ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 19. května 2011
o hlavních zásadách politiky zaměstnanosti členských států
(2011/308/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 148 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů,
s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Smlouva o fungování Evropské unie (SFEU) ve svém článku 145 stanoví, že členské státy a Unie pracují na rozvoji koordinované strategie zaměstnanosti, a zejména na podpoře kvalifikace, vzdělání a přizpůsobivosti pracovníků a schopnosti trhů práce reagovat na hospodářské změny, aby dosáhly cílů vymezených v článku 3 Smlouvy o Evropské unii.
(2)
Strategie „Evropa 2020“, navržená Komisí, umožňuje Unii nasměrovat své hospodářství k inteligentnímu a udržitelnému růstu podporujícímu začlenění, doprovázenému vysokou úrovní zaměstnanosti, produktivity a sociální soudržnosti. Dne 13. července 2010 přijala Rada doporučení o hlavních směrech hospodářských politik členských států a Unie (3). Dále dne 21. října 2010 přijala Rada rozhodnutí o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států (4) (dále jen „hlavní směry politik zaměstnanosti“). Tento soubor hlavních směrů tvoří dohromady integrované hlavní směry pro provádění strategie Evropa 2020. Pět hlavních cílů, které jsou uvedeny v příslušných integrovaných hlavních směrech, představuje společné cíle, jimiž se řídí opatření členských států, přičemž jsou zohledněny příslušné výchozí situace a podmínky v jednotlivých členských státech, a jimiž se řídí rovněž opatření Unie. Vedoucí úlohu při realizaci cílů zaměstnanosti a pracovního trhu strategie Evropa 2020 má Evropská strategie zaměstnanosti.
(3)
Integrované hlavní směry jsou v souladu se závěry Evropské rady ze dne 17. června 2010. Členským státům poskytují integrované hlavní směry jasná vodítka, pokud jde o definování národních programů reforem a provádění reforem, s ohledem na jejich vzájemnou provázanost a soulad s Paktem o stabilitě a růstu. Hlavní směry politik zaměstnanosti by měly být základem pro veškerá doporučení, která může Rada adresovat členským státům na základě čl. 148 odst. 4 SFEU, a to ve spojení s doporučeními podávanými konkrétním členským státům na základě čl. 121 odst. 4 uvedené smlouvy. Hlavní směry politik zaměstnanosti by měly být rovněž podkladem pro přípravu společné zprávy o zaměstnanosti, kterou Rada a Komise zasílají každoročně Evropské radě.
(4)
Posouzení návrhů národních programů reforem členských států, které je součástí společné zprávy o zaměstnanosti přijaté Radou dne 7. března 2011, ukazuje, že členské státy by měly nadále vyvíjet co největší úsilí při řešení těchto prioritních oblastí: zvyšování účasti na trhu práce a snižování strukturální nezaměstnanosti, rozvoj kvalifikovaných pracovních sil, které budou reagovat na potřeby trhu práce, podpora kvality pracovních míst a celoživotního učení, zvyšování účinnosti systémů vzdělávání a odborné přípravy na všech úrovních a zvyšování účasti na terciárním vzdělávání, podpora sociálního začleňování a boj proti chudobě.
(5)
Hlavní směry politik zaměstnanosti přijaté v roce 2010 by měly zůstat až do roku 2014 stabilní, aby bylo možné se zaměřit na jejich provádění. Až do konce roku 2014 by možnosti jejich aktualizace měly být nadále přísně omezeny.
(6)
Členské státy by se při provádění hlavních směrů politik zaměstnanosti měly soustředit na využití Evropského sociálního fondu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Hlavní směry politik zaměstnanosti členských států, které jsou stanoveny v příloze rozhodnutí Rady 2010/707/EU, jsou platné i pro rok 2011 a členské státy je ve svých politikách zaměstnanosti zohlední.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 19. května 2011.
РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 19 май 2011 година
относно насоките за политиките за заетост на държавите-членки
(2011/308/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 148, параграф 2 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
след консултация с Комитета на регионите,
като взе предвид становището на Комитета по заетостта,
като има предвид, че:
(1)
В член 145 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) се предвижда, че държавите-членки и Съюзът работят за изработването на координирана стратегия за заетостта, и по-специално за развитието на квалифицирана, обучена и адаптивна работна сила, както и на пазари на труда, които да могат да реагират бързо на икономическите промени, с оглед постигането на целите, изброени в член 3 от Договора за Европейския съюз.
(2)
Предложената от Комисията стратегия „Европа 2020“ дава на Съюза възможност да ориентира икономиката си в посока на интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж, съпътстван от високи равнища на заетост, производителност и социално сближаване. На 13 юли 2010 г. Съветът прие Препоръка относно общи насоки за икономическите политики на държавите-членки и на Съюза (3). Освен това на 21 октомври 2010 г. Съветът прие Решение 2010/707/ЕС относно насоки за политиките за заетост на държавите-членки (4) (наричани по-нататък „насоки за заетост“). Заедно тези насоки съставляват интегрираните насоки за изпълнение на стратегията „Европа 2020“. Петте водещи цели, изброени в съответните интегрирани насоки, представляват споделените цели, от които се ръководят действията на държавите-членки, като се отчитат относителните им изходни позиции и национални условия, и от които се ръководят и действията на Съюза. Европейската стратегия по заетостта има водеща роля в изпълнението на целите на стратегията „Европа 2020“ в областта на заетостта и пазара на труда.
(3)
Интегрираните насоки са в съответствие със заключенията на Европейския съвет от 17 юли 2010 г. Интегрираните насоки съдържат точни указания за държавите-членки във връзка с разработването на техните национални програми за реформи и за изпълнението на реформите, като отразяват взаимозависимостта и са в съответствие с Пакта за стабилност и растеж. Насоките за заетостта следва да съставляват основата за всички конкретни за отделните държави препоръки, които Съветът може да отправи към държавите-членки съгласно член 148, параграф 4 ДФЕС, успоредно с конкретните за отделните държави препоръки, отправени към държавите-членки съгласно член 121, параграф 4 от същия договор. Насоките за заетостта следва също така да служат като основа за изготвянето на съвместния доклад за заетостта, изпращан ежегодно от Съвета и Комисията до Европейския съвет.
(4)
Анализът на проектите за национални програми за реформи на държавите-членки, съдържащ се в съвместния доклад за заетостта, приет от Съвета на 7 март 2011 г., показва, че държавите-членки следва да продължат да полагат всички възможни усилия за отчитане на следните приоритети: засилване на участието в пазара на труда и намаляване на структурната безработица, развиване на квалифицирана работна сила, отговаряща на нуждите на пазара на труда, и насърчаване на качеството на работните места и ученето през целия живот, подобряване на резултатите в системите за образование и обучение на всички нива и засилване на участието във висшето образование, насърчаване на социалното приобщаване и борба с бедността.
(5)
Приетите през 2010 г. насоки за заетостта не следва да се изменят до 2014 г., за да се осигури приоритетно внимание за изпълнението им. В периода до края на 2014 г. тяхното актуализиране следва да продължи да бъде строго ограничено.
(6)
Държавите-членки следва да проучат възможността да използват Европейския социален фонд при изпълнението на насоките за заетостта,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Насоките за политиките за заетост на държавите-членки, изложени в приложението към Решение 2010/707/ЕС, продължават да се прилагат през 2011 г. и се вземат предвид от държавите-членки във връзка с политиките им за заетост.
Член 2
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 19 май 2011 година.