PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 21. srpna 2012
podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES o odpovídající ochraně osobních údajů Uruguayskou východní republikou v souvislosti s automatizovaným zpracováváním osobních údajů
(oznámeno pod číslem C(2012) 5704)
(Text s významem pro EHP)
(2012/484/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (1), a zejména na čl. 25 odst. 6 uvedené směrnice,
po konzultaci s evropským inspektorem ochrany údajů (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V souladu se směrnicí 95/46/ES jsou členské státy povinny zajistit, aby k předávání osobních údajů do třetí země docházelo, pouze pokud dotyčná třetí země zajišťuje odpovídající úroveň ochrany a pokud budou před předáním údajů dodržovány právní předpisy členských států provádějící ostatní ustanovení směrnice.
(2)
Komise může dospět k závěru, že třetí země zajišťuje odpovídající úroveň ochrany. Takové zemi mohou členské státy předávat osobní údaje, aniž by byly nutné dodatečné záruky.
(3)
V souladu se směrnicí 95/46/ES má být úroveň ochrany údajů hodnocena s ohledem na všechny okolnosti související s předáním nebo předáváním údajů, a to se zvláštním zřetelem na celou řadu podmínek týkajících se předávání a uvedených v článku 25 této směrnice.
(4)
S ohledem na rozdíly v přístupu třetích zemí k ochraně údajů by mělo být dbáno na to, aby hodnocení odpovídající úrovně této ochrany a uplatňování všech rozhodnutí na základě čl. 25 odst. 6 směrnice 95/46/ES nebyla svévolně nebo neodůvodněně diskriminační vůči třetím zemím, kde jsou obdobné podmínky, nebo mezi nimi, a aby nevytvářela skrytou překážku obchodu s ohledem na stávající mezinárodní závazky Evropské unie.
(5)
Ústava Uruguayské východní republiky přijatá v roce 1967 výslovně neuznává právo na soukromí ani právo na ochranu osobních údajů. Seznam základních práv však není konečný, jelikož v článku 72 ústavy je stanoveno, že „uvedení práv, povinností a záruk v ústavě nevylučuje ostatní práva, povinnosti a záruky, jež jsou neodmyslitelně spjaty s osobností člověka nebo které vyplývají z republikánské formy vlády“. Paragraf 1 zákona č. 18.331 o ochraně osobních údajů a opravném prostředku „Habeas Data“ ze dne 11. srpna 2008 (Ley No 18.331 de Protección de Datos Personales y Acción de „Habeas Data“) jednoznačně uvádí, že „člověku je vlastní právo na ochranu osobních údajů, a je proto obsaženo v článku 72 ústavy republiky“. V článku 332 ústavy je uvedeno, že uplatňování pravidel obsažených v této ústavě, která uznávají práva jednotlivců, jakož i pravidel přiznávajících práva a ukládajících povinnosti orgánům veřejné správy, by nemělo být znemožněno neexistencí příslušných předpisů, nýbrž tyto budou nahrazeny použitím základů podobných zákonů, právních zásad a obecně uznávaných doktrín.
(6)
Právní normy ochrany osobních údajů v Uruguayské východní republice vycházejí především ze standardu stanoveného směrnicí 95/46/ES a jsou uvedeny v zákoně č. 18.331 o ochraně osobních údajů a opravném prostředku „Habeas Data“ (Ley No 18.331 de Protección de Datos Personales y Acción de „Habeas Data“) ze dne 11. srpna 2008. Tento zákon se vztahuje jak na fyzické, tak na právnické osoby.
(7)
Tento zákon je dále doplněn vyhláškou č. 414/009 ze dne 31. srpna 2009, která byla přijata za účelem vyjasnění některých aspektů zákona a stanovení podrobné úpravy organizace, pravomocí a fungování orgánu dohlížejícího na ochranu údajů. V preambuli vyhlášky se uvádí, že v této věci je vhodné přizpůsobit vnitrostátní právní systém nejuznávanějšímu srovnatelnému právnímu režimu, a to v zásadě režimu stanovenému evropskými zeměmi prostřednictvím směrnice 95/46/ES.
(8)
Ustanovení o ochraně údajů jsou obsažena rovněž v řadě zvláštních právních předpisů, kterými je upraveno vytváření a správa databází, zejména v právních předpisech, které upravují určité veřejné rejstříky (veřejných listin, průmyslového vlastnictví a obchodních značek, osobních úkonů, nemovitostí, těžebních práv, nebo úvěrové solventnosti). Ve smyslu článku 332 ústavy se zákon č. 18.331 dodatečně k těmto předpisům používá ve vztahu k těm otázkám, jež nejsou upraveny zvláštními právními předpisy.
(9)
Právní normy o ochraně údajů uplatňované v Uruguayské východní republice obsahují všechny základní zásady nezbytné pro zajištění odpovídající úrovně ochrany fyzických osob a současně stanoví výjimky a omezení pro ochranu důležitých veřejných zájmů. Do těchto právních norem o ochraně údajů a výjimek se promítají zásady stanovené ve směrnici 95/46/ES.
(10)
Uplatňování právních norem o ochraně údajů je zaručeno správními a soudními opravnými prostředky, zejména žalobou „habeas data“, která subjektu údajů umožňuje pohnat správce údajů před soud za účelem vymožení svého práva na přístup k údajům, jejich opravu a výmaz, a dále nezávislým dohledem prováděným orgánem dozoru (Útvar pro regulaci a kontrolu osobních údajů, Unidad Reguladora y de Control de Datos Personales (URCDP)), který je vybaven pravomocí vyšetřovat, zasahovat a sankcionovat v souladu s článkem 28 směrnice 95/46/ES, a který koná zcela nezávisle. Kterákoli zainteresovaná strana má navíc právo vymáhat soudní cestou náhradu škody, kterou utrpěla v důsledku protiprávního zpracování jejích osobních údajů.
(11)
Uruguayské orgány na ochranu osobních údajů poskytly vysvětlení a záruky ohledně způsobu výkladu uruguayského práva a poskytly záruky ohledně provádění uruguayských předpisů na ochranu údajů v souladu s takovým výkladem. Uruguayské orgány na ochranu údajů vysvětlily, že podle článku 332 ústavy se zákon č. 18.331 používá dodatečně ke zvláštním právním předpisům, které upravují vytváření a správu specifických databází, ve vztahu k těm otázkám, které tyto zvláštní právní nástroje neupravují. Stejně tak vysvětlily, že pokud jde o seznamy uvedené v paragrafu 9 C) zákona č. 18.331, a které nevyžadují souhlas subjektu údajů se zpracováním, ze zákona se uplatňují také práva subjektů údajů, zejména zásady omezení účelu a přiměřenosti údajů, a že tato práva jsou pod dohledem orgánů pro ochranu údajů. Co se týče zásady transparentnosti, uruguayské orgány pro ochranu údajů informovaly, že ve všech případech se uplatňuje povinnost poskytnout subjektu údajů nezbytné informace. Pokud jde o právo na přístup k údajům, orgán na ochranu údajů vysvětlil, že při podání žádosti stačí, když subjekt údajů prokáže svou totožnost. Uruguayské orgány pro ochranu údajů objasnily, že výjimky týkající se zásady předávání údajů do jiných zemí, které jsou uvedeny v paragrafu 23 odst. 1 zákona č. 18.331, nelze chápat v tom smyslu, že mají širší uplatnění, než jaké je uvedeno v čl. 26 odst. 1 směrnice 95/46/ES.
(12)
Toto rozhodnutí přihlíží k uvedeným vysvětlením a zárukám a vychází z nich.
(13)
Uruguayská východní republika je také smluvní stranou Americké úmluvy o lidských právech (Pakt ze San José, Costa Rica) ze dne 22. listopadu 1969, která vstoupila v platnost dne 18. července 1978 (3). Článek 11 této úmluvy stanoví právo na soukromí a v článku 30 je uvedeno, že omezení uplatnění nebo využití práv či svobod, které úmluva uznává, lze použít podle této úmluvy pouze v souladu s právními předpisy přijatými v obecném zájmu a v souladu s účelem, pro který bylo takové omezení přijato (článek 30). Uruguayská východní republika se navíc podřizuje jurisdikci Meziamerického soudu pro lidská práva. Poté co příslušný poradní výbor vydal kladné stanovisko, vyzvali zástupci ministrů Rady Evropy na svém 1118. zasedání dne 6. července 2011 Uruguayskou východní republiku, aby přistoupila k Úmluvě o ochraně osob s ohledem na automatizované zpracování osobních údajů (ETS č. 108) a k jejímu dodatkovému protokolu (ETS č. 118) (4).
(14)
Uruguayskou východní republiku je proto třeba považovat za zemi zajišťující odpovídající úroveň ochrany osobních údajů podle směrnice 95/46/ES.
(15)
Toto rozhodnutí by se mělo týkat přiměřenosti ochrany zajištěné v Uruguayské východní republice s cílem splnit požadavky čl. 25 odst. 1 směrnice 95/46/ES. Nemělo by se týkat jiných podmínek či omezení, které provádějí jiná ustanovení zmíněné směrnice, a které se týkají zpracování osobních údajů v členských státech.
(16)
V zájmu transparentnosti, a aby příslušné orgány v členských státech zajistily ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním jejich osobních údajů, je nezbytné uvést výjimečné okolnosti, za nichž může být odůvodněno pozastavení určitých toků údajů, bez ohledu na zjištění odpovídající úrovně ochrany.
(17)
Komise by měla sledovat, jak toto rozhodnutí funguje, a veškeré relevantní poznatky sdělovat výboru zřízenému podle článku 31 směrnice 95/46/ES. Sledování by se mělo zaměřit mimo jiné na režim předávání údajů, který Uruguayská východní republika používá v rámci mezinárodních smluv.
(18)
Pracovní skupina pro ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů, zřízená podle článku 29 směrnice 95/46/ES, předložila kladné stanovisko k úrovni ochrany osobních údajů, k němuž bylo přihlédnuto při přípravě tohoto rozhodnutí (5).
(19)
Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 31 odst. 1 směrnice 95/46/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Pro účely čl. 25 odst. 2 směrnice 95/46/ES se Uruguayská východní republika považuje za zemi zajišťující odpovídající úroveň ochrany osobních údajů předávaných z Evropské unie.
2. V příloze tohoto rozhodnutí je uveden příslušný orgán dozoru Uruguayské východní republiky pro uplatňování právních norem ochrany údajů v Uruguayské východní republice.
Článek 2
1. Aniž jsou dotčeny pravomoci příslušných orgánů členských států přijímat opatření, která zajišťují, aby byly dodržovány vnitrostátní předpisy přijaté na základě jiných ustanovení než článku 25 směrnice 95/46/ES, mohou tyto orgány vykonávat své stávající pravomoci, aby pozastavily předávání údajů příjemci v Uruguayské východní republice s cílem chránit fyzické osoby v souvislosti se zpracováním jejich osobních údajů v těchto případech:
a)
pokud příslušný uruguayský orgán zjistí, že příjemce nedodržuje standardy uplatňované v oblasti ochrany, nebo
b)
pokud existuje důvodná pravděpodobnost, že normy ochrany jsou porušovány, a pokud se lze důvodně domnívat, že příslušný uruguayský orgán včas nepřijal nebo nepřijme odpovídající opatření nezbytná pro vyřešení dané věci; pokud by pokračování v předávání údajů vyvolalo bezprostřední riziko vzniku vážné újmy subjektům údajů a pokud příslušné orgány členského státu za daných okolností vyvinuly přiměřené úsilí o informování strany odpovědné za zpracování údajů usazené v Uruguayské východní republice a poskytly jí příležitost zaujmout stanovisko.
2. Pozastavení předávání údajů skončí, jakmile je zajištěno dodržování norem ochrany a jakmile je o této skutečnosti informován příslušný orgán členského státu.
Článek 3
1. Členské státy neprodleně uvědomí Komisi o přijetí opatření podle článku 2.
2. Členské státy a Komise se rovněž vzájemně informují o případech, kdy opatření přijatá subjekty pověřenými zajištěním dodržování norem ochrany v Uruguayské východní republice nejsou dostatečná.
3. Pokud informace shromážděné podle článku 2 a podle odstavců 1 a 2 tohoto článku prokážou, že kterýkoli subjekt pověřený zajištěním dodržování norem ochrany v Uruguayské východní republice neplní účinně svou úlohu, uvědomí o tom Komise příslušný uruguayský orgán a v případě potřeby předloží návrh opatření postupem podle čl. 31 odst. 2 směrnice 95/46/ES s cílem zrušit toto rozhodnutí, pozastavit je nebo omezit jeho oblast působnosti.
Článek 4
Komise sleduje provádění tohoto rozhodnutí a jakékoli předmětné poznatky sdělí výboru zřízenému podle článku 31 směrnice 95/46/ES, včetně jakýchkoliv důkazů, které by mohly mít vliv na hodnocení prováděné podle článku 1 tohoto rozhodnutí, zda je úroveň ochrany v Uruguayské východní republice odpovídající ve smyslu článku 25 směrnice 95/46/ES, a jakýchkoliv důkazů, že se toto rozhodnutí provádí diskriminačním způsobem.
Článek 5
Členské státy přijmou veškerá opatření, která jsou nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím, do tří měsíců od data jeho zveřejnění.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 21. srpna 2012.
РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 21 август 2012 година
съгласно Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно достатъчната степен на защита на личните данни от страна на Източна република Уругвай във връзка с автоматизираното обработване на лични данни
(нотифицирано под номер C(2012) 5704)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/484/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (1), и по-специално член 25, параграф 6 от нея,
след консултация с Европейския надзорен орган по защита на данните (2),
като има предвид, че:
(1)
Съгласно Директива 95/46/ЕО от държавите членки се изисква да предвидят, че предаването на лични данни към трета страна може да се извършва само ако въпросната трета страна осигурява достатъчна степен на защита и ако законодателствата на държавите членки по прилагане на други разпоредби от директивата бъдат спазени преди осъществяването на предаването.
(2)
Комисията може да установи, че третата страна осигурява достатъчна степен на защита. В такъв случай държавите членки могат да предават лични данни, без да са необходими допълнителни гаранции.
(3)
Директива 95/46/ЕО изисква степента на защита на данните да бъде преценявана с оглед на всички обстоятелства, свързани с дадена операция по предаване на данни или набор от операции по предаване на данни, като се отчитат по-специално редица елементи, свързани с предаването и изброени в член 25 от нея.
(4)
Поради съществуващите различни подходи в третите страни по отношение на защитата на данните, е необходимо да се извърши оценка за адекватност и всяко решение, основаващо се на член 25, параграф 6 от Директива 95/46/ЕО, следва да бъде взето и изпълнено по начин, който не води до произволна или необоснована дискриминация по отношение на трети страни или между трети страни, в които съществуват сходни условия, нито представлява скрита пречка за търговията съгласно действащите международни ангажименти на Европейския съюз.
(5)
В Политическата конституция на Източна република Уругвай, приета през 1967 г., не се признава изрично правото на неприкосновеност на личния живот и на защита на личните данни. Списъкът на основните права обаче не е изчерпателен, тъй като в член 72 от Конституцията се предвижда, че изброяването на правата, задълженията и гаранциите в Конституцията не изключва други такива, които са присъщи на човешката личност или които произтичат от републиканската форма на управление. В член 1 от Закон № 18.331 от 11 август 2008 г. относно защитата на личните данни и иска habeas data (Ley № 18.331 de Protección de datos personales y Acción de „habeas data“) изрично се предвижда, че „правото на защита на личните данни е присъщо на човека и следователно е включено в член 72 от Конституцията на републиката“. В член 332 от Конституцията се предвижда, че прилагането на разпоредбите на Конституцията, с които се признават права на лицата, както и на тези, с които се предоставят права и се вменяват задължения на публични органи, не може да бъде възпрепятствано от отсъствието на конкретни разпоредби по прилагането им; вместо това то се основава, чрез прибягване до основните принципи на подобни закони, на общите принципи на правото и общоприетите доктрини.
(6)
Правните норми за защита на личните данни в Източна република Уругвай се основават до голяма степен на нормите, установени в Директива 95/46/ЕО, и са залегнали в Закон № 18.331 от 11 август 2008 г. относно защитата на личните данни и иска habeas data (Ley № 18.331 de Protección de datos personales y de Acción de „habeas data“). Той обхваща както физическите, така и юридическите лица.
(7)
Този закон е допълнен от Указ № 414/009 от 31 август 2009 г., приет с цел изясняване на някои аспекти на Закона и подробно уреждане на организацията, правомощията и функционирането на надзорния орган по защита на данните. В преамбюла на Указа се посочва, че е уместно националната правна система по този въпрос да се приравни към най-широко приетия сравним правен режим - основно режима, установен от европейските държави по силата на Директива 95/46/ЕО.
(8)
Разпоредби за защита на данните се съдържат също и в редица специални закони, които създават и уреждат бази данни, като например законите, регламентиращи някои публични регистри (публични актове, индустриална собственост и търговски марки, лични актове, актове за недвижима собственост, разрешителни за миннодобивни работи и информация за кредитния статус). Съгласно член 332 от Конституцията Закон № 18.331 се прилага субсидиарно към тези актове във връзка с въпросите, които не са уредени от горепосочените специални правни инструменти.
(9)
Правните норми за защита на данните, които се прилагат в Източна република Уругвай, обхващат всички основни принципи, необходими за осигуряване на достатъчна степен на защита на физическите лица, като едновременно с това в тях се предвиждат изключения и ограничения с цел защита на важни обществени интереси. Тези правни норми за защита на данните и изключенията отразяват принципите, установени в Директива 95/46/ЕО.
(10)
Прилагането на правните норми за защита на данните се гарантира чрез административни и съдебни средства за защита, по-специално чрез иска habeas data, който дава възможност на субекта на данни да подаде съдебен иск срещу администратора на данни, за да предяви правото си на достъп, коригиране и заличаване, както и чрез независимия надзор, осъществяван от надзорния орган - Регулаторния орган за контрол на личните данни (Unidad Reguladora y de Control de Datos Personales (URCDP), който разполага с правомощия за разследване, намеса и налагане на административни наказания в съответствие с разпоредбите на член 28 от Директива 95/46/ЕО, като този орган действа напълно независимо. Освен това всяка заинтересована страна има право да търси защита по съдебен ред чрез иск за обезщетение за вреди, претърпени в резултат на незаконно обработване на личните ѝ данни.
(11)
Уругвайските органи за защита на данните предоставиха обяснения и уверения относно начина, по който трябва да се тълкува уругвайското право, като също така дадоха уверения, че уругвайското законодателство за защита на данните се прилага в съответствие с това тълкуване. По-специално уругвайските органи за защита на данните поясниха, че съгласно член 332 от Конституцията Закон № 18.331 се прилага субсидиарно към специалните закони, които създават и уреждат специфични бази данни, във връзка с въпросите, които не са уредени от горепосочените специални правни инструменти. Те също така уточниха, че Законът се прилага и по отношение на списъците, посочени в член 9, буква C) от Закон № 18.331, за чието обработване не се изисква съгласието на субекта на данни, като става въпрос по-специално за принципите на пропорционалност и окончателност, правата на субектите на данни и това, че те подлежат на надзор от страна на органа за защита на данните. По отношение на принципа на прозрачност уругвайските органи за защита на данните информираха, че задължението за осигуряване на необходимата информация на субекта на данни се прилага във всички случаи. По отношение на правото на достъп органът за защита на данните поясни, че при отправянето на искане e достатъчно субектът на данни да докаже своята самоличност. Уругвайските органи за защита на данните поясниха, че изключенията, свързани с принципа за международното предаване, предвидени в член 23, параграф 1 от Закон № 18.331, не може да се тълкуват като имащи по-широко приложно поле от тези по член 26, параграф 1 от Директива 95/46/ЕО.
(12)
Настоящото решение взема предвид тези обяснения и уверения и се основава на тях.
(13)
Източна република Уругвай е страна и по Американската конвенция за правата на човека (Пактът от Сан Хосе, Коста Рика) от 22 ноември 1969 г., която е в сила от 18 юли 1978 г. (3) В член 11 от тази конвенция се урежда правото на неприкосновеност на личния живот, а в член 30 се посочва, че ограниченията, които в съответствие с тази конвенция може да се налагат при ползването или упражняването на правата или свободите, признати от Конвенцията, може да се прилагат само по силата на закони, приети поради съображения от общ интерес, и в съответствие с целите, за които са установени такива ограничения (член 30). Освен това Източна република Уругвай признава компетентността на Интерамериканския съд по правата на човека. Освен това на 1118-ото заседание на заместник-министрите на Съвета на Европа, проведено на 6 юли 2011 г., заместник-министрите поканиха Източна република Уругвай да се присъедини към Конвенцията за защита на лицата при автоматизираната обработка на лични данни (ETS № 108) и към нейния допълнителен протокол (ETS № 118), след издаването на положително становище от страна на съответния консултативен комитет (4).
(14)
С оглед на това следва да се счита, че Източна република Уругвай осигурява достатъчна степен на защита на личните данни съгласно Директива 95/46/ЕО.
(15)
Настоящото решение се отнася до адекватността на защитата, осигурена в Източна република Уругвай с оглед на спазването на изискванията на член 25, параграф 1 от Директива 95/46/ЕО. То не следва да се отразява върху други условия или ограничения, които водят до прилагането на други разпоредби на посочената директива, отнасящи се до обработването на лични данни на територията на държавите членки.
(16)
В интерес на прозрачността, а и за да се защити възможността на компетентните органи в държавите членки да осигурят защита на лицата по отношение на обработването на техните лични данни, е необходимо да се укажат извънредните обстоятелства, при които спирането на определени потоци от данни може да бъде оправдано, въпреки констатирането на достатъчна защита.
(17)
Комисията следва да наблюдава прилагането на решението и да докладва всички релевантни констатации на комитета, учреден съгласно член 31 от Директива 95/46/ЕО. Това наблюдение следва да обхваща, inter alia, режима на Източна република Уругвай, приложим спрямо предаването на данни в рамките на международни договори.
(18)
Работната група за защита на лицата при обработването на лични данни, създадена съгласно член 29 от Директива 95/46/ЕО, представи положително становище относно степента на защита по отношение на личните данни. Това становище бе взето предвид при подготовката на настоящото решение (5).
(19)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на комитета, учреден съгласно член 31, параграф 1 от Директива 95/46/ЕО,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. За целите на член 25, параграф 2 от Директива 95/46/ЕО се счита, че Източна република Уругвай осигурява достатъчна степен на защита на личните данни, предавани от Европейския съюз.
2. Компетентният надзорен орган на Източна република Уругвай за прилагането на правните норми за защита на данните в Източна република Уругвай е посочен в приложението към настоящото решение.
Член 2
1. Без да се засягат правомощията, които им позволяват да предприемат необходимите мерки за осигуряване на спазването на националното законодателство, прието в съответствие с разпоредби, различни от член 25 от Директива 95/46/ЕО, компетентните органи на държавите членки могат да упражняват правата, с които разполагат понастоящем, за да спрат потоците от данни към получател на територията на Източна република Уругвай с цел защита на лица по отношение на обработването на техните лични данни в следните случаи:
а)
когато компетентен уругвайски орган е установил, че получателят нарушава приложимите норми за защита; или
б)
когато е налице голяма вероятност нормите за защита да бъдат нарушени, има основателни причини да се смята, че компетентният уругвайски орган не взема или няма да вземе подходящи и навременни мерки за разрешаване на въпросния случай, продължаването на предаването би довело до неизбежен риск от сериозно увреждане на субектите на данни и при тези обстоятелства компетентните органи на държавата членка са положили разумни усилия да предупредят отговарящата за обработването страна, установена в Източна република Уругвай, и да ѝ дадат възможност за отговор.
2. Спирането престава да действа веднага щом се осигурят нормите за защита и компетентният орган в съответните държави членки бъде уведомен за това.
Член 3
1. Държавите членки уведомяват незабавно Комисията, когато приемат мерки на основание член 2.
2. Държавите членки и Комисията се уведомяват взаимно за случаите, при които с действията си органите, отговорни за осигуряване на спазването на нормите за защита в Източна република Уругвай, не осигуряват тяхното спазване.
3. Ако информацията, събрана по силата на член 2 и на параграфи 1 и 2 от настоящия член, показва, че даден орган, отговорен да осигури спазването на нормите за защита в Източна република Уругвай, не изпълнява ефективно своята задача, Комисията уведомява за това компетентния уругвайски орган и ако е необходимо, представя проекти за мерки в съответствие с процедурата, посочена в член 31, параграф 2 от Директива 95/46/ЕО, с цел отмяна на настоящото решение, спиране на действието му или ограничаване на неговото приложно поле.
Член 4
Комисията наблюдава изпълнението на настоящото решение и докладва съответните констатации на комитета, учреден по силата на член 31 от Директива 95/46/ЕО, включително всяко сведение, което може да има отражение върху констатацията в член 1 от настоящото решение, че защитата в Източна република Уругвай е достатъчна по смисъла на член 25 от Директива 95/46/ЕО, както и всяко сведение, че настоящото решение се прилага по дискриминационен начин.
Член 5
Държавите членки предприемат всички необходими мерки, за да се съобразят с решението в срок от 3 месеца, считано от датата на уведомяването им.
Член 6
Адресати на настоящото решение са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 21 август 2012 година.