina ETSA zdůrazňuje, že výše odměny, ačkoliv přidělení služby neproběhlo v rámci veřejné nabídky, pokrývala náklady vzhledem k jejím kombinovaným příjmům a umožňovala jí s obtížemi dosáhnout přiměřeného a oprávněného ziskového rozpětí. ETSA uvádí, že výše odměny se jí přesto vždy zdála v souladu se zásadou účinnosti, protože cena placená INGA se pohybovala v evropském průměru cen za stejné služby, a ceny vyplácené až do roku 2005 byly podle ETSA ve skutečnosti nižší než ceny uplatňované později ve smlouvách o poskytování stejných služeb, jež byly uzavřeny na základě zadávání veřejných zakázek, jež mělo usnadnit určení odměny podle tržních kritérií.
(77)
Počínaje rokem 2005 byly smlouvy na poskytování služeb přidělovány v rámci mezinárodního zadávání veřejných zakázek. Byly vyhlášeny tři výzvy k podávání nabídek: pro skot a koně na celostátní úrovni, ovce a kozy (jih) a ovce a kozy (sever). ITS předložila nabídku prostřednictvím konsorcia, jež se do veřejné soutěže přihlásilo a jemuž byla smlouva přidělena. Pro tři uvedené části byly uzavřeny tři smlouvy o poskytování služeb. Mezi podmínkami ETSA uvádí zejména sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění odpadu a vedení stálého a aktualizovaného registru a archívů týkajících se těchto činností. Kontroly dodržování podmínek provádí ústav IFAP (Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas).
(78)
ETSA zdůrazňuje, že ceny v uzavřených smlouvách byly určeny předem transparentně a objektivně v závislosti na hmotnosti a druhu dotyčných zvířat. Podle ETSA byly tyto ceny údajně určeny za tržních podmínek a zaručovaly odpovídající krytí nákladů vzniklých plněním povinností veřejné služby, jež jsou stanoveny ve smlouvách o poskytování služeb a v souvisejících právních předpisech.
(79)
Na základě těchto prvků dospívá ETSA k závěru, že nebyla příjemcem žádné protiprávní podpory, ale že všechny prostředky představovaly pouze oprávněnou odměnu za provádění veřejné služby.
V. POSOUZENÍ
1. EXISTENCE PODPORY PODLE ČL. 107 ODST. 1 SFEU
(80)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem, nestanoví-li tato smlouva jinak.
(81)
Na odvětví vepřového masa se v souladu s článkem 21 nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 o společné organizaci trhů s těmito produkty (20), naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1913/2005 (21), použijí články 107 až 109 SFEU. Na odvětví hovězího masa se tyto články použijí v souladu s článkem 40 nařízení Rady (ES) č. 1254/99 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhů s těmito produkty (22), naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1152/2007 (23). Před přijetím posledně zmíněného nařízení se tyto články použily na stejné odvětví v souladu s článkem 24 nařízení Rady (EHS) č. 805/68 (24). Na odvětví ovčího a kozího masa se tyto články použijí v souladu s článkem 22 nařízení Rady (ES) č. 2467/98 ze dne 3. listopadu 1998 o společné organizaci trhů s těmito produkty (25), naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1913/2005. Na odvětví ovčího a kozího masa se tyto články použijí v souladu s článkem 19 nařízení Rady (ES) č. 2777/75 ze dne 29 října 1975 o společné organizaci trhů s těmito produkty (26), naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 679/2006 (27). Nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (tzv. „jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (28), zrušilo tato různá nařízení a v článku 180 stanovilo, že pro výše uvedené produkty se použijí pravidla v oblasti státních podpor.
(82)
Pokud jde o povahu podpory, je nutno ji určit na úrovni všech příjemců služeb sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění odpadu a na úrovni jejího financování. Komise zjistila následující kategorie možných příjemců využívajících systém zavedený v Portugalsku:
-
podniky poskytující služby sběru, přepravy a neškodného odstranění dotyčného odpadu,
-
jatka a bourárny, dovozci nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemci nevykostěného hovězího a vepřového masa,
-
chovatelé.
(83)
Pokud jde o posouzení případné podpory v čase, Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení rozlišila pro analýzu případných opatření podpory čtyři období se zřetelem na uplatňování různých příslušných opatření Společenství. Komise vzala na zřetel období od roku 1998 do 31. prosince 1999, což je den před vstupem v platnost hlavních pokynů ke státním podporám v odvětví zemědělství, období od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2002, což je den před vstupem v platnost pokynů Společenství týkajících se státní podpory na testy TSE, uhynulá zvířata a odpady z jatek, období od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2006, což je den před vstupem v platnost nových pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013 (29), a období od 1. ledna 2007 do současnosti.
(84)
Vzhledem k informacím od portugalských orgánů, a to zejména ohledně výše popsaného uplatňování legislativního nařízení z roku 2003 a různých způsobů financování případných podpor, změní Komise do určité míry rozlišení různých období a při posuzování zohlední u každé skupiny možných příjemců následující období:
-
období mezi 9. prosincem 1998 a 9. říjnem 2002, během nějž platilo legislativní nařízení č. 393-B/98,
-
období mezi 10. říjnem 2002 a 21. říjnem 2003, během nějž platilo legislativní nařízení č. 197/2002, s výjimkou přílohy 2, jejíž platnost byla prodloužena v rámci přechodného režimu stanoveného legislativním nařízením č. 244/2003,
-
období mezi 22. říjnem 2003 a listopadem 2005, během nějž platil přechodný režim stanovený legislativním nařízením č. 244/2003.
1.1. EXISTENCE SELEKTIVNÍ VÝHODY
(85)
Podle ustálené judikatury Soudního dvora se za podpory považují zásahy, které mohou v jakékoli formě přímo nebo nepřímo zvýhodňovat podniky nebo které musejí být považovány za hospodářské zvýhodnění, které by podnik-příjemce za obvyklých tržních podmínek nezískal (30). Kromě toho jsou považovány za podpory zásahy, které v různých formách snižují výdaje běžně zatěžující rozpočet podniku a které, aniž by byly dotacemi v přesném slova smyslu, jsou ve skutečnosti stejné povahy a mají stejné dopady (31).
1.1.1 Selektivní výhoda pro podniky poskytující služby
(86)
Komise shledává, že činnost sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění dotyčného materiálu je hospodářskou činností, protože představuje poskytování služeb za odměnu, a že ji na trhu Společenství mohou provádět četné hospodářské subjekty. Tato zjištění podporují zejména informace poskytnuté ETSA a převzaté v bodech odůvodnění 73 a následujících tohoto rozhodnutí.
(87)
Pokud jde o tuto hospodářskou činnost, portugalské orgány tvrdí, že podniky poskytující dotyčné služby plnily úkol veřejné služby ve veřejném zájmu, který byl oprávněn z důvodů veřejného zdraví a ochrany životního prostředí. Portugalsko v těchto souvislostech zdůraznilo zvláštní situaci vzhledem ke krizi BSE. Portugalsko proto trvá na skutečnosti, že všechna opatření byla přijata s cílem čelit naléhavé situaci, jež představovala ohrožení veřejného zdraví. Portugalská správa se proto snažila umožnit okamžité zavedení opatření až do doby, kdy se hospodářské subjekty dokáží zorganizovat, aby tyto úkoly mohly plnit samy, a to pod kontrolou státu (viz body odůvodnění 21 až 59 tohoto rozhodnutí).
(88)
ETSA se ve svých připomínkách domnívá, že nebyla příjemcem žádné protiprávní podpory, ale že všechny prostředky představovaly pouze oprávněnou odměnu za provádění veřejné služby (viz bod odůvodnění 79 tohoto rozhodnutí).
(89)
Z rozsudku Soudního dvora ve věci Altmark (32) vyplývá, že veřejné dotace poskytované za účelem provádění veřejných služeb nespadají do rámci působnosti článku 107 SFEU, protože je tyto dotace nutno považovat za vyrovnání představující protihodnotu plnění uskutečněných podniky-příjemci za účelem plnění povinností veřejné služby. Soudní dvůr ovšem stanoví, že je nutno, aby byly splněny následující podmínky:
-
zaprvé, podnik-příjemce musí být skutečně pověřen plněním povinností veřejné služby a tyto povinnosti musí být jasně definovány,
-
zadruhé, parametry, na jejichž základě je vyrovnání vypočteno, musejí být předem stanoveny objektivním a transparentním způsobem,
-
zatřetí, vyrovnání nemůže přesahovat meze toho, co je nezbytné k pokrytí všech nebo části nákladů vynaložených k plnění povinností veřejné služby se zohledněním příjmů, které se k nim vztahují, jakož i zisku, který je přiměřený k plnění těchto povinností,
-
začtvrté, není-li výběr podniku, který má být pověřen plněním povinností veřejné služby, v konkrétním případě učiněn v rámci řízení o zadání veřejné zakázky umožňujícího vybrat zájemce schopného poskytovat tyto služby za nejmenších nákladů pro územně správní celek, musí být úroveň nutného vyrovnání určena na základě analýzy nákladů, které by průměrný podnik, správně řízený a přiměřeně vybavený k tomu, aby mohl uspokojit požadavky veřejné služby, vynaložil při plnění těchto povinností se zohledněním příjmů, které se k nim vztahují, jakož i zisku, který je přiměřený k plnění těchto povinností.
(90)
Uplatnění judikatury Altmark na tento konkrétní případ vede Komisi k následujícím úvahám:
a) Skutečná služba obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU
(91)
Nejprve je nutno přezkoumat, zda se v tomto konkrétním případě jedná o skutečnou službu obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU.
(92)
Z judikatury Soudního dvora vyplývá, že s výjimkou odvětví, v nichž je tato otázka již předmětem předpisů Společenství, mají členské státy širokou pravomoc při posouzení povahy služeb, jež je možno pokládat za služby obecného hospodářského zájmu. Za těchto okolností je úkolem Komise dbát na to, aby se tento rozsah pro posouzení uplatňoval bez zjevného pochybení, pokud jde o definici služeb obecného hospodářského zájmu.
(93)
Od devadesátých let minulého století byl zjištěn odděleně u lidí a zvířat výskyt celé řady přenosných spongiformních encefalopatií (TSE). Od roku 1996 se nahromadily důkazy o podobnosti mezi původcem BSE (bovinní spongiformní encefalopatie) a novou variantou Creutzfeldtovy-Jakobovy choroby. Komise přijala od roku 1990 řadu opatření za účelem ochrany zdraví lidí a zvířat před rizikem BSE. Zmíněná opatření se zakládají na ochranných ustanoveních směrnic o veterinárních a enviromentálních opatřeních. Rozhodnutí 2000/766/ES přinutilo členské státy k tomu, aby zařídily, že odpady živočišného původu ve smyslu směrnice 90/667/EHS (33) budou sbírány, přepravovány, zpracovávány, uskladňovány nebo likvidovány v souladu s uvedenou směrnicí, rozhodnutím Komise 97/765/ES (34) a rozhodnutím Rady 1999/534/ES (35). V tomto smyslu stanovilo nařízení (ES) č. 1774/2002 veterinární pravidla platná pro vedlejší produkty živočišného původu neurčené k lidské spotřebě a povinnosti členských států dbát na to, aby byla zavedena odpovídající opatření a existovala dostatečná infrastruktura pro sběr, přepravu a likvidaci vedlejších produktů živočišného původu.
(94)
Vzhledem k tomu, že Soudní dvůr uznal, že správa určitých odpadů může být předmětem služby obecného hospodářského zájmu (36), a vzhledem k výše uvedeným zvláštním okolnostem krize BSE, nemá Komise námitek, pokud jde o povahu služby obecného hospodářského zájmu, o níž portugalské orgány prohlašují, že ji chtěly přiřknout této činnosti sběru a pozdějšího zničení jatečně upravených těl a jiného odpadu živočišného původu nevhodného pro spotřebu, a to v období 1999 až 2005, během něhož portugalský stát nesl plnou (1999-2003) nebo částečnou (2003-2005) odpovědnost za tyto činnosti. Jedná se rozhodnutí oprávněné z důvodů veřejného zdraví a ochrany životního prostředí a spadá proto pod pojem obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU.
b) Plnění závazků veřejné služby
(95)
Rozsudek ve věci Altmark vyžaduje zmocnění v podobě jednoho nebo více úředních úkonů s právně závaznou hodnotou ve vnitrostátních právních předpisech. Pokud jde o první podmínku stanovenou v rozsudku ve věci Altmark, je nutno zaznamenat, že sběr, přeprava, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů živočišného původu nevhodných k lidské spotřebě byly v Portugalsku zavedeny jako povinné legislativními nařízeními č. 393-B/98 a č. 244/93. Článek 6 legislativního nařízení č. 393-B/98 stanoví, že ústav INGA, jenž je odpovědný za sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů živočišného původu nevhodných k lidské spotřebě, vybírá podniky pověřené provedením této služby. Společné nařízení č. 95/99 předtím určilo parametry, podle nichž byla vypočítána odměna za veřejnou službu, a stanovilo další povinnosti spojené s poskytováním služby, jako je povinnost podniku sbírat všechny vedlejší produkty na celém vnitrostátním území v souladu s veterinárními a technickými normami stanovenými právními předpisy.
(96)
Portugalské orgány tvrdí, že povinnosti podniků poskytujících služby byly ve smlouvách o poskytování služeb jasně vymezeny. Jako příklad předložily Komisi jednu smlouvu o poskytování služeb z roku 2003, jež byla uzavřena v souladu s legislativním nařízením č. 393-B/98.
(97)
Komise zaznamenává, že ve smlouvě o poskytování služeb předložené Komisi portugalskými orgány byly povinnosti podniku poskytujícího služby jasně vymezeny. Vzhledem k ustanovením legislativního nařízení č. 393-B/98 a společného nařízení a ke smlouvě o poskytování služeb předané jako příklad, dospívá Komise k závěru, že je splněna první podmínka rozsudku ve věci Altmark.
c) Parametry stanovené předem transparentním a objektivním způsobem
(98)
Pokud jde o druhou podmínku, Komise se na základě informací, které má k dispozici, domnívá, že parametry, na jejichž základě je vypočítáno vyrovnání, byly stanoveny předem objektivním a transparentním způsobem. Společná nařízení předložená portugalskými orgány tak stanoví metodu výpočtu a způsobilé náklady (viz bod odůvodnění 26 tohoto rozhodnutí). Tyto údaje byly pravidelně ověřovány za předchozí účetní závěrky. Od roku 2005 se používaly postupy zadávání veřejných zakázek. Vzhledem k informacím, které má k dispozici, se Komise domnívá, že druhá podmínka rozsudku ve věci Altmark byla splněna.
d) Nutné vyrovnání na pokrytí nákladů služby
(99)
Pokud jde o třetí podmínku, portugalské orgány a třetí strana prohlásily, že vyrovnání nepřesahuje částku nezbytnou pro pokrytí všech nebo části nákladů vzniklých při plnění závazků veřejné služby při zohlednění příjmů, které se k nim vztahují, jakož i přiměřeného zisku z plnění těchto závazků.
(100)
Komise několikrát, a to zejména při zahájení řízení přezkumu, po portugalských orgánech žádala, aby jí poskytly podrobné informace o metodě výpočtu skutečných hospodářských nákladů na poskytování služeb. Portugalské orgány předložily podklady s uvedením nákladů, jež měli poskytovatelé služeb za každý rok v období 1999-2005, a porovnaly je s částkami vyplacenými INGA poskytovatelům služeb za provedení služeb. Tyto dokumenty prokazují, že vyrovnání vyplacené INGA podnikům poskytujícím služby nepřekročilo částku nezbytnou pro pokrytí všech nebo části nákladů vzniklých při plnění služby. Předložené dokumenty prokazují, že vyrovnání rovněž zohlednilo zisk, který se pohyboval podle daného roku mezi 30 a 39,5 % (viz bod odůvodnění 62 tohoto rozhodnutí).
(101)
Portugalské orgány ujistily, že prostředky nebylo možno zneužít pro případné konkurenční činnosti, kterým by se podniky mohly věnovat (křížové dotace), protože vybraní poskytovatelé služeb se žádné jiné činnosti nevěnovali.
(102)
Vzhledem k informacím poskytnutým portugalskými orgány Komise ovšem zaznamenává, že nemůže dojít k závěru, že zohledněný zisk byl ve smyslu rozsudku ve věci Altmark „přiměřený“.
(103)
ETSA ve svých připomínkách tvrdila, že odměna za poskytovanou službu odrážela přiměřeným způsobem vzniklé náklady při ponechání ziskového rozpětí, jež nemělo za následek žádné zvláštní zvýhodnění, a že v období před rokem 2005 odpovídala míra odměny za provádění veřejné služby evropskému průměru a byla nižší než míra odměny stanovená ve smlouvě o poskytování veřejných služeb přidělené v nabídkovém řízení.
(104)
V tomto ohledu musí Komise poznamenat, že ani portugalské orgány, ani třetí strana nepředložily podklady dokládající tato tvrzení.
(105)
Komise proto nemůže dojít k závěru, že třetí podmínka stanovená v rozsudku ve věci Altmark je v tomto konkrétním případě splněna.
e) Odhad nákladů průměrného podniku
(106)
Vzhledem ke skutečnosti, že před rokem 2005 nebyly podniky poskytující služby vybírány v rámci zadávání veřejných zakázek, judikatura Altmark vyžaduje, aby bylo provedeno srovnávací posouzení s náklady průměrného podniku. Portugalské orgány nepředložily údaje prokazující, že posouzení nákladů bylo provedeno na základě posouzení nákladů průměrného podniku.
(107)
Komise je proto nucena dojít k závěru, že v tomto konkrétním případě nejsou čtyři kritéria judikatury Altmark splněna a že nelze vyloučit možnost zvýhodnění podniků poskytujících služby v období mezi vstupem v platnost legislativního nařízení č. 393-B/98 a rokem 2005, kdy skončilo uplatňování přechodného režimu zavedeného legislativním nařízením č. 244/2003.
(108)
Platby z veřejných prostředků se provádějí určitým podnikům, tzn. podnikům pověřeným poskytováním služby. Dotyčné opatření lze tak považovat za specifické.
(109)
Komise proto dochází k závěru, že nelze vyloučit selektivní zvýhodnění poskytovatelů služby v období mezi rokem 1998 a rokem 2005, kdy skončilo uplatňování přechodného režimu zavedeného legislativním opatřením č. 244/2003.
1.1.2 Selektivní výhoda pro jatka a bourárny, dovozce nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemce nevykostěného hovězího a vepřového masa.
(110)
Soudní dvůr ve věci GEMO (37) rozhodl, že skutečnost, že činnost sběru a odstranění uhynulých zvířat a jatečního odpadu, jíž využívala jatka a chovatelé, je vykonávána soukromými podniky, nebrání tomu, aby byla případně označena za státní podporu, protože původcem režimu uvedené činnosti jsou orgány veřejné moci.
(111)
V tomto případě jsou původci režimu činnosti a jeho financování zavedeného legislativními nařízeními č. 393-B/98, č. 197/2002 a č. 244/2003 portugalské orgány. V této fázi Komise z toho vyvozuje závěr, že tyto režimy jsou proto přičitatelné státu.
(112)
Soudní dvůr ve věci GEMO upřesnil, že je nutno považovat finanční náklady vyplývající z odstraňování uhynulých zvířat a jatečního odpadu za náklady, které jsou součástí hospodářské činnosti chovatelů a jatek (38). Soudní dvůr proto dospěl k závěru, že je čl. 107 odst. 1 SFEU nutno vykládat v tom smyslu, že se režim, který zajišťuje chovatelům a jatkám bezplatný sběr a odvoz uhynulých zvířat a jatečního odpadu, musí označit za státní podporu ve prospěch zemědělců a jatek.
(113)
V tomto konkrétním případě lze soudit, že odstraňování uhynulých zvířat a jatečního odpadu vyvolává náklady, které jsou součástí činnosti, nejen pro jatka a bourárny, ale také pro dovozce nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa a pro hospodářské subjekty/příjemce nevykostěného hovězího a vepřového masa. Komise se domnívá, že popsané financování nákladů na sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů z masa savců a drůbeže pomocí rozpočtových dotací státu před vstupem v platnost legislativního nařízení č. 197/2002 vedlo k osvobození uživatelů této služby od nákladů, které jsou součástí jejich činnosti.
(114)
Komise dochází k závěru, že v období před zavedením parafiskálního poplatku existovalo zvýhodnění.
(115)
Pokud jde o období po vstupu v platnost legislativního nařízení č. 197/2002 a legislativního nařízení č. 244/2003, zajišťoval financování výše uvedených činností parafiskální poplatek zavedený legislativním nařízením č. 197/2002 a pozměněný legislativním nařízením č. 244/2003. Podle režimu legislativního nařízení č. 197/2002 byla od placení poplatku osvobozena jatka, která zajišťují ve svých vlastních prostorách nebo v bourárnách sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění všech dotyčných vedlejších produktů s výjimkou ZRM, protože v oblasti zpracování vlastních vedlejších produktů vytvořila podmínky soběstačnosti (viz odstavec 2 přílohy 2 výše uvedeného legislativního nařízení), jakož i dovozci nevykostěného masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, jež s ním obchodují, protože nevytvářejí vedlejší produkty podléhající povinnému zpracování podle právních předpisů Společenství a vnitrostátních právních předpisů. Legislativní nařízení č. 244/2003 stanoví osvobození výše uvedených subjektů za podmínky schválení plánu neškodného odstranění nebo využití podle zvláštních podmínek požadovaných pro různé kategorie materiálů.
(116)
Pro posouzení, zda existuje zvýhodnění pro jatka, bourárny, dovozce nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemce nevykostěného hovězího a vepřového masa podléhající poplatku, je nutno ověřit, do jaké míry příspěvek pocházející z poplatku odpovídá skutečných hospodářských nákladům na služby poskytované službou sběru.
(117)
Komise zaznamenává, že portugalské orgány ve svém dopisu ze dne 20. ledna 2003 prohlásily, že poplatky stanovené v přílohách 1 a 2 legislativního nařízení č. 197/2002 a poplatek stanovený čl. 2 odst. 2 pro ZRM byly vypočítány na základě skutečných nákladů služeb, jež měly být poskytovány, při zohlednění povahy vytvářených vedlejších produktů u každého druhu zvířat a skutečnosti, zda se to těchto produktů týká či ne.
(118)
Podle portugalských orgánů toto financování ve všech ohledech představuje vyrovnání poskytované uživateli za dodání veřejné služby veřejného zájmu. Částky hrazené hospodářskými subjekty povinnými k poplatku nejsou údajně v žádném případě paušální, ale jsou přímo úměrné množstvím odpadu skutečně předaným veřejné službě a skutečným nákladům na neškodné odstranění tohoto odpadu.
(119)
Na podporu těchto tvrzení předložily portugalské orgány podklady s číselnými údaji za rok 2003 a se srovnáním skutečných hospodářských nákladů poskytnutých služeb s příspěvky pocházejícími z příslušného poplatku. Pro část roku 2002 zbývající po vstupu v platnost legislativního nařízení č. 197/2002 v říjnu roku 2002 nepředložily portugalské orgány žádné podklady s číselnými údaji o příjmech vyplývajících z vybírání poplatku.
(120)
Pro roky 2004 a 2005 předložily portugalské orgány podklady s číselnými údaji o nákladech na provedené činnosti, ale ne o příjmu z poplatku vybíraného od hospodářských subjektů, které dosud nepředložily ke schválení svůj plán neškodného odstranění a využití, a které tak nadále podléhaly poplatku zavedeného přechodným režimem legislativního nařízení č. 244/2003.
(121)
Pro roky 2002, 2004 a 2005 nemůže Komise na základě dokumentů předložených portugalskými orgány zjistit, že příspěvky subjektů povinných k poplatku jsou přímo úměrné množstvím odpadu skutečně předaného službě sběru a skutečným nákladům na neškodné odstranění tohoto odpadu.
(122)
Komise dochází k závěru, že pro rok 2003 zvýhodnění neexistuje, protože příspěvky od poplatníků byly přímo úměrné nákladům vzniklým obdrženými službami.
(123)
Komise ale nemůže vyloučit zvýhodnění jatek, bouráren, dovozců nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa a hospodářských subjektů uvnitř Společenství, tzn. hospodářských subjektů/příjemců nevykostěného hovězího a vepřového masa povinných k poplatku, v období mezi říjnem 2002 a 1. lednem 2003 a v roce 2004 a 2005.
1.1.3 Selektivní výhoda pro chovatele
(124)
V tomto konkrétním případě lze soudit, že odstraňování uhynulých zvířat a jatečního odpadu vyvolává náklady, které jsou součástí činnosti, nejen pro jatka a bourárny, ale také pro chovatele, na které by se v rámci tržních pravidel přenesla přinejmenším část nákladů na uvedené služby. V souladu s výše uvedenou judikaturou GEMO se Komise domnívá, že popsané financování nákladů na sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů z masa savců a drůbeže pomocí rozpočtových dotací státu před vstupem v platnost legislativního nařízení č. 197/2002 vedlo k osvobození uživatelů této služby od nákladů, které jsou součástí jejich činnosti.
(125)
Komise dochází k závěru, že v období před zavedením parafiskálního poplatku existovalo zvýhodnění.
(126)
Jak je uvedeno výše, je možné, že opatření zavedená portugalskými orgány s cílem zajistit sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů z masa savců a drůbeže mohou osvobozovat chovatele od nákladů, jež by za běžných okolností částečně nesli. Z legislativního nařízení č. 197/2002 a přechodného režimu stanoveného legislativním nařízením č. 244/2003 vyplývá, že chovatelé dotyčnému poplatku nepodléhají. Portugalské orgány uvedly, že náklady na sběr před koncem roku 2005 byly přeneseny na celé odvětví. Komise zjišťuje, že na dvou daňových dokladech předložených portugalskými orgány je skutečně uvedeno přenesení poplatku na základě legislativního nařízení č. 197/2002 a legislativního nařízení č. 244/2003 jedněmi z jatek, a to v říjnu 2002 a říjnu 2003. Předložené dokumenty podporují tvrzení portugalských orgánů, že náklady byly v souladu s tržními pravidly přeneseny na celé odvětví, a tedy i na chovatele. Komise dochází na základě uvedeného k závěru, že chovatelé nesly náklady spojené se svou činností, a nebyly proto příjemci žádného specifického zvýhodnění.
(127)
Komise zjišťuje, že chovatelé byli zvýhodněni pouze v období, jež předcházelo uplatňování poplatku.
(128)
Na základě výše uvedeného dochází Komise k závěru potvrzujícímu existenci zvýhodnění, pokud jde o sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů živočišného původu, ve prospěch jatek, bouráren a dovozců během všech období s výjimkou roku 2003 a ve prospěch chovatelů pouze během období před uplatňováním poplatku.
1.2 VÝHODY FINANCOVANÉ ZE STÁTNÍCH PROSTŘEDKŮ
(129)
Čl. 107 odst. 1 SFEU se týká podpor poskytnutých členskými státy nebo ze státních prostředků. Jinými slovy, dotčené opatření musí být přičitatelné státu a být poskytnuto pomocí státních prostředků.
(130)
V tomto konkrétním případě byly náklady na sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů z masa savců a drůbeže financovány v období mezi rokem 1999 a říjnem 2002 z přímých příjmů státu a od října 2002 z příjmů z parafiskálního poplatku uplatňovaného na jatka, dovozce nevykostěného hovězího a vepřového masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemce nevykostěného hovězího a vepřového masa.
(131)
Platby poskytovatelům služeb zajišťované přímými příjmy státu představují výhody financované ze státních prostředků. Skutečnost, že je tato veřejná služba financována v období od roku 1999 až do zavedení poplatku v roce 2002 ze státního rozpočtu, znamená, že podniky provádějící tuto službu využívají veřejných prostředků k pokrytí výdajů odvozených z uvedené služby.
(132)
Poplatky uplatňované mezi zářím 2002 a listopadem 2005 nespadají do oblasti působnosti ustanovení SFEU o státních podporách, pokud nepředstavují způsob financování určitého opatření podpory, a jsou tak jeho nedílnou součástí (39).
(133)
Všechny poplatky jsou placeny INGA mechanizmem přenesení daňové povinnosti. Poplatky vybrané od hospodářských subjektů představovaly příjmy INGA a byly mu hrazeny přímo.
(134)
Aby bylo možné považovat poplatek za nedílnou součást opatření podpory, musí nezbytně na základě relevantní vnitrostátní právní úpravy existovat vztah závazného určení mezi poplatkem a podporou v tom smyslu, že výnos z poplatku je nezbytně určen k financování podpory (40).
(135)
Vzhledem k tomu, že poplatky představovaly příjmy INGA a byly mu placeny přímo, Komise považuje poplatek za nedílnou součást opatření podpory.
(136)
Pokud jde o to, zda mohou být v tomto konkrétním případě považovány příjmy z parafiskálních poplatků za státní prostředky či ne, je nutno poznamenat, že se u státních prostředků nesmí dělat žádný rozdíl mezi případy, kdy je podpora poskytnuta přímo státem, a případy, kdy je poskytnuta veřejnými nebo soukromými organizacemi určenými nebo zřízenými státem. V rozsudku ze dne 15. července 2004 ve věci Pearle a další (41) Soudní dvůr uvedl, že se povinné příspěvky vybrané zprostředkující organizací od všech podniků daného profesního odvětví nepovažují za státní prostředky pouze v případě, jsou-li splněny následující čtyři podmínky:
a)
zvažované opatření bylo zavedeno profesním orgánem, který zastupuje podniky a zaměstnance určitého profesního odvětví a neslouží jako nástroj k provádění politik stanovených státem;
b)
cíle zvažovaného opatření jsou v plné míře financovány z příspěvků podniků daného odvětví;
c)
o způsobu financování a míře/částce příspěvků rozhodují v profesním orgánu daného odvětví zástupci zaměstnavatelů a zaměstnanců bez jakéhokoliv zasahování státu;
d)
příspěvky jsou povinně používány k financování opatření bez možnosti zásahu státu.
(137)
Z dostupných informací vyplývá, že první podmínka rozsudku ve věci Pearle a další není splněna v tom smyslu, že opatření bylo stanoveno legislativním opatřením s cílem provádět politiku určenou státem za účelem boje proti BSE.
(138)
Kromě toho nejsou splněny podmínky tři a čtyři, protože způsob financování regulují uvedená legislativní nařízení. Portugalské orgány proto mají možnost zasahovat do určení způsobů financování opatření.
(139)
Vzhledem k tomu, že nejsou splněny všechny podmínky rozsudku ve věci Pearle a další a že stát zřejmě vykonává rozhodující kontrolu nad způsoby financování opatření podpory, je Komise názoru, že příjmy z parafiskálních poplatků představují ve skutečnosti státní prostředky přičitatelné státu.
1.3 NARUŠENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE/OVLIVNĚNÍ OBCHODU
(140)
Podle judikatury Soudního dvora svědčí obvykle posílení konkurenčního postavení určitého podniku následkem poskytnutí státní podpory o narušení hospodářské soutěže vůči jiným konkurenčním podnikům, které příjemci této podpory nejsou (42).
(141)
Opatření může mít vliv na postavení Portugalska v odvětví masa (43). Jelikož portugalské podniky působí na vysoce konkurenčním mezinárodním trhu, opatření narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž. Opatření může také ovlivnit obchod mezi členskými státy.
(142)
Portugalské orgány vyzdvihly, že kvůli embargu na vývoz zejména živého skotu a masokostních mouček jako takových nebo obsažených v jiných produktech nedocházelo k obchodním výměnám, což údajně znamená, že k narušení hospodářské soutěže nemohlo dojít.
(143)
V tomto ohledu je nutno připomenout, že podle judikatury (44) může podpora ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušit hospodářskou soutěž i v případě, kdy se podnik-příjemce, jenž se nachází v konkurenčním postavení vůči výrobcům z jiných členských států, sám na vývozu nepodílí. Pokud členský stát totiž poskytne určitému podniku podporu, může dojít k zachování nebo ke zvýšení vnitřní nabídky s tím, že se tak sníží možnosti podniků z jiných členských států nabízet své služby na trhu tohoto členského státu.
(144)
Za těchto okolností se Komise domnívá, že zákaz vývozu výše uvedených produktů z Portugalska do ostatních členských států nemá vliv na skutečnost, že podpora je schopna narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod.
1.4 ZÁVĚR
(145)
Komise se domnívá, že opatření zavedené legislativními nařízeními č. 393-B/98, č. 197/2002 a č. 244/2003 a týkající se sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů živočišného původu představuje státní podporu ve prospěch jatek, bouráren a dovozců během období platnosti legislativního nařízení č. 393-B/98 až do konce platnosti přechodného režimu zavedeného legislativním nařízením č. 244/2003, s výjimkou roku 2003, pro který byly portugalské orgány schopny prokázat, že k žádnému zvýhodnění nedošlo.
(146)
Pokud jde o chovatele, Komise se domnívá, že opatření představuje státní podporu spadající pod čl. 107 odst. 1. pro období, jež předcházelo uplatňování poplatku.
(147)
Pokud jde o podniky poskytující služby, Komise dochází k závěru, že nelze vyloučit možnost státní podpory v období mezi vstupem v platnost legislativního nařízení 393-B/98 a rokem 2005, kdy skončilo uplatňování přechodného režimu zavedeného legislativním opatřením č. 244/2003.
2. PROTIPRÁVNOST PODPORY
(148)
Komise zjišťuje, že Portugalsko neoznámilo v souladu s čl. 108 odst. 3 SFEU opatření podpory poskytovaná od roku 1999, ani režimy zavedené legislativními nařízeními č. 197/2002 a č. 244/2003. Čl. 1 písm. f) nařízení Rady (ES) č. 659/1999 definuje „protiprávní podporu“ jako novou podporu uskutečňovanou v rozporu s čl. 93 odst. 3 Smlouvy.
(149)
Skutečnost, že opatření zavedená Portugalskem obsahují prvky státní podpory, znamená, že se jedná o nové podpory neoznámené Komisi, a které tak představují protiprávní podpory ve smyslu SFEU.
(150)
Přezkum slučitelnosti případných podpor bude proveden ve dvou částech: v první části Komise přezkoumá slučitelnost podpor poskytnutých podnikům zajišťujícím služby a v druhé části slučitelnost případných podpor poskytnutých jatkám, bourárnám, dovozcům a hospodářským subjektům uvnitř Společenství tohoto odvětví, jakož i chovatelům.
(151)
Jelikož se jedná o podpory financované od roku 2002 parafiskálním poplatkem, musí Komise, jakmile je financování nedílnou součástí opatření podpory, podrobit přezkumu jak financované činnosti, tzn. podpory, tak jejich financování. Je-li způsob financování určité podpory prostřednictvím zejména povinných příspěvků nedílnou součástí opatření podpory, musí podle Soudního dvora přezkum tohoto opatření Komisí nutně vzít na zřetel tento způsob financování (45). Jak je prokázáno v odstavci 135 tohoto rozhodnutí, je nutno považovat způsob financování podpory za nedílnou součást opatření podpory.
3. PŘEZKUM SLUČITELNOSTI PODPOR
3.1 ANALÝZA Z HLEDISKA USTANOVENÍ POUŽITELNÝCH NA NEOZNÁMENÉ PODPORY
3.1.1 Podpory ve prospěch podniků poskytujících služby
a) Slučitelnost podpor při použití čl. 106 odst. 2 SFEU
(152)
Ze zákazu uvedeného v čl. 107 odst. 1 SFEU jsou možné výjimky.
(153)
Z judikatury Soudního dvora vyplývá, že vyrovnání za veřejné služby nepředstavují státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, pokud tato vyrovnání splňují určité podmínky (viz bod odůvodnění 89 tohoto rozhodnutí). Pokud ale vyrovnání za veřejnou službu tyto podmínky nesplňují a pokud jsou splněna obecná kritéria použitelnosti čl. 107 odst. 1 SFEU, představují sice tato vyrovnání státní podporu, ale je možno je prohlásit za slučitelná s SFEU podle čl. 106 odst. 2 SFEU, pokud jsou nezbytná pro fungování služeb obecného hospodářského zájmu a neovlivňují rozvoj obchodu v míře, která by byla v rozporu se zájmem Unie. Komise upřesnila podmínky, jež je nutno splnit, aby bylo dosaženo této rovnováhy. Již ve svém Sdělení o službách obecného zájmu v Evropě roku 2001 (46) Komise upřesnila, že je nutno zaručit, aby veškerá omezení pravidel smluv ES, a to zejména omezení hospodářské soutěže a svobod vnitřního trhu, nepřekračovala míru nutnou k zaručení řádného plnění poslání veřejné služby. To zejména znamená, že odměna nepřevýší čisté dodatečné náklady vyvolané úkolem svěřeným dotyčnému podniku. Komise upřesnila tyto podmínky také následně v rámci Společenství pro státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby (47) a ve svém rozhodnutí ze dne 28. listopadu 2005 o použití čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES (48). Pokud jde o výpočet vyrovnání, Komise upřesnila, že výše vyrovnání nemůže přesáhnout částku nezbytnou pro pokrytí nákladů vzniklých při plnění závazků veřejné služby při zohlednění příjmů, které se k nim vztahují, jakož i přiměřeného zisku z plnění těchto závazků. Přiměřený zisk může zejména zahrnovat celý nebo část růstu produktivity, jehož daný podnik dosáhl během domluvené a omezené doby, aniž by snížil kvalitativní úroveň služeb, které mu stát svěřil.
(154)
Bod 18 rámce Společenství pro státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby upřesňuje, že „přiměřeným ziskem“ je nutno rozumět míru návratnosti vlastního kapitálu, která zohledňuje riziko nebo nepřítomnost rizika vyplývající pro dotčený podnik ze zásahu členského státu, zejména pokud mu stát udělil výhradní nebo zvláštní práva. Tato míra nepřesahuje běžně průměrnou míru, jež byla v dotčeném odvětví platná v posledních letech. V odvětvích, kde neexistuje podnik srovnatelný s podnikem, jemuž bylo svěřeno poskytování služby obecného hospodářského zájmu, může být toto srovnání učiněno s podniky umístěnými v jiných členských státech nebo, pokud je to nezbytné, v rámci jiných odvětví za předpokladu, že budou zohledněny zvláštnosti každého podniku. Při určování výše přiměřeného zisku může členský stát zavést pobídková kritéria, která se budou mimo jiné týkat kvality poskytované služby a přírůstků produktivity.
(155)
Jak je vysvětleno v odstavci 99 a následujících tohoto rozhodnutí, nemůže Komise na základě údajů poskytnutých portugalskými orgány dospět k závěru, že vyrovnání bylo vypočteno při zohlednění přiměřeného zisku, který nepřekračuje průměrnou míru platnou v dotčeném odvětví. Útvary Komise požádaly několikrát portugalské orgány o dodání všech podkladů nutných pro určení, zda jsou v tomto konkrétním případě splněny všechny podmínky pro odchylku od státních podpor poskytnutých ve formě služby hospodářského zájmu. Podklady dodané portugalskými orgány totiž nijak nezmiňují, že by bylo pro stanovení průměrné míry platné v dotčeném odvětví provedeno srovnání s jinými podniky.
(156)
Komise tak nemůže dojít k závěru o slučitelnosti podpor ve prospěch poskytovatelů služeb ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU.
b) Slučitelnost podpor při použití čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU
(157)
Čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU stanoví, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Aby podpory mohly využít odchylky uvedené v tomto písmenu, musí přispívat k rozvoji dotyčného odvětví.
(158)
V tomto konkrétním případě portugalské orgány uvádějí, že od roku 1999 nesly všechny náklady spojené se sběrem, zpracováním a neškodným odstraněním vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže. Od října 2002 je financování nákladů spojených se stejnou činností sběru, zpracování a neškodného odstranění vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže zajištěno z příjmů z poplatku, kterému podléhají jatka, dovozci nevykostěného hovězího a vepřového masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemci nevykostěného hovězího a vepřového masa, pokud tuto činnost nezajišťují sami.
(159)
Podle bodu 23.3 pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2000-2006 (49) (dále jen „hlavní pokyny“) a sdělení Komise o stanovení pravidel pro hodnocení protiprávně poskytnuté státní podpory (50) je nutno posuzovat každou protiprávní podporu ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 659/1999 podle pravidel a pokynů platných v okamžiku, kdy byla podpora poskytnuta. Komise přijala v roce 2002 pokyny Společenství týkající se státní podpory na testy TSE, uhynulá zvířata a odpady z jatek. Tyto pokyny platily mezi 1. lednem 2003 a 31. prosincem 2006 (51). Bod 44 pokynů k TSE stanoví pro případy týkající se zejména jatečního odpadu odchylku od zásady, podle níž je nutno posuzovat protiprávně udělené podpory podle pravidel platných v okamžiku, kdy jsou podpory poskytnuty. Podle bodu 47 pokynů k TSE uplatní Komise na podpory udělené před koncem roku 2002 zásady vycházející z bodu 11.4 pokynů týkajících se protiprávně poskytnuté podpory na odpady z jatek. Bod 47 pokynů k TSE tak představuje příslušný právní základ pro posouzení podpor poskytovaných od roku 1999.
(160)
V souladu s bodem 194 písm. c) pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013 nepoužívá Komise od vstupu v platnost těchto pokynů dne 1. ledna 2007 nadále pokyny k TSE s výjimkou u podpor protiprávně poskytnutých před 1. lednem 2007 a uvedených v bodě 43 a následujících těchto pokynů. Bod 47 pokynů k TSE tak zůstává předpisem použitelným na podpory na odpady z jatek protiprávně poskytnuté počínaje 1. lednem 2003.
(161)
Bod 47 pokynů k TSE obsahuje řadu ustanovení, která se týkají odpadu z jatek.
(162)
Pokud jde o státní podpory spojené s jatečním odpadem, přijala Komise od ledna 2001 podle bodu 47 pokynů k TSE řadu jednotlivých rozhodnutí, jež povolila státní podpory kryjící až 100 % nákladů vyvolaných likvidací specifických rizikových materiálů, masokostní moučky a krmiv pro zvířata obsahující takové produkty, které je nutno odstranit podle nových právních předpisů Společenství týkajících se přenosných spongiformních encefalopatií (TSE). Tato rozhodnutí se zakládala zejména na bodě 11.4 zemědělských pokynů a zohledňovala krátkodobou povahu podpor a nutnost dodržovat v dlouhodobém výhledu zásadu „znečišťovatel platí“. Komise výjimečně souhlasila s tím, aby takové státní podpory byly poskytovány také jiným subjektům než těm, kteří pracují v oblasti živých zvířat, a to například jatkám. Komise uplatní stejné zásady na státní podpory protiprávně poskytnuté do konce roku 2002 se srovnatelnými náklady spojenými s novými právními předpisy Společenství v oblasti TSE, a to aniž je dotčeno dodržování jiných ustanovení práva Společenství.
(163)
Bod 47 pokynů k TSE připomíná, že Komise výjimečně souhlasila s tím, aby takové státní podpory byly poskytovány také jiným subjektů než těm, kteří pracují v oblasti živých zvířat, a to například jatkám. Komise v minulosti rozhodla, že tato výjimka má zahrnovat také jiné podniky provádějící činnosti úzce spojené s oblastí živých zvířat, jako jsou bourárny.
(164)
Na základě bodu 11.4 zemědělských pokynů Komise schválila podpory až do výše 100 % skutečně vzniklých nákladů u opatření, jako jsou veterinární kontroly, testy a jiná opatření na zjištění výskytu choroby, nákup a podávání léků a fytosanitárních produktů a ničení úrody, za podmínky, že:
-
na regionální nebo vnitrostátní úrovni či na úrovni Společenství je zaveden přiměřený program prevence, dozoru nebo vymýcení dotyčné choroby,
-
choroby představují zdroj starostí orgánů veřejné moci,
-
opatření podpory mají za cíl prevenci a/nebo odškodnění,
-
podpory jsou slučitelné s veterinárními a fytosanitárními předpisy Společenství.
(165)
Tyto zásady platí také podle bodu 47 pokynů k TSE.
(166)
BSE je přenosná choroba, jež představuje ohrožení pro lidské zdraví. Jedná se o chorobu zvířat, jejíž primární ohnisko musí být oznámeno přímo Komisi a ostatním členským státům (52). Cílem opatření podpory bylo zajistit, že nutná preventivní opatření ohledně sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění byla provedena v souladu s veterinárními předpisy platnými v odvětví masa mezi rokem 1999 a rokem 2005.
(167)
Komise v tomto ohledu zaznamenává, že Portugalsko uvedlo, že od roku 1999 do konce roku 2002 neslo všechny náklady spojené se sběrem, zpracováním a neškodným odstraněním vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže, a to v souvislostech naléhavých opatření schválených Komisí v rámci rozhodnutí 98/653/ES, které zakazuje vývoz masokostních mouček ze savců. Zaznamenává také, že opatření embarga na hovězí maso z Portugalska byla zrušena až přijetím nařízení (ES) č. 1993/2004.
(168)
Komise také zdůrazňuje, že v souladu s body 33 a 34 pokynů k TSE byly podniky vybírány a odměňovány podle tržních zásad a nediskriminačním způsobem (viz bod odůvodnění 21 a následující tohoto rozhodnutí). Komise může v tomto konkrétním případě přijmout, a to vzhledem k naléhavosti, se kterou bylo nutno opatření přijímat, že portugalské orgány vybíraly poskytovatele služeb v souladu s legislativním nařízením č. 197/99 ze dne 8. června 1999, které je podle informací poskytnutých portugalskými orgány vnitrostátním nástrojem provedení směrnice 97/52/ES, aniž by použily postup zadávání veřejných zakázek (viz bod odůvodnění 24 tohoto rozhodnutí).
(169)
Portugalské orgány uvedly, že legislativní nařízení č. 197/2002 bylo naplánováno kvůli dodržení jejich závazků v souvislosti s rozhodnutím Rady č. 2000/766/ES při dodržení zásady „znečišťovatel platí“ (viz body odůvodnění 65 a 66 tohoto rozhodnutí). Potvrdily, že prostředky nemohly být odchýleny ke konkurenčním činnostem, kterým se podniky poskytující služby mohly věnovat, protože jedinou činností těchto podniků byl skutečně sběr, zpracování, přeprava a neškodné odstranění vedlejších produktů ze zvířat.
(170)
Komise rovněž zjišťuje, že odpovědnost za službu a její financování byla přenesena na hospodářské subjekty při dodržení přechodné fáze systémem zavedeným legislativním nařízením č. 244/2003.
(171)
Vzhledem ke zvláštním okolnostem a naléhavé situaci vyvolané rizikem šíření BSE mezi rokem 1999 a rokem 2004 a vzhledem ke skutečnosti, že systém zavedený legislativním nařízením č. 244/2003 stanovil postupné přenesení odpovědnosti a financování služeb na hospodářské subjekty odvětví, Komise soudí, že podpory lze označit za krátkodobé a dodržující v dlouhodobém výhledu zásadu „znečišťovatel platí“.
(172)
Komise proto může dojít na základě informací, jež má k dispozici, k závěru, že podpory poskytnuté mezi rokem 1999 a koncem roku 2002 mohou využít odchylku stanovenou v čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
(173)
Pokud jde o podpory poskytnuté od roku 2003 do listopadu 2005, Komise soudí, že vzhledem k naléhavosti situace, jež převládala až do konce roku 2004, a skutečnosti, že režim legislativního nařízení počítal s postupným přenesením odpovědnosti a financování služeb, jak je uvedeno výše, lze podpory označit za slučitelné a v souladu s bodem 47 pokynů k TSE, pokud jsou v souladu se skutečnými náklady obdržených služeb.
(174)
Jak je uvedeno v bodu odůvodnění 100 tohoto rozhodnutí, portugalské orgány prokázaly, že podpory odpovídají skutečným nákladům na služby podniků poskytujících služby, a to v období od roku 1999 do roku 2005.
(175)
Komise proto na základě informací, jež má k dispozici, dochází k závěru, že podpory poskytnuté mezi rokem 2003 a listopadem 2005 poskytovatelům služeb mohou využít odchylku stanovenou v čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
3.1.2 Podpora jatkám, bourárnám, dovozcům a hospodářským subjektům odvětví uvnitř Společenství, jakož i chovatelům
(176)
Jak Komise uvedla v odstavci 166 tohoto rozhodnutí, riziko šíření BSE v Portugalsku v období od roku 1999 do roku 2004 vyvolalo zvláštní okolnosti a naléhavou situaci. Vzhledem k této výjimečné situaci a skutečnosti, že systém zavedený legislativním nařízením z roku 2003 stanovil postupné přenesení odpovědnosti a financování služeb na hospodářské subjekty odvětví, Komise soudí, že podpory lze označit za krátkodobé a dodržující v dlouhodobém výhledu zásadu „znečišťovatel platí“. V souladu se svou předchozí praxí Komise v tomto konkrétním případě soudí, že podpory na základě bodu 47 pokynů k TSE mohly být výjimečně poskytnuty dalším subjektům odvětví, a to zejména jatkám, bourárnám, dovozcům a hospodářským subjektům odvětví uvnitř Společenství.
(177)
Stejně jak to Komise zjistila u podniků poskytujících služby, byly podpory poskytnuty v souladu se zásadami uvedenými v bodě 47 pokynů k TSE.
(178)
Pokud jde o jatka, bourárny, dovozce a hospodářské subjekty odvětví uvnitř Společenství, může Komise proto dospět k závěru, že poskytnuté podpory mohou využít odchylku stanovenou v čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
(179)
Pokud jde o chovatele, Komise na základě uvedeného dospívá rovněž k závěru, že vzhledem k odůvodněním převzatým v bodě odůvodnění 160 a následujících tohoto rozhodnutí byly podpory poskytnuty v souladu se zásadami uvedenými v bodě 47 pokynů k TSE a mohou využít odchylku stanovenou v čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
3.2 FINANCOVÁNÍ PODPOR
(180)
Od října 2002, kdy vstoupilo v platnost legislativní nařízení č. 197/2002, jsou náklady na sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže financovány z příjmů z parafiskálního poplatku, kterému podléhají jatka, dovozci nevykostěného hovězího a vepřového masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemci nevykostěného hovězího a vepřového masa.
(181)
V souladu s judikaturou Soudního dvora (53) Komise obvykle soudí, že financování státní podpory prostřednictvím povinných poplatků může mít vliv na podporu v tom smyslu, že má ochranný dopad přesahující vlastní podporu. Dotyčné příspěvky totiž představují povinné poplatky. Podle stejné judikatury Komise soudí, že podpora nemůže být financována parafiskálními poplatky, které zatěžují rovněž produkty dovážené z jiných členských států.
(182)
Se zřetelem na tuto judikaturu a skutečnost, že opatření je poskytnuto ze státních prostředků, a představuje tak státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU, je nutno ověřit, zda má diskriminační povahu, a je tak v rozporu s článkem 110 SFEU, protože produkty z jiných členských států podléhají také uhrazení poplatku.
(183)
Portugalské orgány zdůvodnily zdanění nevykostěného dováženého masa skutečností, že tyto dovážené produkty mohly využívat systém stejně jako produkty vnitrostátní a že existence nevykostěného masa znamená existenci vedlejších produktů, které využívají služeb sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění.
(184)
Podle informací, jež má Komise k dispozici, byly poplatky uplatněny na jatka, dovozce jatečně upravených těl, půlek a dalších nevykostěných kusů skotu a prasat (viz čl. 2 odst. 2 legislativního nařízení č. 197/2002) a slouží k zajištění služeb sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů z masa savců a drůbeže (čl. 1 odst. 1 legislativního nařízení č. 197/2002).
(185)
Tyto informace vedly Komisi k pochybám o souladu mezi poplatky vybíranými od poplatníků a službami, které využívají. Komise zjistila, že nemůže vyloučit existenci potenciálně diskriminačního systému vůči produktům dováženým z jiných členských států, u kterých je nutno zaplatit poplatek.
(186)
Portugalské orgány poté ujistily, že financování služeb sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů drůbežího masa nepochází z poplatků vybíraných od jatek a dovozců jatečně upravených těl, půlek a dalších nevykostěných kusů skotu a prasat, ale v souladu s přílohou 1 legislativního nařízení č. 197/2002 od zařízení na porážku drůbeže, jež nepodporují sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů vznikajících při porážce drůbeže. Dovozci a hospodářské subjekty/příjemci drůbeže jsou od poplatku osvobozeni, protože většina dovážených jatečně upravených těl drůbeže nevede ke vzniku vedlejších produktů.
(187)
Pokud jde naopak o dovozce a hospodářské subjekty/příjemce jatečně upravených těl, půlek a dalších nevykostěných kusů skotu a prasat, portugalské orgány prokázaly, že tyto dovážené nevykostěné kusy vedou ke vzniku vedlejších produktů.
(188)
Již v příkazu k poskytnutí informací a následně při zahájení řízení žádala Komise portugalské orgány, aby potvrdily, že dovážené produkty mohly využívat mechanizmu stejným způsobem jako vnitrostátní produkty, a také prokázaly pomocí číselných údajů, že za dané referenční období existovala peněžitá rovnocennost mezi částkami vybranými u nevykostěných hovězích a vepřových masných výrobků z jiných členských států a náklady na služby, jichž výlučně využívaly (viz odst. 37 písm. h) rozhodnutí o zahájení řízení).
(189)
Portugalské orgány potvrdily, že dovážené nevykostěné kusy využívaly služby sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů masa stejným způsobem jako vnitrostátní produkty, ale nedodaly k tomu žádné odpovídající přesné číselné údaje.
(190)
Informace poskytnuté Komisi jí proto neumožňují dojít k závěru, že poplatek zavedený legislativním nařízením č. 197/2002 a vybíraný u dovážených produktů je rovnocenný s částkou odpovídající službám, jež využívají vedlejší produkty vytvářené těmito dováženými produkty, a že tak dovážené produkty mohly využívat služeb financovaných opatřením podpory ve stejné míře jako vnitrostátní produkty.
(191)
Podle čl. 3 odst. 2 legislativního nařízení č. 244/2003 musela jatka, bourárny, inkubační střediska a průmysl výrobků z vajec platit poplatky stanovené v příloze 1 legislativního nařízení č. 197/2002, s výjimkou organizací využívajících alternativní režim stanovený tímto nařízením, jež podléhaly poplatkům podle přílohy 2, a to až do schválení plánu neškodného odstranění materiálů kategorie 3. U materiálů kategorií 1 a 2 musely před schválením plánu platit 0,35 EUR/kg materiálu (čl. 5 odst. 1 legislativního nařízení č. 244/2003).
(192)
Pokud jde o změny systému poplatků, k nimž došlo zavedením legislativního nařízení č. 244/2003, Komise požádala portugalské orgány, aby prokázaly, že dovážené produkty mohly využívat uvedených služeb ve stejné míře jako produkty vnitrostátní.
(193)
Portugalské orgány potvrdily, že poplatek zavedený legislativním nařízením č. 244/2003 byl založen na skutečně vytvořených vedlejších produktech a že dovážené produkty mohly využívat uvedených služeb ve stejné míře. Komise ale zaznamenává, že portugalské orgány neposkytly na podporu těchto tvrzení žádné číselné údaje.
(194)
Bez podkladů k ověření Komise nemůže dojít k závěru, že poplatek zavedený legislativním nařízením č. 244/2003 byl rovnocenný s částkou odpovídající službám, jež využívají vedlejší produkty vytvářené těmito dováženými produkty, a že tak dovážené produkty mohly využívat služeb financovaných opatřením podpory ve stejné míře jako vnitrostátní produkty.
(195)
Komise zaznamenává, že systém poplatků zavedený na základě legislativního nařízení č. 197/2002 a systém přechodného režimu stanovený čl. 3 odst. 2 a čl. 5 odst. 2 legislativního nařízení č. 244/003 nejsou slučitelné s článkem 110 SFEU, a to z důvodu existence možného diskriminačního systému vůči produktům dováženým z jiných členských států, které musí poplatek také platit.
VI. ZÁVĚR
(196)
Komise lituje, že Portugalsko poskytlo v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU protiprávně podpory ve prospěch sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění jatečního odpadu.
(197)
Podpory ve prospěch sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění jatečního odpadu dodržely ustanovení Společenství použitelná na úrovni příjemců. Naopak financování těchto podpor systémem poplatků zavedeným na základě legislativního nařízení č. 197/2002 a přechodného režimu stanoveného čl. 3 odst. 2 a čl. 5 odst. 2 legislativního nařízení č. 244/2003 není slučitelné s vnitřním trhem, a to z důvodu možného diskriminačního dopadu na produkty dovážené z jiných členských států, které musí poplatek také platit.
(198)
V tomto konkrétním případě považuje Komise za vhodné přijmout podmínečné rozhodnutí při využití možnosti, již nabízí čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 659/1999, podle nějž může Komise připojit ke kladnému rozhodnutí podmínky, za kterých může být podpora považována za slučitelnou se společným trhem, a může stanovit povinnosti pro umožnění kontroly plnění rozhodnutí.
(199)
K nápravě porušení článku 110 SFEU, a tedy k odstranění diskriminace se zpětnou působností, musí Portugalsko ve lhůtě a za podmínek stanovených Komisí přistoupit k navrácení části poplatku, kterou byly zatíženy produkty pocházející z jiných členských států. Náprava tohoto porušení by učinila dotčené podpory slučitelnými se Smlouvou.
(200)
Komise stanoví podmínky, jimiž se uvedené navrácení musí řídit. Portugalsko musí navrátit poplatníkům tu část poplatku, která byla uvalena na produkty pocházející z jiných členských států mezi dnem vstupu v platnost poplatku stanoveného legislativním nařízením č. 197/2002 a dnem jeho posledního uplatnění před koncem přechodného režimu zavedeného legislativním nařízením č. 244/2003. K tomu musí Portugalsko splnit následující podmínky:
-
pokud budou moci dokázat, že poplatek byl uvalen na produkty dovezené z jiných členských států, mohou poplatníci odpovědní za zaplacení poplatku požadovat náhradu poměrné části výnosu z poplatku určené na financování části podpory, již využívaly výlučně vnitrostátní produkty. Žádosti o vrácení se předkládají ve lhůtě stanovené v souladu s vnitrostátními předpisy a v žádném případě kratší než šest měsíců počínaje dnem oznámení tohoto rozhodnutí,
-
Portugalsko stanoví míru případné diskriminace, kterou jsou zatíženy dovážené produkty. Za tímto účelem musí Portugalsko během referenčního období ověřit peněžní rovnocennost mezi částkami celkově vybranými jako uvedený poplatek za domácí produkty a výhodami, které se na tyto produkty výlučně vztahují,
-
navrácení musí být provedeno v maximální lhůtě šesti měsíců od podání žádosti,
-
navrácené částky musí být od data, kdy byly vybrány, až do data skutečného navrácení aktualizovány s ohledem na úroky. Tyto úroky jsou počítány na základě referenční sazby Komise stanovené metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb (54),
-
portugalské orgány přijmou všechny přiměřené důkazy ze strany poplatníků, jimiž bude dokázána zaplacená část poplatku, kterou byly zatíženy produkty pocházející z jiných členských států,
-
právo na refundaci nesmí podléhat dalším podmínkám, zejména podmínce nepřevedení poplatku,
-
v případě, kdy poplatník poplatek ještě nezaplatil, portugalské orgány se formálně zřeknou požadavku na zaplacení úměrné části poplatku uvaleného na produkty dovážené z jiných členských států, u které je prokázáno, že slouží k financování té části podpory, jež je určena výlučně pro vnitrostátní produkty. Zřeknou se rovněž případných souvisejících úroků z prodlení,
-
v případě, že o to Komise požádá, předloží portugalské orgány komplexní zprávu, kterou prokáží řádné provedení opatření k refundaci,
-
pokud byl v jiném členském státě uvalen poplatek s obdobnými záměry na stejné produkty, které byly zatíženy poplatkem v Portugalsku, portugalské orgány se zavazují navrátit poplatníkům část poplatku, která zatížila produkty pocházející z tohoto členského státu,
-
Portugalsko se zavazuje seznámit s tímto rozhodnutím všechny potenciální poplatníky dotčeného poplatku.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora poskytnutá Portugalskem na základě legislativního nařízení č. 393-B/98 ze dne 4. prosince 1998 je slučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
1. Státní podpora poskytnutá Portugalskem na základě legislativního nařízení č. 197/2002 ze dne 25. září 2002 a přechodného režimu stanoveného čl. 3 odst. 2 legislativního nařízení č. 244/2003 ze dne 7. října 2003 je slučitelná s vnitřním trhem za podmínky, že Portugalsko vrátí plátcům poplatku jeho část, jež byla uvalena na produkty pocházející z jiných členských států mezi začátkem uplatňování poplatku na základě legislativního nařízení č. 197/2002 a dnem posledního uplatnění tohoto poplatku před koncem přechodného režimu zavedeného legislativním nařízením č. 244/2003.
2. K tomu musí Portugalsko splnit následující podmínky:
-
pokud budou moci dokázat, že poplatek byl uvalen na produkty dovezené z jiných členských států, mohou poplatníci odpovědní za zaplacení poplatku požadovat náhradu poměrné části výnosu z poplatku určené na financování části podpory, již využívaly výlučně vnitrostátní produkty. Žádosti o vrácení se předkládají ve lhůtě stanovené v souladu s vnitrostátními předpisy a v žádném případě kratší než šest měsíců počínaje dnem oznámení tohoto rozhodnutí,
-
Portugalsko stanoví míru případné diskriminace, kterou jsou zatíženy dovážené produkty. Za tímto účelem ověří Portugalsko během referenčního období peněžní rovnocennost mezi částkami celkově vybranými jako uvedený poplatek za domácí produkty a výhodami, které se na tyto produkty výlučně vztahují,
-
navrácení musí být provedeno v maximální lhůtě šesti měsíců od podání žádosti,
-
navrácené částky musí být od data, kdy byly vybrány, až do data skutečného navrácení aktualizovány s ohledem na úroky. Tyto úroky jsou počítány na základě referenční sazby Komise stanovené metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb (55),
-
portugalské orgány přijmou všechny přiměřené důkazy ze strany poplatníků na prokázání částek, jež uhradili jako poplatek u produktů pocházejících z jiných členských států,
-
právo na refundaci nesmí podléhat dalším podmínkám, zejména podmínce nepřevedení poplatku,
-
v případě, kdy poplatník poplatek ještě nezaplatil, portugalské orgány se formálně zřeknou požadavku na zaplacení úměrné části poplatku uvaleného na produkty dovážené z jiných členských států, u které je prokázáno, že slouží k financování té části podpory, jež je určena výlučně pro vnitrostátní produkty. Zřeknou se rovněž případných souvisejících úroků z prodlení,
-
v případě, že o to Komise požádá, předloží portugalské orgány komplexní zprávu, kterou prokáží řádné provedení opatření k refundaci,
-
pokud byl v jiném členském státě uvalen poplatek s obdobnými záměry na stejné produkty, které byly zatíženy poplatkem v Portugalsku, portugalské orgány se zavazují navrátit poplatníkům část poplatku, která zatížila produkty pocházející z tohoto členského státu
-
Portugalsko se zavazuje seznámit s tímto rozhodnutím všechny potenciální poplatníky dotčeného poplatku.
Článek 3
Portugalsko bude informovat Komisi do dvou měsíců po oznámení tohoto rozhodnutí o opatřeních, která provedlo, aby mu vyhovělo.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Portugalské republice.
V Bruselu dne 13. července 2011.
РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 13 юли 2011 година
относно схема на държавна помощ C 3/09 (ex NN 41 A-B/03), приведена в действие от Португалия, за събиране, транспортиране, обработка и унищожаване на кланични отпадъци
(нотифицирано под номер C(2011) 4888)
(само текстът на португалски език е автентичен)
(2011/677/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
Вследствие на жалба Комисията изпрати на 15 ноември 2002 г. искане за информация на португалските власти относно въвеждането на парафискална такса, имаща за цел финансиране на събирането, транспортирането, преработката и унищожаването на страничните продукти, получени при клането на преживни животни и птици, в съответствие с Наредба-закон № 197/2002 от 25 септември 2002 г. (1). Португалските власти отговориха с писмо от 20 януари 2003 г.
(2)
Тъй като от предоставената информация следва, че въпросната схема е приведена в действие без предварително разрешение на Комисията, тя е вписана в регистъра на помощите, за които не е постъпило уведомление, под номер NN 41 A-B/03.
(3)
С писма от 16 и 30 април 2003 г. службите на Комисията изискаха от португалските власти нова информация относно разглежданата схема. Последните имаха срок от четири седмици, за да изпратят своя отговор.
(4)
С писма от 5 май и 6 юни 2003 г., заведени съответно на 5 май и на 10 юни 2003 г., постоянното представителство на Португалия при Европейския съюз поиска, от името на португалските власти, допълнителен срок за предоставяне на всички поискани данни, като се има предвид времето, необходимо за събиране на последните.
(5)
С писмо от 25 юли 2003 г. службите на Комисията разрешиха удължаване на срока с четири седмици.
(6)
След като не бе получен отговор в срока от четири седмици, определен в последното посочено писмо, службите на Комисията изпратиха напомняне на португалските власти с писмо от 19 декември 2003 г., като изтъкнаха, че при липса на реакция от страна на тези власти те си запазват правото да предложат на Комисията да изпрати разпореждане за информация в съответствие с член 10, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (понастоящем член 108 от ДФЕС) (2).
(7)
С писмо от 5 февруари 2004 г., заведено същия ден, постоянното представителство на Португалия при Европейския съюз съобщи на Комисията отговора на португалските власти на писмата на службите на Комисията от 16 и 30 април 2003 г.
(8)
С писмо от 11 ноември 2004 г. службите на Комисията изискаха от португалските власти нова информация относно разглежданата схема. Последните имаха срок от четири седмици, за да изпратят своя отговор.
(9)
С писмо от 30 декември 2004 г., заведено на 5 януари 2005 г., постоянното представителство на Португалия при Европейския съюз поиска, от името на португалските власти, допълнителен срок от един месец за предоставяне на всички поискани данни, като се има предвид времето, необходимо за събиране на последните.
(10)
С писмо от 17 януари 2005 г. службите на Комисията разрешиха за втори път исканото удължаване на срока.
(11)
След като не получиха отговор на своите въпроси в дадения нов срок, с писмо от 12 април 2005 г. службите на Комисията изпратиха ново напомняне на португалските власти, като им обърнаха отново внимание на факта, че в случай на неспазване на срока от четири седмици, даден за изпращането на отговор, те си запазват правото да предложат на Комисията да изпрати разпореждане за информация в съответствие с член 10, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 659/1999.
(12)
Посоченият срок за отговор изтече през май 2005 г. След като не беше получен отговор след изтичането на този срок, със свое решение от 21 февруари 2006 г. (3) Комисията изиска от португалските власти да ѝ съобщят цялата поискана информация, като уточни, че при липса на отговор от тяхна страна тя си запазва правото да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за ДФЕС (вж. точка 80 от разпореждането за информация).
(13)
След като не бе предоставено нищо от поисканата информация, на 28 януари 2009 г. Комисията реши да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС. Решението бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (4). Комисията прикани другите държави-членки и заинтересованите трети страни да представят своите мнения относно въпросната помощ.
(14)
След като не бяха получени мнения от страна на Португалия в предписания срок, Комисията изпрати напомняне на Португалия с писмо от 18 март 2009 г. На 14 април 2009 г. Португалия предостави своите мнения на Комисията, като предаде също копие от Наредба-закон № 393-B/98 и Наредба-закон № 244/2003. Други мнения бяха получени на 15 юни 2009 г. от ETSA - Empresa de Transformação de Subprodutos Animais, SA.
(15)
На 1 юли 2009 г. Комисията препрати на Португалия мненията на ETSA. Португалия не предостави на Комисията забележки във връзка с тях.
(16)
Във връзка с мненията, получени от ETSA, службите на Комисията поискаха от португалските власти с писмо от 19 февруари 2010 г. да дадат допълнителни пояснения. Португалските власти отговориха с писмо от 27 април 2010 г.
(17)
С писмо от 1 февруари 2011 г. службите на Комисията поискаха от португалските власти да дадат пояснения и да отговорят на въпросите, зададени вече на по-ранен етап от службите на Комисията, на които португалските власти не бяха дали пълни отговори.
(18)
С писмо от 24 февруари 2011 г. португалските власти поискаха продължаване с 30 дни на определения срок за отговор.
(19)
С писмо от 28 февруари 2011 г. службите на Комисията разрешиха продължаване с 30 дни на срока за отговор. Португалските власти отговориха с писмо от 1 април 2011 г. на въпросите, поставени от службите на Комисията.
(20)
С писмо от 20 юни 2011 г. службите на Комисията уведомиха португалските власти, че ще предложат на Комисията да вземе условно положително решение, като изложи условията за него.
II. ОПИСАНИЕ
(21)
Според информацията на португалските власти, през периода от 1 януари до 14 октомври 1998 г. в Португалия са установени 66 случая на спонгиформна енцефалопатия по говедата (наричана по-долу „СЕГ“). Във връзка с тази заплаха за общественото здраве и здравето на животните Комисията прие Решение 98/653/ЕО от 18 ноември 1998 г. относно някои спешни мерки, станали необходими поради случаите на спонгиформна енцефалопатия по говедата в Португалия (5), и наложи необходими мерки поради случаите на СЕГ в Португалия, като забрани по-специално изпращането на някои животни и странични животински продукти от територията на Португалия към други държави-членки.
(22)
С цел да смекчи последиците от приетите мерки в рамките на борбата срещу спонгиформната енцефалопатия по говедата (СЕГ), португалската държава, считано от 1999 г., пое всички разходи, свързани със събиране, преработка и унищожаване на странични продукти от месо от бозайници и от птици. С Наредба-закон № 393-B/98 от 4 декември 1998 г. (6) (наричана по-долу „Наредбата-закон от 1998 г.“) португалската държава пое ефективно отговорността и разходите за събиране, преработка и унищожаване на страничните продукти.
(23)
Наредбата-закон от 1998 г. предвиждаше в своя член 4, параграф 3 възможността за налагане на такса на кланиците за финансиране на унищожаването на някои суровини. Според информацията, получена от португалските власти, тази такса не е била наложена на кланиците.
(24)
Португалските власти обясниха, че не са разполагали с достатъчно специализирано оборудване, за да осигурят адекватна обработка на остатъчните продукти, и че поради това са били принудени да се обърнат към частни доставчици на услуги за осигуряване на тези услуги, които по своето естество са отговорност на държавата.
(25)
Португалските власти уточниха, че тази задача, която се осъществява в интерес на обществото, е била възложена на частния сектор при спазване на предписанията, установени с Наредба-закон № 197/99 от 8 юни 1999 г. (7), която е националният инструмент за транспониране на Директива 97/52/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 1997 г. за изменение на директиви 92/50/ЕИО, 93/36/ЕИО и 93/37/ЕИО съответно относно координиране на процедурите за възлагане на обществени поръчки за услуги, на обществени поръчки за доставки и на обществени поръчки за строителство (8). Частните предприятия, на които е било възложено да извършат въпросните услуги, са подбрани с оглед на тяхната компетентност и техническия им капацитет да осигурят добро изпълнение на възложената им задача от общ интерес и на спешността, с която е трябвало да се реагира, за да бъдат тези продукти обработени по сигурен, бърз и ефикасен начин. Португалските власти представиха примерен договор за услуги за периода от 1 септември 2004 г. до 31 декември 2004 г.
(26)
Според информацията на португалските власти параметрите, на базата на които е била изчислена компенсацията за услугите, са били предварително определени със съвместно постановление № 96/99 от 25 януари 1999 г. (9) Това постановление е преглеждано периодично и изменено със съвместно постановление № 324/2001 от 6 април 2001 г. (10) и съвместно постановление № 124/2002 от 19 февруари 2002 г. (11).
(27)
С Решение 2000/766/ЕО (12) Съветът забрани използването на животински странични продукти от почти всички видове при храненето на животните и наложи тяхното унищожаване във всички държави-членки, включително в Португалия.
(28)
Португалските власти обясниха, че вследствие на това решение количеството остатъци, засегнати от тази процедура, се е увеличило, а оттам и разходите, свързани със съответните операции.
(29)
С Решение 2001/376/ЕО (13) Комисията реши да запази действието на Решение 98/653/ЕО, прието за Португалия.
(30)
Регламент (ЕО) № 1774/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 3 октомври 2002 г. за установяване на здравни правила относно странични животински продукти, непредназначени за консумация от човека (14), предвижда специфични правила за събиране, преработка и унищожаване на животински странични продукти, приложими към различни категории странични продукти.
(31)
Португалските власти уточниха, че за да изпълнят своите задължения в този контекст, са решили да извършат прехвърляне на разходите за въпросните дейности на икономическите оператори в сектора при строго спазване на принципа „замърсителят плаща“ и без да пренебрегват грижата за защитата на общественото здраве, чието гарантиране е основна задача, за която отговорността носят те. Властите са приели също така режима, предвиден от Наредба-закон № 197/2002 от 25 септември 2002 г.
(32)
От октомври 2002 г., датата на влизане в сила на Наредба-закон № 197/2002, финансирането на разходите, свързани с операциите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на странични животински продукти от месо от бозайници и от птици, се осигурява от постъпленията от парафискална такса, налагана на кланиците, на вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и на вътрешните оператори в Общността, т.е. операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо.
(33)
С писмо от 20 януари 2003 г. португалските власти посочиха, че от заплащане на таксата са освободени следните оператори:
-
кланиците, извършващи събирането, преработката и унищожаването на всички въпросни странични продукти, с изключение на материалите със специфичен риск (наричани по-долу „МСР“), както в собствените си помещения, така и в цеховете за разфасовка, тъй като тези предприятия са създали условия на автономност при обработката на своите собствени странични продукти (вж. точка 2 от приложение 2 към Наредба-закон № 197/2002),
-
вносителите и вътрешните оператори в Общността на обезкостено месо, тъй като от последното не се получават странични продукти, подлежащи на задължителна обработка по силата на общностното и националното законодателство.
(34)
Що се отнася до точното предназначение на приходите от събирането на таксите, португалските власти заявиха, че те са били насочвани само за финансиране на операциите, свързани с услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на странични продукти от месо от бозайници и от птици, в това число на МСР.
(35)
В приложение 1 към Наредба-закон № 197/2002 размерът на таксата, посочен по-долу, е определен пропорционално на теглото и в зависимост от съответния вид:
(В евро)
Вид/тип
Говеда
Свине
Овце/кози
Домашни птици
Други
Такса/1 kg кланичен труп
0,05
0,04
0,03
0,06
0,06
(36)
Във връзка с финансирането на услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на МСР член 2, параграф 2 от Наредба-закон № 197/2002 предвижда специално и единствено за кланиците да се прилага такса с фиксиран размер от 0,30 EUR/kg МСР.
(37)
Всички такси се заплащат, чрез процедура за самоначисляване, на публичен орган: Националния институт за интервенция и гарантиране на селското стопанство (INGA). Таксите, наложени на операторите, представляват приходи на INGA и са били изплатени пряко на този институт.
(38)
Както е посочено в съображения 32 и 33 на настоящото решение, в член 4 от Наредба-закон № 197/2002 се уточнява, че кланиците имат също възможността да се организират, било като наемат пряко услугите на трети страни за извършване на операциите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти, било като ги извършват сами, но винаги при спазване на действащите правни разпоредби и с изключение на МСР. Ако кланиците извършват събирането, преработката и унищожаването на страничните продукти, получени в собственото им предприятие (с изключение на МСР), дължимата такса се определя от приложение 2 към Наредба-закон № 197/2002, както следва:
(В евро)
Вид/тип
Говеда
Свине
Овце/кози
Домашни птици
Други
Такса/1 kg кланичен труп
0,03
0,02
0,00
0,00
0,00
(39)
Ако кланиците извършват събирането, преработката и унищожаването на всички странични продукти, получени както в собственото им предприятие, така и в цеховете за разфасовка, с изключение на МСР, те се освобождават напълно от заплащането на тази такса.
(40)
Съгласно член 5 от Наредба-закон № 197/2002 INGA е органът, отговорен за контрола върху плащането на таксите от кланиците, и за тази цел поддържа актуализирани регистри на бройките и теглото на кланичните трупове. В компетенциите на INGA влиза също контролът върху плащането на дължимите такси за вноса и получаването на продукти с произход от Европейския съюз, докато задължение на операторите и получателите на доставки е да поддържат актуализирани регистри за извършените операции.
(41)
Ако кланиците предпочетат последната алтернатива, те трябва предварително да представят проекти за одобрение от INGA и да приемат всички евентуални проверки, каквито реши да осъществи компетентният орган.
(42)
Португалските власти гарантираха, че размерът на таксата се ограничава до поемане на разходите на посочените предприятия за тези операции и че тази услуга ще бъде предоставена само на предприятията, произвеждащи странични продукти, чието унищожаване е задължително.
(43)
Относно съответствието между приходите от таксата и разходите за финансираните от тях услуги, португалските власти заявиха, че таксите, предвидени в приложения I и II към Наредба-закон № 197/2002, както и таксата, предвидена в член 2, параграф 2 за МСР, са изчислени въз основа на реалните разходи за услугите, които трябва да бъдат предоставени, като се държи сметка за естеството на получените странични продукти от всеки животински вид и за това дали са засегнати, или не.
(44)
За португалските власти това финансиране е напълно идентично с компенсация от ползвателите на обществена услуга от общ интерес. Сумите, изплатени от подлежащите на това задължение оператори, са правопропорционални на количествата отпадъци, реално предадени за обществена услуга, и на действителните разходи за унищожаването на тези отпадъци. В подкрепа на тези твърдения португалските власти представиха документи с числени данни за периода 1999-2005 г., доказващи стойността на услугите, а за 2003 г. - документ с числени данни за приходите от таксата за различните видове вносни странични продукти и за всички национални продукти.
(45)
Относно въпроса дали вносните продукти могат наистина да се ползват от схемата по същия начин, както националните продукти, португалските власти уверяват, че в съответствие с принципа „замърсителят плаща“ таксите, приложими към кланиците, при вноса и при вътреобщностния обмен на необезкостено месо, отразяват разходите, свързани с обработката на всички странични продукти, получени във веригата, до равнището на крайния потребител.
(46)
Вносът на необезкостено месо предполага за португалските власти наличие на странични продукти и следователно той има право на услугата по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване, което обосновава прилагането на въпросните такси.
(47)
Португалските власти смятат, че финансираните дейности са в интерес на обществото, тъй като причинената от СЕГ криза показа, че обезвреждането на санитарни кланични конфискати следва да бъде задължение за предоставяне на обществена услуга от страна на държавата поради значението си за опазване на здравето на хората и на животните, както и за опазване на околната среда.
(48)
Системата, установена с Наредба-закон № 197/2002, е отменена с Наредба-закон № 244/2003 от 7 октомври 2003 г. (15), влязла в сила на 22 октомври 2003 г. Последната установява общ режим и преходен режим за животинските странични продукти, негодни за консумация от човека.
(49)
Общият режим предвижда, че кланиците, цеховете за разфасовка, инкубационните центрове, предприятията за яйчни продукти трябва, по своя собствена инициатива или чрез възлагане на трети страни, да насърчават събирането, транспорта, складирането, обработката, преработката и унищожаването на материалите от категории 1, 2 и 3, произведени в конкретния обект, в съответствие с Регламент (ЕО) № 1774/2002 на Европейския парламент и на Съвета посредством прилагането на план, представен за предварително одобрение на ГД „Ветеринарна медицина“ (DG V).
(50)
Кланиците, цеховете за разфасовка, инкубационните центрове, предприятията за яйчни продукти трябва да изготвят план за унищожаване или използване на материалите от категория 3, който трябва да бъде одобрен от DG V не по-късно от 90 дни, считано от датата на влизане в сила на Наредба-закон № 244/2003 или от началото на дейността. Що се отнася до категория 3, до одобряването на плановете от DG V, INGA осигурява услугите по събиране, транспортиране, преработка, временно складиране или разрушаване на страничните продукти в съответствие с Наредба-закон № 197/2002. Преди да бъде одобрен планът за материалите от категория 3, собствениците на кланици, цехове за разфасовка, инкубационни центрове и предприятия за яйчни продукти дължат таксите, определени в приложение 1 към Наредба-закон № 197/2002, с изключение на субектите, ползващи се от алтернативния режим, предвиден от тази наредба, които дължат таксите, определени в приложение 2 към Наредба-закон № 197/2002.
(51)
По силата на преходния режим, INGA продължава също да оказва тези услуги за материалите от категории 1 и 2.
(52)
За материалите от категории 1 и 2 кланиците и цеховете за разфасовка трябва да представят план за унищожаване или използване не по-късно от 30 дни след изтичането на преходния режим през ноември 2005 г. Преди одобрението на плана те дължат по 0,35 EUR на 1 kg материали от категория 1 или 2. От друга страна, същите се освобождават от заплащането на такса, след като бъде одобрен планът за унищожаване или използване.
(53)
Когато кланиците и цеховете за разфасовка представят план на DG V, като посочат операциите, необходими за отстраняване на материалите от категории 1 и 2, с това те поемат отговорността за покриване на разходите, свързани с тези дейности, и подлежат на проверки от страна на компетентния орган. По силата на член 3, параграф 4 от Наредба-закон № 244/2003 режимът завършва две години след влизане в сила на тази наредба-закон.
(54)
Преходният режим съгласно Наредба-закон № 244/2003 изтече през ноември 2005 г. Португалските власти заявиха в писмото си от 1 април 2011 г., че след изтичането на преходния режим съгласно Наредба-закон № 244/2003 разходите за дейностите по унищожаване на страничните продукти от кланиците и цеховете за разфасовка се поемат от операторите, като остатъците се оползотворяват чрез преработването им в биогориво и износ на брашна.
(55)
В решението си за откриване на процедура Комисията изрази следните съмнения относно наличието на помощ и евентуалната съвместимост на последната в полза на предприятията доставчици на услуги по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на въпросните материали, на кланиците и цеховете за разфасовка, на вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и на месо от птици, и на вътрешните оператори в Общността, както и на животновъдите.
(56)
По-специално Комисията повтори въпросите, поставени в първото разпореждане за информация. Що се отнася до помощта в полза на предприятията доставчици на услуги по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на въпросните материали, Комисията изрази съмнения относно характера на услугата от общ интерес, който португалските власти искаха да придадат на въпросните дейности, по-специално във връзка с решението по дело Altmark (16). Относно помощта в полза на кланиците и цеховете за разфасовка, на вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и на месо от птици, и на вътрешните оператори от сектора в Общността, Комисията изрази съмнения в това дали компенсацията, изплащана от сектора посредством таксата, съответства на действителната икономическа стойност на услугите, предоставени за събиране, и поиска числени данни в това отношение. И накрая, по отношение на помощта за животновъдите Комисията изрази съмнения относно предимствата, които въведената система може да им предостави, като се има предвид, че те не подлежат на плащане на въпросната такса.
(57)
След това Комисията направи предварително разследване на съвместимостта на въпросните мерки с насоките, приложими от 1998 г. нататък, и заключи на етапа на решението за откриване, че не притежава достатъчно информация, за да достигне до заключение, че въпросните мерки са съвместими.
III. МНЕНИЯ, ПРЕДСТАВЕНИ ОТ ПОРТУГАЛИЯ
(58)
В своите мнения Португалия започва с напомняне на специфичното положение на португалската държава през 1998 г. заради СЕГ. По-специално тя се позовава на Решение 98/653/ЕО за забрана на изпращането от португалска територия към други държави-членки или към трети държави на някои продукти, между които месни и костни брашна като такива или в състава на други продукти. В този контекст план за надзор, контрол и ликвидиране на СЕГ е изготвен от Португалия и одобрен от Постоянния ветеринарен комитет при Комисията. На 18 април 2001 г. Комисията реши да запази ембаргото за Португалия. Едва през 2004 г. последното бе отменено с Регламент (ЕО) № 1993/2004 (17).
(59)
Португалия следователно подчертава факта, че през периода 1998-2004 г. всички предприети мерки са имали за цел справяне с извънредно положение, представляващо опасност за общественото здраве. Португалските административни органи са искали по този начин да дадат възможност за незабавно прилагане на мерките, докато операторите не се организират, за да изпълняват сами тези задачи, оставайки под контрола на държавата. Португалия смята, че защитата на общественото здраве е най-голямата правна ценност, която дава основание за изключение от разпоредбите за държавна помощ.
(60)
Според Португалия приемането на Решение 98/653/ЕО и по-късните продължавания на действието му са попречили мерките, приети от португалската държава за справяне с кризата на СЕГ, да причинят смущения на пазара и да засегнат търговията между държавите-членки. Португалия посочва, че тъй като е съществувало ембарго върху изпращането на посочените по-горе продукти, не е имало търговия, което значи, че не е било възможно да има нарушаване на конкуренцията.
(61)
На първо място Португалия посочва, че през 1998 г. не е предоставяна помощ и го доказва чрез датата на влизане в сила на Наредба-закон № 393-В/98 от 4 декември 1998 г.). Едва тогава португалската държава е поела, по изключение и временно, отговорността за дейностите по събиране, преработка и унищожаване на страничните продукти.
(62)
Считано от влизането в сила на Наредба-закон от 1998 г., португалската държава е поела разходите за операциите по събиране, преработка и унищожаване на страничните продукти, и то до влизане в сила на Наредба-закон № 197/2002. Португалия заявява по този повод, че приемането на тези мерки от португалската държава следва да се разглежда като краткосрочна стъпка, тъй като по-късно режимът е променен и е въведена такса като начин за прехвърляне върху сектора на финансирането на дейностите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от бозайници и от птици, включително материалите със специфичен риск (МСР).
(63)
Що се отнася до разходите за посочените мерки, Португалия посочва, че параметрите, на чиято база е изчислена компенсацията, са били определени предварително с наредба, публикувана в официалния вестник. Португалските власти посочват три постановления (18). В тези постановления са определени цените на услугите (събиране, транспортиране, преработка и опаковане в големи торби („big bags“) на 1 kg продукти). Взети са предвид разходите за тези операции, направени от предприятията за преработка на страничните продукти от животински произход, които не са част от кланиците. Текущите разходи, като разходите за енергия, гориво, заплати, осигуровки и пр., също са взети предвид. Тези параметри са едни и същи за всички доставчици на услуги. Португалските власти посочиха, че печалбите са от 30 % до 39,5 %, което според тях е умерено или дори по-малко от средната печалба при извършване на икономическа дейност. Португалските власти приложиха отчетите за параметрите, въз основа на които са определени цените в постановленията.
(64)
В заключение португалската държава смята, че предоставената помощ може да бъде обявена за съвместима чрез прилагане на изключение от принципа „замърсителят плаща“, тъй като помощта отговаря на стойността на предоставените услуги и приложимите тогава насоки (Насоки относно държавната помощ за изследвания за ТСЕ, мъртви животни и кланични отпадъци (19) разрешаваха помощ до 100 % от действителните разходи поради краткосрочния ѝ характер.
(65)
Считано от октомври 2002 г., правното основание за изплащане на разходите е Наредба-закон № 197/2002. Според португалските власти тези такси отчитат стойностите за заплащане на дейностите, извършвани от предприятията за преработка на страничните продукти. Въпреки това, поради продължаващата криза португалските власти смятат, че намесата на държавата като посредник е все така оправдана.
(66)
При извършените тогава тестове са взети предвид общите разходи, понасяни от предприятията, както и разумна печалба. Португалските власти представиха отчета, изготвен въз основа на разходите и финансовите тежести за 2003 г., който според тях доказва изравняване на баланса между приходите и финансовите тежести, свързани с действието на въведения нов правен режим, и който определя таксите за финансирането на услугите.
(67)
Португалските власти заявиха също, че финансирането на услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от птици не идва от таксите, събрани от кланиците и вносителите на кланични трупове, половинки кланични трупове и други необезкостени разфасовки на говеда, телета и свине. Те уточниха, че тъй като тълкуването на разпоредбите на член 2, параграф 1 от Наредба-закон № 197/2002 следва да се извърши във връзка с разпоредбите на приложение 1, посочени там, установено е, че финансирането на услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месото е извършено по три категории оператори: кланиците за говеда, телета, свине, овце/кози, домашни птици и други, вносителите на кланични трупове, половинки кланични трупове и други необезкостени разфасовки на говеда, телета и свине, и вътрешните оператори в Общността на същите продукти. Така в приложение 1 има колона със сумите, дължими от кланиците на птици, които не насърчават събирането, транспортирането, преработката и унищожаването на страничните продукти, получени при клането на птици, като се има предвид, че повечето вносни кланични трупове на птици не дават странични продукти.
(68)
Португалските власти заявиха също, че разликата между двете такси, определени в приложение 2 към Наредба-закон № 197/2002, е обоснована поради разходите, свързани със страничните продукти, получени в цеховете за разфасовка.
(69)
Португалските власти заявиха, че в съответствие с Наредба-закон № 197/2002 и Наредба-закон № 244/2003 не се предвижда прехвърляне на таксите върху животновъдите, въпреки че тези разходи за операциите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване са били в действителност прехвърлени върху целия сектор на производство на месо. Португалските власти представиха в това отношение две фактури за услуги от 22 октомври 2002 г. и 28 октомври 2003 г., които според тях доказват, че разходите за дейностите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване са прехвърлени от кланиците върху животновъдите.
(70)
Накрая португалските власти уверяват, че от предприятията доставчици на услуги не са били отклонени ресурси в полза на евентуални конкурентни дейности, тъй като тези предприятия изпълняват само дейностите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на животински странични продукти.
(71)
Португалия посочва също факта, че преходният режим, установен с Наредба-закон № 244/2003, е приключил през ноември 2005 г. и че оттогава предприятията, произвеждащи странични продукти, са поели изцяло отговорността, с която държавата се е натоварила временно вместо тях. От ноември 2005 г. нататък всички разходи се покриват от операторите, като остатъците се оползотворяват чрез преработването им в биогориво и износ на брашна.
(72)
В заключение португалските власти считат, че са изпълнили условията на приложимите насоки, тъй като операторите, произвеждащи странични продукти, са започнали да заплащат постепенно за дейностите по унищожаване на страничните продукти посредством таксата.
IV. МНЕНИЯ ОТ ЗАИНТЕРЕСОВАНИ СТРАНИ
(73)
ETSA представи своите мнения в писмото си от 15 юни 2009 г. Групата ETSA се състои от дружествата ITS - Indústria Transformadora de Subprodutos Animais, SA и SEBOL - Comércio e Indústria de Sebo, SA. Те извършват услуги по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от животински произход, отнасящи се към категории 1, 2 и 3 в Португалия, и са част от предприятията, на които държавата е възложила доставката на посочените услуги през разглеждания период. Следователно ETSA се разглежда като получател на държавните плащания, така че би могла да бъде заинтересована от процедурата С 3/09.
(74)
Като предварителна стъпка ETSA припомня контекста на кризата със СЕГ, принудила португалската държава да вземе превантивни мерки (сред които услугата по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от животински произход от категории 1, 2 и 3), насочени към борба срещу болестта и намаляване на опасността от заразяване, с цел опазване на общественото здраве и околната среда. Приемането на тези мерки е обусловено до голяма степен от законодателството на Общността.
(75)
През периода 1998-2005 г. INGA извърши пряко възлагане на услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на отпадъците на дружествата ITS и SEBOL. ETSA посочва, че всички предприятия, отговарящи на условията за доставка на необходимите услуги, са били одобрени при същите условия. До 10 октомври 2002 г. на INGA е било възложено да се обръща към предприятията, одобрени за този вид услуги, като е покривала свързаните с това разходи в съответствие с член 6 от Наредба-закон от 1998 г. Параметрите за изчисляване на заплащането са определени от Съвместно постановление № 96/99, като цената е определена в зависимост от теглото на суровината. Тя е подлежала на преразглеждане при промяна на условията за оказване на услугата. Цената, заплатена на SEBOL и ITS, е била съобразена с очакваните разходи за оказване на услугата, по-специално с теглото и обема на отпадъците, подлежащи на събиране и обработка, както и с внедряването и управлението на системата за събиране на мъртви животни в стопанствата, предвиждаща, наред с други неща, бързо събиране след получаване на съобщение за смърт на животно.
(76)
ETSA подчертава, че макар възлагането на услугата да не е извършено чрез тръжна процедура, заплатената сума е покривала съответните разходи, като се има предвид комбинираният характер на приходите им, така че групата е успяла едва да реализира разумна и правомерна печалба. ETSA посочва, че въпреки това размерът на заплащането винаги е бил според нея в съответствие с принципа на ефективност, тъй като платената от INGA цена е около средната европейска цена за равностойни услуги, а заплащаните до 2005 г. цени са били според ETSA в действителност по-ниски от прилаганите по-късно в договорите за доставка на същите услуги, сключени чрез възлагане на обществена поръчка и имащи за цел да улеснят определянето на заплащането в зависимост от пазарните условия.
(77)
От 2005 г. нататък договорите за услуги са възлагани в рамките на международни обществени поръчки. Обявени са били три тръжни процедури: говеда/еднокопитни животни на национално равнище, овце/кози (юг) и овце/кози (север). Дружеството ITS е подало оферта чрез посредничеството на консорциум, на който е била възложена поръчката. Три договора за доставка на услуги са били сключени за трите посочени партиди. Сред условията ETSA посочва по-специално събирането, транспортирането, преработката и унищожаването на отпадъците, воденето на постоянни регистър и архиви, актуализирани в зависимост от извършваните операции. Контролът за спазване на условията се е осъществявал от IFAP (Институт за финансиране на земеделието и рибарството).
(78)
ETSA подчертава, че цените са били определени предварително по обективен и прозрачен начин в сключените договори в зависимост от тонажа и вида на съответните животни. Тези цени са установени според ETSA при пазарни условия и дават гаранция за достатъчно покриване на разходите, направени във връзка със спазването на задълженията за обществена услуга, предвидени в договорите за доставка на услугите и в съответното законодателство.
(79)
Въз основа на тези елементи ETSA достига до заключението, че групата не е получила неправомерна помощ, а всички средства представляват само правомерно заплащане за предоставяне на обществена услуга.
V. ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА
1. НАЛИЧИЕ НА ПОМОЩ В СЪОТВЕТСТВИЕ С ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
(80)
В съответствие с член 107, параграф 1 от ДФЕС, освен изключенията, определени от посочения Договор, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(81)
Членове 107-109 от ДФЕС са приложими в сектора на свинското месо по силата на член 21 от Регламент (ЕИО) № 2759/75 на Съвета от 29 октомври 1975 г. относно общата организация на пазара на тези продукти (20), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1913/2005 на Съвета (21). Те са приложими в сектора на говеждото и телешкото месо по силата на член 40 от Регламент (ЕО) № 1254/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно общата организация на пазара на тези продукти (22), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1152/2007 на Съвета (23). Преди приемането на последния регламент членовете бяха приложими в същия сектор по силата на член 24 от Регламент (ЕИО) № 805/68 на Съвета (24). Те са приложими в сектора на овчето и козето месо по силата на член 22 от Регламент (ЕО) № 2467/98 на Съвета от 3 ноември 1998 г. относно общата организация на пазара на тези продукти (25), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1913/2005. Те са приложими в сектора на овчето и козето месо по силата на член 19 от Регламент (ЕО) № 2777/75 на Съвета от 29 октомври 1975 г. относно общата организация на пазара на тези продукти (26), последно изменен с Регламент (ЕО) № 679/2006 на Съвета (27). Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (28) отмени тези отделни регламенти и предвижда в член 180, че правилата в областта на държавната помощ се прилагат за посочените по-горе продукти.
(82)
Що се отнася до естеството на помощта, то следва да бъде определено за всички получатели на услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на кланичните отпадъци и по тяхното финансиране. Комисията установи следните категории потенциални получатели по системата, въведена в Португалия:
-
предприятията доставчици на услуги по събиране, транспортиране и унищожаване на съответните материали;
-
кланиците и цеховете за разфасовка, вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и месо от птици и вътрешните оператори в Общността, т.е. операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо;
-
животновъдите.
(83)
Що се отнася до оценката за потенциална помощ в течение на времето, в своето решение за откриване на процедура Комисията разграничи четири периода, имайки предвид прилагането на различните действащи разпоредби на Общността за анализа на евентуалните мерки за помощ. Комисията взе предвид периода от 1998 г. до 31 декември 1999 г., датата преди влизане в сила на Насоките за държавната помощ в земеделието; периода от 1 януари 2000 г. до 31 декември 2002 г., датата преди влизане в сила на Насоките относно държавната помощ за унищожаването на отпадъци от кланици и мъртви животни, както и за разходите за тестове за трансмисивни спонгиформни енцефалопатии (ТСЕ); периода от 1 януари 2003 г. до 31 декември 2006 г., датата преди влизане в сила на новите Насоки за земеделието 2007-2013 г. (29), и периода от 1 януари 2007 г. до днес.
(84)
С оглед на новата информация, предоставена от португалските власти, по-специално относно прилагането на посочената по-горе Наредба-закон № 244/2003 и различните начини на финансиране на потенциалната помощ, Комисията ще внесе известно изменение в разграничаването на отделните периоди и ще вземе предвид за всяка група потенциални получатели следните периоди:
-
периода от 9 декември 1998 г. до 9 октомври 2002 г., през който е била в сила Наредбата-закон от 1998 г.;
-
периода от 10 октомври 2002 г. до 21 октомври 2003 г., дата на влизане в сила на Наредба-закон № 197/2002 с изключение на приложение 2, чието действие е било продължено във връзка с преходния режим, предвиден от Наредба-закон № 244/2003;
-
периода от 22 октомври 2003 г. до ноември 2005 г., период на прилагане на преходния режим, предвиден от Наредба-закон № 244/2003.
1.1. НАЛИЧИЕ НА ИЗБИРАТЕЛНО ПРЕДИМСТВО
(85)
Съгласно практиката на Съда на ЕС за държавни помощи се считат намесите, които под каквато и да било форма са в състояние пряко или непряко да поставят определени предприятия в по-благоприятно положение или които трябва да се считат за икономическо предимство, което предприятието получател не би получило в нормални пазарни условия (30). Освен това за държавни помощи се считат намеси, облекчаващи под различна форма тежестите, които обичайно натоварват бюджета на едно предприятие и които, без да са субсидии в строгия смисъл на думата, имат същото естество и последици (31).
1.1.1. Избирателно предимство за предприятията получатели на услугите
(86)
Комисията отбелязва, че дейността по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на въпросните материали е икономическа дейност, тъй като представлява доставка на услуги срещу заплащане и може да бъде осъществявана от многобройни икономически оператори на пазара на Общността. Тези изводи се подкрепят по-специално от информацията, предоставена от ETSA и изложена в съображение 73 и следващите от настоящото решение.
(87)
Що се отнася до тази икономическа дейност, португалските власти заявяват, че въпросните предприятия, предоставили услуги, са извършили обществена услуга от общ интерес, обоснована с мотива за защита на общественото здраве и опазване на околната среда. Португалия изтъква в този контекст специфичното си положение поради кризата със СЕГ. Португалия подчертава следователно факта, че всички предприети мерки са имали за цел справяне с извънредно положение, представляващо опасност за общественото здраве. Португалските административни органи са искали по този начин да дадат възможност за незабавно прилагане на мерките, докато операторите не се организират, за да изпълнят сами тези задачи, оставайки под контрола на държавата (вж. съображения 21 и 59 от настоящото решение).
(88)
В своите мнения ETSA изразява становището, че групата не е получила неправомерна помощ, а всички средства представляват само правомерно заплащане за предоставяне на обществена услуга (вж. съображение 79 от настоящото решение).
(89)
От решението на Съда на ЕС по дело Altmark (32) следва, че към държавни субсидии, насочени към създаване на възможност за ползване на обществени услуги, не се прилага член 107 от ДФЕС, доколкото такива субсидии следва да се разглеждат като компенсация за услугите, осъществени от предприятията получатели за изпълнение на задължения за обществена услуга. Все пак Съдът на ЕС предвижда да бъдат изпълнени всички посочени по-долу условия:
-
първо, на предприятието получател трябва да е било действително възложено изпълнението на задължения за обществена услуга и тези задължения да са били ясно определени,
-
второ, параметрите, въз основа на които е изчислена компенсацията, да са били предварително определени по обективен и прозрачен начин,
-
трето, компенсацията да не надхвърля необходимото за покриване на всички или на част от разходите, направени поради изпълнението на задълженията за обществена услуга, като се имат предвид свързаните с това приходи, както и разумна печалба за изпълнението на тези задължения,
-
четвърто, когато изборът на предприятието, на което се възлага изпълнението на задължения за обществена услуга, не е направен в рамките на процедура за обществена доставка, размерът на необходимата компенсация да е определен въз основа на анализ на разходите на средно предприятие, добре управлявано и с необходимото оборудване, за да отговори на съответните изисквания за обществена услуга, които то би понесло за изпълнението на тези задължения, като се имат предвид свързаните с това приходи, както и разумна печалба за изпълнението на тези задължения.
(90)
Във връзка с прилагането на съдебната практика по дело Altmark в конкретния случай Комисията изказва следните съображения:
а) Наличие на реална услуга от общ икономически интерес по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС
(91)
Преди всичко е уместно да се разследва дали в конкретния случай има наличие на реална услуга от общ икономически интерес по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(92)
От практиката на Съда на ЕС следва, че с изключение на секторите, в които този въпрос е вече регулиран от правилата на Общността, държавите-членки имат големи правомощия да преценяват характера на услугите, които биха могли да бъдат определени като такива от общ икономически интерес. Следователно задача на Комисията е да следи тази преценка да се прилага без явна грешка при определяне на услугите от общ икономически интерес.
(93)
От последното десетилетие на миналия век се наблюдава появата на различни трансмисивни спонгиформни енцефалопатии (ТСЕ) отделно при хора и при животни. От 1996 г. нататък се натрупаха доказателства за сходството на причинителя на СЕГ (спонгиформна енцефалопатия по говедата) и новия вариант на болестта на Кройцфелд-Якоб. От 1990 г. нататък Общността прие редица мерки за защита на здравето на хората и животните срещу риска от СЕГ. Тези мерки се основават на защитните разпоредби на директивите относно мерките за здравето на животните и опазване на 77 околната среда. С Решение 2000/766/ЕО държавите-членки бяха задължени да осигурят животинските отпадъци по смисъла на Директива 90/667/ЕИО (33) да бъдат събирани, транспортирани, преработвани, съхранявани или унищожавани в съответствие с тази директива, с Решение 97/735/ЕО на Комисията (34) и с Решение 1999/534/ЕО на Съвета (35). В този смисъл Регламент (ЕО) № 1774/2002 определи здравните изисквания, приложими към животински странични продукти, непредназначени за консумация от човека, и установи задължения за държавите-членки да следят за въвеждането на подходящи мерки и наличието на достатъчна инфраструктура за събиране, транспортиране и унищожаване на животинските странични продукти.
(94)
Тъй като Съдът на ЕС е потвърдил, че управлението на някои отпадъци може да бъде предмет на услуга от общ икономически интерес (36), и с оглед на специфичното положение поради кризата със СЕГ, Комисията няма възражения срещу заявеното желание на португалските власти да определят като услуга в общ икономически интерес тази дейност по събиране и последвало унищожаване на мъртви животни и други животински отпадъци, негодни за консумация, през периода 1999-2005 г., през който португалската държава е поела изцяло (1999-2003 г.) или отчасти (2003-2005 г.) отговорността за тези операции. Става въпрос за решение, обосновано от съображения за защита на общественото здраве и опазване на околната среда, което поради това отговаря на понятието за общ икономически интерес по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС.
б) Изпълнение на задължението за обществена услуга
(95)
Решението по дело Altmark изисква мандат под формата на един или редица официални документи, имащи задължителна правна стойност съгласно националното право. Що се отнася до първото условие, поставено от решението по дело Altmark, установено е, че събирането, транспортирането, преработката и унищожаването на животински странични продукти, негодни за консумация от човека, са въведени задължително в Португалия с Наредбата-закон от 1998 г. и Наредба-закон № 244/2003. Член 6 от Наредбата-закон от 1998 г. предвижда INGA, който отговаря за събирането, преработката и унищожаването на животински странични продукти, негодни за консумация от човека, да извършва подбора на предприятията, на които се възлага да извършат тази услуга. Съвместно постановление № 95/99 е определило предварително параметрите, въз основа на които е изчислено заплащането за обществената услуга, както и други задължения, свързани с предоставянето на услугата, като задължението на предприятието да събира всички странични продукти на цялата национална територия в съответствие със законодателно определените здравни и технически норми.
(96)
Португалските власти заявяват, че задълженията на предприятията доставчици на услуги са ясно определени в договорите за услуги. Като пример те предоставиха на Комисията договор за извършване на услуги от 2003 г., сключен в съответствие с Наредбата-закон от 1998 г.
(97)
Според Комисията задълженията на предприятието доставчик на услуги са били ясно определени в договора за услуги, който португалските власти предоставиха на Комисията. С оглед на разпоредбите на Наредба-закон № 393-B/98 и на съвместното постановление, както и на договора за извършване на услуги, предоставен като пример, Комисията достига до заключението, че първото условие на решението по дело Altmark е изпълнено.
в) Параметри, определени предварително по обективен и прозрачен начин
(98)
Що се отнася до второто условие, Комисията счита - въз основа на информацията, с която разполага - че параметрите, въз основа на които е изчислена компенсацията, са били определени предварително по обективен и прозрачен начин. В този смисъл съвместните постановления, предоставени от португалските власти, определят начина на изчисляване и допустимите разходи (вж. съображение 26 от настоящото решение). Тези данни са били проверявани редовно по отношение на предходните финансови години. От 2005 г. нататък са прилагани процедури за възлагане на обществени поръчки. Като има предвид информацията, с която разполага, Комисията счита, че второто условие на решението по дело Altmark е изпълнено.
г) Компенсация за покриване на разходите за услугата
(99)
Що се отнася до третото условие, португалските власти и третата страна заявиха, че компенсацията не надхвърля необходимото за покриване на всички или на част от разходите, направени поради изпълнението на задълженията за обществена услуга, като се имат предвид свързаните с това приходи, както и разумна печалба за изпълнението на тези задължения.
(100)
Неколкократно и по-специално при откриването на процедурата по разследване Комисията поиска от португалските власти да ѝ предоставят подробности относно метода на изчисляване на действителните разходи за услугите. Португалските власти представиха документи за разходите, направени от доставчиците на услуги по години за периода 1999-2005 г., и ги съпоставиха със сумите, изплатени от INGA на доставчиците за извършване на услугите. Тези документи доказват, че компенсацията, изплатена от INGA на предприятията доставчици на услуги, не надхвърля необходимото за покриване на всички или на част от разходите, направени поради изпълнението на услугата. Представените документи доказват, че компенсацията е взела също предвид печалба от 30 % до 39,5 % в зависимост от съответната година (вж. съображение 62 от настоящото решение).
(101)
Португалските власти увериха, че е било невъзможно ресурсите да бъдат отклонени към евентуални конкурентни дейности, които предприятията биха могли да извършват (кръстосано субсидиране), тъй като избраните доставчици на услуги не са извършвали други дейности.
(102)
Въпреки това, с оглед на предоставената от португалските власти информация, Комисията не може да достигне до заключение, че взетата предвид печалба е била „разумна“ по смисъла на решението по дело Altmark.
(103)
ETSA потвърди в своите мнения, че заплащането за доставената услуга отразява адекватно понесените разходи при реализиране на печалба, която не дава специално предимство, и че през периода до 2005 г. размерът на заплащането за обществената услуга е отговарял на средната европейска стойност и е бил по-малък от размера на заплащане, определен в обществената поръчка за услуги, възложена чрез тръжна процедура.
(104)
По този въпрос Комисията трябва да отбележи, че нито португалските власти, нито третата страна са представили документи в подкрепа на тези твърдения.
(105)
Следователно Комисията не може да достигне до заключение, че третото условие, поставено от решението по дело Altmark, е изпълнено в конкретния случай.
д) Оценка на разходите на средно предприятие
(106)
Тъй като до 2005 г. предприятията доставчици на услуги не са били подбирани в рамките на процедури за обществени поръчки, решението по дело Altmark изисква сравнителна оценка с разходите на средно предприятие. Португалските власти не предоставиха елементи, доказващи, че оценката на разходите е направена въз основа на оценка на разходите на средно предприятие.
(107)
Следователно Комисията стига до заключението, че четирите критерия на решението по дело Altmark не са изпълнени в конкретния случай и че не може да се изключи възможността за предимство за предприятията доставчици на услуги през периода от влизането в сила на Наредба-закон № 393-B/98 и 2005 г. - дата на изтичане на действието на преходния режим, установен с Наредба-закон № 244/2003.
(108)
Държавните плащания са получили определени предприятия, т.е. предприятията, на които са били възложени поръчки за услугите По този начин въпросната мярка може да бъде разглеждана като специфична.
(109)
Следователно Комисията достига до заключението, че не може да се изключи избирателно предимство за доставчиците на услуги през периода 1998-2005 г. - дата на изтичане на действието на преходния режим, установен с Наредба-закон № 244/2003.
1.1.2. Избирателно предимство за кланиците и цеховете за разфасовка, вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и месо от птици и вътрешните оператори в Общността, т.е. операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо
(110)
Съгласно решението на Съда на ЕС по дело GEMO (37) фактът, че дейността по събиране и унищожаване на мъртви животни и кланични отпадъци в полза на кланиците и животновъдите се извършва от частни предприятия, не може да попречи на евентуалното определяне като държавна помощ, тъй като публичните органи са установили режима на тази дейност.
(111)
В настоящия случай португалските власти са установили и режима на дейността, и неговото финансиране, определени с Наредба-закон № 393-B/98, Наредба-закон № 197/2002 и Наредба-закон № 244/2003. На този етап Комисията достига до заключението, че тези режими могат да бъдат приписани на държавата.
(112)
Съдът на ЕС уточнява по дело GEMO, че финансовата тежест, породена от унищожаването на мъртви животни и кланични отпадъци, следва да се разглежда като разход, присъщ на икономическата дейност на животновъдите и кланиците (38). Съдът на ЕС следователно е решил, че член 107, параграф 1 от ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че схема, която осигурява безплатно за животновъдите и кланиците събирането на мъртви животни и кланични отпадъци, следва да бъде определена като държавна помощ в полза на земеделските производители и кланиците.
(113)
В конкретния случай може да се приеме, че унищожаването на мъртви животни и кланични отпадъци води до разходи, присъщи на дейността не само за кланиците и цеховете за разфасовка, но и за вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и месо от птици, както и за операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо. Комисията счита, че описаното финансиране на разходите по събиране, преработка и унищожаване на странични продукти от месо на бозайници и птици чрез средства от държавния бюджет преди влизането в сила на Наредба-закон № 197/2002 е довело до освобождаване на ползвателите на тази услуга от тежест, присъща на тяхната дейност.
(114)
Комисията достига до заключението, че има наличие на предимство за периода преди въвеждането на парафискална такса.
(115)
Що се отнася до периода след влизане в сила на Наредба-закон № 197/2002 и Наредба-закон № 244/2003, финансирането на описаните по-горе дейности е било осигурено чрез парафискална такса, въведена с Наредба-закон № 197/2002 и изменена с Наредба-закон № 244/2003. Съгласно схемата на Наредба-закон № 197/2002 от заплащането на таксата са били освободени кланиците, осигуряващи събирането, транспортирането, преработката и унищожаването на всички въпросни странични продукти, с изключение на МСР, независимо дали то се извършва в техни собствени помещения или в цеховете за разфасовка, тъй като тези предприятия са създали условия на автономност при обработката на своите собствени странични продукти (вж. точка 2 от приложение 2 към посочената наредба-закон), както и вносителите и вътрешните оператори в Общността на обезкостено месо, тъй като последното не дава странични продукти, подлагани на задължителна обработка по силата на общностното и националното законодателство. Наредба-закон № 244/2003 предвижда освобождаване на посочените по-горе оператори при условие че е одобрен план за унищожаване или използване в съответствие със специфичните условия, изисквани за различните категории материали.
(116)
За да може да се направи оценка дали съществува предимство за кланиците и цеховете за разфасовка, вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и месо от птици и вътрешните оператори в Общността, т.е. облаганите оператори/получатели на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо, следва да се провери доколко компенсацията чрез таксата отговаря на действителната икономическа стойност на услугите, предоставени за събиране.
(117)
Комисията отбелязва, че португалските власти заявиха в писмото си от 20 януари 2003 г., че таксите, предвидени в приложения 1 и 2 към Наредба-закон № 197/2002, както и таксата, предвидена в член 2, параграф 2 за МСР, са изчислени въз основа на реалните разходи за услугите, които трябва да бъдат предоставени, като се държи сметка за естеството на получените странични продукти от всеки животински вид и за това дали те са засегнати, или не.
(118)
За португалските власти това финансиране е напълно идентично с компенсация от ползвателите на обществена услуга от общ интерес. Сумите, изплатени от подлежащите на това задължение оператори, съвсем не са фиксирани, а са правопропорционални на количествата отпадъци, реално предадени за обществена услуга, и на действителните разходи за унищожаването на тези отпадъци.
(119)
В подкрепа на тези твърдения португалските власти представиха документи с числени данни за 2003 г., съпоставящи действителните икономически разходи за извършените услуги и компенсациите чрез съответната такса. За останалата част от 2002 г. след влизане в сила на Наредба-закон № 197/2002 през октомври 2002 г., португалските власти не представиха документи с числени данни за приходите в резултат на събраната такса.
(120)
За 2004 и 2005 година португалските власти представиха документи с числени данни относно разходите за извършените операции, но не и за приходите от таксата, събрана от операторите, останали дотогава без одобрение на плановете си за унищожаване и използване, които поради това са дължали все още таксата, установена с преходния режим на Наредба-закон № 244/2003.
(121)
За 2002, 2004 и 2005 година Комисията не може, въз основа на документите, представени от португалските власти, да достигне до заключението, че внесените от задължените оператори суми са правопропорционални на количествата отпадъци, реално предадени за събиране, и на действителните разходи за унищожаването на тези отпадъци.
(122)
Комисията достига до заключението, че за 2003 г. няма предимство, тъй като внесените от задължените лица суми са били правопропорционални на разходите, направени за получените услуги.
(123)
Комисията, напротив, не може да изключи наличието на предимство за кланиците и цеховете за разфасовка, вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и месо от птици и вътрешните оператори в Общността, т.е. операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо, задължени през периода от октомври 2002 г. и 1 януари 2003 г., както и през 2004 и 2005 година.
1.1.3. Избирателно предимство за животновъдите
(124)
В конкретния случай може да се приеме, че унищожаването на мъртви животни и кланични отпадъци представлява разходи, присъщи на дейността не само за кланиците и цеховете за разфасовка, но и за животновъдите, на които по силата на пазарните закони би била прехвърлена поне част от тежестта на посочените услуги. В съответствие с посочената по-горе съдебна практика по дело GEMO Комисията счита, че описаното финансиране на разходите по събиране, преработка и унищожаване на странични продукти от месо на бозайници и от птици чрез средства от държавния бюджет преди влизането в сила на Наредба-закон № 197/2002 е довело до освобождаване на ползвателите на тази услуга от тежест, присъща на тяхната дейност.
(125)
Комисията достига до заключението, че има наличие на предимство за периода преди въвеждането на парафискалната такса.
(126)
Както е посочено по-горе, мерките, приложени от португалските власти за събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от бозайници и от птици, могат да освободят животновъдите от тежестите, които при нормални обстоятелства щяха да бъдат отчасти за тяхна сметка. От Наредба-закон № 197/2002 и от преходния режим, предвиден от Наредба-закон № 244/2003, следва, че животновъдите не се облагат с въпросната такса. Португалските власти заявиха, че до края на 2005 г. разходите по събирането са били прехвърляни върху целия сектор. Комисията отбелязва, че двете фактури, представени от португалските власти, действително предвиждат въз основа на Наредба-закон № 197/2002 и Наредба-закон № 244/2003 прехвърлянето на таксата от една от кланиците през октомври 2002 г. и октомври 2003 г. Твърдението на португалските власти, че в съответствие с пазарните закони разходите са били прехвърлени върху целия сектор, в това число върху животновъдите, е подкрепено от представените документи. Комисията достига до заключението, че животновъдите са поели разходите, свързани с тяхната дейност, и поради това не са се ползвали със специфично предимство.
(127)
Комисията отбелязва, че животновъдите са получили предимство само през периода, предшестващ прилагането на таксата.
(128)
С оглед на гореизложеното Комисията достига до заключението за наличие на предимство по отношение на събирането, транспорта, преработката и унищожаването на животински странични продукти в полза на кланиците и вносителите за всички периоди, с изключение на 2003 г., и в полза на животновъдите само през периода, предшестващ прилагането на таксата.
1.2. ПРЕДИМСТВА, ФИНАНСИРАНИ ЧРЕЗ ДЪРЖАВНИ РЕСУРСИ
(129)
Член 107, параграф 1 от ДФЕС се отнася до помощта, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка. С други думи, разглежданата мярка трябва да може да бъде приписана на държавата и предоставена чрез държавни ресурси.
(130)
В конкретния случай финансирането на разходите, свързани с операциите по събиране, преработка и унищожаване на странични животински продукти от месо от бозайници и от птици, е било осигурено през периода от 1999 г. до октомври 2002 г. чрез преките приходи на държавата, а от октомври 2002 г. нататък - чрез постъпленията от парафискална такса, налагана на кланиците, на вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и на вътрешните оператори в Общността, т.е. операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо.
(131)
Плащанията на доставчиците на услуги, извършени от преките приходи на държавата, са предимство, финансирано чрез държавни ресурси. Фактът, че от 1999 г. до прилагането на таксата през 2002 г. тази обществена услуга е финансирана от държавния бюджет, означава, че предприятията, които извършват тази услуга, използват държавни ресурси за покриване на разходите, свързани с въпросната услуга.
(132)
Таксите, прилагани от септември 2002 г. до ноември 2005 г, не попадат в приложното поле на разпоредбите на ДФЕС относно държавната помощ, освен ако не представляват начин на финансиране на мярка за помощ и не са по този начин част от тази мярка (39).
(133)
Всички такси се заплащат на INGA чрез процедура за самоначисляване. Таксите, наложени на операторите, представляват приходи на INGA и са били изплатени пряко на този институт.
(134)
За да бъде една тежест разглеждана като неразделна част от мярка за помощ, трябва да съществува задължителна връзка между тежестта и мярката за помощ съгласно приложимата национална правна уредба, в смисъл че приходите от таксата задължително се насочват към финансиране на помощта (40).
(135)
Като се има предвид, че таксите представляват приходи на INGA, изплатени пряко на този институт, Комисията счита, че таксата е неразделна част от мярката за помощ.
(136)
Що се отнася до въпроса да се знае дали приходите от парафискалните такси в конкретния случай могат да бъдат разглеждани като държавни ресурси, важно е да се отбележи, че за държавните ресурси не трябва да се прави разлика между случаите, когато помощта е предоставена пряко от държавата, и тези, при които тя се предоставя от публични или частни органи, определени или създадени от държавата. На 15 юли 2004 г. в своето решение по дело Pearl e a. (41) Съдът на ЕС определи, че задължителните плащания, събирани чрез междинно звено от всички предприятия в даден браншови сектор, не се считат за държавни ресурси, само ако са едновременно изпълнени следните четири условия:
а)
разглежданата мярка е въведена от браншови орган, който представлява предприятията и работниците в даден браншови сектор, и не служи като инструмент за провеждане на политики, определени от държавата;
б)
целите на разглежданата мярка са финансирани изцяло чрез вноски на предприятия от сектора;
в)
начинът на финансиране и процентът/размерът на вноските се решават в рамките на браншовия орган от представителите на работодателите и работниците, без държавна намеса;
г)
вноските се използват задължително за финансирането на мярката, без възможност за държавна намеса.
(137)
От разполагаемата информация следва, че първото условие на решението по дело Pearle e. a. не е изпълнено, тъй като мярката е въведена с наредба-закон, имаща за цел осъществяването на политика, определена от държавата и насочена към борба срещу СЕГ.
(138)
Освен това третото и четвъртото условие също не са изпълнени, тъй като начинът на финансиране е определен от посочените наредби-закон. Следователно португалските власти имат възможност да се намесват при определяне на начините за финансиране на мярката.
(139)
Тъй като не са изпълнени всички условия на решението по дело Pearle e.a. и държавата, както изглежда, има решаваща роля при определяне на начините на финансиране на мярката за помощ, Комисията счита, че приходите от парафискалните такси представляват в действителност държавни ресурси, които могат да бъдат приписани на държавата.
1.3. НАРУШАВАНЕ НА КОНКУРЕНЦИЯТА/ЗАСЯГАНЕ НА ТЪРГОВИЯТА
(140)
Според практиката на Съда на ЕС засилването на конкурентните позиции на дадено предприятие в резултат на държавна помощ представлява по принцип доказателство, че е нарушена конкуренцията с другите предприятия, които не са получили подобна помощ (42).
(141)
Мярката може да окаже въздействие върху позициите на Португалия в сектора на месото (43). Тъй като португалските предприятия действат на силно конкурентен международен пазар, мярката нарушава или има опасност да наруши конкуренцията. Мярката може също така да засегне търговията между държавите-членки.
(142)
Португалските власти изтъкнаха, че поради ембаргото върху изпращането по-специално на живи говеда и телета, на месни и костни брашна като такива или в състава на други продукти, търговия не е имало, което означава, че не би могло да има нарушаване на конкуренцията.
(143)
В това отношение следва да се напомни, че според съдебната практика (44) дадена помощ може да бъде от такова естество, че да засегне търговията между държавите-членки и да наруши конкуренцията, дори ако предприятието получател, като конкурент на производители от други държави-членки, не участва самото то в износа; в действителност, когато една държава-членка предоставя помощ на дадено предприятие, вътрешното предлагане може да се окаже запазено или увеличено, в резултат на което възможностите на предприятията, установени в други държави-членки, да предлагат своите услуги на пазара на тази държава-членка намаляват.
(144)
При тези условия Комисията счита, че забраната за изпращането на посочените по-горе продукти от Португалия в други държави-членки не е от значение за факта, че помощта може да наруши конкуренцията и да засегне търговията.
1.4. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(145)
Комисията счита, че мярката, установена с посочените по-горе наредби-закон от 1998 г., 2002 г. и 2003 г. относно събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на животински странични продукти, съставлява държавна помощ в полза на кланиците и вносителите през периода на прилагане на Наредба-закон № 393-B/98 до края на прилагането на преходния режим, установен с Наредба-закон № 244/2003, с изключение на 2003 г., за която португалските власти можаха да докажат, че не е имало предимство.
(146)
Що се отнася до животновъдите, Комисията счита, че мярката съставлява държавна помощ, попадаща в обхвата на член 107, параграф 1 за периода, предшестващ прилагането на таксата.
(147)
Що се отнася до предприятията доставчици на услуги Комисията достига до заключението, че през периода от влизането в сила на Наредба-закон № 393-B/98 до 2005 г., датата на изтичане на действието на преходния режим, установен с Наредба-закон № 244/2003, не може да се изключи евентуалното наличие на държавна помощ.
2. НЕПРАВОМЕРНОСТ НА ПОМОЩТА
(148)
Комисията отбелязва, че Португалия не е информирала, по смисъла на член 108, параграф 3 от ДФЕС, за мерките за помощ, предоставени от 1999 г. нататък, нито за режимите, установени от Наредба-закон № 197/2002 и Наредба-закон № 244/2003. Член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета определя понятието „неправомерна помощ“ като нова помощ, която е въведена в действие в нарушение на член 93, параграф 3 от Договора.
(149)
От факта, че мерките, приложени от Португалия, съдържат елементи на държавна помощ, следва, че става въпрос за нова помощ, за която Комисията не е информирана, и поради това е неправомерна по смисъла на ДФЕС.
(150)
Разследването на съвместимостта на евентуалната помощ ще бъде разделено на две части: в първата част Комисията ще разследва съвместимостта на помощта, предоставена на предприятията доставчици на услуги, а във втората ще разследва съвместимостта на евентуалната помощ, предоставена на кланиците, цеховете за разфасовка, вносителите и вътрешните оператори в Общността от сектора, както и на животновъдите.
(151)
Тъй като става въпрос за помощ, финансирана чрез парафискална такса от 2002 г. нататък, както финансираните мерки, т.е. помощта, така и нейното финансиране трябва да бъдат разследвани от Комисията, когато финансирането е неразделна част от мярката за помощ. Така според Съда на ЕС, когато начинът на финансиране на една помощ, посредством по-специално задължителни плащания, е неразделна част от мярката за помощ, разследването на последната от страна на Комисията трябва задължително да вземе предвид този начин на финансиране (45). Както е показано в съображение 135 от настоящото решение, начинът на финансиране на помощта трябва да се разглежда като неразделна част от мярката за помощ.
3. РАЗСЛЕДВАНЕ НА СЪВМЕСТИМОСТТА НА ПОМОЩТА
3.1. АНАЛИЗ В КОНТЕКСТА НА РАЗПОРЕДБИТЕ, ПРИЛОЖИМИ КЪМ ПОМОЩ, ЗА КОЯТО НЕ Е ИЗПРАТЕНО УВЕДОМЛЕНИЕ
3.1.1. Помощ в полза на предприятията доставчици на услуги
а) Съвместимост на помощта съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС
(152)
Забраната, посочена в член 107, параграф 1 от ДФЕС, предвижда изключения.
(153)
От практиката на Съда на ЕС следва, че компенсациите за обществени услуги не съставляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, ако отговарят на определени условия (вж. съображение 89 от настоящото решение). Ако обаче компенсациите за обществена услуга не отговарят на тези условия и ако общите критерии за приложимост на член 107, параграф 1 от ДФЕС са изпълнени, тези компенсации съставляват държавна помощ, която може все пак да бъде обявена за съвместима с ДФЕС в съответствие с член 106, параграф 2 от ДФЕС, ако е необходима за функционирането на услугите от общ икономически интерес и не засяга развитието на търговията до степен, която е в противоречие с интересите на Съюза. Комисията уточни условията, които трябва да бъдат изпълнени, за да се постигне този баланс. Още в своето „Съобщение относно услугите от общ интерес в Европа през 2001 г.“ (46) Комисията изтъкна, че е необходимо да се гарантира всички ограничения, наложени на разпоредбите на Договора за ЕО, и по-специално ограниченията на конкуренцията и на свободите, свързани с вътрешния пазар, да не надхвърлят строго необходимото за осигуряване на добро изпълнение на задачата за обществена услуга. Това означава по-специално заплащането да не надхвърля допълнителните нетни разходи, направени поради задачата, поверена на съответното предприятие. Комисията уточни тези условия по-късно в „Рамка на Общността за държавна помощ под формата на компенсации за обществени услуги“ (47), както и в решението си от 28 ноември 2005 г. относно прилагането на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО (48). Що се отнася до изчисляването на компенсацията, Комисията посочи, че размерът на компенсацията не може да надхвърля необходимото за покриване на разходите, направени поради изпълнението на задълженията за обществена услуга, като се имат предвид свързаните с това приходи, както и разумна печалба за изпълнението на тези задължения. Разумната печалба може по-специално да включва целия или част от ръста на производствената ефективност, постигнат от въпросните предприятия през определен съгласуван и ограничен период, без да се намали качественото равнище на услугите, възложени на предприятието от държавата.
(154)
В точка 18 от „Рамка на Общността за държавна помощ под формата на компенсации за обществени услуги“ е посочено, че под „разумна печалба“ следва да се разбира коефициент на възвръщаемост на собствения капитал с отчитане на риска - или липсата на риск - за предприятието във връзка с интервенцията от страна на държавата-членка, особено ако последната предоставя изключителни или специални права. По принцип този коефициент не надвишава средния коефициент за съответния сектор през последните години. Ако в сектора няма предприятия, съпоставими с това, на което е възложена услугата от общ икономически интерес, може да се направи съпоставка с предприятия в други държави-членки, или - ако е необходимо - с предприятия от други сектори, като се отчитат специфичните особености на всяко предприятие. При определяне на това, кое представяла разумна печалба, държавата-членка може да въведе стимулиращи критерии, свързани например с качеството на предоставяната услуга и с повишаването на производствената ефективност.
(155)
Както бе изложено в съображение 99 и следващите от настоящото решение, Комисията не може да достигне до заключение въз основа на елементите, предоставени от португалските власти, че компенсацията е била изчислена, като се има предвид разумна печалба, която не надвишава средната стойност за сектора. Службите на Комисията поискаха неколкократно от португалските власти да предоставят необходимите елементи, за да дадат възможност да се определи дали всички условия за изключение от държавна помощ, предоставена под формата на услуга от общ икономически интерес, са изпълнени в конкретния случай. В действителност в елементите, предоставени от португалските власти, изобщо не се посочва, че е направена съпоставка с други предприятия, за да се установи средната стойност в разглеждания сектор.
(156)
Комисията не може следователно да достигне до заключение относно съвместимостта на помощта в полза на доставчиците на услуги по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС.
б) Съвместимост на помощта съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС
(157)
Член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС предвижда, че за съвместима с общия пазар може да се приеме помощта, която има за цел да улесни развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тази помощ не засяга по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес. За да може да се възползва от изключението, посочено в цитираната точка, помощта трябва да допринася за развитието на въпросния сектор.
(158)
В конкретния случай португалските власти заявяват, че са поели всички разходи, свързани с дейностите по събиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от бозайници и от птици от 1999 г. нататък. Считано от октомври 2002 г., финансирането на разходите, свързани със същите дейности по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от бозайници и от птици, се осигурява чрез постъпленията от такса, налагана на кланиците, вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и на вътрешните оператори в Общността, т.е. на операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо, когато те самите не извършват тези дейности.
(159)
В съответствие с точка 23.3 от Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието относно периода 2000-2006 г. (49) (наричани по-долу: „Насоките за земеделието 2000-2006 г.“) и на Известието на Комисията за определяне на приложимите правила при оценка на незаконосъобразната държавна помощ (50), всяка незаконосъобразна помощ по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 трябва да се оценява в съответствие с правилата и насоките, действащи към момента, когато помощта е предоставена. През 2002 г. Комисията прие Насоки на Общността за държавна помощ за тестове за ТСЕ, мъртви животни и отпадъци от кланици. Тези насоки бяха в сила от 1 януари 2003 г. до 31 декември 2006 г. (51) Точка 44 от Насоките за ТСE предвижда изключение от принципа, че неправомерната помощ трябва да се оценява в съответствие с правилата, действащи към момента, когато помощта е била предоставена, за случаите, отнасящи се по-специално до кланичните отпадъци. Съгласно точка 47 от Насоките за ТСE Комисията ще приложи принципите, основаващи се на точка 11.4 от Насоките за неправомерната помощ във връзка с кланичните отпадъци, предоставена преди края на 2002 г. Следователно точка 47 от Насоките за ТСE е правното основание за оценката на помощта, предоставена от 1999 г. нататък.
(160)
В съответствие с точка 194, буква в) от Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието и горското стопанство през 2007-2013 г., след влизането в сила на тези насоки на 1 януари 2007 г. Комисията не прилага вече Насоките за ТСE, освен за неправомерната помощ, предоставена преди 1 януари 2007 г. и посочена в точка 43 и следващите от тези насоки. Следователно точка 47 от Насоките за ТСE остава разпоредбата, приложима към неправомерната помощ относно кланичните отпадъци, считано от 1 януари 2003 г.
(161)
Точка 47 от Насоките за ТСE съдържа редица разпоредби относно кланичните отпадъци.
(162)
Съгласно точка 47 от Насоките за ТСE, що се отнася до държавната помощ, свързана с кланичните отпадъци, редица отделни решения бяха приети от Комисията след януари 2001 г. за разрешаване на държавна помощ, покриваща до 100 % от разходите, направени поради унищожаване на материали със специфичен риск, месно и костно брашно и храни за животни, съдържащи такива продукти, които следва да бъдат унищожавани по силата на новото законодателство на Общността относно трансмисивните спонгиформни енцефалопатии (ТСЕ). Тези решения се основаваха по-специално на точка 11.4 от Насоките за земеделието, като се има предвид краткосрочният характер на помощта и необходимостта от спазване в дългосрочен план на принципа „замърсителят плаща“. По изключение Комисията прие такава държавна помощ да се предоставя и на други оператори, освен на работещите в производството на живи животни, например на кланици. Комисията ще прилага същите принципи по отношение на неправомерната държавна помощ, предоставена до края на 2002 г., за съпоставимите разходи, свързани с новото законодателство на Общността относно ТСЕ, без да се засяга спазването на други разпоредби на правото на Общността.
(163)
В точка 47 от Насоките за ТСE се припомня, че по изключение Комисията прие такава държавна помощ да се предоставя и на други оператори, освен на работещите в производството на живи животни, например на кланици. По-рано Комисията реши, че това изключение следва да включва и други предприятия, изпълняващи задачи, които са тясно свързани с производството на живи животни, като например предприятията за екарисаж.
(164)
Въз основа на точка 11.4 от Насоките за земеделието Комисията разреши помощ в размер до 100 % от действителните разходи, направени за мерки, като ветеринарно-санитарен контрол, тестове и други мерки за диагностициране, закупуване и прием на медицински и фитосанитарни продукти и унищожаване на насаждения, при условие че:
-
има подходяща програма, установена на общностно, национално или регионално равнище за предотвратяване, надзор или ликвидиране на въпросната болест,
-
болестите са причина за загриженост на публичните власти,
-
мерките за помощ са насочени към профилактика и/или изплащане на обезщетение,
-
помощта е съвместима с ветеринарното и фитосанитарното законодателство на Общността.
(165)
Съгласно точка 47 от Насоките за ТСE се прилагат същите принципи.
(166)
ТСЕ е заразна болест, която представлява заплаха за здравето на човека. Става въпрос за болест по животните, чието първично огнище трябва да бъде обявено пряко пред Комисията и пред другите държави-членки (52). Целта на мярката за помощ бе да се осигури въвеждането на необходимите мерки за профилактика във връзка със събирането, транспортирането, преработката и унищожаването в съответствие с ветеринарното законодателство, действащо през периода 1999-2005 г. в сектора на месото.
(167)
Комисията отбелязва по този повод, че Португалия е заявила, че е поела всички разходи, свързани с дейностите по събиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от бозайници и от птици от 1999 г. до края на 2002 г. в контекста на неотложните мерки, одобрени от Комисията в рамките на Решение 98/653/ЕО, което забранява износа на месни брашна, костни брашна и месни и костни брашна, произхождащи от бозайници. Тя отбелязва също, че мерките за ембарго върху говеждото и телешкото месо, наложено на Португалия, бяха отменени едва с приемането на Регламент (ЕО) № 1993/2004.
(168)
Комисията подчертава освен това, че в съответствие с точки 33 и 34 от Насоките за ТСE предприятията са били подбрани и са получили заплащане съгласно пазарните принципи по недискриминационен начин (вж. съображение 21 и следващите от настоящото решение). Комисията може в конкретния случай, имайки предвид неотложния характер на мерките, които следва да бъдат взети, да приеме, че португалските власти са подбрали доставчиците на услуги в съответствие с Наредба-закон № 197/99 от 8 юни 1999 г., която според информацията, предоставена от португалските власти, е националният инструмент за транспониране на Директива 97/52/ЕО, без да прибягват до възлагане на обществени поръчки (вж. съображение 24 от настоящото решение).
(169)
Португалските власти заявиха, че с Наредба-закон № 197/2002 са имали за цел да спазят поетите от тях задължения в контекста на Решение 2000/766/ЕО на Съвета, като се спазва принципът „замърсителят плаща“ (вж. съображения 65 и 66 от настоящото решение). Те потвърдиха, че ресурсите на са били отклонени към евентуални конкурентни дейности, които предприятията доставчици на услуги биха могли да извършват, защото единствената дейност на тези предприятия е било единствено събирането, преработката, транспортирането и унищожаването на животински странични продукти.
(170)
Комисията отбелязва също, че отговорността за услугата и нейното финансиране е била прехвърлена на операторите след определен преходен етап чрез системата, установена с Наредба-закон № 244/2003.
(171)
Като се имат предвид специфичните обстоятелства и извънредното положение вследствие на риска от разпространение на СЕГ през периода 1999-2004 г. и на факта, че системата, установена с Наредба-закон № 244/2003, предвижда постепенно прехвърляне на отговорността и финансирането на услугите върху операторите от сектора, Комисията счита, че помощта може да бъде определена като краткосрочна и спазваща принципа „замърсителят плаща“ в дългосрочен план.
(172)
Следователно въз основа на информацията, с която разполага, Комисията може да достигне до заключението, че помощта, предоставена през периода от 1999 г. до края на 2002 г., може да се ползва от изключението, предвидено в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
(173)
За помощта, предоставена за времето от 2003 г. до ноември 2005 г., Комисията, като има предвид извънредното положение, преобладаващо до края на 2004 г., и факта, че режимът на наредбата-закон е предвиждал постепенно прехвърляне на отговорността и финансирането за услугите, както е посочено по-горе, счита, че помощта може да бъде определена като съвместима и в съответствие с точка 47 от Насоките за ТСE, ако съответства на действителните разходи за получените услуги.
(174)
Както е посочено в съображение 100 от настоящото решение, португалските власти доказаха, че помощта съответства на действителните разходи за услугите на предприятията доставчици на услуги за периода от 1999 до 2005 г.
(175)
Следователно въз основа на информацията, с която разполага, Комисията може да достигне до заключението, че помощта, предоставена през периода от 2003 г. до края на 2005 г. на доставчиците на услуги, може да се ползва от изключението, предвидено в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
3.1.2. Помощ на кланиците и цеховете за разфасовка, на вносителите и вътрешните оператори от сектора в Общността, както и на животновъдите
(176)
Както Комисията отбеляза в съображение 166 от настоящото решение, през периода от 1999 до 2004 г. рискът от разпространение на СЕГ в Португалия е довел до специфични обстоятелства и извънредно положение. Като се има предвид извънредното положение и това, че системата, установена с Наредба-закон № 244/2003, предвижда постепенно прехвърляне на отговорността и финансирането на услугите върху операторите от сектора, Комисията счита, че помощта може да бъде определена като краткосрочна и спазваща принципа „замърсителят плаща“ в дългосрочен план. В съответствие с досегашната си практика Комисията в конкретния случай счита, че помощ съгласно точка 47 от Насоките за ТСE може да бъде по изключение предоставена на други оператори от сектора, и по-специално на кланиците и цеховете за разфасовка, на вносителите и вътрешните оператори от сектора в Общността.
(177)
Както Комисията отбеляза за предприятията доставчици на услуги, помощта е била предоставена в съответствие с принципите, изложени в точка 47 от Насоките за ТСE.
(178)
Що се отнася до кланиците и цеховете за разфасовка, вносителите и вътрешните оператори от сектора в Общността, Комисията може следователно да достигне до заключението, че предоставената помощ може да се ползва от изключението, предвидено в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
(179)
Относно животновъдите Комисията също достига до заключението, че с оглед на изложеното в съображение 160 и следващите от настоящото решение, помощта е била предоставена в съответствие с принципите, изложени в точка 47 от Насоките за ТСE, и може да се ползва от изключението, предвидено в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
3.2. ФИНАНСИРАНЕ НА ПОМОЩТА
(180)
От октомври 2002 г., датата на влизане в сила на Наредба-закон № 197/2002, финансирането на разходите, свързани с операциите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на странични животински продукти от месо от бозайници и от птици, се осигурява от постъпленията от парафискална такса, налагана на кланиците, на вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и на вътрешните оператори в Общността, т.е. операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо.
(181)
Съгласно практиката на Съда на ЕС (53) Комисията обикновено приема, че финансирането на държавна помощ посредством задължителни такси може да окаже влияние върху помощта, като има защитен ефект, който надхвърля самата помощ. Въпросните такси наистина представляват задължителен налог. Според същата съдебна практика Комисията счита, че помощ не може да бъде финансирана с парафискални такси, които се прилагат и върху вноса на продуктите от други държави-членки.
(182)
Като се има предвид тази съдебна практика, както и фактът, че мярката е предоставена посредством държавни ресурси и следователно съставлява държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС, трябва да се провери дали тя има дискриминационен характер в нарушение на член 110 от ДФЕС, доколкото продуктите на други държави-членки също подлежат на плащането на таксата.
(183)
Португалските власти обосноваха облагането с такса на вносните необезкостени меса с факта, че тези вносни продукти може да се ползват от системата по същия начин, както и националните продукти, тъй като наличието на необезкостено месо предполага наличието на странични продукти, които се ползват от услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване.
(184)
С оглед на информацията, с която разполага Комисията, таксите са наложени на кланиците, вносителите на кланични трупове, половинки кланични трупове и други необезкостени разфасовки на говеда, телета и свине (вж. член 2, параграф 2 от Наредба-закон № 197/2002) и имат за цел да осигурят услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от бозайници и от птици (член 1, параграф 1 от Наредба-закон № 197/2002).
(185)
Тази информация породи у Комисията съмнения относно съответствието между таксите, събирани от задължените лица, и ползваните от тях услуги. Комисията установи, че не може да изключи наличието на система на евентуална дискриминация спрямо продуктите, внесени от другите държави-членки, за които трябва да се заплаща такса.
(186)
Впоследствие португалските власти увериха, че финансирането на услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от птици не идва от такси, наложени на кланиците и вносителите на кланични трупове, половинки кланични трупове и други необезкостени разфасовки на говеда, телета и свине, а в съответствие с приложение 1 към Наредба-закон № 197/2002 от такси, наложени на кланиците на птици, които не насърчават събирането, транспортирането, преработката и унищожаването на страничните продукти, получени при клането на птици. Вносителите и операторите на кланични трупове на птици са освободени от таксата поради факта, че от по-голямата част от вносните кланични трупове на птици не се получават странични продукти.
(187)
Напротив, що се отнася до вносителите и операторите на кланични трупове, половинки кланични трупове и други необезкостени разфасовки на говеда, телета и свине, португалските власти посочиха, че от тези вносни необезкостени разфасовки се получават странични продукти.
(188)
Още при разпореждането за информация и по-късно, при откриването на процедурата, Комисията поиска от португалските власти да гарантират, че вносните продукти могат да се възползват от механизма по същия начин, както и националните продукти, и да докажат с числени данни, че за референтния период е имало парична равностойност между сумите, събрани от необезкостените продукти от говеждо, телешко и свинско месо, внесени от други държави-членки, и разходите за услугите, от които се ползват изключително тези продукти (вж. параграф 37, буква з) от решението за откриване на процедура).
(189)
Португалските власти увериха, че необезкостените вносни разфасовки се ползват по същия начин от услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо, по какъвто и националните продукти, но не представиха точни и съвпадащи числени данни в това отношение.
(190)
Поради това информацията, предоставена на Комисията, не ѝ дава възможност да достигне до заключението, че таксата, въведена с Наредба-закон № 197/2002 и налагана върху вносните продукти, съответства на сумата за услугите, от които се ползват страничните продукти, получени от тези вносни продукти, и че следователно вносните продукти са могли да се ползват от услугите, финансирани чрез мярката за помощ, по същия начин, както националните продукти.
(191)
По силата на член 3, параграф 2 от Наредба-закон № 244/2003 кланиците, цеховете за разфасовка, инкубационните центрове и предприятията за яйчни продукти са дължали таксите, определени в приложение 1 към Наредба-закон № 197/2002, с изключение на субектите, ползващи се от алтернативния режим, предвиден от тази наредба, които дължат таксите, определени в приложение 2, до одобряването на плана за унищожаване на материалите от категория 3. За материалите от категории 1 и 2 те са дължали, преди одобрението на съответен план, по 0,35 EUR на 1 kg материал (член 5, параграф 1 от Наредба-закон № 244/2003).
(192)
Що се отнася до измененията, направени чрез въвеждане на Наредба-закон № 244/2003 в системата на таксуване, Комисията поиска от португалските власти да докажат, че вносните продукти са могли да се възползват от посочените услуги по същия начин, както националните продукти.
(193)
Португалските власти потвърдиха, че таксата, въведена с Наредба-закон № 244/2003, се е основавала на действително получени странични продукти и че вносните продукти са могли да се възползват по същия начин от тези услуги. Комисията обаче отбелязва, че португалските власти не са представили числени данни в подкрепа на тези твърдения.
(194)
Без елементи за проверка Комисията не може да достигне до заключението, че таксата, въведена от Наредба-закон № 244/2003, съответства на сумата за услугите, от които се ползват страничните продукти, получени от тези вносни продукти, и че следователно вносните продукти са могли да се ползват от услугите, финансирани чрез мярката за помощ, по същия начин, както националните продукти.
(195)
Комисията отбелязва, че системата на таксуване, въведена въз основа на Наредба-закон № 197/2002 и на преходния режим, установен с член 3, параграф 2 и член 5, параграф 2 от Наредба-закон № 244/2003, не е в съответствие с член 110 от ДФЕС поради наличието на система, която е потенциално дискриминационна спрямо продуктите, внесени от други държави-членки, които се оказват също длъжни да заплащат таксата.
VI. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(196)
Комисията съжалява, че Португалия е предоставила неправомерно помощ в полза на събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на кланични отпадъци в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС.
(197)
Помощта в полза на събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на кланични отпадъци е предоставена при спазване на разпоредбите на Общността, приложими към получателите. От друга страна, финансирането на тази помощ посредством системата на таксуване, въведена въз основа на Наредба-закон № 197/2002 и на преходния режим, установен с член 3, параграф 2 и член 5, параграф 2 от Наредба-закон № 244/2003, е несъвместима с вътрешния пазар поради потенциално дискриминационните последици за продуктите, внесени от други държави-членки, които се оказват също длъжни да заплащат таксата.
(198)
Комисията счита за уместно в конкретния случай да приеме условно решение, като използва възможността, предоставена от член 7, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999, според който Комисията може да прибави към положителното си решение условия, съгласно които дадена помощ може да се счита за съвместима с Общия пазар, и може да определи задължения, които да ѝ позволят да контролира спазването на своето решение.
(199)
С цел да коригира нарушението на член 110 от ДФЕС и по този начин да премахне дискриминацията от по-задна дата, Португалия трябва да възстанови частта от таксата, събрана за продукти, произхождащи от други държави-членки, в срока и при условията, определени от Комисията. Коригирането на това нарушение ще направи въпросната помощ съвместима с Договора.
(200)
Комисията определя условията, които трябва да бъдат спазени при горепосоченото възстановяване. Следователно Португалия трябва да възстанови на платилите тази такса лица частта от таксата, събрана за продуктите, произхождащи от други държави-членки, от датата на въвеждане на таксата, предвидена от Наредба-закон № 197/2002, до датата на последното прилагане на тази такса преди изтичането на преходния режим, въведен с Наредба-закон № 244/2003. За тази цел Португалия ще осигури спазването на следните условия:
-
ако могат да представят доказателство, че таксата е била наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, задължените с тази такса лица могат да изискат да им бъде възстановена пропорционална част от приходите от таксата, предназначена за финансиране на част от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Тези молби за възстановяване се подават в срок, определен в съответствие с националното право, но в никакъв случай не по-малко от шест месеца, считано от публикуването на настоящото решение,
-
Португалия ще установи степента на евентуалната дискриминация, на която са подложени вносните продукти. За тази цел Португалия ще провери за определен референтен период паричната равностойност между общо събраните суми от разглежданата такса за националните продукти и предимствата, от които се ползват изключително тези продукти,
-
възстановяването трябва да стане в срок от максимум шест месеца, считано от датата на подаване на молбата,
-
възстановените суми следва да бъдат актуализирани, като се вземат предвид лихвите, считано от датата на събирането на тези суми до датата на тяхното действително възстановяване. Лихвите се изчисляват на базата на референтния лихвен процент на Комисията, предвиден по метода на определяне на референтните и сконтовите лихвени проценти (54),
-
португалските власти трябва да приемат всякакви разумни доказателства от страна на задължените лица, които доказват частта от платената такса върху продукти, произхождащи от други държави-членки,
-
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия, по-специално на условието таксата да не е била прехвърляна,
-
когато задълженото лице още не е платило таксата, португалските власти категорично трябва да откажат плащането на пропорционалната част от нея, наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, за която е доказано, че е предназначена за финансиране на частта от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Те трябва да откажат плащането и на свързаните с нея евентуални лихви за забава,
-
при поискване от страна на Комисията, Португалия се задължава да представи пълен отчет, доказващ правилното изпълнение на мярката за възстановяване,
-
ако в друга държава-членка е била наложена такса със сходни цели върху същите продукти, които са били облагани с таксата в Португалия, португалските власти поемат задължението да върнат на задължените лица частта от таксата върху продуктите, произхождащи от тази друга държава-членка,
-
Португалия поема задължението да сведе настоящото решение до знанието на всички потенциално задължени с тази такса лица,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, предоставена от Португалия въз основа на Наредба-закон № 393-В/98 от 4 декември 1998 г., е съвместима с вътрешния пазар.
Член 2
1. Държавната помощ, предоставена от Португалия въз основа на Наредба-закон № 197/2002 от 25 септември 2002 г. и на преходния режим, установен с член 3, параграф 2 от Наредба-закон № 244/2003 от 7 октомври 2003 г., е съвместима с вътрешния пазар, при условие че Португалия възстанови на задължените с тази такса лица частта от таксата, събрана за продуктите, произхождащи от други държави-членки, от датата на въвеждане на таксата с Наредба-закон № 197/2002 до датата на последното прилагане на тази такса преди изтичането на преходния режим, въведен с Наредба-закон № 244/2003.
2. За тази цел Португалия ще осигури спазването на следните условия:
-
ако могат да представят доказателство, че таксата е била наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, задължените с тази такса лица могат да изискат да им бъде възстановена пропорционална част от приходите от таксата, предназначена за финансиране на част от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Тези молби за възстановяване се подават в срок, определен в съответствие с националното право, но в никакъв случай не по-малко от шест месеца, считано от публикуването на настоящото решение,
-
Португалия ще установи степента на евентуалната дискриминация, на която са подложени вносните продукти. За тази цел Португалия ще провери за определен референтен период паричната равностойност между общо събраните суми от разглежданата такса за националните продукти и предимствата, от които се ползват изключително тези продукти,
-
възстановяването трябва да стане в срок от максимум шест месеца, считано от датата на подаване на молбата,
-
възстановените суми следва да бъдат актуализирани, като се вземат предвид лихвите, считано от датата на събирането на тези суми до датата на тяхното действително възстановяване. Лихвите се изчисляват на базата на референтния лихвен процент на Комисията, предвиден по метода на определяне на референтните и сконтовите лихвени проценти (55),
-
португалските власти приемат всякакви разумни доказателства от страна на задължените лица, които доказват частта от платената такса върху продукти, произхождащи от други държави-членки,
-
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия, по-специално на условието таксата да не е била прехвърляна,
-
когато задълженото лице още не е платило таксата, португалските власти категорично трябва да откажат плащането на пропорционалната част от нея, наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, за която е доказано, че е предназначена за финансиране на частта от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Те трябва да откажат плащането и на свързаните с нея евентуални лихви за забава,
-
при поискване от страна на Комисията, Португалия се задължава да представи пълен отчет, доказващ правилното изпълнение на мярката за възстановяване,
-
ако в друга държава-членка е била наложена такса със сходни цели върху същите продукти, които са били облагани с таксата в Португалия, португалските власти поемат задължението да върнат на задължените лица частта от таксата върху продуктите, произхождащи от тази друга държава-членка,
-
Португалия поема задължението да сведе настоящото решение до знанието на всички потенциално задължени с тази такса лица.
Член 3
Португалия информира Комисията в срок от два месеца от датата на уведомлението за настоящото решение за предприетите мерки за неговото изпълнение.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Португалската република.
Съставено в Брюксел на 13 юли 2011 година.