ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 29. září 2010
o režimu státních podpor C 4/09 (ex N 679/97) zavedeném Francií ve prospěch rozhlasového vysílání
(oznámeno pod číslem K(2010) 6483)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/147/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy (1),
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody (2),
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s uvedenými články (3),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 2. října 1997 oznámila Francouzská republika Komisi režim podpory N 679/97 - návrh nařízení, jehož cílem bylo pozměnit zavedený režim podpory rozhlasového vysílání (4). Komise rozhodnutím ze dne 10. listopadu 1997 (5) schválila prodloužení tohoto režimu podpory rozhlasového vysílání na dobu deseti let.
(2)
Úprava uvedeného režimu podpory byla schválena rozhodnutím Komise ze dne 28. července 2003 (6). Úprava navrhovaná francouzskými orgány se mimo jiné týkala změny pravidel pro financování režimu podpory (7). V uvedeném rozhodnutí Komise dospěla k závěru, že pozměněný režim podpory je slučitelný se společným trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy o fungování Evropské unie. Tato úprava nabyla účinnosti dne 1. ledna 2003 na období deseti let.
(3)
Soudní dvůr Evropské unie prohlásil dne 22. prosince 2008 rozhodnutí Komise ze dne 10. listopadu 1997 týkající se období 1997-2002 za neplatné. Komise přijala všechna nezbytná opatření k nápravě zjištěné protiprávnosti a přezkoumala informace poskytnuté francouzskými orgány (podrobný popis tohoto postupu viz část 3 „Důvody, které vedly k zahájení řízení“).
(4)
Dopisem ze dne 11. února 2009 Komise informovala Francouzskou republiku o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie ve věci uvedené podpory.
(5)
Rozhodnutí Komise zahájit uvedené řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (8). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily své připomínky k předmětné podpoře.
(6)
Francouzská republika podala své připomínky k tomuto opatření dopisem ze dne 23. dubna 2009.
(7)
Komise neobdržela žádné další připomínky zúčastněných stran v této věci.
2. PODROBNÝ POPIS PODPORY
(8)
Předmětné opatření je režimem podpory ve prospěch malých francouzských rozhlasových stanic zaměřených na místní posluchače, které plní roli místní sociální komunikace a jejichž podnikatelské příjmy z vysílání reklamní nebo sponzorské povahy nepřekročí 20 % obratu.
(9)
Podpora byla financována prostřednictvím parafiskálního poplatku odváděného z příjmů z reklamy šířené v rámci rozhlasového a televizního vysílání.
(10)
Příslušný orgán, kterým je Fond na podporu rozhlasového vysílání (Fonds de soutien à l’expression radiophonique, FSER), může poskytnout tři druhy podpor:
a)
zřizovací příspěvek ve prospěch rozhlasových stanic „radios associatives“ nově povolených Nejvyšší radou pro rozhlasové a televizní vysílání (Conseil supérieur de l’audiovisuel), který nesmí překročit tabulkově stanovenou maximální hranici;
b)
provozní příspěvek, jehož výše je určena nejprve progresivní a poté degresivní tabulkovou sazbou stanovenou výborem pro udělování dotací. Tento příspěvek se může v rámci stanovených limitů zvýšit s ohledem na úsilí, které provozovatel rozhlasového vysílání vynakládá v oblasti vnitřního řízení a při činnostech v oblasti vzdělávací, občanské a kulturní nebo v oblasti místní sociální komunikace;
c)
příspěvek na vybavení ve výši 50 % nákladů na obnovu zařízení způsobilých rozhlasových stanic, který může být poskytnut pouze jednou za pět let a nesmí přesáhnout tabulkově stanovenou maximální hranici.
(11)
Tento režim je uplatňován od roku 1989 a prodělal několik úprav, které byly všechny oznámeny Komisi a Komisí schváleny v letech 1990, 1992, 1997 a 2003.
2.1 Příjemci režimu podpory
(12)
Návrh oznámený francouzskými orgány zavádí režim podpory podle článku 80 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků, ve znění článku 25 zákona 89-25 ze dne 17. ledna 1989 a článku 27 zákona 90-1170 ze dne 29. prosince 1990, který stanoví:
„Provozovatelům rozhlasového vysílání, jejichž podnikatelské příjmy z vysílání reklamní nebo sponzorské povahy nedosahují 20 % jejich celkového obratu, bude za podmínek stanovených nařízením Conseil d’État (Státní rady) poskytnuta podpora.
Financování této podpory se zajišťuje výběrem poplatku z příjmů z reklamy šířené v rámci rozhlasového a televizního vysílání.
Na úplatu, již provozovatelé rozhlasového vysílání obdrží v souvislosti s vysíláním na podporu kolektivních akcí nebo obecně prospěšných akcí, nebude při stanovení horní hranice uvedené v odstavci 1 tohoto článku brán zřetel.“
2.2 Způsob financování režimu podpory
(13)
Pokud jde o financování režimu podpor, návrh oznámený francouzskými orgány dne 2. října 1997, jenž se stal nařízením č. 97-1263 ze dne 29. prosince 1997, kterým se zavádí parafiskální poplatek ve prospěch Fondu na podporu rozhlasového vysílání (9), stanoví v článku 1:
„K financování Fondu na podporu majitelů licence k provozování rozhlasového vysílání, jejichž podnikatelské příjmy z vysílání reklamní nebo sponzorské povahy nedosahují 20 % jejich celkového obratu, se s účinností od 1. ledna 1998 na období pěti let zavádí parafiskální poplatek z reklamy šířené v rámci rozhlasového a televizního vysílání (dále jen ‚poplatek z reklamní činnosti‘). Cílem uvedeného poplatku je podpora rozhlasového vysílání.“
Článek 2 téhož nařízení stanoví:
„Poplatek se vyměřuje z částek po odečtení provize agentuře a daně z přidané hodnoty, které jsou zaplaceny inzerenty za šíření jejich reklamních sdělení určených pro francouzské území.
Osobami povinnými k odvádění poplatku jsou osoby, které jsou zodpovědné za uvádění těchto reklamních vysílání na trh.
Sazba poplatku bude stanovena ve společném výnosu ministrů pro rozpočet a spoje a bude odstupňovaná podle čtvrtletních příjmů provozovatelů povinných k odvádění poplatků, přičemž platí následující horní hranice:
[…].“
Článek 4 téhož nařízení stanoví, že poplatek uvedený v článku 2 nařízení je vyměřen a vybrán daňovou správou ve prospěch Fondu na podporu rozhlasového vysílání podle týchž právních předpisů a s týmiž zárukami a sankcemi, jaké platí pro daň z přidané hodnoty.
(14)
Tato ustanovení byla změněna v souvislosti s úpravou režimu podpory, který byl oznámen Komisi a schválen rozhodnutím ze dne 28. července 2003 (10). Podle nových pravidel parafiskálnímu poplatku podléhají pouze provozovatelé usazení na francouzském území.
3. DŮVODY, KTERÉ VEDLY K ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(15)
Rozhodnutím N 679/97 Komise v roce 1997 schválila úpravu režimu podpory spočívajícího v systému financování prostřednictvím parafiskálního poplatku z reklamy vysílané rozhlasem nebo televizí. Toto rozhodnutí neobsahuje žádnou analýzu způsobu financování. Rozhodnutí z roku 1997 bylo účinné až do roku 2003, kdy bylo nahrazeno novým rozhodnutím o schválení NN 42/03 (11).
(16)
Dne 3. srpna 2004 Régie Networks, reklamní dceřiná společnost velké francouzské rozhlasové stanice NRJ, napadla u soudu v Lyonu poplatky odvedené v roce 2001 (152 524 EUR). Případ byl předmětem žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce k Soudnímu dvoru ohledně platnosti rozhodnutí Komise ze dne 10. listopadu 1997 o povolení podpory.
(17)
Soudní dvůr prohlásil rozsudkem (12) ze dne 22. prosince 2008 rozhodnutí z roku 1997 za neplatné s odůvodněním, že Komise neprovedla posouzení způsobu financování zkoumaného opatření.
(18)
V bodě 89 svého rozsudku Soudní dvůr připomíná, že přezkoumání opatření podpory Komisí musí nutně zohlednit i způsob financování podpory v případě, že tento způsob financování je nedílnou součástí opatření podpory. V bodě 99 svého rozsudku Soudní dvůr uvádí, že poplatek je nedílnou součástí opatření podpory, pokud na základě relevantní vnitrostátní právní úpravy existuje vztah závazného určení mezi dotčeným poplatkem a dotčenou podporou v tom smyslu, že výnos z poplatku je nezbytně určen k financování podpory a přímo ovlivňuje její výši, a v důsledku toho i posouzení slučitelnosti této podpory se společným trhem.
(19)
Poté, co Soudní dvůr ověřil, zda všechny tyto podmínky jsou v daném případě splněny, dospěl v bodě 112 svého rozsudku k závěru, že poplatek z reklamní činnosti je nedílnou součástí režimu podpor pro rozhlasové vysílání, k jejichž financování tento poplatek slouží. Komise tudíž měla povinnost zohlednit uvedený poplatek při přezkumu předmětného režimu podpory, což však v rozhodnutí NN 42/03 neučinila.
(20)
V návaznosti na rozsudek, který prohlásil rozhodnutí Komise ze dne 10. listopadu 1997 za neplatné, Komise přijala všechna nezbytná opatření k nápravě zjištěné protiprávnosti a přezkoumala informace poskytnuté francouzskými orgány. V důsledku toho Komise dne 11. února 2009 zahájila formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie pod číslem řízení C4/2009 (13).
4. PŘIPOMÍNKY FRANCIE
(21)
Dopisem ze dne 23. dubna 2009 zaslaly francouzské orgány Komisi tyto připomínky:
a)
Průměrná výše finančních prostředků vybraných a odvedených v průběhu dotčeného období odpovídala částce 20 milionů EUR ročně, která byla rozdělena mezi více než 500 příjemců.
b)
Je nesporné, že zahraniční hospodářské subjekty poskytující rozhlasové služby ve Francii prostřednictvím stanic nebo provozovatelů usazených v jiných členských státech rovněž odváděly tento parafiskální poplatek, jejich totožnost však není možné zjistit.
c)
Podpora nemůže být navrácena ze dvou hlavních důvodů: za prvé, tento režim podpor byl řádně oznámen a opakovaně schválen Komisí, což vedlo ke vzniku legitimního očekávání u příjemců. Za druhé, finanční situace příjemců neumožňuje francouzským orgánům za současných okolností získat zpět vyplacené částky.
5. POSOUZENÍ PODPORY
5.1 Právní základ posouzení
(22)
Posouzení předmětného režimu podpor je založeno na čl. 107 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie.
5.2 Existence podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie
(23)
Ustanovení čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie stanoví:
„Podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak“.
(24)
Analýza předmětného případu s ohledem na podmínky stanovené v čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie.
a) Podpora poskytnutá státem ze státních prostředků
Režim podpor je financován z prostředků pocházejících z odvodů parafiskálního poplatku, který je stanoven v právních předpisech, vybírán daňovou správou, a který se vztahuje na reklamu šířenou v rámci rozhlasového a televizního vysílání.
Podpory jsou tudíž poskytovány z veřejných zdrojů francouzského státu.
b) Účinek narušení nebo možnosti narušení hospodářské soutěže zvýhodněním určitých podniků nebo určitých odvětví výroby
Režim podpory zvýhodňuje pouze provozovatele služeb rozhlasového vysílání. Příjemci režimu podpory jsou provozovatelé těchto služeb, jejichž reklamní zdroje nedosahují 20 % jejich celkového obratu. Tito provozovatelé jsou konkurenty, pokud jde o příjmy z reklam a upoutání posluchačů, a to zejména vzhledem k ostatním provozovatelům rozhlasového vysílání na území Francie, jejichž podnikatelské příjmy přesahují tuto hranici a kteří nejsou příjemci veřejné podpory v rámci režimu podpor.
Předmětné podpory tudíž narušují nebo přinejmenším mohou narušit hospodářskou soutěž mezi provozovateli služeb, kteří jsou příjemci uvedených podpor a provozovateli služeb, kteří jejich příjemci nejsou.
c) Vliv na obchod mezi členskými státy
Služby rozhlasového vysílání poskytované z francouzského území, a to zejména příjemci režimu podpor, mohou být přijímány v jiných členských státech, byť jen v příhraničních oblastech. Je také zřejmé, že parafiskálnímu poplatku stanovenému oznámenými právními předpisy podléhají i reklamní zdroje provozovatelů služeb poskytovaných z jiných členských států na francouzském území.
Z toho vyplývá, že oznámený režim podpor ovlivňuje nebo může ovlivňovat obchod mezi členskými státy.
d) Závěr ohledně existence státní podpory
Vzhledem k těmto okolnostem má Komise za to, že režim podpory rozhlasového vysílání oznámený francouzskými orgány spadá do působnosti ustanovení čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie. Za předpokladu, že uvedený režim představuje státní podporu, musí Komise přezkoumat jeho slučitelnost s vnitřním trhem. V souladu s výše uvedeným rozsudkem Régie Networks musí být poplatek z reklamní činnosti, ze kterého je financována předmětná podpora, zohledněn při přezkumu slučitelnosti tohoto režimu.
5.3 Slučitelnost podpory ve smyslu čl. 107 odst. 2 a 3 Smlouvy o fungování Evropské unie
(25)
Oznámené opatření podpory vzhledem k svému předmětu a rozsahu působnosti zjevně nesplňuje podmínky stanovené v čl. 107 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie a čl. 107 odst. 3 písm. a) a b) Smlouvy o fungování Evropské unie.
(26)
Vzhledem ke svému cíli zvýhodnit stanice poskytující rozhlasové služby na francouzském území a podpořit zejména ty, jejichž reklamní zdroje jsou nejnižší, se režim podpory zaměřuje na zabezpečení plurality sdělovacích prostředků na území Francie, což je oprávněným obecným cílem. Podpora příjemců by tak mohla být přezkoumána s ohledem na podmínky stanovené v čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy o fungování Evropské unie. Ten stanoví: „Za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány: (…) podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem (…)“. V tomto případě musí Komise porovnat kladné a záporné účinky opatření.
(27)
Ve svých předchozích rozhodnutích Komise dospěla k závěru, že režim podpor má pozitivní účinky a je slučitelný s vnitřním trhem, a to zejména s ohledem na skutečnost, že tento režim podpor přispívá k jasně stanovenému cíli obecného zájmu. Jeho cílem je totiž podporovat pluralitu stanic poskytujících rozhlasové služby na území Francie. Režim podporuje malé stanice zaměřené na místní posluchače s ohledem na sociální, kulturní a místní zájmy, což je oprávněný cíl obecného zájmu. Možnost narušení hospodářské soutěže způsobené režimem podpor zvýhodňujícím tyto místní stanice je nízká a nemění podmínky obchodu v takové míře, která by byla v rozporu se společným zájmem. Vzhledem k poslání a velikosti těchto stanic je narušení hospodářské soutěže mezi těmito stanicemi a provozovateli stejných druhů služeb v jiném členském státě velmi omezená. V důsledku toho je vliv tohoto režimu na obchod mezi členskými státy velmi nízký.
(28)
Z přezkumu článků 3 a 6 nařízení č. 97-1263 nicméně vyplývá, že způsob financování režimu podpory prostřednictvím dotčeného parafiskálního poplatku je nedílnou součástí opatření, což mimo jiné uvedl Soudní dvůr v rozsudku Régie Networks (body 99 až 112).
(29)
Jak je uvedeno v bodě 89 rozsudku Régie Networks: „způsob financování podpory může činit celý režim podpor, k jehož financování slouží, neslučitelným se společným trhem. Přezkoumání podpory tudíž nemůže být odděleno od účinků jejího způsobu financování. Přezkoumání opatření podpory Komisí musí naopak nutně zohlednit i způsob financování podpory v případě, že tento způsob financování je nedílnou součástí opatření podpory (viz v tomto smyslu zejména výše uvedený rozsudek van Calster a další, bod 49, jakož i rozsudek ze dne 15. července 2004, Pearle a další, C-345/02, Sb. rozh. 2004, s. I-7139, bod 29)“.
(30)
Z toho vyplývá, že Komise musí při přezkumu slučitelnosti režimu podpory s vnitřním trhem zmíněný poplatek zohlednit. V tomto ohledu se uvedený poplatek z reklamní činnosti zdá být v rozporu s obecnou zásadou, která byla pravidelně uváděna Komisí a potvrzena také Soudním dvorem v jeho rozsudku ze dne 25. června 1970, Francie v. Komise (47/69, Sb. rozh. 1970, s. 487), podle níž musejí být dovezené výrobky nebo služby osvobozeny od jakéhokoli parafiskálního poplatku určeného k financování režimu podpor, které jsou poskytovány pouze domácím podnikům. Soudní dvůr uvedl tuto analýzu v bodě 115 svého rozsudku Régie Networks.
(31)
Komise má za to, že neosvobození rozhlasových služeb poskytovaných ve Francii ze stanic usazených v jiných členských státech, které nemohou být příjemci podpor poskytovaných v rámci oznámeného režimu, mění podmínky obchodu v míře, která je v rozporu se společným zájmem. I kdyby byl obecný cíl podpory příjemců, který oznámený režim sleduje, oprávněný a mohl být považován za slučitelný s vnitřním trhem, v případě způsobu financování uvedeného režimu tomu tak není.
6. ZÁVĚRY
(32)
Za těchto okolností Komise dospěla k závěru, že tento režim podpor může být prohlášen za slučitelný s vnitřním trhem, a to zejména s ohledem na kritéria stanovená v čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy o fungování Evropské unie. Komise však nemůže schválit způsob financování tohoto režimu.
(33)
V tomto ohledu Komise vzala na vědomí skutečnost zmíněnou v dopise francouzských orgánů ze dne 23. dubna 2009, tedy údajnou nemožnost zjistit (mezi plátci parafiskálního poplatku, ze kterého je režim financován) totožnost zahraničních hospodářských subjektů, které poskytovaly rozhlasové služby ve Francii prostřednictvím stanic nebo provozovatelů usazených v jiných členských státech v období, během nějž byl dotyčný režim podpor uplatňován. Komise připouští, že vzhledem ke staršímu datu skutkových okolností existují jisté administrativní potíže, které znemožňují zjištění jejich totožnosti. Nicméně na základě informací, které francouzské orgány poskytly, se v tomto případě nezdá, že by uplynulé časové období představovalo samo o sobě nepřekonatelnou překážku pro zjištění totožnosti osob povinných k odvádění poplatku. Francouzské orgány však uvedly, že z informací, které mají k dispozici, nelze vždy zjistit, zda osoby povinné k odvádění poplatku byly provozovatelé vysílající z francouzského území nebo z jiného členského státu. V takovém případě je jejich povinností ve lhůtě šesti měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí individuálně informovat osobu povinnou k odvádění poplatku o jejím konkrétním právu na navrácení poplatků, pokud vysílala do Francie z jiného členského státu. Orgány musejí vynaložit veškeré prostředky, které mají k dispozici, aby zjistily totožnost osob povinných k odvádění poplatku. Jelikož však není jisté, zda francouzské orgány budou samy moci zjistit totožnost všech osob povinných k odvádění tohoto poplatku, ukládá se jim povinnost vhodným způsobem zveřejnit informace o opatření k navrácení poplatků, aby dotčené hospodářské subjekty měly možnost se samy přihlásit.
(34)
Nic nebrání tomu, aby Francie umožnila těmto neznámým subjektům uplatnit právo na navrácení poplatků, které byly neoprávněně odvedeny v období let 1997-2002. Francie může napravit neslučitelnost způsobu financování režimu podpor navrácením částky poplatků, které jsou v rozporu s vnitřním trhem za těchto podmínek:
-
Francie osloví dotčené hospodářské subjekty formou individuálního oznámení jejich konkrétního práva na navrácení poplatků ve všech případech, ve kterých jsou francouzské orgány schopny zjistit jejich totožnost, a formou vhodného zveřejnění informací zejména prostřednictvím inzerce v odborných časopisech v celé Evropské unii (14),
-
pro podání žádosti o navrácení bude osobám povinným k odvádění poplatku poskytnuta lhůta tří let (15) od odpovídajícího zveřejnění,
-
navrácení poplatku se uskuteční nejpozději do šesti měsíců ode dne podání žádosti (16),
-
navrácené částky budou navýšeny o skutečné úroky naběhlé za období ode dne jejich odvedení do dne jejich skutečného navrácení, které se vypočtou na základě složené úrokové sazby, kdy jako referenční cílová sazba bude analogicky použita sazba uvedená v článku 9 nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (17),
-
francouzské orgány přijmou veškeré rozumné důkazy o zaplacení poplatku, které jim dotčené hospodářské subjekty poskytnou,
-
právo na navrácení nesmí podléhat dalším podmínkám,
-
každých šest měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí zašlou francouzské orgány Komisi pravidelně zprávy o stavu postupu navrácení poplatků,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Režim podpor zavedený Francií je slučitelný s vnitřním trhem za podmínek stanovených v článku 2.
Článek 2
K odstranění diskriminace vůči zahraničním provozovatelům rozhlasového vysílání, kteří francouzskému státu odvedli poplatky z reklamní činnosti, aniž by byli příjemci režimu podpor, francouzské orgány navrátí parafiskální poplatky vybrané od zahraničních subjektů v období let 1997-2002. Ve lhůtě šesti měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí informují všechny hospodářské subjekty povinné k odvádění poplatků, které mají být navráceny, o jejich právu na navrácení, a to ve všech případech, kdy budou moci zjistit jejich totožnost a prostřednictvím odpovídajícího zveřejnění je vyzvat, a tak jim umožnit, aby se přihlásily, přičemž jim poskytnou tříletou lhůtu k podání žádosti o navrácení poplatků (18). Po této výzvě a na základě důkazů předložených dotčenými hospodářskými subjekty Francie nejpozději do šesti měsíců ode dne podání žádosti o navrácení navrátí poplatky neslučitelné s vnitřním trhem navýšené o naběhlé skutečné úroky, které se vypočtou na základě složené úrokové sazby, kdy jako referenční cílová sazba bude analogicky použita sazba uvedená v článku 9 nařízení (ES) č. 794/2004.
Článek 3
Do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí Francie informuje Komisi o opatřeních přijatých za účelem dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Každých šest měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí Francie zašle Komisi pravidelnou zprávu o stavu postupu navrácení poplatků uvedeného v článku 2, a to do uplynutí lhůty tří let ode dne posledního opatření odpovídajícího zveřejnění uvedeného v článku 2.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
V Bruselu dne 29. září 2010.
ROZHODNUTIE KOMISIE
z 29. septembra 2010
o schéme pomoci C 4/09 (ex N 679/97), ktorú Francúzsko zaviedlo v prospech rozhlasového vysielania
[oznámené pod číslom K(2010) 6483]
(Iba francúzske znenie je autentické)
(Text s významom pre EHP)
(2011/147/EÚ)
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 108 ods. 2 prvý pododsek (1),
so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, a najmä na jej článok 62 ods. 1 písm. a) (2),
po vyzvaní zainteresovaných strán, aby predložili pripomienky v súlade s uvedenými článkami (3),
keďže:
1. POSTUP
(1)
Listom z 2. októbra 1997 Francúzska republika oznámila Komisii schému pomoci č. N 679/97 - návrh dekrétu na úpravu už existujúcej schémy pomoci pre rozhlasové vysielanie (4). Rozhodnutím z 10. novembra 1997 (5) Komisia schválila predĺženie platnosti tejto schémy na podporu rozhlasového vysielania na dobu desiatich rokov.
(2)
Úprava uvedenej schémy pomoci bola schválená rozhodnutím Komisie z 28. júla 2003 (6). Úprava navrhovaná francúzskymi orgánmi sa okrem iného týkala zmeny pravidiel financovania schémy pomoci (7). V uvedenom rozhodnutí Komisia dospela k záveru, že takto upravená schéma pomoci je zlučiteľná s vnútorným trhom v zmysle článku 107 ods. 3 písm. c) Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ďalej len „ZFEÚ“). Táto úprava nadobudla účinnosť 1. januára 2003 na obdobie desiatich rokov.
(3)
Dňa 22. decembra 2008 Súdny dvor Európskej únie vyhlásil rozhodnutie Komisie z 10. novembra 1997 týkajúce sa obdobia rokov 1997 - 2002 za neplatné. Komisia následne prijala všetky potrebné opatrenia na nápravu zistenej neoprávnenosti schémy pomoci a preskúmala informácie, ktoré jej poskytli francúzske orgány (podrobný opis tohto postupu pozri v oddiele 3 - Dôvody na začatie konania).
(4)
Listom z 11. februára 2009 Komisia informovala Francúzsku republiku o svojom rozhodnutí začať konanie podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ, pokiaľ ide o túto pomoc.
(5)
Rozhodnutie Komisie začať uvedené konanie bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie (8). Komisia vyzvala zainteresované strany, aby predložili svoje pripomienky k uvedenej pomoci.
(6)
Listom z 23. apríla 2009 Francúzska republika zaslala svoje pripomienky k opatreniu.
(7)
Komisia nedostala v tejto veci žiadne ďalšie pripomienky od tretích zainteresovaných strán.
2. PODROBNÝ OPIS POMOCI
(8)
Uvedeným opatrením je schéma pomoci na podporu malých francúzskych miestnych rozhlasových staníc, ktoré plnia úlohu sociálnej komunikácie na lokálnej úrovni a ktorých zdroje z komerčnej a sponzorskej reklamy nepresahujú 20 % obratu.
(9)
Pomoc sa financovala z výnosu z parafiškálnej dane vyberanej zo zdrojov, ktoré pochádzajú z reklamy šírenej prostredníctvom rozhlasového a televízneho vysielania.
(10)
Príslušný orgán, t. j. Fond na podporu rozhlasového vysielania (FPRV), môže udeliť tri druhy pomoci:
a)
grant na zriadenie neziskových rozhlasových staníc nedávno povolených Najvyššou radou pre audiovíziu, ktorý nesmie presiahnuť strop stanovený v stupnici;
b)
grant na prevádzku, ktorého výška sa stanovuje podľa vzostupnej a potom zostupnej stupnice určenej výborom pre prideľovanie grantov, ktorú môže výbor zvýšiť v rozsahu stanovenom so zreteľom na úsilie vynaložené prevádzkovateľom v oblasti vnútorného riadenia a akcií uskutočňovaných v oblasti vzdelávania, neziskových činností a kultúry alebo lokálnej sociálnej komunikácie;
c)
pomoc na vybavenie podieľajúca sa 50 % na financovaní obnovy technického vybavenia oprávnených rozhlasových staníc, ktorá môže byť pridelená iba raz za päť rokov a nesmie presiahnuť strop stanovený v stupnici.
(11)
Schéma sa uplatňuje od roku 1989 a bola predmetom istého počtu úprav, ktoré boli všetky notifikované Komisii a schválené Komisiou v rokoch 1990, 1992, 1997 a 2003.
2.1. Príjemcovia pomoci v rámci schémy
(12)
Návrhom, ktorý notifikovali francúzske orgány, sa zavádza schéma pomoci ustanovená v článku 80 zákona č. 86-1067 z 30. septembra 1986 o slobode prejavu, v znení článku 25 zákona č. 89-25 zo 17. januára 1989 a článku 27 zákona č. 90-1170 z 29. decembra 1990, v ktorom sa uvádza:
„Prevádzkovatelia rozhlasového vysielania prostredníctvom hertzových vĺn, ktorých obchodné zdroje pochádzajúce z oznamov vysielaných anténou a majúce charakter známkovej alebo sponzorskej reklamy sú nižšie ako 20 % ich celkového obratu, majú nárok na pomoc v súlade s podmienkami stanovenými dekrétom štátnej rady (Conseil d’État).
Financovanie tejto pomoci je zaistené odvodom zo zdrojov pochádzajúcich z reklamy šírenej rozhlasovým a televíznym vysielaním.
Na príjem prevádzkovateľov rozhlasového vysielania prostredníctvom hertzových vĺn počas vysielania oznamov určených na podporu kolektívnych alebo všeobecne prospešných akcií sa na účely stanovenia hornej hranice uvedenej v odseku 1 tohto článku neprihliada.“
2.2. Spôsob financovania schémy pomoci
(13)
Pokiaľ ide o oblasť financovania schémy pomoci, v článku 1 návrhu notifikovaného francúzskymi orgánmi 2. októbra 1997, ktorý sa stal dekrétom č. 97-1263 z 29. decembra 1997 a ktorým sa zaviedla parafiškálna daň v prospech fondu na podporu rozhlasového vysielania (9), sa uvádza:
„Od 1. januára 1998 sa na dobu piatich rokov zriaďuje parafiškálna daň z reklamy šírenej rozhlasovým a televíznym vysielaním (ďalej len ‚daň z reklamy‘), určená na financovanie fondu pomoci držiteľom povolenia na prevádzkovanie rozhlasového vysielania prostredníctvom hertzových vĺn, ktorých obchodné zdroje pochádzajúce z oznamov vysielaných anténou a majúce charakter známkovej reklamy alebo sponzorskej reklamy sú nižšie ako 20 % ich celkového obratu. Účelom tejto dane je podporovať rozhlasové vysielanie.“
V článku 2 uvedeného dekrétu sa ustanovuje:
„Daň sa vyrubí zo súm, ktoré platia zadávatelia reklamy za vysielanie svojich reklamných oznamov určených pre územie Francúzska, po odpočítaní odmeny za sprostredkovanie agentúre a dane z pridanej hodnoty.
Daň odvádzajú osoby zodpovedné za uvedenie týchto reklamných oznamov na trh.
Sadzba dane sa stanoví spoločnou vyhláškou ministrov rozpočtu a komunikácií a bude odstupňovaná podľa trojmesačných príjmov zdaniteľných subjektov zodpovedných za uvedenie reklamných oznamov na trh s nasledujúcimi obmedzeniami:
[…].“
V článku 4 uvedeného dekrétu sa spresňuje, že daň uvedenú v jeho článku 2 vyrubí, vymeria a vyberie v prospech fondu na podporu rozhlasového vysielania generálne riaditeľstvo daňovej správy podľa rovnakých pravidiel a s rovnakými zárukami a sankciami, aké sú stanovené pre daň z pridanej hodnoty.
(14)
Tieto ustanovenia boli zmenené a doplnené v rámci úpravy schémy pomoci notifikovanej Komisii a schválenej rozhodnutím z 28. júla 2003 (10). Podľa nových pravidiel sú parafiškálnou daňou zaťažené iba subjekty zodpovedné za uvedenie reklamných oznamov na trh usadené na území Francúzska.
3. DÔVODY NA ZAČATIE KONANIA
(15)
Komisia v roku 1997 rozhodnutím č. N 679/97 schválila úpravu schémy pomoci, ktorú predstavuje mechanizmus financovania prostredníctvom parafiškálnej dane z reklamy vysielanej v rozhlase alebo televízii. Uvedené rozhodnutie neobsahuje žiadnu analýzu spôsobu financovania. Rozhodnutie z roku 1997 bolo účinné do roku 2003, kedy ho nahradilo nové rozhodnutie o schválení úpravy č. NN 42/03 (11).
(16)
Dňa 3. augusta 2004Régie Network - reklamná dcérska spoločnosť veľkej francúzskej rozhlasovej siete, t. j. NRJ, napadla pred súdom v Lyone odvod, ktorý zaplatila v roku 2001 (152 524 EUR). Vec bola predmetom návrhu na prejudiciálne konanie, podaného na Súdny dvor s cieľom posúdiť platnosť rozhodnutia Komisie o schválení pomoci z 10. novembra 1997.
(17)
Súdny dvor rozsudkom (12) vyneseným 22. decembra 2008 vyhlásil rozhodnutie z roku 1997 za neplatné, pretože Komisia opomenula posúdiť spôsob financovania skúmaného opatrenia.
(18)
Súdny dvor v bode 89 svojho rozsudku pripomína, že pri skúmaní opatrenia pomoci musí Komisia nevyhnutne vziať do úvahy spôsob financovania pomoci, ak je tento spôsob financovania neoddeliteľnou súčasťou opatrenia. V bode 99 svojho rozsudku Súdny dvor spresňuje, že daň je neoddeliteľnou súčasťou opatrenia pomoci, pokiaľ medzi daňou a uvedenou pomocou existuje záväzný vzťah určenia v zmysle príslušných vnútroštátnych právnych predpisov v tom zmysle, že výnos z parafiškálnej dane sa povinne použije na financovanie pomoci a priamo určí výšku tejto pomoci a následne bude mať vplyv na posúdenie zlučiteľnosti pomoci s vnútorným trhom.
(19)
Po preskúmaní, či sú v danom prípade splnené všetky tieto podmienky, Súdny dvor v bode 112 svojho rozsudku rozhodol, že daň z reklamy je neoddeliteľnou súčasťou schémy pomoci na rozhlasové vysielanie, na ktorého financovanie slúži. Z uvedeného vyplýva, že pri skúmaní uvedenej schémy pomoci by Komisia mala nevyhnutne zohľadniť uvedenú daň, čo v rozhodnutí č. NN 42/03 opomenula urobiť.
(20)
Na základe rozsudku, ktorým sa rozhodnutie Komisie z 10. novembra 1997 vyhlasuje za neplatné, Komisia prijala všetky potrebné opatrenia na nápravu zistenej neoprávnenosti schémy pomoci a znova preskúmala informácie, ktoré jej poskytli francúzske orgány. Následkom toho Komisia začala 11. februára 2009 konanie vo veci formálneho zisťovania v súlade s článkom 108 ods. 2 ZFEÚ pod číslom konania C4/2009 (13).
4. PRIPOMIENKY FRANCÚZSKA
(21)
Listom z 23. apríla 2009 francúzske orgány zaslali Komisii tieto pripomienky:
a)
Výška finančných prostriedkov zozbieraných a vyplatených v priebehu posudzovaného obdobia predstavuje ročne v priemere 20 miliónov EUR rozdelených medzi viac ako 500 príjemcov.
b)
Francúzske orgány nepopierajú, že zahraničné hospodárske subjekty poskytujúce vo Francúzsku služby rozhlasového vysielania zo staníc alebo prevádzok so sídlom v iných členských štátoch tiež zaplatili túto parafiškálnu daň, ale údajne ich nie je možné identifikovať.
c)
Pomoc nie je možné vymáhať predovšetkým z týchto dvoch dôvodov: po prvé, schéma pomoci bola niekoľkokrát riadne notifikovaná a schválená Komisiou, čo údajne vzbudilo legitímnu dôveru na strane jej príjemcov. Po druhé, bonita príjemcov by v súčasnom kontexte znemožnila francúzskym orgánom vymôcť vyplatené sumy.
5. POSÚDENIE POMOCI
5.1. Právny základ na posúdenie pomoci
(22)
Posúdenie uvedenej schémy pomoci sa zakladá na článku 107 ods. 3 ZFEÚ.
5.2. Existencia pomoci v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ
(23)
V článku 107 ods. 1 ZFEÚ sa uvádza:
„Ak nie je touto zmluvou ustanovené inak, pomoc poskytovaná v akejkoľvek forme členským štátom alebo zo štátnych prostriedkov, ktorá narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže tým, že zvýhodňuje určitých podnikateľov alebo výrobu určitých druhov tovaru, je nezlučiteľná so spoločným trhom, pokiaľ ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi.“
(24)
Analýza tohto prípadu z hľadiska podmienok uvedených v článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
a) Pomoc poskytovaná štátom zo štátnych prostriedkov
Schéma pomoci je financovaná zo zdrojov, ktoré pochádzajú z odvodu parafiškálnej dane ustanovenej v zákonoch a iných právnych predpisoch, ktorú vyberá daňová správa a ktorou je zaťažená reklama šírená rozhlasovým a televíznym vysielaním.
Pomoc sa teda poskytuje z verejných prostriedkov francúzskeho štátu.
b) Účinok narušenia hospodárskej súťaže alebo hrozby narušenia hospodárskej súťaže pre zvýhodňovanie určitých podnikateľov alebo výroby určitých druhov tovaru
Zo schémy pomoci má prospech iba poskytovanie služieb rozhlasového vysielania prostredníctvom hertzových vĺn. Príjemcami pomoci v rámci schémy sú poskytovatelia takýchto služieb, ktorých zdroje z reklamy sú nižšie ako 20 % ich celkového obratu. Títo poskytovatelia služieb konkurujú, pokiaľ ide o prilákanie poslucháčov a zisk z reklamy, iným poskytovateľom služieb rozhlasového vysielania na území Francúzska, ktorých obchodné zdroje presahujú túto hornú hranicu a ktorí nemajú nárok na štátnu podporu v rámci schémy pomoci.
Uvedená pomoc nenarúša a ani prinajmenšom nehrozí narušením hospodárskej súťaže medzi poskytovateľmi služieb, ktorí sú príjemcami uvedenej pomoci, a poskytovateľmi služieb, ktorí nie sú príjemcami uvedenej pomoci.
c) Ovplyvňovanie obchodu medzi členskými štátmi
Služby rozhlasového vysielania prostredníctvom hertzových vĺn poskytované z územia Francúzska najmä príjemcami pomoci v rámci schémy sa môžu prijímať v iných členských štátoch, a to len v cezhraničných oblastiach. Okrem toho sa ukazuje, že parafiškálnou daňou ustanovenou v notifikovaných zákonoch a iných právnych predpisoch sú zaťažené aj zdroje z reklamy zabezpečovanej v rámci služieb poskytovaných z iných členských štátov do Francúzska.
Z uvedeného vyplýva, že notifikovaná schéma pomoci ovplyvňuje alebo môže ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi.
d) Záver týkajúci sa existencie štátnej pomoci
Za týchto podmienok sa Komisia domnieva, že na schému pomoci na rozhlasové vysielanie, ktorú notifikovali francúzske orgány, sa vzťahujú ustanovenia článku 107 ods. 1 ZFEÚ. Keďže uvedená schéma pomoci predstavuje štátnu pomoc, Komisia je povinná posúdiť zlučiteľnosť tejto schémy s vnútorným trhom. V súlade s uvedeným rozsudkom vo veci Régie Networks sa pri skúmaní zlučiteľnosti tejto schémy musí zohľadniť daň z reklamy, prostredníctvom ktorej sa financuje uvedená pomoc.
5.3. Zlučiteľnosť pomoci v zmysle článku 107 ods. 2 a 3 ZFEÚ
(25)
Z hľadiska svojho cieľa a rozsahu pôsobnosti notifikované opatrenie pomoci zjavne nezodpovedá podmienkam ustanoveným v článku 107 ods. 2 ZFEÚ a v článku 107 ods. 3 písm. a) a b) ZFEÚ.
(26)
S cieľom podporovať stanice poskytujúce služby rozhlasového vysielania prostredníctvom hertzových vĺn na území Francúzska, najmä tých, ktorých zdroje z reklamy sú najmenšie, sa schéma pomoci zameriava na zabezpečenie rozmanitosti médií na území Francúzska, ktorá je všeobecným legitímnym cieľom. Časť pomoci pre príjemcov by sa mohla posudzovať so zreteľom na podmienky uvedené v článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ. V písmene c) sa uvádza: „Za zlučiteľné s vnútorným trhom možno považovať: […] pomoc na rozvoj určitých hospodárskych činností alebo určitých hospodárskych oblastí, za predpokladu, že táto podpora nepriaznivo neovplyvní podmienky obchodu tak, že by to bolo v rozpore so spoločným záujmom […].“ V tomto prípade Komisia musí zvážiť pozitívny a negatívny vplyv opatrenia.
(27)
Vo svojich predchádzajúcich rozhodnutiach Komisia dospela k záveru, že uvedená schéma pomoci má pozitívny vplyv a je zlučiteľná s vnútorným trhom, najmä preto, lebo prispieva ku konkrétnemu všeobecne prospešnému cieľu. Táto schéma pomoci sa totiž zameriava na podporu rozmanitosti staníc poskytujúcich služby rozhlasového vysielania prostredníctvom hertzových vĺn na území Francúzska. Podporuje malé stanice zamerané na miestnych poslucháčov, pričom prihliada na sociálne, kultúrne a miestne záujmy, čo predstavuje hlavný legitímny cieľ. Okrem toho je narušenie hospodárskej súťaže, ktoré by mohla spôsobiť schéma pomoci podporujúca tieto lokálne stanice, nepatrné a nepriaznivo neovplyvňuje podmienky obchodu tak, že by to bolo v rozpore so spoločným záujmom. Vzhľadom na poslanie a veľkosť uvedených staníc je narušenie hospodárskej súťaže medzi týmito stanicami a poskytovateľmi služieb rovnakého typu v inom členskom štáte zvlášť obmedzené. V dôsledku toho je nepriaznivé ovplyvňovanie obchodu touto schémou nepatrné.
(28)
Z preskúmania článkov 3 a 6 dekrétu č. 97-1263 však vyplýva, že spôsob financovania schémy pomoci prostredníctvom uvedenej parafiškálnej dane je neoddeliteľnou súčasťou opatrenia, ako už rozhodol Súdny dvor vo svojom rozsudku vo veci Régie Networks (body 99 až 112).
(29)
Ako Súdny dvor pripomenul v bode 89 rozsudku vo veci Régie Networks: „Spôsob financovania pomoci môže spôsobiť nezlučiteľnosť celého takto financovaného systému pomoci so spoločným trhom. Preto sa skúmanie pomoci nedá oddeliť od účinkov spôsobu jeho financovania. Naopak, pri skúmaní opatrenia predstavujúceho pomoc Komisia musí nutne zohľadniť spôsob financovania pomoci, ak je neoddeliteľnou súčasťou daného opatrenia (pozri v tomto zmysle najmä už citovaný rozsudok vo veci van Calster a i., bod 49, ako aj rozsudok z 15. júla 2004 vo veci C-345/02 Pearle a i., Zb. 2004, s. I-7139, bod 29).“
(30)
Z uvedeného vyplýva, že pri skúmaní zlučiteľnosti schémy pomoci s vnútorným trhom má Komisia povinnosť prihliadať na uvedenú daň. Z tohto hľadiska sa ukazuje, že uvedená daň z reklamy je v rozpore so všeobecnou zásadou, ktorú riadne znova potvrdila Komisia a ktorú potvrdil aj Súdny dvor vo svojom rozsudku z 25. júna 1970 vo veci 47/69, Francúzsko/Komisia, Zb. 1970, s. 487, podľa ktorej dovážané tovary alebo služby musia byť oslobodené od akejkoľvek parafiškálnej dane určenej na financovanie schémy pomoci, ktorej jedinými príjemcami sú vnútroštátne podniky. Súdny dvor pripomína túto analýzu v bode 115 svojho rozsudku vo veci Régie Networks.
(31)
Komisia sa domnieva, že neoslobodenie služieb rozhlasového vysielania prostredníctvom hertzových vĺn vo Francúzsku zo staníc so sídlom v iných členských štátoch, ktoré nemajú nárok na pomoc poskytovanú v rámci notifikovanej schémy, nepriaznivo ovplyvňuje podmienky obchodu tak, že je to v rozpore so spoločným záujmom. Aj keby bol všeobecný cieľ časti pomoci príjemcom, na ktorý sa zameriava notifikovaná schéma, legitímny a schéma by sa dala považovať za zlučiteľnú s vnútorným trhom, to isté sa nedá povedať o spôsobe financovania uvedenej schémy.
6. ZÁVERY
(32)
Za týchto podmienok Komisia dospela k záveru, že táto schéma pomoci môže byť vyhlásená za zlučiteľnú s vnútorným trhom, najmä vzhľadom na kritériá uvedené v článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ. Komisia, naopak, nemôže schváliť spôsob financovania tejto schémy.
(33)
Z tohto hľadiska Komisia vzala na vedomie tvrdenie francúzskych orgánov v ich liste z 23. apríla 2009, že (spomedzi platiteľov parafiškálnej dane, prostredníctvom ktorej sa financuje schéma pomoci) nie je možné identifikovať zahraničné hospodárske subjekty, ktoré poskytli služby rozhlasového vysielania vo Francúzsku zo staníc alebo prevádzok nachádzajúcich sa v iných členských štátoch počas obdobia, na ktoré sa vzťahuje uvedená schéma pomoci. Komisia môže pripustiť existenciu administratívnych ťažkostí, ktoré bránia ich identifikácii vzhľadom na časový úsek od vzniku skutkových okolností. Na základe vysvetlení francúzskych orgánov sa však v danom prípade samotný čas nejaví ako neprekonateľná prekážka identifikácie daňovníkov podliehajúcich dani. Francúzske orgány naproti tomu uviedli, že na základe údajov, ktoré majú k dispozícii, sa vždy nedá určiť, či daňovníkmi boli subjekty vysielajúce z francúzskeho územia alebo z iného členského štátu. V takom prípade sú povinné individuálne oznámiť daňovníkovi podliehajúcemu dani v lehote šiestich mesiacov odo dňa oznámenia tohto rozhodnutia jeho osobitné právo na vrátenie dane, ak vysielal do Francúzska z iného členského štátu. Daňová správa je povinná vynaložiť na identifikáciu daňovníkov podliehajúcich dani všetky prostriedky, ktoré má k dispozícii. Keďže však nie je isté, či francúzske orgány môžu identifikovať všetkých daňovníkov podliehajúcich tejto dani, tieto orgány budú tiež povinné zabezpečiť primeranú publicitu opatrenia týkajúceho sa vrátenia dane tak, aby o vrátenie dane mohli požiadať všetky hospodárske subjekty, ktorých sa to týka.
(34)
V skutočnosti nič nebráni tomu, aby Francúzsko umožnilo týmto hospodárskym subjektom uplatniť si právo na vrátenie daní neprávom zaplatených počas obdobia rokov 1997 - 2002. Francúzsko bude môcť vykonať nápravu nezlučiteľnosti spôsobu financovania schémy pomoci s vnútorným trhom prostredníctvom vrátenia sumy daní nezlučiteľných s vnútorným trhom, pričom musia byť splnené tieto podmienky:
-
Francúzsko musí oznámiť dotknutým subjektom ich osobitné právo na vrátenie daní prostredníctvom individuálnych oznámení vždy, keď sú francúzske orgány schopné ich identifikovať, a s primeranou publicitou, najmä formou uverejnenia oznámenia v odborných časopisoch vychádzajúcich v celej Európskej únii (14),
-
daňovníci musia mať na podanie žiadosti o vrátenie daní lehotu tri roky odo dňa primeraného zverejnenia (15),
-
dane musia byť vrátené najneskôr do šiestich mesiacov po podaní žiadosti (16),
-
vrátené sumy musia byť zvýšené o úroky skutočne splatné odo dňa, keď boli vybrané, do dňa ich skutočného vrátenia, vypočítané na zloženom základe, analogicky vychádzajúc z objektívnej úrokovej sadzby uvedenej v článku 9 nariadenia Komisie (ES) č. 794/2004 z 21. apríla 2004, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (ES) č. 659/1999 ustanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (17),
-
francúzske orgány musia prijať každý primeraný dôkaz o zaplatení daní, ktorý im poskytnú uvedené hospodárske subjekty,
-
právo na vrátenie daní nesmie podliehať ďalším podmienkam,
-
francúzske orgány sú povinné zasielať Komisii každých šesť mesiacov od dátumu oznámenia tohto rozhodnutia pravidelné správy o stave postupu vracania daní,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Schéma pomoci, ktorú zaviedlo Francúzsko, je zlučiteľná s vnútorným trhom za podmienok ustanovených v článku 2.
Článok 2
Francúzske orgány musia pristúpiť k vráteniu parafiškálnych daní, ktoré vybrali od zahraničných hospodárskych subjektov v období rokov 1997 - 2002, aby odstránili diskrimináciu zahraničných prevádzkovateľov vysielania, ktorí francúzskemu štátu zaplatili dane z reklamy. V lehote šiestich mesiacov od dátumu notifikácie tohto rozhodnutia sú povinné informovať všetky hospodárske subjekty daňovníkov o ich práve na vrátenie daní vo všetkých prípadoch, keď ich budú môcť identifikovať, a s primeranou publicitou zverejniť toto právo, aby dotknuté hospodárske subjekty mohli požiadať o vrátenie daní, pričom sú povinné poskytnúť im trojročnú lehotu na podanie žiadosti o vrátenie daní (18). Po takejto výzve a na základe dôkazov poskytnutých uvedenými hospodárskymi subjektmi Francúzsko v lehote najneskôr do šesť mesiacov po podaní žiadosti o vrátenie daní bude môcť vrátiť sumu daní nezlučiteľných s vnútorným trhom, zvýšenú o skutočne splatné úroky vypočítané na základe zloženej úrokovej sadzby, analogicky vychádzajúc z objektívnej úrokovej sadzby uvedenej v článku 9 nariadenia Komisie (ES) č. 794/2004.
Článok 3
Francúzsko je povinné do dvoch mesiacov od oznámenia tohto rozhodnutia informovať Komisiu o opatreniach, ktoré prijalo na dosiahnutie súladu s týmto rozhodnutím.
Francúzsko je povinné zasielať Komisii každých šesť mesiacov od dátumu oznámenia tohto rozhodnutia pravidelné správy o stave postupu vracania daní uvedeného v článku 2, až do uplynutia lehoty troch rokov od prijatia posledných opatrení primeranej publicity uvedených v článku 2.
Článok 4
Toto rozhodnutie je určené Francúzskej republike.
V Bruseli 29. septembra 2010