ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 5. dubna 2011
o opatřeních C 11/09 (ex NN 53b/08, NN 2/10 a N 19/10), která provedl nizozemský stát ve prospěch skupiny ABN AMRO NV (vytvořené po spojení společností Fortis Bank Nederland a ABN AMRO N)
(oznámeno pod číslem K(2011) 2114)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/823/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek (1) v souladu s čl. 108 odst. 2 Smlouvy, a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dne 3. října 2008 získal nizozemský stát společnost Fortis Bank Nederland (dále jen „FBN“) (nizozemskou bankovní dceřinou společnost finanční holdingové společnosti Fortis SA/NV (2)), včetně aktiv ABN AMRO Holding ve vlastnictví společnosti FBN (dále jen „ABN AMRO N“) za částku ve výši 12,8 miliardy EUR. V rámci této transakce nizozemský stát rovněž nahradil Fortis Bank SA/NV, belgickou bankovní dceřinou společnost společnosti Fortis SA/NV, jakožto věřitele, pokud jde o půjčky poskytnuté společnosti FBN v nominální hodnotě 16,1 miliardy EUR (3). Nizozemský stát poskytl společnosti FBN rovněž krátkodobou likvidní facilitu ve výši 45 miliard EUR a souhlasil s odškodněním společnosti Fortis SA/NV za náklady a povinnosti vyplývající z dohody akcionářů konsorcia. Dohoda akcionářů konsorcia popisovala práva a povinnosti tří finančních institucí (Fortis SA/NV, Banco Santander a Royal Bank of Scotland (dále jen „RBS“) neboli tří „členů konsorcia“), které se společně ucházely o společnost ABN AMRO Holding prostřednictvím nově založeného právního subjektu „RFS Holdings“. Dne 7. října 2008 oznámil nizozemský stát Komisi svá opatření ze dne 3. října 2008 (konkrétně nabytí společnosti FBN za částku 12,8 miliardy EUR, novaci dlouhodobých půjček v nominální hodnotě 16,1 miliardy EUR a krátkodobou likvidní facilitu ve výši 45 miliard EUR, dále jen „integrované transakce ze dne 3. října 2008“) jako opatření, která nepředstavují státní podporu, s cílem získat ohledně těchto opatření právní jistotu. Jelikož opatření již byla provedena, zaevidovala Komise tento případ jako případ NN (tj. NN53b/08).
(2)
Během jednání vedoucích k nabytí společnosti FBN dne 3. října 2008 vycházel nizozemský stát z externí zprávy o ocenění vypracované […] (4), jejíž kopie byla Komisi zaslána dne 15. října 2008.
(3)
Dopisem ze dne 30. října 2008 sdělila Komise nizozemskému ministerstvu financí svůj předběžný názor, že se zdá, že opatření ze dne 3. října 2008 představují státní podporu pro společnost FBN. Dne 20. listopadu 2008 se uskutečnila schůzka útvarů Komise a nizozemského státu.
(4)
Dne 21. listopadu 2008 se nizozemský stát oficiálně rozhodl, že společnosti FBN a ABN AMRO N neponechá jako samostatné subjekty, nýbrž že v souladu s dřívějšími plány společnosti Fortis SA/NV obě společnosti sloučí (dále jen „spojení“).
(5)
Dne 3. prosince 2008 přijala Komise rozhodnutí (5) (dále jen „rozhodnutí ze dne 3. prosince 2008“), v němž prohlásila opatření nizozemského státu ze dne 3. října 2008 ve prospěch Fortis Bank SA/NV za státní podporu, která je slučitelná se společným trhem. Ve 4. bodě odůvodnění uvedeného rozhodnutí se však výslovně uvádělo, že Komise v samostatném řízení posoudí, zda opatření provedená dne 3. října 2008 obsahovala podporu rovněž pro společnost FBN.
(6)
Dne 17. prosince 2008 informoval nizozemský stát Komisi o svém záměru získat od společnosti FBN společnost ABN AMRO N za částku ve výši 6,5 miliardy EUR. K akvizici došlo dne 24. prosince 2008. Dne 2. února 2009 nizozemské orgány z důvodu právní jistoty oznámily tuto akvizici Komisi jako opatření, které nepředstavuje státní podporu.
(7)
Dne 24. prosince 2008 podepsaly společnosti RBS a Banco Santander a nizozemský stát dodatek k dohodě akcionářů konsorcia, na jehož základě nahradil nizozemský stát v této dohodě společnost Fortis SA/NV.
(8)
Dne 6. března 2009 zaslal nizozemský stát Komisi zprávu o hloubkové kontrole (6) nabytých podniků, která byla na žádost nizozemského státu vyhotovena […].
(9)
Rozhodnutím ze dne 8. dubna 2009 (dále jen „rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009“) zahájila Komise s ohledem na údajnou podporu poskytnutou společnostem FBN a ABN AMRO N řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy s číslem jednacím C11/09 (ex-NN53b/08).
(10)
Dne 6. května 2009 obdržela Komise stížnost od společnosti Van Lanschot Bank (dále jen „stěžovatel“), nizozemského konkurenta společností FBN a ABN AMRO N. Tento dopis předala Komise nizozemskému státu dne 22. července 2009 a požádala jej, aby se k němu vyjádřil. Nizozemský stát požádal dne 20. srpna 2009 o prodloužení lhůty a dne 22. září 2009 zaslal velmi podrobnou odpověď na stížnost. Stěžovatel poskytl další informace v dopisech ze dne 21. srpna 2009 a 28. srpna 2009. Tyto dopisy byly nizozemskému státu předány dne 23. září 2009 a nizozemský stát na ně odpověděl dne 29. října 2009.
(11)
Dne 15. května 2009 zaslal nizozemský stát Komisi dopis, v němž odpověděl na řadu otázek uvedených v rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009. Podrobná odpověď týkající se podstaty (s ohledem na niž si nizozemský stát vyžádal více času) byla Komisi zaslána dne 11. srpna 2009.
(12)
V pracovním dokumentu zaslaném dne 15. června 2009 a během následné schůzky s Komisí dne 16. června 2009 informoval nizozemský stát Komisi o svém záměru provést plán rekapitalizace v hodnotě 2,5 miliardy EUR, což společnosti ABN AMRO N umožní oddělit se od své mateřské společnosti ABN AMRO Bank (7). Během této schůzky nizozemský stát uvedl, že po prvním kapitálovém vkladu ve výši 2,5 miliardy EUR budou zapotřebí další opatření, jež však ještě nelze vyčíslit.
(13)
V rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 vyzvala Komise nizozemský orgán finančního dohledu (dále jen „DNB“), aby se vyjádřil k bonitě společností FBN resp. ABN AMRO N. Požadované informace o společnosti FBN obdržela Komise v dopise ze dne 18. června 2009 a aktuální informace dne 5. ledna 2010. Dne 20. ledna 2010 předal nizozemský stát dopis DNB týkající se společnosti ABN AMRO N.
(14)
Dne 6. července 2009 zaslala společnost ABN AMRO Bank (mateřská společnost společnosti ABN AMRO N) Komisi dopis s připomínkami k rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009. Tento dopis byl dne 22. července 2009 předán nizozemskému státu a nizozemský stát na něj odpověděl dne 22. září 2009.
(15)
Dne 9. července 2009 nizozemský stát Komisi informoval, že společnost FBN splatila veškeré krátkodobé financování ve výši 45 miliard EUR, které od nizozemského státu obdržela v rámci likvidní facility dne 3. října 2008.
(16)
Dne 15. července 2009 informoval nizozemský stát Komisi o plánech společnosti FBN na získání společnosti Fortis Clearing Americas (dále jen „FCA“) od společnosti Fortis Bank SA/NV.
(17)
Dne 17. července 2009 oznámil nizozemský stát oficiálně plán s rekapitalizačními opatřeními v hodnotě 2,5 miliardy EUR (8), který se skládal ze swapu úvěrového selhání s účinkem v podobě snížení kapitálových požadavků o 1,7 miliard EUR (dále jen „nástroj k snížení kapitálových požadavků“) a povinně převoditelných cenných papírů v hodnotě 800 milionů EUR. Tato opatření byla původně zaevidována pod číslem jednacím N429/09, jelikož však tato opatření byla provedena dříve, než o nich Komise rozhodla, byl případ převeden z rejstříku oznámených podpor do rejstříku neoznámených podpor (pod číslem NN2/10).
(18)
Dne 10. září 2009 zaslal nizozemský stát Komisi pracovní dokument s aktuálními informacemi o procesu rozdělování, v němž se rovněž uvádělo, že budou nevyhnutelná další (nevyčíslená) opatření státní podpory.
(19)
Během schůzky s Komisí dne 9. listopadu 2009 nizozemský stát uvedl, že společnosti FBN a ABN AMRO N budou potřebovat další opatření v hodnotě 4,39 miliardy EUR, což celkovou částku opatření (včetně opatření oznámených dne 17. července 2009) zvyšuje na celkem 6,89 miliardy EUR. Opatření byla blíže rozvedena v dodatku ze dne 10. listopadu 2009 k pracovnímu dokumentu ze dne 10. září 2009 a v dodatečné vysvětlivce ze dne 13. listopadu 2009.
(20)
Dne 26. listopadu 2009 poskytl nizozemský stát Komisi zprávu […] s připomínkami k transakci ze dne 24. prosince 2008. Podání obsahovalo rovněž některé podkladové materiály vysvětlující […].
(21)
Dne 4. prosince 2009 předal nizozemský stát Komisi první verzi (9) plánu restrukturalizace skupiny ABN AMRO, nového subjektu vzniklého spojením společností FBN a ABN AMRO N (dále jen „plán restrukturalizace z prosince 2009“). V tomto plánu byla popsána strategie nového subjektu a rovněž uvedeny finanční výhledy pro základní scénář.
(22)
Dne 14. ledna 2010 oznámil nizozemský stát oficiálně nová opatření státní podpory ve výši 4,39 miliardy EUR kromě opatření, která byla oznámena již v červenci 2009. Nová opatření zaevidovala Komise pod číslem N19/2010.
(23)
Rozhodnutím ze dne 5. února 2010 (dále jen „rozhodnutí ze dne 5. února 2010“) Komise rozhodla o rozšíření vyšetřovacího řízení C11/09 tak, aby zahrnovalo opatření zaevidovaná pod čísly NN2/10 a N19/10. V uvedeném rozhodnutí Komise tato opatření dočasně schválila jako podporu na záchranu do dne 31. července 2010. Nizozemský stát zaslal Komisi dopis se závazkem týkajícím se zákazu cenového vedení, který platil do konce roku 2010.
(24)
Dne 23. března 2010 obdržela Komise odpověď nizozemského státu (v níž požadoval prodloužení lhůty) na rozhodnutí ze dne 5. února 2010. Nizozemský stát poskytl rovněž další informace o plánu restrukturalizace nové skupiny ABN AMRO z prosince 2009, mimo jiné finanční výhledy pro pesimistický scénář.
(25)
Dne 8. dubna 2010 položila Komise další otázky, které byly zodpovězeny dne 7. května 2010. Dne 26. května 2010 poskytl nizozemský stát Komisi rovněž další informace o křížových závazcích vyplývajících z realizace nápravného opatření v souvislosti se spojením (10). Téhož dne odeslala Komise e-mail s dalšími dotazy, jež byly zodpovězeny dne 9. června 2010.
(26)
Dne 20. července 2010 požádal nizozemský stát Komisi o prodloužení dočasného schválení opatření podpory na záchranu, jež bylo zaevidováno pod čísly NN2/10 a N19/10. Nizozemský stát zaslal rovněž dopis, v němž byl závazek týkající se zákazu cenového vedení prodloužen do 30. června 2011 nebo do data přijetí konečného rozhodnutí Komise, podle toho co nastane dříve.
(27)
Dne 30. července 2010 rozhodla Komise o prodloužení dočasného schválení opatření podpory na záchranu, která byla zaevidována pod čísly jednacími NN2/10 a N19/10, dokud nedokončí své šetření C11/09.
(28)
Dne 20. srpna 2010 zaslal nizozemský stát Komisi dokument, v němž byla podrobně vysvětlena jeho strategie odchodu.
(29)
Dne 5. října 2010 poskytl nizozemský stát obchodní plán pro divizi soukromých kapitálových fondů v rámci skupiny ABN AMRO. Podobný plán pro divizi skupiny ABN AMRO „Energetika, komodity a doprava“ byl Komisi zaslán dne 10. ledna 2010.
(30)
Dne 15. října 2010 skupina ABN AMRO oznámila, že uplatní možnost vypovězení a ke dni 31. října 2010 nástroj k snížení kapitálových požadavků ukončí.
(31)
Dne 8. listopadu 2010 zaslal nizozemský stát aktualizovaný plán restrukturalizace skupiny ABN AMRO ze dne 4. prosince 2009 (dále jen „plán restrukturalizace z listopadu 2010“), jenž byl datován dne 29. října 2010. Dne 10. ledna 2011 zaslal nizozemský stát dokument, v němž byly objasněny aktualizované výhledy skupiny ABN AMRO ze dne 8. listopadu 2010 v porovnání s původními výhledy ze dne 4. prosince 2009.
(32)
Během řízení došlo mezi zástupci nizozemského státu, společností ABN AMRO N a FBN a Evropské komise k četným výměnám informací, telekonferencím a schůzkám.
2. PODROBNÝ POPIS PŘÍJEMCŮ A OPATŘENÍ
2.1 Založení skupiny ABN AMRO
(33)
Na jaře 2007 vytvořili členové konsorcia nový právní subjekt „RFS Holdings“ za účelem nabytí společnosti ABN AMRO Holding.
(34)
Členové konsorcia hodlali společnost ABN AMRO Holding rozdělit na tři části a opatření týkající se tohoto rozdělení byla uvedena v dohodě akcionářů konsorcia.
(35)
S cílem usnadnit rozdělení vytvořili členové konsorcia tzv. „trackingové akcie“ představující ekonomické vlastnictví podniků přidělené jednotlivým členům konsorcia. V důsledku toho se společnosti RBS, Banco Santander a Fortis SA/NV staly ekonomickými (11) vlastníky tzv. podílu R, podílu S a podílu N („ABN AMRO R“, „ABN AMRO S“ a „ABN AMRO N“).
(36)
Společnost ABN AMRO R zahrnovala mimo jiné obchodní jednotku (dále jen „OJ“) Světové podniky a trhy, OJ Asie, OJ Globální transakční služby a mezinárodní síť, zatímco ABN AMRO S zahrnovala mimo jiné OJ Latinská Amerika a OJ Antonveneta (Itálie).
(37)
Společnost ABN AMRO N zahrnovala obchodní jednotky Nizozemsko a Soukromé bankovnictví a rovněž mezinárodní skupinu Diamond and Jewelry.
(38)
Položky, které nebyly přiděleny jednotlivým členům konsorcia, byly spojeny v tzv. podílu ABN AMRO Z (dále jen „ABN AMRO Z“), přičemž tato společnost odpovídala například za funkce ústředí. Každý člen konsorcia měl ve společnosti ABN AMRO Z poměrnou kapitálovou účast (12).
(39)
Dne 3. října 2008 získal nizozemský stát od společnosti Fortis Bank SA/NV společnost FBN za částku ve výši 12,8 miliardy EUR. V důsledku této akvizice se nizozemský stát stal rovněž nepřímým vlastníkem společnosti ABN AMRO N, jelikož společnost FBN byla (v rámci Fortis Bank SA/NV) právoplatným vlastníkem společnosti ABN AMRO N. Dne 3. října 2008 se nizozemský stát rovněž zavázal, že společnost Fortis SA/NV odškodní za jakékoli poplatky, jež by musela tato společnost uhradit v důsledku své další účasti na dohodě akcionářů konsorcia. Dne 24. prosince 2008 podepsaly společnosti RBS a Banco Santander a nizozemský stát dodatek k dohodě akcionářů konsorcia, na jehož základě nizozemský stát nahradil v dohodě akcionářů konsorcia společnost Fortis SA/NV.
(40)
Dne 24. prosince 2008 získal nizozemský stát od společnosti FBN společnost ABN AMRO N za částku 6,5 miliardy EUR, čímž se stal přímým vlastníkem této společnosti. Před touto akvizicí ovládal nizozemský stát společnost ABN AMRO N nepřímo prostřednictvím společnosti FBN.
(41)
Schéma č. 1:
Oddělení společnosti ABN AMRO N
(42)
Dne 21. listopadu 2008 se nizozemský stát rozhodl, že společnosti ABN AMRO N a FBN spojí (což byl nerealizovaný záměr společnosti Fortis SA/NV). Spojení bylo možno provést až poté, co byla společnost ABN AMRO N oddělena od své mateřské společnosti ABN AMRO Bank. Jako první krok byly činnosti společnosti ABN AMRO N převedeny na nový právní subjekt v rámci společnosti ABN AMRO Bank, který byl nazván ABN AMRO II.
(43)
Dne 6. února 2010 byl subjekt ABN AMRO II oddělen (jak je popsáno v 41. bodě odůvodnění) a přejmenován na ABN AMRO Bank. Současně byl právní subjekt dříve nazývaný ABN AMRO Bank přejmenován na „Royal Bank of Scotland NV“ (dále jen „RBS NV“) (viz výše uvedené schéma).
(44)
Než se mohl nový subjekt, ABN AMRO Bank, spojit se společností FBN, bylo nutno provést nejprve nápravné opatření v souvislosti se spojením. Když společnost Fortis SA/NV získala v roce 2007 ABN AMRO N, dospěla Komise k závěru (13) (dále jen „rozhodnutí o spojení“), že by spojení společností ABN AMRO N a FBN vedlo k problémům způsobeným vysokou koncentrací na nizozemském bankovním trhu, zejména v segmentech komerčního bankovnictví a faktoringu.
(45)
K odstranění těchto problémů vyplývajících ze spojení se společnost Fortis SA/NV zavázala odprodat řadu činností (konkrétně divizi faktoringu IFN a činnosti „New HBU“ v oblasti komerčního bankovnictví) společnosti Deutsche Bank. Když nizozemský stát získal dne 3. října 2008 společnosti FBN a ABN AMRO N, společnost Fortis SA/NV dosud nedokončila zamýšlený prodej New HBU a IFN společnosti Deutsche Bank. Jakmile se nizozemský stát rozhodl přikročit ke spojení společností FBN a ABN AMRO N, obnovil jednání s Deutsche Bank (14). Prodej New HBU a IFN společnosti Deutsche Bank byl uzavřen dne 1. dubna 2010.
(46)
New HBU měla celková aktiva ve výši [10 - 20] miliard EUR a zaměstnávala přibližně [1 000 - 1 500] pracovníků v přepočtu na plné pracovní úvazky. Subjekt New HBU zahrnoval Hollandsche Bank Unie (dále jen „HBU“) (obchodní banka ve vlastnictví společnosti ABN AMRO N), některá prodejní místa ABN AMRO (13 z celkem 78) a některé útvary ABN AMRO pro korporátní klientelu (2 z celkem 5).
(47)
Společnosti ABN AMRO Bank a FBN se dne 1. července 2010 oficiálně spojily a vytvořily skupinu ABN AMRO, jak je popsáno ve schématu č. 2 v 49. bodě odůvodnění.
(48)
Nizozemský stát převedl správu svého podílu ve společnosti ABN AMRO Z na novou společnost ABN AMRO Bank, jelikož nechtěl vyhradit zdroje na každodenní řízení této účasti. Nizozemský stát však zůstal právoplatným vlastníkem společnosti ABN AMRO Z a má nárok na veškeré potenciální zisky a odpovídá za veškeré potenciální ztráty společnosti ABN AMRO Z (15).
(49)
Schéma č. 2:
Založení skupiny ABN AMRO
2.2 Příjemci
2.2.1 Ekonomické činnosti společností ABN AMRO N a ABN AMRO Z
(50)
Společnost ABN AMRO N - samostatně třetí největší banka v Nizozemsku za Rabobank a ING - sestávala z OJ Nizozemsko a OJ Soukromé bankovnictví.
(51)
První obchodní jednotka, OJ Nizozemsko, poskytovala služby retailového a komerčního bankovnictví prostřednictvím sítě 510 bankovních poboček a 78 poradenských center a rovněž prostřednictvím alternativních kanálů, jako je Internet, ATM (16) a střediska telefonických služeb. OJ Nizozemsko zaměstnávala přibližně 19 000 pracovníků v přepočtu na plné pracovní úvazky.
(52)
V oblasti retailového bankovnictví měla OJ Nizozemsko franšízu s mnoha zákazníky, která byla rozdělena na „hromadné retailové bankovnictví“ (více než [3,5 - 5] milionů zákazníků) a „prémiové bankovnictví“ (více než [250 000 - 420 000] zákazníků) (17) a která nabízela širokou škálu produktů (např. spoření, investice, hypotéky, pojištění, půjčky z kreditních karet a platební služby).
(53)
V oblasti komerčního bankovnictví obsluhovala společnost ABN AMRO N [300 000 - 400 000] zákazníků z řad MSP (18) a [9 000 - 21 000] větších korporátních zákazníků (ačkoliv podle podmínek dohody akcionářů konsorcia byli větší zákazníci společnosti ABN AMRO Bank přiděleni společnosti RBS) se širokou škálou produktů (např. úvěry, správa plateb a hotovosti, spoření, finanční správa, řízení rizik a správa pojištění, složitá finanční řešení a produkty, leasing a faktoring).
(54)
Druhá obchodní jednotka, OJ Soukromé bankovnictví, se zaměřovala na fyzické osoby s čistým investovatelným majetkem ve výši více než 1 milionu EUR, a to s různými produkty v oblasti správy majetku a realitního plánování. OJ Soukromé bankovnictví vytvořila prostřednictvím organického růstu dobře rozvinutou síť v Nizozemsku a ve Francii a prostřednictvím akvizic v Německu (Delbrück Bethmann Maffei) a v Belgii (Bank Corluy). OJ Soukromé bankovnictví zahrnovala rovněž francouzský společný podnik v oblasti pojišťovnictví Neuflize Vie.
(55)
Podniky, které nizozemský stát nabyl ke dni 3. října 2008, zahrnovaly rovněž mezinárodní skupinu Diamond and Jewelry, což je divize vyhrazená pro společnosti, které působí v oblasti výroby klenotů a obchodování s diamanty.
(56)
Společnost ABN AMRO Z neobsahovala žádná provozní aktiva, zahrnovala však mimo jiné daňová aktiva, řadu účastí (mimo jiné v Saudi Hollandi Bank) a zbývající portfolio soukromých kapitálových fondů. Pokud jde o závazky, existovala rezerva na vypořádání závazků vůči Ministerstvu spravedlnosti USA, další rezervy (související částečně se zaměstnanci) a mezipodnikové financování aktiv společnosti. Jak je uvedeno v poznámce pod čarou č. 11, podíl, který ve společnosti ABN AMRO Z vlastní nizozemský stát, činí 33,81 %.
(57)
V tabulce č. 1 je shrnuta řada formálních hlavních finančních údajů společnosti ABN AMRO N:
Tabulka č. 1
Hlavní finanční údaje společnosti ABN AMRO N (v milionech EUR)
2008
2009
Celkový provozní příjem (19)
5 189
4 899
Čistý zisk
471
(117)
Návratnost vlastního kapitálu
6,7 %
-2,7 %
Poměr nákladů a příjmů
73 %
77,5 %
Celková aktiva
183 539
202 084
Celkový vlastní kapitál
7 044
4 278 (20)
Rizikově vážená aktiva (RWA) (21)
91 700
74 973 (22)
Podíl kapitálu Tier 1
9,4 %
10,2 % (23)
Celkový kapitálový poměr neboli poměr rizikového kapitálu a rizikově vážených aktiv (ukazatel BIS)
12,6 %
14,8 %
Stálé financování/nelikvidní aktiva
107 %
110 %
Zdroj: ABN AMRO Bank NV, roční přehled za rok 2009, kromě ABN AMRO Z a konsolidace soukromých kapitálových fondů, avšak včetně New HBU.
(58)
Za finanční rok 2009 vykázala ABN AMRO N ztrátu ve výši 117 milionů EUR. Tato ztráta byla zapříčiněna vyšším znehodnocením úvěrů, tlakem na úrokové rozpětí, vyššími poplatky souvisejícími s nizozemským systémem pojištění vkladů a náklady na rozdělení a integraci (24). Po vyloučení nákladů na rozdělení a integraci by společnost ABN AMRO N vykázala za rok 2009 malý čistý zisk ve výši 52 milionů EUR.
2.2.2 Společnost Fortis Bank Nederland (FBN)
(59)
Samostatně byla společnost FBN čtvrtou největší bankou na nizozemském trhu (po Rabobank, ING a ABN AMRO N, avšak před SNS REAAL).
(60)
Nizozemský stát (a předtím Fortis SA/NV) držel přímo 92,6 % akcií společnosti FBN, přičemž zbývající podíl ve výši 7,4 % ve formě prioritních akcií vlastnil investiční prostředek Fortis FBN(H) Preferred Investments BV. Nizozemský stát vlastnil v tomto investičním prostředku 70 % akcií, zatímco zbývajících 30 % bylo v rukou řady soukromých investorů (25). Prioritní akcie v soukromém vlastnictví měly nominální hodnotu ve výši 210 milionů EUR a (nekumulativní) dividendu ve výši 5,85 % (26).
(61)
Činnosti společnosti FBN byly rozděleny do tří segmentů - retailové bankovnictví, soukromé bankovnictví a obchodní bankovnictví.
(62)
Činnosti v oblasti retailového bankovnictví zahrnovaly tradiční činnosti v této oblasti (se sítí 157 poboček, [2 - 3] miliony zákazníků z řad fyzických osob a [20 000 - 60 000] zákazníků z řad malých a středních podniků), avšak rovněž Directbank (která prostřednictvím zprostředkovatelů nabízela hypoteční řešení) a produkty v oblasti financování spotřebitelských úvěrů a platebních karet Alfam resp. ICS.
(63)
Soukromé bankovnictví se rozvíjelo především pod značkou Fortis Mees Pierson a na segmentovaném základě nabízelo služby v oblasti správy majetku (realitní plánování, investice, úvěry a pojištění) pro [15 000 - 40 000] zákazníků v celém Nizozemsku.
(64)
V oblasti obchodního bankovnictví rozlišovala společnost FBN sedm různých dílčích divizí. V divizi „Komerční bankovnictví“ (1) měla společnost FBN 23 obchodních středisek, která nabízela různé produkty společnostem s obratem do výše 250 milionů EUR. Společnosti s obratem vyšším než 250 milionů EUR a rovněž veřejný sektor byly obsluhovány jinou divizí, „Korporátní a veřejné bankovnictví“ (2). Existovaly rovněž dílčí divize „Investiční bankovnictví“ (3) (27), „Specializované finanční služby“ (4) (28), „Energetika, komodity a doprava“ (5), „Světové trhy a institucionální bankovnictví“ (6) (29) a „Clearingové fondy a úschova“ (7) (30).
(65)
V tabulce č. 2 je shrnuta řada hlavních finančních údajů společnosti FBN:
Tabulka č. 2
Hlavní finanční údaje společnosti FBN
(v milionech EUR)
2006
2007
2008 (31)
2009
Celkový provozní příjem
3 473
3 553
3 096
2 171
Čistý zisk
1 157
1 296
-18 486
406
Návratnost vlastního kapitálu (norm.) (32)
20,1 %
8,9 %
4,9 %
0,7 %
Poměr nákladů a příjmů
50,5 %
54,2 %
64,9 %
84,2 %
Celková aktiva
209 749
272 378
184 203
189 785
Celkový vlastní kapitál
5 910
21 763
2 944
4 716
Rizikově vážená aktiva
66 995
75 850
70 932
53 730 (33)
Podíl kapitálu Tier 1
8,6 %
11,2 %
7,4 %
12,5 %
Celkový kapitálový poměr
10,5 %
11,2 %
11,2 %
16,7 %
Poměr úvěrů k vkladům
167 %
237 %
208 %
Zdroj: výroční zprávy společnosti FBN za roky 2008/2009.
(66)
V roce 2008 vykázala společnost FBN ztrátu ve výši 18,5 miliardy EUR, tato ztráta však byla do značné míry spojena s mimořádnými položkami. Společnost musela vykázat čistou ztrátu ze své účasti ve společnosti RFS Holdings a jejího prodeje ve výši 16,8 miliard EUR a rovněž jí vznikla škoda ve výši 922 milionů EUR (po odečtení daní) v divizi Prime Fund Solutions kvůli Madoffově podvodu (34). Čistý základní zisk po vyloučení těchto prvků činil 604 milionů EUR a byl dosažen téměř výlučně v prvním pololetí roku 2008.
(67)
V roce 2009 docílila společnost FBN čistý zisk ve výši 406 milionů EUR, čemuž napomohly dva mimořádné výnosy (hotovostní vyrovnání se společností Fortis Capital ve výši 362,5 milionu EUR a snížení rezerv o 16 milionů EUR v souvislosti s Madoffovým podvodem). Čistý základní zisk se snížil na 27 milionů EUR (35) (z částky ve výši 604 milionů EUR v roce 2008).
2.2.3 Skupina ABN AMRO
(68)
Skupina ABN AMRO, která vznikla spojením společností FBN a ABN AMRO Bank (tj. činnosti společnosti ABN AMRO N) dne 1. července 2010, seskupuje veškeré činnosti společností FBN a ABN AMRO N ve dvou zvláštních obchodních jednotkách, „Retailové a soukromé bankovnictví“ a „Komerční a obchodní bankovnictví“. Skupina měla v roce 2008 formální provozní příjem ve výši 7,15 miliardy EUR a formální celková aktiva ve výši 360 miliard EUR. Podle nejnovějších údajů (36) má skupina ABN AMRO celkový vlastní kapitál podle IFRS (37) ve výši 11,7 miliard EUR.
(69)
Skupina ABN AMRO je náležitě diverzifikována s provozním příjmem ve výši 4,2 miliardy EUR v oblasti „retailového a soukromého bankovnictví“ a s provozním příjmem ve výši 2,8 miliardy EUR v oblasti „komerčního a obchodního bankovnictví“. Ze zeměpisného hlediska pochází převážná část příjmů skupiny ABN AMRO (konkrétně [65 - 95] % celkové výše) z Nizozemska.
(70)
V oblasti „retailového a soukromého bankovnictví“ má integrovaná skupina ABN AMRO podíly na trhu ve výši [15 - 20] %, pokud jde o „hromadné retailové bankovnictví“, a [15 - 20] % (38) v případě „prémiového bankovnictví“ (39), což z ní činí třetí největší subjekt na nizozemském bankovním trhu z hlediska podílu na trhu. V oblasti soukromého bankovnictví (se značkou ABN AMRO Mees Pierson) je skupina ABN AMRO zdaleka největším subjektem na nizozemském trhu s podílem na trhu ve výši přibližně [30 - 40] % (40). V oblasti „komerčního a obchodního bankovnictví“ činí podíl skupiny ABN AMRO na trhu přibližně [15 - 25] % (41).
(71)
Skupina ABN AMRO již nezahrnuje New HBU a činnosti IFN v oblasti faktoringu, jež byly dne 1. dubna 2010 odprodány v rámci nápravného opatření v souvislosti se spojením.
(72)
Jako součást procesu restrukturalizace byly odprodány rovněž dvě malé divize společnosti FBN (konkrétně Intertrust a Prime Fund Solutions (dále jen „PFS“)) a tyto již nejsou součástí skupiny ABN AMRO.
(73)
V září 2009 prodala společnost FBN (a její partner Banque Générale du Luxembourg (dále jen „BGL“) (42)) divizi Intertrust specialistovi na soukromé kapitálové fondy, společnosti Waterland. Divize Intertrust je jedním z největších aktérů v oblasti celosvětové správy svěřeného majetku a řízení společností. Zaměstnává 1 000 odborníků v 19 zemích a má provozní příjem ve výši […] milionů EUR a rizikově vážená aktiva ve výši […] milionů EUR.
(74)
V květnu 2010 oznámila společnost FBN rovněž prodej divize PFS společnosti Credit Suisse. Divize PFS poskytuje služby fondů odvětví alternativní správy majetku, včetně administrativy, bankovnictví, úschovy a financování. Její zákazníci pocházejí z řad butikových správců aktiv i velkých globálních institucí, jako jsou penzijní fondy a státní investiční fondy. Divize PFS odpovídala za rezervu po zdanění ve výši 922 milionů EUR v souvislosti s Madoffovým podvodem, který společnost FBN zjistila v roce 2008. Divize PFS má příjmy ve výši […] milionů EUR a rizikově vážená aktiva ve výši […] milionů EUR.
(75)
Dne 4. března 2011 zveřejnila skupina ABN AMRO své výsledky za fiskální rok 2010 a vykázala čistou ztrátu ve výši 414 milionů EUR. Bez nákladů na rozdělení a integraci vykázala skupina ABN AMRO základní zisk ve výši 1 077 milionů EUR. Podíl základní kapitálové složky Tier 1 ke dni 31. prosince 2010 činil 10,4 %, podíl kapitálu Tier 1 byl 12,8 % a celkový kapitálový poměr pak 16,6 %. Po konzultaci s nizozemským státem vypracovala skupina ABN AMRO dividendovou politiku, jejímž cílem bylo vyplacení dividend ve výši 40 % vykázaného ročního zisku.
2.3 Popis plánu restrukturalizace z prosince 2009 a aktualizovaného plánu restrukturalizace z listopadu 2010
(76)
Dne 4. prosince 2009 poskytl nizozemský stát Komisi plán restrukturalizace z prosince 2009. Další informace byly poskytnuty v březnu 2010 (43). Základem obchodní koncepce vypracované v rámci plánu restrukturalizace z prosince 2009 je spojení společností FBN a ABN AMRO N. Skupina ABN AMRO, nová banka vzniklá na základě plánu restrukturalizace z prosince 2009, se zaměří na střední tržní segment v Nizozemsku (44) a bude působit v oblasti „retailového a soukromého bankovnictví“ a „komerčního a obchodního bankovnictví“.
(77)
Plán restrukturalizace z prosince 2009 vychází z poznatku, že kapitálové potřeby nesouvisely se základní výkonností společností FBN a ABN AMRO N, nýbrž spíše s nutností financovat jejich oddělení od mateřských společností a počáteční náklady na integraci v souvislosti se spojením.
(78)
Ve srovnávacím scénáři bez státní podpory se v plánu restrukturalizace z prosince 2009 uznává, že bez koordinovaného úsilí vlád zemí Beneluxu by společnost Fortis SA/NV vyhlásila úpadek, což by stáhlo dolů i společnosti FBN a ABN AMRO N.
(79)
Plán restrukturalizace z prosince 2009 obsahuje finanční výhledy pro období 2009-2012 s rozdělením divizí na retailové bankovnictví, soukromé bankovnictví v Nizozemsku, mezinárodní soukromé bankovnictví a komerční a obchodní bankovnictví. Pro rok 2012 vypočetla skupina ABN AMRO rovněž zisk z operací, který nezahrnuje náklady na přechod a předpokládá, že nákladové synergie již připadly na celý rok. Tyto výhledy byly poskytnuty pro základní scénář a pesimistický scénář.
(80)
Dne 8. listopadu 2010 aktualizoval nizozemský stát v plánu restrukturalizace z listopadu 2010 finanční výhledy uvedené v plánu restrukturalizace z prosince 2009 pro období do roku 2012, včetně dodatečných výhledů pro rok 2013.
(81)
V základním scénáři vychází nizozemský stát z předpokladu, že objemy obchodu porostou v souladu s inflací. Náklady na zaměstnance podle předpokladů porostou o [1 - 6] % ročně a ostatní náklady o něco mírněji, tj. o [1 - 5] % ročně. Nizozemský stát rovněž předpokládá, že se rezervy skupiny ABN AMRO na úvěrové ztráty začnou snižovat z vysoké úrovně, která byla vykázána v roce 2009.
(82)
Podle základního scénáře obsaženého v plánu restrukturalizace z listopadu 2010 dosáhne skupina ABN AMRO roce 2010 záporného čistého výsledku ve výši […] milionů EUR, než se od roku 2011 vrátí k zisku (tj. v roce 2011 zisk ve výši […] milionů EUR).
(83)
V roce 2012 a 2013 se očekává, že se čisté zisky skupiny ABN AMRO zvýší na […] milionů EUR resp. […] milionů EUR, což se projeví v návratnosti vlastního kapitálu (45) ve výši přibližně […] %. Zlepšení ziskovosti skupiny ABN AMRO je založeno na vyšším provozním příjmu (který by se měl po slabém údaji za rok 2009 zlepšit), programu snižování nákladů, podle něhož by se měly náklady snižovat rychlostí 1,1 miliardy EUR před zdaněním ročně, a normalizaci rezerv na úvěrové ztráty po dosažení nejvyšší hodnoty v roce 2009. V roce 2013 se poměr mezi náklady a příjmy skupiny ABN AMRO odhaduje na […] %.
(84)
Základní scénář
Tabulka č. 3
2009 (skuteč-nost)
2010 (O (46))
2011 (O)
2012 (O)
2012 z činností (O)
2013 (O)
Provozní příjem
7 039
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Čisté úrokové výnosy
4 528
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Čisté příjmy z poplatků a provizí
1 933
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Ostatní příjmy
849
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Provozní výdaje
-5 568
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Provozní výdaje - beze změn
-5 258
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Provozní výdaje - přechod
- 310
(…)
(…)
(…)
Provozní výsledek
1 471
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Znehodnocení úvěrů
-1 585
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Zisk před zdaněním
- 114
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Daně a menšinové podíly
45
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Čistý zisk
-68
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Základní čistý zisk
(bez nákladů na přechod)
163
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
(85)
V pesimistickém scénáři uvedeném v plánu restrukturalizace z listopadu 2010 vycházel nizozemský stát z opatrnějších předpokladů než v základním scénáři. Použil úroková rozpětí, která byla o 7,5 % nižší než v základním scénáři, obezřetnější odhady provizí a poplatků (růst o 4 % ročně na rozdíl od 7 % v základním scénáři), nižší synergie (dopad na zisk v roce 2013 ve výši -[…] milionů EUR) a o 15 % nižší míru snižování rezerv na úvěrové ztráty (dopad na zisk v roce 2013 ve výši -[…] milionů EUR).
(86)
Ačkoliv tyto opatrnější údaje vedly k nižším výsledkům, skupina ABN AMRO by byla přesto schopna docílit zisku. Pesimistický scénář předpokládá základní čistý zisk v roce 2012 ve výši […] milionů EUR a v roce 2013 […] milionů EUR (v porovnání s […] miliony EUR resp. […] miliony EUR v základním scénáři).
(87)
V plánu restrukturalizace z prosince 2009 se nizozemský stát zabýval rovněž strategií odchodu a zdůraznil, že nemá v úmyslu zůstat dlouhodobým investorem skupiny ABN AMRO.
(88)
V dopise ze dne 20. srpna 2010 poskytl nizozemský stát Komisi podrobnější údaje o své strategii odchodu. Nizozemský stát objasnil, že zvažuje převedení ve formě prvotní veřejné nabídky (47), nechává však otevřené i jiné možnosti, jako je soukromý prodej investorovi nebo účastníkovi trhu. V dopise ze dne 20. srpna 2010 nizozemský stát uvedl, že první podíl ve výši mezi [0 - 50] a [10 - 60] % by mohl být k dispozici pro prvotní veřejnou nabídku nejdříve v […], načež by v roce 2015 následovala druhá nabídka na podíl ve výši mezi [0-50] a [10-60] %. Nizozemský stát chce získat zpět svou původní investici navýšenou o náklady na financování ve výši [2 - 5] %. Nizozemský stát má v úmyslu snížit svůj podíl ve skupině ABN AMRO na nejvýše [25 - 65] %, pokud možno do konce roku [2014 - 2018]. Nizozemský stát je zcela odhodlán k úplnému odchodu. Konečné rozhodnutí o prvotní veřejné nabídce je na nizozemském ministrovi financí a bude záviset na situaci na trhu, „připravenosti“ skupiny ABN AMRO na prvotní veřejnou nabídku a očekávaných výnosech. Nizozemská vláda zveřejnila svou strategii odchodu dne 24. ledna 2011 (48).
(89)
Plán restrukturalizace z prosince 2009 (a rovněž aktualizovaný plán restrukturalizace z listopadu 2010) prokazuje, že po provedení všech opatření státní podpory bude skupina ABN AMRO dostatečně vybavena kapitálem. Během období restrukturalizace by měl být podíl kapitálu Tier 1 mezi rokem 2009 a 2012 výrazně nad […] % a v roce 2013 se dále zvýšit na […] %.
(90)
V plánu restrukturalizace z prosince 2009 nizozemský stát objasnil, že skupina ABN AMRO již odprodala řadu podniků. Kromě prodeje New HBU a IFN v rámci nápravného opatření v souvislosti se spojením odprodaly společnosti ABN AMRO N a FBN rovněž divize Intertrust a PFS.
(91)
V porovnání se skupinou ABN AMRO připadá na divize Intertrust a PFS společně [0 - 5] % odhadovaného celkového provozního příjmu, [0 - 5] % nákladů a [0 - 5] % rizikově vážených aktiv.
(92)
Během procesu restrukturalizace uskutečnila společnost FBN rovněž akvizici s cílem odstranit nesoulad vyplývající z rozdělení společnosti Fortis SA/NV. Společnost FBN byla právoplatným vlastníkem OJ Zprostředkovatelství, clearingové fondy a úschova a všech kanceláří souvisejících s tímto podnikáním vyjma kanceláře v Chicagu, která zůstala součástí společnosti Fortis Bank SA/NV. K odstranění nesouladu vyplývajícího z rozdělení získala společnost FBN dne 31. července 2009 od společnosti Fortis Bank SA/NV pobočku Fortis Clearing Americas v Chicagu za cenu ve výši přibližně […] milionů USD.
2.4 Popis opatření
(93)
K určení jednotlivých opatření státní podpory použije Komise v tomto rozhodnutí stejná písmena jako v rozhodnutí ze dne 5. února 2010.
2.4.1. Opatření, na něž se vztahovalo rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009
(94)
Dne 3. října 2008 získal nizozemský stát od společnosti Fortis SA/NV společnost FBN (včetně ABN AMRO N) za částku ve výši 12,8 miliardy EUR (dále jen „opatření X“). S ohledem na toto opatření Komise nezahájila řízení, jelikož toto opatření samo o sobě neposkytlo společnosti FBN státní podporu, ačkoli bylo součástí transakce poskytující státní podporu společnosti FBN (viz 32. bod odůvodnění rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009).
(95)
V době, kdy nizozemský stát získal společnost FBN, byla tato společnost velmi závislá na společnosti Fortis Bank SA/NV, pokud jde o financování. Za účelem zajištění úplného oddělení společnosti FBN od společnosti Fortis Bank SA/NV bylo nutné, aby nizozemský stát ukončil finanční vztah mezi společnostmi FBN a Fortis Bank SA/NV. V zájmu přerušení stávajících vazeb poskytl nizozemský stát společnosti FBN dne 3. října 2008 krátkodobou likvidní facilitu ve výši 45 miliard EUR (dále jen „opatření Y1“). Tato likvidní facilita umožnila společnosti FBN splatit společnosti Fortis Bank SA/NV krátkodobé úvěry ve výši 34 miliard EUR. Nizozemský stát v rámci tzv. „novace“ rovněž nahradil společnost Fortis Bank SA/NV jakožto poskytovatele dlouhodobých úvěrů společnosti FBN s nominální částkou ve výši 16,1 miliardy EUR (dále jen „opatření Y2“) (49).
(96)
Krátkodobá likvidní facilita, na niž se vztahovalo opatření Y1, existovala do konce června 2009. V době trvání tohoto opatření se protiplnění několikrát změnilo. V období mezi 6. říjnem 2008 a 23. říjnem 2008 poskytl nizozemský stát společnosti FBN krátkodobé financování se sazbou EONIA (50) (u výpůjček denních peněz s částkou nejvýše 5 miliard EUR) nebo EURIBOR (51) (u dlouhodobější likvidity s částkou nejvýše 40 miliard EUR) bez jakéhokoli dalšího rozpětí. Po dni 23. října 2008 existovalo krátké období (do 5. listopadu 2008), během něhož nizozemský stát uplatňoval sazbu EONIA + 50 bazických bodů a EURIBOR + 50 bazických bodů. Během tohoto druhého období se toto ujednání nadále týkalo částek v maximální výši 5 miliard EUR v případě denní likvidity a 40 miliard EUR u dlouhodobější likvidity. V období od 5. listopadu 2008 do 1. března 2009 změnil nizozemský stát protiplnění na sazbu EONIA + 25 bazických bodů u výpůjček denních peněz a EURIBOR + 25 bazických bodů u úvěrů se splatností (52) do 3 měsíců a EURIBOR + 50 bazických bodů u úvěrů se splatností delší než 3 měsíce (53). Po dni 1. března 2009 vyvinul nizozemský stát dvoustupňový systém vybízející společnost FBN k snižování závislosti na státu. První tranše finančních prostředků (bez ohledu na splatnost) byla poskytnuta se sazbou EURIBOR + 25 bazických bodů, jakmile však byla tato prahová hodnota překročena, mohla společnost FBN získat další likviditu pouze se sazbou EURIBOR + 50 bazických bodů (54). Výše celkové likvidní facility a výše první prahové hodnoty se postupně snižovaly. Dne 9. července 2009 nizozemský stát Komisi informoval, že společnost FBN splatila státu veškeré krátkodobé úvěry.
(97)
Dlouhodobé úvěry, které byly postoupeny nizozemskému státu (opatření Y2), činily 16,1 miliardy EUR, včetně kapitálu Tier 2 ve výši 8,15 miliardy EUR (z toho 3 miliardy EUR nad rámec Tier 2) a prioritních půjček ve výši 7,95 miliardy EUR.
(98)
Dne 24. prosince 2008 získal nizozemský stát od společnosti FBN společnost ABN AMRO N za částku ve výši 6,5 miliard EUR (dále jen „opatření Z“). Nizozemský stát nezaplatil hotově, nýbrž zrušením dlouhodobých pohledávek ve výši 6,5 miliard EUR, které získal v rámci integrovaných transakcí ze dne 3. října 2008 jako součást opatření Y2. Jinými slovy, nizozemský stát upustil od vymáhání pohledávek vůči společnosti FBN ve výši 6,5 miliardy EUR, aby tímto způsobem zaplatil za společnost ABN AMRO N (55).
2.4.2. Opatření, na něž se vztahovalo rozhodnutí ze dne 5. února 2010
(99)
Některá opatření, na něž se vztahovalo rozhodnutí ze dne 5. února 2010 (56), byla Komisi oznámena v červenci 2009 a zbytek v lednu 2010. V červenci 2009 oznámil nizozemský stát nástroj k snížení kapitálových požadavků (dále jen „opatření A“ s účinkem v podobě snížení kapitálových požadavků o 1,7 miliardy EUR), povinně převoditelný cenný papír v hodnotě 500 milionů EUR (dále jen „opatření B1“) a druhou tranši povinně převoditelných cenných papírů v hodnotě 300 milionů EUR („opatření B2“).
(100)
V lednu 2010 oznámil nizozemský stát další kapitálová opatření v hodnotě 4,39 miliardy EUR. Nizozemský stát upsal další povinně převoditelné cenné papíry v hodnotě 2,28 miliardy EUR k pokrytí dodatečných nákladů na rozdělení (780 milionů EUR, dále jen „opatření B3“), nedostatku kapitálu v důsledku prodeje New HBU (300 milionů EUR, dále jen „opatření B4“) a nákladů na integraci (1,2 miliardy EUR, dále jen „opatření B5“). S cílem zajistit ve společnosti FBN soulad kapitálu Tier 1 s požadavky stanovenými v právních předpisech přeměnil nizozemský stát kapitál Tier 2 společnosti FBN ve výši 1,35 miliardy EUR, který již vlastnil, na kapitál Tier 1 (dále jen „opatření C“). Nizozemský stát vyplatil rovněž ostatním členům konsorcia v hotovosti částku ve výši 740 milionů EUR (dále jen „opatření D“), jak se předpokládalo v dohodě akcionářů konsorcia, k vypořádání závazků, které se objevily teprve v průběhu rozdělování. Nizozemský stát poskytl rovněž záruku za křížové závazky vyplývající z prodeje New HBU (dále jen „opatření E“).
(101)
Nizozemský stát prostřednictvím swapu úvěrového selhání prodal zajištění úvěrových rizik nizozemského hypotečního portfolia společnosti ABN AMRO N představující přibližně [30 - 80] % celkového hypotečního portfolia společnosti ABN AMRO N. Toto opatření vedlo k snížení rizikově vážených aktiv společnosti ABN AMRO N.
(102)
Jako protiplnění za zajištění úvěrových rizik obdržel nizozemský stát roční poplatek ve výši 51,5 bazického bodu (vypočteno jako procento hodnoty portfolia na začátku každého referenčního období).
(103)
Poplatek byl vypočítán pomocí ekvivalenční metody. Nizozemský stát určil, kolik kapitálu by mohla společnost ABN AMRO N uvolnit v důsledku nástroje k snížení kapitálových požadavků (konkrétně 1,7 miliardy EUR na základě požadavků rámce Basilej I, které platily v době provedení nástroje k snížení kapitálových požadavků), a poté byla vypočtena návratnost tohoto uvolněného kapitálu ve výši 10 % (tj. 10 % z částky 1,7 miliardy EUR), což odpovídalo 51,5 bazického bodu z počáteční hodnoty portfolia ve výši 34,5 miliardy EUR.
(104)
Společnost ABN AMRO N udržovala každoročně tranši první ztráty ve výši 20 bazických bodů (vypočteno jako procento počáteční hodnoty portfolia).
(105)
Společnosti ABN AMRO N zůstal vertikální podíl ve výši 5 % zbývajících rizik.
(106)
Cena nástroje týkajícího se zajištění úvěrových rizik by se neupravila ani tehdy, až společnost ABN AMRO N plně přijme kapitálové požadavky rámce Basilej II, třebaže účinek nástroje k snížení kapitálových požadavků by pak byl podstatně nižší.
(107)
Smlouva o swapu úvěrového selhání měla v zásadě sedmiletou dobu platnosti, společnost ABN AMRO N však měla možnost smlouvu vypovědět, což jí umožňovalo smlouvu ukončit k několika předem stanoveným referenčním datům (například říjen 2010, leden 2011 a leden 2012) (57).
(108)
Podle dohody akcionářů konsorcia měli tři partneři konsorcia zajistit, aby společnost ABN AMRO Z měla i nadále dostatek kapitálu. V této souvislosti měl nizozemský stát přispět částkou ve výši 2,2 miliard EUR k pokrytí nedostatku kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z. Cílem nástroje k snížení kapitálových požadavků bylo umožnit společnosti ABN AMRO N, aby se podílela na tomto příspěvku ve výši 2,2 miliardy EUR určeném pro společnost ABN AMRO Z.
(109)
Nizozemský stát upřednostnil neobvyklé řešení v podobě nástroje k snížení kapitálových požadavků oproti tradičnímu navýšení kapitálu, jelikož před rozdělením nemohl ve společnosti ABN AMRO Bank odlišit účelově vázané kapitálové příspěvky (ring-fencing). Jinými slovy, jelikož společnost ABN AMRO N nebyla samostatným právním subjektem, mohli by vklad kapitálu do společnosti ABN AMRO Bank využít rovněž další dva členové konsorcia. Toto jednání by mohlo mít vážné důsledky zejména v případě více zátěžových scénářů.
(110)
Když došlo k rozdělení, stala se společnost ABN AMRO N samostatným právním subjektem (nová ABN AMRO Bank). Nizozemský stát nesl podle dohody akcionářů konsorcia i nadále odpovědnost za pokrytí nedostatku kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z ve výši 2,2 miliardy EUR. Nizozemský stát se rozhodl, že by společnost ABN AMRO N měla využít hotovost z nástrojů v podobě povinně převoditelných cenných papírů (opatření B3, nakolik souviselo s obezřetnostním rozpětím ve výši 500 milionů EUR, a částka ve výši 1,2 miliardy EUR z opatření B5) s cílem vložit do společnosti ABN AMRO Z částku ve výši 1,7 miliardy EUR, a současně v nové ABN AMRO Bank zachoval nástroj k snížení kapitálových požadavků k pokrytí obezřetnostního rozpětí ve výši 500 milionů EUR a nákladů na integraci ve výši 1,2 miliardy EUR.
(111)
Dne 15. října 2010 ABN AMRO Bank a nizozemský stát oznámily, že nástroj k snížení kapitálových požadavků bude ke dni 30. října 2010 ukončen. Jelikož společnost ABN AMRO Bank již mezitím zavedla požadavky rámce Basilej II, byl nástroj k snížení kapitálových požadavků méně zajímavý a méně nutný (58).
(112)
Jelikož nástroj k snížení kapitálových požadavků nepostačoval k úplnému pokrytí nedostatku kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z ve výši 2,2 miliardy EUR, poskytl nizozemský stát společnosti ABN AMRO Bank další kapitál prostřednictvím povinně převoditelného cenného papíru.
(113)
Tento povinně převoditelný cenný papír byl hodnocen jako hybridní kapitál Tier 1 s kupónem 10 % a v době oddělení společnosti ABN AMRO N od ABN AMRO Bank se automaticky přeměnil na akcie společnosti ABN AMRO II. Od tohoto okamžiku se považoval za základní kapitál Tier 1. K přeměně došlo v nominální hodnotě (59). Toto opatření společnosti ABN AMRO II (přejmenované na ABN AMRO Bank) umožnilo poskytnout společnosti ABN AMRO Z částku ve výši 500 milionů EUR.
(114)
K uhrazení nákladů souvisejících s oddělením společnosti ABN AMRO N od ABN AMRO Bank upsal nizozemský stát další povinně převoditelné cenné papíry. První tranše ve výši přibližně 300 milionů EUR (opatření B2) byla oznámena v červenci 2009 a zbytek (konkrétně 780 milionů EUR) byl oznámen v lednu 2010 (opatření B3).
(115)
Celková částka ve výši 1,08 miliardy EUR (tj. opatření B2 a B3 společně) byla zapotřebí k uhrazení těchto nákladů:
-
náležitě vymezené náklady na rozdělení ve výši 480 milionů EUR;
-
náklady na vytvoření oddělení peněžního trhu ve výši 90 milionů EUR a
-
částka ve výši 500 milionů EUR k zajištění obezřetnostního rozpětí.
(116)
Nizozemský stát poskytl další rozpis nákladů na rozdělení ve výši 480 milionů EUR. Tyto náklady souvisely s křížovými závazky ([0 - 200] milionů EUR), přidělením rizik ([0 - 200] milionů EUR), odkupem směnek souvisejících se sekuritizací ([0 - 200] milionů EUR), převodem tržních rizik zákazníků společnosti ABN AMRO N spojených s obchodováním ze společnosti ABN AMRO R ([0 - 200] milionů EUR), ukončením nástroje k snížení kapitálových požadavků ([0 - 200] milion EUR) a ostatními náklady spojenými s rozdělením a likvidací ([0 - 300] milionů EUR).
(117)
Po oddělení od mateřské společnosti ABN AMRO Bank potřebovala společnost ABN AMRO II zřídit vlastní oddělení peněžního trhu, což stálo 90 milionů EUR.
(118)
Nizozemský stát mimoto vložil další kapitál ve výši 500 milionů EUR s cílem zajistit, aby společnost ABN AMRO N mohla působit v určitém rozpětí nad minimálními kapitálovými požadavky.
(119)
Společnosti FBN a ABN AMRO N se mohly spojit teprve po odstranění problémů vyplývajících ze spojení, jež byly uvedeny v rozhodnutí o spojení. Nizozemský stát proto rozhodl o prodeji New HBU a IFN společnosti Deutsche Bank. Tato transakce však vedla k dodatečné potřebě kapitálu ve výši 470 milionů EUR, kterou nemohla v plné výši pokrýt společnost ABN AMRO N sama. Nizozemský stát se rozhodl pomoci a vložil částku ve výši 300 milionů EUR v podobě povinně převoditelného cenného papíru (60).
(120)
Aby bylo možno provést spojení, musely společnosti ABN AMRO N a FBN (a po spojení skupina ABN AMRO) uhradit počáteční náklady na integraci ve výši 1,2 miliardy EUR (po zdanění) související s náklady na propuštění zaměstnanců pro nadbytečnost, integraci platforem IKT a restrukturalizaci sítě poboček. Jelikož společnosti ABN AMRO N a FBN nebyly schopny financovat tyto náklady samy, rozhodl se nizozemský stát vložit kapitál v podobě povinně převoditelného cenného papíru (61).
(121)
Společnost FBN musela zvýšit svůj kapitál Tier 1 poté, co DNB (62) oznámil nedostatek kapitálu Tier 1 ve výši přibližně 1,26 miliardy EUR. Po oddělení od své mateřské společnosti Fortis SA/NV musela společnost FBN vynaložit rovněž částku ve výši 90 milionů EUR na uhrazení nákladů souvisejících se zřízením oddělení finanční správy, modely založenými na požadavcích rámce Basilej, licencemi a poradenskými službami.
(122)
Nizozemský stát poskytl tento dodatečný kapitál přeměnou dluhu Tier 2 s nominální hodnotou ve výši 1,35 miliardy EUR na kapitál Tier 1. Transakce proto nezahrnovala žádnou novou peněžní hotovost (63).
(123)
Když členové konsorcia v roce 2007 sjednávali akvizici společnosti ABN AMRO Holding, uvědomovali si, že v té době nejsou ještě známy všechny skutečnosti. Dohoda akcionářů konsorcia proto obsahovala řadu obecných zásad týkajících se splnění určitých platebních povinností, které vzniknou teprve během procesu rozdělování. Přesné částky vyplynuly z jednání, jichž se účastnil nizozemský stát (a před ním společnost Fortis SA/NV).
(124)
Celková částka ve výši 740 milionů EUR souvisí s:
(…)
Tento odliv hotovosti je částečně vyrovnán skutečností, že nizozemský stát obdržel od ostatních členů konsorcia […] v souvislosti s uvízlými náklady.
(125)
Tyto platby pro ostatní členy konsorcia (konkrétně 740 milionů EUR) byly vyplaceny v hotovosti, částečně přímo ostatním členům konsorcia a částečně společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV).
(126)
I po odprodeji New HBU budou společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV) a ABN AMRO II (nebo její právní nástupci) nadále odpovědné vůči věřitelům New HBU, pokud New HBU nebude moci plnit své povinnosti vůči vlastním věřitelům. Obdobně bude New HBU čelit křížovým závazkům vůči věřitelům společností ABN AMRO Bank a ABN AMRO II. Jelikož křížové závazky měly původ v prodeji New HBU vyplývajícím z rozhodnutí společnosti ABN AMRO II a jejích akcionářů, bylo rovněž jejich odpovědností nalézt řešení. Navrhované řešení znamenalo, že se nizozemský stát a Deutsche Bank (tj. kupec New HBU) dohodly na tom, že se New HBU a ABN AMRO II vzájemně odškodní za tyto křížové závazky tím, že si vzájemně poskytnou zajištění s cílem snížit kapitálové požadavky stanovené v právních předpisech na požadovaných 20 %. V důsledku této dohody musela společnost ABN AMRO II poskytnout zajištění New HBU ve výši 950 milionů EUR (postupně se snižující s tím, jak podkladové závazky nabudou splatnosti) za závazky New HBU vůči společnostem ABN AMRO II a ABN AMRO Bank (nyní RBS NV). Jelikož společnost ABN AMRO II neměla prostředky na poskytnutí potřebného zajištění za závazky vůči společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV), poskytl stát protizávazek odškodnění v podobě záruky za dluh společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV).
(127)
Nizozemský stát toto riziko ocenil tak, jako kdyby se jednalo o státní záruku za podřízený dluh společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV). Cena (založená na doporučení Evropské centrální banky (dále jen „ECB“) o stanovení cen za rekapitalizaci (64)) byla stanovena ve výši 200 bazických bodů s připočtením průměrného rozpětí swapu úvěrového selhání (65).
(128)
V tabulce č. 4 jsou shrnuta opatření, která jsou posouzena v tomto rozhodnutí. Sloupec „Důvod“ je stejný jako v tabulce č. 1 v 57. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 5. února 2010. Jak je uvedeno v 110. bodě odůvodnění, po oddělení společnosti ABN AMRO N od ABN AMRO Bank dne 6. února 2010 došlo ke změně opatření a jejich cílů. Opatření A bylo konkrétně od tohoto dne používáno k dosažení cílů opatření B3 (pokud jde o obezřetnostní rozpětí) a opatření B5 a naopak.
Tabulka č. 4
Opatření státní podpory
Popis
Výše
(v miliardách EUR)
Důvod
Právní subjekt, jemuž je opatření určeno
Opatření, na něž se vztahovalo rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009
Y1
Krátkodobé financování
45
FBN
Y2
Dlouhodobé financování
16,1
FBN (za účelem splátky pro společnost Fortis Bank SA/NV)
Z
Nabytí ABN AMRO N
6,5
FBN (kupní cena uhrazena tak, že bylo upuštěno od vymáhání pohledávky)
Kapitálová opatření, která byla oznámena v červenci 2009 a provedena v období červenec/srpen 2009
Opatření A
Nástroj k snížení kapitálových požadavků
Swap úvěrového selhání - zajištění úvěrových rizik portfolia ve výši 34,5 miliardy EUR (s účinkem v podobě snížení kapitálových požadavků o 1,7 miliardy EUR)
Pokrytí nedostatku kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z
ABN AMRO Bank (nyní RBS NV) a ke dni rozdělení převod na ABN AMRO II (nyní ABN AMRO Bank)
Opatření B1
Povinně převoditelný cenný papír
0,5
Opatření B2
Povinně převoditelný cenný papír
0,3
První tranše nákladů na rozdělení
ABN AMRO Bank NV (nyní RBS NV) a ke dni rozdělení převod na ABN AMRO II (nyní ABN AMRO Bank)
Další kapitálová opatření, která byla oznámena v lednu 2010
Opatření B3
Povinně převoditelný cenný papír
0,78
Druhá tranše nákladů na rozdělení a obezřetnostní rozpětí ve výši 0,5 miliardy EUR
967 milionů EUR uhrazených společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV) a poté ke dni rozdělení převedených na ABN AMRO II (nyní ABN AMRO Bank), zbytek zaplacen přímo společnosti ABN AMRO II
Opatření B4
Povinně převoditelný cenný papír
0,3
Dopad prodeje New HBU na kapitál
Opatření B5
Povinně převoditelný cenný papír
1,2
Náklady na integraci
Opatření C
Přeměna kapitálu Tier 2 na vlastní kapitál
1,35
Nedostatek kapitálu Tier 1 na úrovni společnosti FBN
FBN
Opatření D
Platba v hotovosti partnerům v konsorciu
0,74
Platební povinnosti vyplývající z dohody akcionářů konsorcia
Ostatní partneři v konsorciu/ABN AMRO Bank (nyní RBS NV)
Opatření E
Záruka za závazky ve výši 950 milionů EUR
0,95
Křížové závazky vyplývající z prodeje New HBU
ABN AMRO II (nyní ABN AMRO Bank)
3. DŮVODY ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
3.1 Důvody zahájení řízení v rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009
(129)
V rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 zahájila Komise řízení, jelikož měla důvod se domnívat, že opatření Y1, Y2 a Z (66) představovala státní podporu pro společnosti FBN a ABN AMRO N. Komise měla za to, že tato opatření společnostem FBN a ABN AMRO N umožnila setrvat na trhu a pokračovat v činnosti. Měla důvod se domnívat, že tato opatření poskytla společnostem FBN a ABN AMRO N selektivní výhodu.
(130)
V 29. a 30. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 Komise uvedla, že opatření X, Y1 a Y2 jsou součástí téže kupní smlouvy, jejímž cílem bylo oddělit společnost FBN od zbytku společnosti Fortis SA/NV. Rozhodnutí ze dne 3. prosince 2008 již obsahovalo závěr, že uzavřením této smlouvy dne 3. října 2008 nejednal nizozemský stát jako běžný investor v tržním hospodářství.
(131)
V 33. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 Komise uvedla, že opatření Y1 je pro společnost FBN zjevně výhodné, poněvadž ta obdržela částku financování, jež by nemohla získat na trzích, jelikož na trzích panoval v té době naprostý chaos. Vzhledem k této mimořádné situaci na trhu měla Komise rovněž pochybnosti, zda by úrokové sazby, které požadoval nizozemský stát, byly přijatelné pro soukromého investora. Komise rovněž uvedla, že výhodu pro společnost FBN představovala i solidnost nového poskytovatele finančních prostředků. Společnost FBN již nebyla závislá na společnosti v problémech s omezenou likviditou, jako byla společnost Fortis SA/NV, nýbrž obdržela financování od nizozemského státu.
(132)
Komise měla pochybnosti, zda je opatření Y1 slučitelné se sdělením Komise - Použití pravidel pro poskytování státní podpory na opatření přijatá ve vztahu k finančním institucím v souvislosti se současnou globální finanční krizí (dále jen „sdělení o bankovnictví“) (67), jelikož nebylo přiměřené ani omezené na nezbytné minimum. V 52. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 byly uvedeny zejména obavy ohledně slučitelnosti těchto prvků: 1. protiplnění, které poskytla společnost FBN, 2. maximální doba, během níž mohla společnost FBN využívat financování, 3. maximální doba splatnosti dotyčných nástrojů a 4. objem likvidní facility.
(133)
Komise rovněž uvedla, že by opatření Y2 mohlo obsahovat prvky státní podpory, pokud by se společnost Fortis Bank SA/NV v době akvizice nacházela v situaci, kdy se požadovalo okamžité splacení dlouhodobých půjček, dojde-li ke změně vlastnictví společnosti FBN. Pokud by skutečně existovalo ustanovení o splacení v případě změny vlastnictví, umožnilo by opatření Y2 společnosti FBN využívat dlouhodobé půjčky s úrokovými sazbami, které platily v době před vypuknutím krize. Opatření Y2 znamenalo, že společnost FBN nemusela hledat alternativní financování za podmínek, které na trhu převládaly v té době. Jelikož společnost Fortis Bank SA/NV byla oprávněna požádat o splacení, rozhodl se nizozemský stát poskytnout dlouhodobé půjčky, aby nevznikly problémy s krátkodobými půjčkami. V rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 proto Komise vyslovila obavy, že opatření Y2 obsahovalo státní podporu po delší období, než bylo nezbytně nutné. Aby mohla Komise posoudit důsledky opatření Y2 z hlediska státní podpory, požádala nizozemský stát, aby jí poskytl více informací o podmínkách předčasného splacení, které byly obsaženy v dlouhodobých úvěrových smlouvách.
(134)
V 54. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 uvedla Komise rovněž pochybnosti, zda nizozemský stát přijal v souladu s bodem 27 oznámení o bankovnictví dostatečná opatření, aby omezil neoprávněné narušení hospodářské soutěže.
(135)
Komise se rovněž obávala, že společnost ABN AMRO N měla (případně nepřímo) prospěch z opatření týkajících se likvidity, která byla provedena ve prospěch společnosti FBN. Požádala proto nizozemský stát, aby jí poskytl více informací o finanční situaci společnosti ABN AMRO N a její strategii financování.
(136)
Co se týká opatření Z, Komise měla pochybnosti, zda nizozemský stát zaplatil společnosti FBN za nabytí společnosti ABN AMRO N tržní cenu. Komise podotkla, že nizozemský stát zaplatil více, než bylo uvedeno ve zprávě o ocenění „na základě stávajících tržních podmínek“ ze dne 3. října 2008, kterou vyhotovil odborník nizozemského státu pro oblast oceňování […] a která byla zmíněna v 2. bodě odůvodnění. Komise mimoto poznamenala, že nizozemský stát nepoužil opravný koeficient s cílem zohlednit pokles na trhu cenných papírů, k němuž došlo mezi říjnem a prosincem 2008 a který byl obzvláště výrazný u cenných papírů bank. Pokud nizozemský stát zaplatil při koupi společnosti ABN AMRO N vyšší cenu, než byla tržní cena, rovnalo se opatření Z státní podpoře, která pomohla rekapitalizovat společnost FBN.
(137)
Komise v rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 rovněž uvedla, že nizozemský stát dosud nepředložil hodnocení společností FBN a ABN AMRO N ze strany DNB. Nizozemský stát neposkytl rovněž plán obnovení životaschopnosti ani plán restrukturalizace s podrobnými finančními výhledy. Jelikož nebyl k dispozici plán obnovení životaschopnosti ani plán restrukturalizace, nemohla Komise určit, zda měly společnosti ABN AMRO N a FBN v důsledku opatření X, Y1, Y2 a Z dostatek kapitálu a byly schopny dosáhnout přijatelné úrovně ziskovosti.
3.2 Důvody rozšíření řízení v rozhodnutí ze dne 5. února 2010
(138)
Když nizozemský stát oznámil dne 17. července 2009 a 15. ledna 2010 další opatření ve prospěch společností FBN a ABN AMRO N jako opatření, která nepředstavují státní podporu, měla Komise obavy, zda některá z těchto dodatečných opatření nepředstavují další státní podporu pro společnosti FBN a ABN AMRO N.
(139)
V rozhodnutí ze dne 5. února 2010 Komise uvedla, že podle dohody akcionářů konsorcia měl nizozemský stát řadu povinností, jež nebyly povinnostmi společnosti ABN AMRO N. Opatření, která nizozemský stát přijal, aby dodržel své závazky podle dohody akcionářů konsorcia (zejména povinnost hradit náklady společnosti ABN AMRO Z a povinnost oddělit společnost ABN AMRO N od ABN AMRO Bank), nevypadala na první pohled jako státní podpora pro společnost ABN AMRO N.
(140)
Komise uvedla, že se zdá, že opatření A a B1 byla určena v prvé řadě na pokrytí nedostatku kapitálu společnosti ABN AMRO Z, současně však Komisi nebylo jasné, zda neexistovala rovněž nepřímá výhoda pro hospodářské činnosti společnosti ABN AMRO N. V tomto ohledu chtěla Komise vědět, zda byly společnosti ABN AMRO N a ABN AMRO Z (bez postavení samostatného právního subjektu) dostatečně vzájemně odlišeny. Komise chtěla obdržet rovněž více informací o důvodech nedostatečného kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z a například o převodu akcií společnosti Unicredito ze společnosti ABN AMRO Z na ABN AMRO N. Komise měla rovněž otázky týkající se odměny, kterou společnost ABN AMRO N platila společnosti ABN AMRO Z za plnění funkcí ústředí. Komise měla podezření, že přinejmenším částečně byla nedostatečná kapitalizace společnosti ABN AMRO Z spojena se skutečností, že společnost ABN AMRO N neplatila za služby ústředí poskytované společností ABN AMRO Z tržní cenu.
(141)
Ačkoliv oddělení společnosti ABN AMRO N od ABN AMRO Bank je podle dohody akcionářů konsorcia povinností nizozemského státu, nemohla Komise vyloučit, že by státní rekapitalizace financující náklady na rozdělení mohla být státní podporou. Komise rovněž podotkla, že ne všechny náklady zařazené jako náklady na rozdělení byly v přísném slova smyslu spojeny s povinnostmi týkajícími se rozdělení, které byly popsány v dohodě akcionářů konsorcia. Komise podotkla, že kategorie „náklady na rozdělení“ zahrnovala částku ve výši 500 milionů EUR, která byla zapotřebí k tomu, aby bylo ve skupině ABN AMRO zajištěno obezřetnostní rozpětí nad minimálními obezřetnostními kapitálovými požadavky.
(142)
Komise podotkla, že nizozemský stát pomohl společnostem FBN a ABN AMRO N uhradit náklady související se spojením. K odstranění problémů, jež vznikly v důsledku spojení, se společnost ABN AMRO N rozhodla prodat IFN a New HBU, což vedlo k novému nedostatku kapitálu. Komise uvedla, že společnosti FBN a ABN AMRO N mohly využívat výhody plynoucí ze spojení (například synergie vzniklé spojením, výhody vyplývající ze skutečnosti, že byly po spojení společností s vyššími podíly na nizozemském trhu, …), zatímco nizozemský stát financoval počáteční náklady. Komise v této souvislosti uvedla, že nizozemský stát neměl žádnou právní povinnost uhradit tyto náklady, jelikož ty vyplývaly z rozhodnutí nizozemského státu ze dne 21. listopadu 2008 o spojení společností FBN a ABN AMRO N, a nikoli z dohody akcionářů konsorcia.
(143)
Komise vzala na vědomí skutečnost, že spojení a zvláštní podmínky spojené s rozdělením vedly ke křížovým závazkům (opatření E). Podle nizozemského práva obchodních společností byly společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV) a ABN AMRO II i nadále odpovědné vůči věřitelům New HBU, pokud by New HBU (nebo její nový vlastník Deutsche Bank) neplnila své platební povinnosti. New HBU měla obdobné povinnosti vůči věřitelům společností ABN AMRO Bank (nyní RBS NV) a ABN AMRO II. Komise nemohla vyloučit, že řešení týkající se odškodnění, které znamenalo, že nizozemský stát poskytl věřitelům společnosti ABN Amro Bank (nyní RBS NV) záruku s prémií ve výši 200 bazických bodů s připočtením průměrného rozpětí u swapu úvěrového selhání, představovalo státní podporu.
(144)
Komise měla rovněž obavy ohledně podoby nástroje k snížení kapitálových požadavků (opatření A). Komise uznala, že se opatření A zásadně liší od ostatních opatření týkajících se znehodnocených aktiv, jelikož nebylo zavedeno s cílem chránit společnost ABN AMRO N před dalšími poklesy tzv. toxických aktiv s vysoce nejistým oceněním. Komise se však domnívala, že aby bylo opatření A slučitelné s vnitřním trhem, mělo by splňovat obecné zásady sdělení Komise o nakládání se znehodnocenými aktivy v bankovním sektoru Společenství (68) (dále jen „sdělení o znehodnocených aktivech“). Konkrétně by měly existovat dostatečné důkazy o náležitém ocenění, což znamená, že by banka neměla převést očekávané ztráty na stát. V této souvislosti chtěla Komise zjistit, jaký dopad měla řada zvláštních smluvních ujednání (např. mechanismus zpětného získání a vertikální podíl na rizicích) na skutečný peněžní tok a cenu. Komise měla rovněž pochybnosti, zda existovaly dostatečné pobídky, které by zajistily, aby společnost ABN AMRO N nástroj ukončila, jakmile již nebude nezbytně nutný.
(145)
Komise měla pochybnosti, zda plán restrukturalizace z prosince 2009 splňuje kritéria stanovená ve sdělení Komise o návratu k životaschopnosti a hodnocení restrukturalizačních opatření ve finančním sektoru v současné krizi podle pravidel pro státní podporu (69) (dále jen „sdělení o restrukturalizaci“), pokud jde o životaschopnost, sdílení zátěže a neoprávněné narušení hospodářské soutěže.
(146)
Komise uznala, že se na první pohled zdálo, že skupina ABN AMRO dosáhla dostatečných příjmů k pokrytí všech svých provozních nákladů (včetně znehodnocení) a docílila přijatelné návratnosti vlastního kapitálu. Komise však rovněž podotkla, že návratnost vlastního kapitálu závisela u skupiny ABN AMRO do značné míry na splnění řady klíčových předpokladů. Za prvé, pokud se skupina ABN AMRO chce stát nákladově efektivní s přijatelným poměrem nákladů a příjmů, je zásadní, aby dosáhla plánovaných synergií (konkrétně 1,1 miliardy EUR před zdaněním v porovnání s čistým ziskem v roce 2013 ve výši […] miliard EUR). Jak je uvedeno v 118. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 5. února 2010, mělo pro životaschopnost skupiny ABN AMRO za druhé zásadní význam rovněž to, zda bude schopna zvýšit své čisté úrokové rozpětí z nízkých úrovní, které u společností FBN a ABN AMRO N existovaly v druhém pololetí roku 2008 a prvním pololetí roku 2009. Ve svém rozhodnutí ze dne 5. února 2010 Komise uvedla, že potřebuje o těchto záležitostech více informací, aby mohla posoudit, zda byla skutečně obnovena dlouhodobá životaschopnost.
(147)
Komise rovněž podotkla, že plán restrukturalizace z prosince 2009 neobsahoval finanční výhledy pro pesimistický scénář, jak se požaduje v bodě 13 sdělení o restrukturalizaci. Komise si proto vyžádala takovéto pesimistické finanční výhledy, aby mohla ověřit, jak bude skupina ABN AMRO fungovat v složitějších tržních podmínkách.
(148)
Komise rovněž uvedla, že plán restrukturalizace z prosince 2009 obsahoval málo informací o menších dílčích divizích, takže Komise nemohla posoudit, zda jsou otázky životaschopnosti dostatečně vyřešeny i na této úrovni. Komise měla konkrétně pochybnosti, zda je dostatečně zaručena životaschopnost divize PFS ve společnosti FBN, která v roce 2008 vykázala v souvislosti s Madoffovým podvodem významné ztráty.
(149)
Komise měla pochybnosti, zda byla státní podpora omezena na minimum nezbytné k obnovení životaschopnosti skupiny ABN AMRO. V této souvislosti podotkla, že skupina ABN AMRO uvedla, že chce provést malé dodatečné akvizice, které považovala za nezbytné k opětovnému získání kompetencí s ohledem na některé produkty, o něž přišla při oddělení od společností Fortis SA/NV a ABN AMRO Holding. V rozhodnutí ze dne 5. února 2010 Komise uvedla, že by státní podpora neměla být použita na financování akvizic či nových investic, pokud to není nezbytné k obnovení životaschopnosti podniku. Komise nizozemský stát požádala o objasnění politiky skupiny ABN AMRO v oblasti akvizic a o poskytnutí mimo jiné podrobného seznamu činností skupiny ABN AMRO, které skupina potřebuje na obnovu z důvodu životaschopnosti.
(150)
Komise měla rovněž pochybnosti, zda všichni poskytovatelé hybridního kapitálu společností FBN a ABN AMRO N zaplatili svůj podíl na restrukturalizaci. Komise se obávala, že například držitelé prioritních akcií společnosti FBN (70) nepřispěli dostatečně k tomu, aby bylo zajištěno, že zásah nizozemského státu byl omezen na nezbytné minimum.
(151)
Státní podpora by měla být omezena na nezbytné minimum, i pokud jde o dobu trvání. V tomto ohledu Komise podotkla, že k vyřešení dočasných problémů byla zapotřebí řada opatření, Komise však měla pochybnosti, zda nizozemský stát podnikl dostatečné kroky k zajištění toho, že opatření budou ukončena, jakmile již nebudou nutná.
(152)
Pokud jde o opatření A, Komise podotkla, že nástroj k snížení kapitálových požadavků nebude přitažlivý, jakmile bude společnost ABN AMRO N smět zavést požadavky rámce Basilej II. Ačkoliv tento nástroj obsahoval možnost vypovězení, která umožňovala předčasné ukončení smlouvy, Komise poznamenala, že neexistoval jednoznačný harmonogram pro odchod nizozemského státu.
(153)
S ohledem na obezřetnostní rozpětí ve výši 500 milionů EUR Komise podotkla, že záměrem bylo, aby skupina ABN AMRO nahradila tuto částku kapitálem, který bude sama financovat. Komise opět poznamenala, že nebyl uveden žádný údaj o načasování.
(154)
Co se týká nákladů na integraci ve výši 1,2 miliardy EUR (tj. opatření B5), Komise uvedla, že nizozemský stát tvrdil, že to povede k významným synergiím ve výši 1,1 miliardy EUR (před zdaněním) ročně, přičemž tato částka by se mohla v zásadě použít k splacení státní podpory. Komise však poznamenala, že nizozemský stát nezavedl mechanismus, který by zajistil toto splacení. Pokud jde o kapitálové potřeby v souvislosti s prodejem New HBU, Komise dospěla k závěru, že kapitálové potřeby související s ochranou před úvěrovými riziky se budou rychle snižovat s tím, jak budou úvěry postupně nabývat splatnosti. Komise opět zdůraznila, že by státní podpora měla být splacena, jakmile již není zapotřebí.
(155)
Pokud jde o narušení hospodářské soutěže, Komise uvedla, že kapitálové potřeby společností FBN a ABN AMRO N vyplývaly do jisté míry z jejich oddělení od bývalých mateřských společností a počátečních nákladů na integraci, a nikoli z rozsáhlého přejímání rizik či nesprávného řízení v rámci samotných společností FBN a ABN AMRO N. Komise v tomto kontextu dospěla k závěru, že další odprodeje nejsou pravděpodobně nutné.
(156)
Komise však současně vyslovila pochybnosti, zda plán restrukturalizace z prosince 2009 obsahoval dostatečná opatření týkající se změn v jednání, aby bylo zajištěno, že společnosti FBN a ABN AMRO N nepoužijí státní podporu k růstu na úkor svých konkurentů, například zavedením neudržitelné cenové politiky nebo nabytím dalších finančních institucí, což by mohlo oslabit pobídky ostatních subjektů, jež nejsou příjemci podpory, k soutěži, investicím a inovacím a odrazovat od vstupu na nizozemský bankovní trh.
(157)
Pokud jde o odchod, Komise uvedla, že by bylo užitečné, kdyby nizozemský stát vypracoval a jednoznačně oznámil strategii odchodu. Opakované a masivní zásahy nizozemského státu by mohly být vkladateli vnímány jako známka trvalé podpory.
4. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
4.1 První soubor připomínek společnosti Van Lanschot (dopis ze dne 6. května 2009)
(158)
Stěžovatel tvrdil, že díky státní podpoře a státnímu vlastnictví nabízely společnosti FBN a ABN AMRO N (včetně svých dceřiných společností, jako jsou MoneYou a Mees Pierson) u úspor fyzických osob a vkladových účtů neudržitelně vysoké úrokové sazby, čímž destabilizovaly nizozemský bankovní trh.
(159)
Stěžovatel se domníval, že úrokové sazby, které nabízely společnosti FBN a ABN AMRO N, byly ztrátové. V tomto ohledu poukázal na skutečnost, že se sazby EURIBOR snížily z 5 % v září 2008 na méně než 2 % v lednu/únoru 2009, zatímco se úrokové sazby společností FBN a ABN AMRO N u spořicích účtů ve skutečnosti zvyšovaly.
(160)
Stěžovatel poukázal rovněž na zvláštnosti nizozemského trhu soukromého bankovnictví v porovnání s trhem retailového bankovnictví, jež měly tendenci zvyšovat rušivý účinek přijatých opatření. Částky úspor v soukromém bankovnictví jsou v průměru vyšší než v retailovém bankovnictví. U nižších částek úspor se zákazníci starají méně o rizikový profil banky, jelikož jsou chráněni nizozemským systém pojištění vkladů (až do výše 100 000 EUR). O rizika se však začínají více zajímat, jakmile je tato prahová hodnota překročena, což je v soukromém bankovnictví poměrně časté.
(161)
Stěžovatel rovněž tvrdil, že společnosti FBN a ABN AMRO N mají prospěch z implicitní státní záruky. Tvrdil, že zákazníci společností FBN a ABN AMRO N jsou přesvědčeni, že nizozemský stát nedopustí, aby banky ve státním vlastnictví vyhlásily úpadek.
(162)
Stěžovatel, který krizi přestál bez státní podpory, zdůraznil, že ho jednání společností FBN a ABN AMRO N narušující hospodářskou soutěž velmi poškodilo, jelikož je při financování svých aktiv tradičně ve značné míře závislý na nizozemském trhu spoření (71). V absolutním vyjádření má stěžovatel úspory a vklady ve výši 15 miliard EUR, což znamená, že by zvýšení úrokových sazeb o 1 % mohlo společnost stát přibližně 150 milionů EUR ročně (72). Kromě tohoto zvýšení nákladů existoval i dopad na objem, jelikož společnost Van Lanschot přišla o zákazníky.
4.2 Následné připomínky společnosti Van Lanschot (dopisy ze dne 21. a 28. srpna 2009)
(163)
Podle stěžovatele přetrvávalo neobvyklé jednání společností FBN a ABN AMRO N i v letních měsících roku 2009.
(164)
Jako další argument uvedl stěžovatel neobvykle velké změny v objemu a podílu na trhu na tradičně stabilním nizozemském trhu spoření. V tomto ohledu stěžovatel odkázal na tiskové zprávy společností FBN a ABN AMRO N, v nichž se uváděl příliv vkladů ve výši 9 miliard EUR, resp. 21 miliard EUR v prvním pololetí roku 2009 (73). Stěžovatel pokládal tyto údaje za vysoké vzhledem ke skutečnosti, že celkový nizozemský trh spoření má hodnotu přibližně 287 miliard EUR.
(165)
Jako na další příklad neobvyklého stanovování cen poukázal stěžovatel na skutečnost, že úrokové sazby u spoření vykazovaly v sousedních zemích, jako je Belgie, Francie a Německo, pokles sazeb EURIBOR, zatímco nizozemské úrokové sazby zůstávaly u spoření neochvějně na vysoké úrovni.
4.3 Připomínky společnosti ABN AMRO Bank (dopis ze dne 6. července 2009)
(166)
Ve svých připomínkách k rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení poskytla společnost ABN AMRO Bank (tj. mateřská společnost ABN AMRO N) více informací o své finanční situaci a strategii financování. Společnost ABN AMRO Bank popřela, že by měla jakýkoli prospěch (přímo či nepřímo) z podpory financování poskytnuté společnosti FBN (opatření Y1 a Y2). Společnost ABN AMRO Bank podotkla, že v době krize nepotřebovala pomoc, aby se mohla financovat, a to díky diverzifikované strategii financování. Rovněž zdůraznila, že statistické údaje o její likviditě byly v mezích stanovených předpisy a rovněž v jejích vlastních interních mezích.
5. PŘIPOMÍNKY NIZOZEMSKÉHO STÁTU
5.1 Připomínky nizozemského státu k rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009
(167)
Nizozemský stát připustil, že společnost FBN mohla vykonávat své činnosti díky tomu, že ji získal stát (74), tvrdil však, že akvizice byla v souladu s tzv. „zásadou investora v tržním hospodářství“. V důsledku toho neexistovala podle nizozemského státu žádná selektivní výhoda, a tudíž žádná státní podpora. Nizozemský stát tvrdil, že ačkoliv integrované transakce ze dne 3. října 2008 měly v prvé řadě zabránit destabilizaci společností FBN a ABN AMRO N a nizozemského bankovního systému obecně, nákupem účastí ve společnostech FBN a ABN AMRO N usiloval o kladnou dlouhodobou návratnost. Nizozemský stát zdůraznil, že cena za společnost FBN (včetně ABN AMRO N) byla v rámci rozpětí ocenění jeho externího odborníka pro oblast oceňování.
(168)
Nizozemský stát uvedl, že za společnost FBN zaplatil spravedlivou tržní cenu, podotkl však, že i kdyby zaplatil příliš vysokou cenu, představovala by tato platba státní podporu pro společnost Fortis SA/NV (což byla prodávající společnost), a nikoli pro společnost FBN.
(169)
Co se týká opatření Y1, nizozemský stát tvrdil, že společnosti FBN poskytl krátkodobé financování za tržních podmínek. Uvedl, že před krizí dostávala společnost FBN finanční prostředky od své mateřské společnosti za sazby EONIA nebo EURIBOR bez dodatečného rozpětí. Nizozemský stát tvrdil, že použitá cena (jak je popsána v 96. bodě odůvodnění) byla v souladu s tržní praxí. Konkrétně rovněž uvedl, že jeho systém stanovování cen, který se používal v době po 5. listopadu 2008 (s rozpětím ve výši 50 bazických bodů u úvěrů s delší než tříměsíční splatnosti), byl v souladu s nizozemským systémem záruk (75).
(170)
Pokud jde o období, během něhož byla společnosti FBN poskytnuta likvidní facilita, nizozemský stát objasnil, že v lednu 2009 zahájil jednání o ukončení likvidní facility s cílem ukončit ji co nejdříve. S ohledem na tento cíl zavedl nizozemský stát v březnu 2009 nový dvoustupňový systém stanovování cen, který zajišťoval, že po překročení předem stanovené prahové hodnoty bylo financování dražší. Nizozemský stát předpokládal, že by společnost FBN mohla splácet likvidní facilitu ve výši 4 až 5 miliard EUR měsíčně, a zamýšlel likvidní facilitu ukončit do konce roku 2009. Ve skutečnosti splatila společnost FBN likvidní facilitu rychleji, než se očekávalo. Likvidní facilita byla ukončena již dne 1. července 2009.
(171)
Nizozemský stát tvrdil, že maximální doba splatnosti likvidity stanovená v rámci likvidní facility byla přiměřená. V tomto ohledu nizozemský stát objasnil, že v prvním období (tj. od 6. do 23. října 2008) poskytl facilitu se splatností nejvýše několika týdnů. Když byla poté likvidní facitlita upravena, byla maximální splatnost prodloužena na devět měsíců, aby se zamezilo vysokým hodnotám při splácení.
(172)
Nizozemský stát objasnil, že celkový objem likvidní facility (tj. 5 miliard EUR v podobě výpůjček denních peněz a 40 miliard EUR ve formě dlouhodobějšího financování) vycházel ze skutečných potřeb společnosti FBN v oblasti financování, a představoval proto nezbytné minimum. Krátkodobá likvidní facilita ve výši 45 miliard EUR zohledňovala běžnou volatilitu objemu hotovosti ve společnosti FBN a umožnila této společnosti rovněž ihned splatit společnosti Fortis SA/NV částku ve výši přibližně 34 miliard EUR.
(173)
Pokud jde o dlouhodobé půjčky (tj. opatření Y2), nizozemský stát potvrdil, že společnost Fortis Bank SA/NV mohla požádat o splacení půjček s pevnou úrokovou sazbou (nikoli však úvěrů s variabilním úročením) (76). Nizozemský stát však uvedl, že pouze nahradil společnost Fortis Bank SA/NV, přičemž se ostatní podmínky stávajících smluv nezměnily. Podle nizozemského státu představovala smlouva mezi společnostmi Fortis Bank SA/NV a FBN běžnou tržní smlouvu mezi soukromými účastníky trhu. Nizozemský stát tvrdil, že vzhledem k tomu, že nahradil investora v tržním hospodářství, bylo jeho jednání automaticky v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství. Nizozemský stát se domníval, že nemusel odůvodnit, proč mohly být sazby vyšší nebo proč měl nahradit tyto dlouhodobé půjčky krátkodobějšími úvěry (77).
(174)
Nizozemský stát rovněž tvrdil, že je zcela běžné, že společnosti při provádění akvizic současně poskytnou nově nabytým dceřiným společnostem likviditu.
(175)
Pokud jde o to, zda byla společnosti ABN AMRO N poskytnuta přímá či nepřímá státní podpora, nizozemský stát popřel, že by společnost ABN AMRO N obdržela od nizozemského státu nebo od společnosti FBN finanční prostředky. Nizozemský stát objasnil, že společnost ABN AMRO N (s velkou franšízou v oblasti retailového a soukromého bankovnictví) měla dostatek vlastních finančních prostředků.
(176)
Co se týká opatření Z, nizozemský stát uvedl, že cena transakce ve výši 6,5 miliardy EUR představovala spravedlivou tržní cenu. Zdůraznil, že cena byla v rozmezí mezi oceněním na základě „stávajících tržních podmínek“ ve výši [4 - 6,5] miliardy EUR a oceněním „v průběhu hospodářského cyklu“ ve výši [6,5 - 9] miliard EUR, jak ji vypočetl jeho externí odborník pro oblast oceňování počátkem října 2008 (před uskutečněním transakce dne 3. října 2008). Pokud jde o skutečnost, že k akvizici (opatření Z) došlo dva a půl měsíce po ocenění, nizozemský stát se domníval, že nebyly zapotřebí žádné opravy, jelikož nejistoty se již odrazily v ocenění z počátku října 2008 (78). Nizozemský stát rovněž tvrdil, že základem problémů ostatních bank, které souvisely s důvěrou, bylo obvykle investiční bankovnictví a toxická aktiva, což se promítlo do velkých poklesů cen akcií těchto bank. Společnost ABN AMRO N se stabilním profilem v oblasti retailového a komerčního bankovnictví se naopak od těchto bank zásadně lišila. Vzhledem k této situaci nizozemský stát uvedl, že úprava ceny analogicky s ostatními bankami neměla žádný smysl.
(177)
Nizozemský stát rovněž zdůraznil, že ostatní členové konsorcia, a zejména RBS, museli transakci schválit a že […]. Nizozemský stát odkázal rovněž na body 166 a 177 předběžné zprávy odborníků pro valnou hromadu akcionářů společnosti Fortis SA/NV, která se konala dne 11. února 2009 v Bruselu (79), a tvrdil, že tyto body podporují tvrzení nizozemského státu, že za společnosti FBN, ABN AMRO N, Fortis Insurance a Fortis Corporate Insurance zaplatil dne 3. října 2008 spravedlivou cenu, která proto představuje platnou referenční cenu pro prodej v prosinci 2008.
(178)
Nizozemský stát provedl opatření Z tak, že se vzdal vymáhání svých pohledávek vůči společnosti FBN. Nizozemský stát mimoto tvrdil, že by opravu měla uplatnit Komise (pokud by dospěla k závěru, že opatření Z představuje státní podporu). Jelikož se s podobnými nástroji ostatních bank obchodovalo se značnou slevou oproti jmenovité hodnotě (80), je logické, že tržní hodnota dluhových nástrojů, od jejichž vymáhání nizozemský stát upustil, byla rovněž nižší než jmenovitá hodnota. Jinými slovy, převládající tržní podmínky naznačovaly, že nizozemský stát neměl nárok na jmenovitou hodnotu, nýbrž na nižší tržní hodnotu. Nizozemský stát uvedl, že s přihlédnutím k tržním podmínkám převládajícím v té době měl nárok pouze na tržní hodnotu ve výši [4,55 - 5,85] miliardy EUR (tj. jmenovitá hodnota úvěrů ve výši 6,5 miliardy EUR upravena o tržní slevu ve výši [0,65 - 1,95] miliardy EUR).
(179)
Dne 18. června 2009 předalo nizozemské ministerstvo financí Komisi hodnocení společnosti FBN, které provedl DNB, jak se požadovalo v rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 […] (81), (82), (83).
(180)
Dopisem ze dne 20. ledna 2010 DNB Komisi informoval rovněž o […] ABN AMRO N. […]
5.2 Připomínky nizozemského státu k rozhodnutí ze dne 5. února 2010
(181)
Nizozemský stát obecně tvrdil, že přijatá opatření nepředstavují státní podporu, jelikož tato opatření:
i)
neposkytla prospěch společnosti ABN AMRO N ani společnosti FBN,
ii)
byla nezbytná k oddělení společností ABN AMRO N a FBN od jejich příslušných dřívějších mateřských společností a vyplývala ze smluvních povinností nizozemského státu jakožto nástupce společnosti Fortis SA/NV v dohodě akcionářů konsorcia nebo
iii)
byla z hlediska soukromého investora ekonomicky racionální.
(182)
Nizozemský stát uvedl, že by Komise měla zásadu investora v tržním hospodářství uplatnit na každé jednotlivé opatření, které nizozemský stát přijal. Zejména co se týká opatření souvisejících se spojením (tj. opatření B4 a B5), nizozemský stát zdůraznil, že spojení představovalo investici s kladnou čistou současnou hodnotou, a bylo proto v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství.
(183)
Jinými slovy, nizozemský stát nesouhlasil s předběžným názorem Komise, který byl uveden v 96. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 5. února 2010, že se na opatření následující po integrovaných transakcích ze dne 3. října 2008 zásada investora v tržním hospodářství nevztahuje, jelikož tato opatření byla součástí větší operace na záchranu a restrukturalizaci.
(184)
Nizozemský stát připustil, že pravidla státní podpory znamenají, že se zásada investora v tržním hospodářství nepoužije, pokud se v krátkém čase uskuteční několik vzájemně souvisejících kapitálových vkladů. Tvrdil však, že tato analýza v případě společností FBN a ABN AMRO N neplatí, jelikož integrované transakce ze dne 3. října 2008 podle jeho názoru neobsahovaly opatření státní podpory a s původní transakcí nebyla mimoto spojena žádná následná opatření.
(185)
Nizozemský stát uvedl, že by Komise měla zohlednit velmi zvláštní podmínky, za nichž byl nizozemský stát povinen koupit společnost FBN. Nizozemský stát poukázal rovněž na skutečnost, že prodej New HBU byl pro stát a pro společnost ABN AMRO N velmi obtížný se záporným dopadem na kapitál ve výši 470 milionů EUR.
(186)
Nizozemský stát tvrdil, že svá opatření založil na zásadách uvedených ve sdělení o bankovnictví (84) a ve sdělení Komise - Rekapitalizace finančních institucí během současné finanční krize: omezení podpory na nezbytné minimum a záruky proti neoprávněnému narušení hospodářské soutěže (85) (dále jen „sdělení o rekapitalizaci“). Obecně nizozemský stát tvrdil, že jeho opatření byla dobře cílená, úměrná daným problémům a navržena tak, aby minimalizovala negativní dopady na ostatní konkurenty.
(187)
Nizozemský stát tvrdil, že opatření A a opatření B1 nepředstavují státní podporu, jelikož stát měl smluvní povinnost vyřešit problémy s kapitálem, s nimiž se potýkala společnost ABN AMRO Z. Nizozemský stát měl podle dohody akcionářů konsorcia povinnost provést rozdělení společnosti ABN AMRO Holding. DNB povolil zahájení procesu oddělování společnosti ABN AMRO II až poté, co všichni členové zaplatili svůj podíl na nedostatku kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z. Nizozemský stát připustil, že společnosti ABN AMRO Z poskytl prostřednictvím společnosti ABN AMRO N kapitál, zdůraznil však, že společnost ABN AMRO N fungovala pouze jako zprostředkovatel. Společnost ABN AMRO N pouze předala kapitál společnosti ABN AMRO Z a opatření A neposkytlo společnosti ABN AMRO N žádnou selektivní výhodu.
(188)
Pokud jde o to, zda byl nedostatek kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z výsledkem selektivních výhod poskytnutých společnosti ABN AMRO N, nizozemský stát uvedl, že členové konsorcia již v době získání společnosti ABN AMRO Holdings konsorciem (viz 33. bod odůvodnění) zajistili, aby byly aktivity s různými trackingovými akciemi (jak byly definovány v 35. bodě odůvodnění) dostatečně vzájemně odlišeny. Toto opatření znamenalo, že se jednoznačně rozlišovalo rovněž mezi činnostmi společnosti ABN AMRO N a ABN AMRO Z. To například znamenalo, že společnost ABN AMRO N měla vlastní strukturu řízení podniku a vlastní výkaznictví. Nizozemský stát upozornil Komisi rovněž na skutečnost, že společnost ABN AMRO N byla od 6. února 2010 (86) samostatným právním subjektem.
(189)
Nizozemský stát předložil rovněž důkazy, že nedostatek kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z existoval již v době nabytí dne 3. října 2008. Počáteční rozvaha společnosti ABN AMRO Z ke dni 3. října 2008 již vykazovala zápornou částku ve výši 7,4 miliard EUR a podíl společnosti Fortis SA/NV činil přibližně 2,5 miliardy EUR. Co se týká příčin nedostatečného kapitálu, nizozemský stát připustil, že došlo k převodu akcií společnosti Unicredito v hodnotě 1 miliardy EUR ze společnosti ABN AMRO Z na provozní trackingové akcie (včetně částky ve výši přibližně 300 milionů EUR pro společnost ABN AMRO N), poskytl však informace prokazující, že k převodu akcií Unicredito došlo v únoru 2008, tj. dlouho před zásahem nizozemského státu. Převod akcií společnosti Unicredito proto nelze považovat za státní podporu.
(190)
Co se týká nákladů hrazených společností ABN AMRO Z, které souvisely s funkcemi ústředí, nizozemský stát zdůraznil, že se tyto náklady po nabytí společnosti ABN AMRO Holding členy konsorcia výrazně snížily, jak bylo popsáno v 33. bodě odůvodnění. Jelikož členové konsorcia neměli zájem na udržování velkého integrovaného ústředí, bylo logické udržovat tyto náklady na co nejnižší úrovni. Údaje, které poskytl nizozemský stát, prokazují, že náklady na fungování skupiny, které hradila společnost ABN AMRO Z, v roce 2008 činily [0 - 0,5] miliardy EUR a v roce 2009 pak [0 - 0,2] miliardy EUR, což nizozemský stát pokládal za zanedbatelné. Nizozemský stát rovněž zdůraznil, že mu povinnost absorbovat tyto náklady vznikla, když po nabytí společnosti FBN (včetně ABN AMRO N) dne 3. října 2008 nahradil jako strana dohody akcionářů konsorcia společnost Fortis SA/NV.
(191)
Pokud by se Komise domnívala, že opatření A představuje státní podporu, nizozemský stát tvrdil, že by se nemělo použít sdělení o znehodnocených aktivech (87). Podle nizozemského státu neexistovala žádná nejistota ohledně ocenění zajištěných aktiv, jež proto nebylo možno považovat za „znehodnocená“ ve smyslu použitém ve sdělení. I kdyby Komise s tímto názorem nesouhlasila, nizozemská vláda tvrdila, že swap úvěrového selhání společnosti ABN AMRO N je i tak v souladu s obecnými zásadami uvedeného sdělení. Nizozemský stát mimoto tvrdil, že nástroj k zajištění úvěrových rizik byl nezbytný a přiměřený, přičemž narušení hospodářské soutěže bylo minimální.
(192)
Nizozemský stát uvedl, že v případě nástroje k snížení kapitálových požadavků bylo protiplnění (výnosnost uvolněného kapitálu ve výši 10 %) dostatečně vysoké. Předložil rovněž důkazy, že tranše první ztráty ve výši 20 bazických bodů byla podstatně vyšší než očekávaná ztráta. Nizozemský stát tvrdil, že náležitý základ pro odhad rozpětí očekávaných ztrát v budoucnu poskytly minulé ztráty (konkrétně [0 - 15] bazických bodů) a ztráty odhadované pro rok 2010 ([0 - 30] bazických bodů) u hypotečního portfolia společnosti ABN AMRO N. Rovněž informace o trhu obsažené ve zprávách o ratingu (88) potvrzovaly, že tranše první ztráty překračovala očekávané ztráty. Nizozemský stát odkázal rovněž na dokument investiční banky […], který simuloval, jak by se mohly vyvíjet peněžní toky nizozemského státu podle jednotlivých zátěžových scénářů.
(193)
Nizozemský stát se rovněž domníval, že nástroj k snížení kapitálových požadavků obsahoval dostatečné pobídky k odchodu. Nizozemský stát upozornil Komisi na možnosti vypovězení obsažené v nástroji k snížení kapitálových požadavků a na skutečnost, že tento nástroj bude poměrně neatraktivní, jakmile bude skupina ABN AMRO moci působit podle požadavků rámce Basilej II. V tomto kontextu se nizozemský stát domníval, že společnost ABN AMRO N pravděpodobně nástroj k snížení kapitálových požadavků ukončí v lednu 2011, kdy se očekávalo, že přechod na požadavky rámce Basilej II povede k snížení uvolněného kapitálu.
(194)
Nizozemský stát objasnil, že náklady na rozdělení (tj. opatření B2 a B3) byly důsledkem dohody akcionářů konsorcia, jejíž stranou byl nizozemský stát ode dne 3. října 2008. Podle podmínek této dohody měl stát povinnost (na rozdíl od společnosti ABN AMRO N) rozdělit společnost ABN AMRO Holding na tři části. Nizozemský stát popřel, že tyto náklady poskytly společnosti ABN AMRO N výhodu, a rovněž objasnil, že náklady na rozdělení uhradil, jelikož provedení rozdělení představovalo smluvní povinnost státu.
(195)
Co se týká obezřetnostního rozpětí ve výši 500 milionů EUR (rovněž zařazeného do nákladů na rozdělení), nizozemský stát tvrdil, že se jednalo o běžnou bankovní praxi. Banky nemohou fungovat pouze s minimálním požadovaným kapitálem, nýbrž potřebují dodatečné pohodlné rozpětí. Pokud by tomu tak nebylo, dostaly by se banky okamžitě do finančních potíží již při malém zhoršení situace. Nizozemský stát však uvedl, že by jeho příspěvek k obezřetnostnímu rozpětí měl být dočasný a že v dlouhodobějším horizontu by společnost ABN AMRO N měla vytvořit obezřetnostní rozpětí sama bez pomoci nizozemského státu.
(196)
Co se týká opatření B4, nizozemský stát tvrdil, že toto opatření nepředstavuje státní podporu. Nizozemský stát uvedl, že rozhodnutí o spojení obou bank již bylo v době, kdy získal společnost FBN, přijato a částečně provedeno. Nizozemský stát toto tvrzení doložil odkazem na skutečnost, že v době uskutečnění integrovaných transakcí dne 3. října 2008 již byla správa majetku společnosti ABN AMRO oddělena a začleněna do společnosti Fortis SA/NV. Nizozemský stát rovněž zdůraznil, že mu Komise uložila povinnost provést nápravné opatření v souvislosti se spojením v zájmu vyřešení zbývajících problémů vyplývajících ze spojení a že nápravné opatření v souvislosti se spojením týkající se New HBU zdědil od společnosti Fortis SA/NV. Nizozemský stát rovněž uvedl, že se finanční prostředky společnosti ABN AMRO N nezvýšily, a proto hájil názor, že opatření B4 nepředstavuje státní podporu.
(197)
Nizozemský stát uvedl, že by se státní prostředky poskytnuté na financování nákladů na integraci (opatření B5) měly považovat za rozumnou investici, která vedla k náležité návratnosti ve formě synergií. Nizozemská vláda tyto synergie odhadla na částku ve výši 1,1 miliardy EUR ročně (před zdaněním), přičemž počáteční náklady na integraci činily 1,2 miliardy EUR (po zdanění). Podle nizozemského státu by celková čistá současná hodnota spojení (s přihlédnutím k synergiím, nákladům na integraci a nákladům na nápravné opatření v souvislosti se spojením) měla představovat kladnou částku ve výši 2,88 miliardy EUR (89).
(198)
Podle nizozemského státu neposkytla přeměna kapitálu Tier 2 na kapitál Tier 1 (opatření C) společnosti FBN selektivní výhodu. Nizozemský stát uvedl, že přeměna byla v zájmu nizozemského státu, jelikož ten mohl přeměnit úvěry s průměrným kupónem ve výši 2,976 % na vlastní kapitál, u něhož podle jeho názoru existovalo přitažlivé protiplnění. V tomto ohledu odkázal nizozemský stát na odhadovanou normalizovanou návratnost vlastního kapitálu skupiny ABN AMRO v roce 2012 ve výši přibližně […] %, jak se uvádělo v plánu restrukturalizace z prosince 2009.
(199)
Pokud by Komise považovala opatření C za státní podporu, nizozemský stát tvrdil, že by Komise neměla považovat za státní podporu všechny půjčky, od jejichž vymáhání již upustil. Nizozemský stát objasnil, že přeměnu lze rozdělit na splacení kapitálu Tier 2 v nominální hodnotě a vklad základního kapitálu Tier 1 (bez čistých dopadů na hotovost). Podle nizozemského státu nebylo možno v té době přiměřeně předpokládat splacení kapitálu Tier 2 v nominální hodnotě, jelikož se se srovnatelnými nástroji ostatních bank obchodovalo s významnou slevou oproti jmenovité hodnotě, což bylo odrazem nejisté situace na trhu. Nizozemský stát uvedl, že na základě srovnatelných údajů byla sleva ve výši [135 - 405] milionů EUR odůvodněná.
(200)
Nizozemský stát uvedl, že platba ve výši 740 milionů EUR (opatření D) představovala jednu z jeho povinností vyplývajících z dohody akcionářů konsorcia. Nizozemský stát mimoto zdůraznil, že se jednalo pouze o platby ostatním členům konsorcia, a nikoli společnosti ABN AMRO N, takže této společnosti nebyla poskytnuta žádná státní podpora.
(201)
Pokud jde o opatření E, nizozemský stát tvrdil, že společnost ABN AMRO II neměla prospěch z protizávazku odškodnění (který byl popsán v 126. bodě odůvodnění), nýbrž že opatření E pouze znamenalo, že společnost ABN AMRO II poskytla protizávazek odškodnění společnosti Deutsche Bank. Nizozemský stát uvedl, že tento protizávazek odškodnění nemohla banka využít k rozvoji nových oblasti podnikání, a že tudíž nevedl k narušení hospodářské soutěže.
(202)
Nizozemský stát měl za to, že protizávazek odškodnění je v souladu se sdělením Komise o rekapitalizaci. Nizozemský stát zdůraznil, že při stanovení ceny vycházel z doporučení ECB o stanovení cen za rekapitalizaci.
(203)
Nizozemský stát se vyjádřil rovněž k podezření Komise, že držitelé prioritních akcií společnosti FBN (90) neposkytli dostatečný příspěvek, pokud jde o sdílení zátěže. Nizozemský stát objasnil, že investoři do prioritních akcií neobdrželi v roce 2008 dividendy (v hotovosti ani jako příjmy příštích období) a že se s prioritními akciemi obchodovalo za cenu nižší, než byla jejich nominální hodnota. Nizozemský stát dodal, že schopnost společnosti FBN vyplatit nebo rezervovat v budoucnu pevně stanovené dividendy závisela na tom, zda bude mít společnost dostatečný zisk podle IFRS. Nizozemský stát podotkl, že ustanovení o dividendách, jimiž se řídí prioritní akcie společnosti FBN, zahrnovalo tzv. systém pozastavení výplaty dividend/povinné výplaty dividend (91) a že nejistota ohledně dividendové politiky skupiny ABN AMRO snížila jistotu, kterou investorům do prioritních akcií poskytoval systém pozastavení výplaty dividend/povinné výplaty dividend.
(204)
Pokud jde o to, zda bude kapitál splacen, jakmile zaniknou (dočasné) kapitálové potřeby, nizozemský stát tvrdil, že zamýšlí využívat dividendovou politiku skupiny ABN AMRO tak, aby skupina ABN AMRO neměla nadbytečný kapitál, který by mohl vést k narušení hospodářské soutěže (92).
(205)
Pokud jde o narušení hospodářské soutěže, nizozemský stát uvedl, že nesouhlasí s názorem Komise, že společnosti ABN AMRO N a FBN byly v důsledku spojení v Nizozemsku posíleny, ani s tím, že tento vývoj mohl vést k neoprávněnému narušení hospodářské soutěže. Nizozemský stát se domníval, že opak je pravdou, a v této souvislosti poukázal na skutečnost, že oddělení společností FBN a ABN AMRO N od jejich mateřských společností a následné spojení bylo velmi pracné a znamenalo, že vedení společností FBN a ABN AMRO N mohlo věnovat méně času každodenní obchodní činnosti, a proto tvrdil, že oddělení a následné spojení mělo negativní dopad na soutěžní postavení společností FBN a ABN AMRO N (nebo skupiny ABN AMRO po spojení).
5.3 Připomínky nizozemského státu k podáním zúčastněných stran
5.3.1 Připomínky nizozemského státu k dopisu stěžovatele ze dne 6. května 2009
(206)
Nizozemský stát obecně zdůraznil, že podle jeho názoru nesplňovala opatření ve prospěch společností FBN a ABN AMRO N definici Unie týkající se státní podpory, a neměla proto účinky narušující hospodářskou soutěž. Nizozemský stát se domníval, že tržní chování společností FBN a ABN AMRO N na trhu spoření a trhu vkladů bylo v souladu s chováním rozumně uvažujícího účastníka trhu, který chrání své obchodní zájmy. Nizozemský stát se domníval, že úrokové sazby, které nabízely společnosti FBN a ABN AMRO N, nenarušovaly hospodářskou soutěž. Tvrdil proto, že nedošlo k porušení práva Unie v oblasti hospodářské soutěže.
(207)
Nizozemský stát předložil řadu srovnávacích tabulek s úrokovými sazbami nabízenými u konkrétních vkladových a spořicích produktů. Nizozemský stát popřel, že by společnosti FBN a ABN AMRO N trvale nabízely nejvyšší úrokové sazby, zejména ve srovnání s menšími nizozemskými bankami, jako jsou SNS, NIBC a DSB. Nizozemský stát rovněž uvedl, že úrokové sazby u spořicích účtů byly v Nizozemsku vysoké již před finanční krizí, a to částečně kvůli chování menších bank s agresivní cenovou politikou. Nizozemský stát se domníval, že se banky během finanční krize snažily chránit své franšízy v oblasti spoření tím, že u spořicích produktů nabízely zákazníkům poměrně vysoké úrokové sazby.
(208)
Nizozemský stát se vyjádřil rovněž k cenové strategii MoneYou, internetové značky společnosti ABN AMRO N, která byla na trh zavedena v září 2008. Nizozemský stát tvrdil, že MoneYou je specializovaný internetový produkt, který se značně liší od tradičnějších produktů, pokud jde o nákladovou základnu a úroveň služeb. Nizozemský stát uvedl, že MoneYou musela v prvních šesti měsících své existence zajistit uznání své značky, a musela proto nabízet úrokové sazby, které byly většinou mírně nižší nebo stejné jako sazby nabízené podobnými účastníky trhu poskytujícími internetové bankovnictví (93). Od druhého čtvrtletí 2009 se úrokové sazby nabízené MoneYou snížily a MoneYou se usadila v tzv. středním tržním segmentu (Mid-Tier-Segment) (94). Co se týká MoneYou, nizozemský stát dodal, že dosud získala pouze omezené objemy finančních prostředků (konkrétně [0 - 5] miliard EUR), což představuje přibližně [0 - 5] % celkového objemu na nizozemském trhu spoření. Nizozemský stát dodal, že bývalí zákazníci společnosti Van Lanschot představovali pouze malou část podnikání MoneYou ([0 - 5 000] účtů, tj. [0 - 5] % účtů MoneYou).
(209)
Nizozemský stát rovněž popřel, že by se společnosti ABN AMRO N a FBN při samofinancování spoléhaly výhradně na nizozemský trh spoření. Nizozemský stát poskytl nové informace prokazující, že společnost ABN AMRO N vydala 6. července 2009 kryté dluhopisy v hodnotě 2 miliardy EUR a že společnost FBN vydala dluhové nástroje se státní zárukou v hodnotě 15,5 miliardy EUR. Podle nizozemského státu byla tvrzení stěžovatele nesprávná a unáhlená. Nizozemský stát uvedl, že společnost FBN potřebovala pouze určitý čas na vytvoření pokladních operací a vydání dluhových nástrojů se státní zárukou. Nizozemský stát taktéž uvedl, že vkladové a spořicí produkty jsou důležité rovněž k navázání vztahů se zákazníky a mají jiný a širší účel než v případě jiných finančních nástrojů. V tomto ohledu nizozemský stát podotkl, že úbytek podílu na trhu spoření a vkladů mohl vést k úbytku podílu na trhu jiných bankovních produktů.
(210)
Nizozemský stát rovněž popřel, že by spotřebitelé a účastníci trhu vnímali společnosti ABN AMRO N a FBN jako bezpečnější banky, než jsou jejich konkurenti. Poukázal na rating společností FBN a ABN AMRO N u ratingových agentur, jenž byl nižší než například rating AAA v případě Rabobank. Obdobně to platí pro relativní rozpětí swapu úvěrového selhání. Nizozemský stát se rovněž domníval, že státní vlastnictví nezajistilo, že společnosti ABN AMRO N nebo FBN byly v očích zákazníků a účastníků trhu považovány za bezpečnější. V této souvislosti uvedl, že mnoho státních zásahů ad hoc ukázalo, že by nizozemský stát zasáhl u jakékoli banky v soukromém vlastnictví, pokud by to bylo možné. Nizozemský stát proto usuzoval, že fakticky neexistoval žádný vnímaný rozdíl mezi bezpečností, kterou poskytovaly nizozemské banky v soukromém vlastnictví v porovnání s bankami ve vlastnictví nizozemského státu.
(211)
Pokud jde o výpočet, zda byly úrokové sazby nabízené u spořicích produktů ztrátové, nizozemský stát tvrdil, že by se neměly srovnávat se sazbami EURIBOR, nýbrž se sazbami vyplývajícími z tzv. „metody reprodukce portfolia“(replicating portfolio methodology) (95). S použitím této metody nizozemský stát uznal, že u některých produktů existovalo dočasné záporné rozpětí. Tvrdil však, že se jednalo o racionální tržní chování, jež bylo v souladu s tržním chováním konkurentů (v soukromém vlastnictví) v tomto konkrétním časovém okamžiku.
5.3.2 Připomínky nizozemského státu k tvrzením stěžovatele ze dne 21. a 28. srpna 2009
(212)
Nizozemský stát uvedl, že platí jeho dřívější připomínky týkající se stěžovatele, jež jsou shrnuty v 206. až 211. bodě odůvodnění.
(213)
Nizozemský stát mimoto poznamenal, že tvrzení stěžovatele, že se podíl společností ABN AMRO N a FBN na trhu zvýšil, bylo založeno na chybných statistických údajích. Pokud jde o údajný nárůst vkladů získaných společností ABN AMRO N ve výši 21 miliard EUR, nizozemský stát tvrdil, že na nizozemské retailové vklady připadalo pouze 5,1 miliardy EUR, zatímco zbytek připadal na úspory korporátních zákazníků a zahraniční vklady. Nizozemský stát poskytl rovněž údaje prokazující, že velká část zvýšeného objemu vkladů a úspor společnosti FBN plynula z korporátního bankovnictví, a nikoli z retailového a soukromého bankovnictví.
(214)
Nizozemský stát podotkl, že nizozemští zákazníci investovali více do úspor kvůli nejistému makroekonomickému prostředí. Nizozemský stát poukázal na údaje Ústředního statistického úřadu, které udávaly, že v prvním pololetí roku 2009 vzrostly úspory meziročně o 7,7 %. Úspory zákazníků společnosti ABN AMRO N vzrostly meziročně o 7,5 %, což naznačuje, že se podíl společnosti ABN AMRO N na trhu spíše snížil. Společnost FBN rovněž předložila důkazy prokazující, že se úspory jejích zákazníků vyvíjely v souladu s trhem.
5.3.3 Připomínky nizozemského státu k připomínkám společnosti ABN AMRO Bank
(215)
Nizozemský stát potvrdil, že společnosti ABN AMRO N neposkytl likvidní facilitu, čímž obecně potvrdil tvrzení společnosti ABN AMRO Bank.
6. POSOUZENÍ
6.1 Existence podpory
(216)
V čl. 107 odst. 1 Smlouvy se uvádí, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem. Z toho vyplývá, že se státní opatření považuje za státní podporu, pokud splňuje tato čtyři (kumulativní) kritéria:
-
státní prostředky,
-
selektivní výhoda,
-
narušení hospodářské soutěže a
-
ovlivnění obchodu mezi členskými státy.
(217)
První kritérium je splněno u opatření Y1 až E uvedených v tabulce č. 4 v 128. bodě odůvodnění, jelikož všechna tato opatření jsou přímo financována z prostředků nizozemského státu.
(218)
Skutečnost, zda opatření představuje selektivní výhodu pro společnosti FBN a ABN AMRO N nebo skupinu ABN AMRO po spojení (druhé kritérium), je analyzována v 220. až 278. bodě odůvodnění, přičemž každé opatření je posouzeno zvlášť.
(219)
Existuje-li v tomto případě selektivní výhoda, bylo by splněno i třetí a čtvrté kritérium. Všechna opatření narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž, jelikož společnostem FBN a ABN AMRO N nebo skupině ABN AMRO po spojení zajišťují výhodnější postavení v porovnání s ostatními konkurenčními bankami (třetí kritérium). Opatření mimoto ovlivňují rovněž obchod mezi členskými státy. Společnosti FBN, ABN AMRO N a skupina ABN AMRO po spojení jsou banky zaměřené na mezinárodní klientelu s činnostmi mimo Nizozemsko, přičemž na domácím trhu rovněž soutěží s dceřinými společnostmi zahraničních bank (čtvrté kritérium).
6.1.1 Opatření Y1 a Y2 ze dne 3. října 2008
(220)
Je vhodné připomenout, že toto rozhodnutí posuzuje pouze potenciální podporu pro společnosti FBN a ABN AMRO N nebo skupinu ABN AMRO po spojení. Potenciální podpora společnosti Fortis Bank SA/NV vyplývající z opatření Y1 a Y2 byla posouzena v rozhodnutí ze dne 3. prosince 2008.
(221)
Jak je uvedeno v 52. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 3. prosince 2008 (96) a v prvotním posouzení těchto opatření z hlediska státní podpory v rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009, opatření přijatá dne 3. října 2008 (tj. opatření X, Y1 a Y2) jsou neoddělitelně spojená. Nizozemský stát oddělil společnosti FBN a ABN AMRO N od jejich mateřské společnosti s omezenou likviditou nabytím společnosti FBN. Aby však společnost FBN plně izoloval od problémů její mateřské společnosti souvisejících s likviditou, musel nizozemský stát převzít rovněž úlohu poskytovatele finančních prostředků pro společnost FBN. Stalo se tak formou opatření Y1 a Y2. Dne 3. října 2008 převzal mimoto nizozemský stát povinnosti společnosti Fortis SA/NV vyplývající z dohody akcionářů konsorcia.
(222)
Jak je uvedeno v 50. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 3. prosince 2008, Komise nemůže uznat, že u integrovaných transakcí ze dne 3. října 2008, jimiž nizozemský stát získal společnost FBN (včetně ABN AMRO N) za částku ve výši 12,8 miliardy EUR a rovněž poskytl společnosti FBN velmi vysokou částku finančních prostředků, je splněna zásada investora v tržním hospodářství. Vzhledem k tehdejším převládajícím tržním podmínkám by žádný kupec nebyl schopen a ochoten nabídnout za záchranu společnosti FBN tak vysokou částku (97). Doplňkové informace, které poskytl nizozemský stát, mimoto potvrdily, že se dne 3. října 2008 nizozemský stát dohodl rovněž na odškodnění společnosti Fortis SA/NV za její závazky vyplývající z dohody akcionářů konsorcia. Tato dohoda znamenala, že by integrované transakce ze dne 3. října 2008 byly pro investora v tržním hospodářství ještě méně přijatelné. Bez náležité hloubkové kontroly by žádný investor nepřevzal povinnosti společnosti Fortis SA/NV vyplývající z dohody akcionářů konsorcia, které později vedly k významným závazkům (čehož si byl nizozemský stát dne 3. října 2008 již částečně vědom).
(223)
Pro nizozemský stát byly integrované transakce ze dne 3. října 2008 nezbytné, aby zamezil velkým negativním vedlejším účinkům na nizozemský bankovní systém a hospodářství (98). Investor v tržním hospodářství k takovýmto vedlejším účinkům obvykle nepřihlíží.
(224)
Snaha zamezit vážnému narušení nizozemského bankovního systému a hospodářství rovněž vysvětluje, proč nizozemský stát přijal rozhodnutí tak rychle. Investor v tržním hospodářství by k posouzení možné potřeby dalších kapitálových vkladů potřeboval mnohem více času a podrobněji by prověřil rovněž finanční situaci společností. Investor v tržním hospodářství (s dostatkem času na provedení náležité hloubkové kontroly) by proto měl lepší přehled o následných investicích a vzal by tyto informace v úvahu ve svém ocenění. Nizozemský stát, který musel jednat rychle, aby v Nizozemsku zachoval finanční stabilitu, se nemohl chovat jako investor v tržním hospodářství a vzít si více času na důkladnější posouzení integrovaných transakcí ze dne 3. října 2008 a povinností souvisejících s dohodou akcionářů konsorcia.
(225)
Komise proto potvrzuje své hodnocení, že integrované transakce ze dne 3. října 2008 nebyly v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství (tento závěr již byl obsažen v rozhodnutí ze dne 3. října 2008, v němž se usuzovalo, že tyto transakce představují státní podporu pro společnost Fortis Bank SA/NV).
(226)
Pokud jde o existenci výhody, opatření ze dne 3. října 2008 společně umožnila oddělení společností FBN a ABN AMRO N od společnosti Fortis SA/NV, a proto poskytla důležitou selektivní výhodu společnosti FBN, která již byla ve značném rozsahu začleněna do společnosti Fortis Bank SA/NV, a zejména byla velmi závislá na financování poskytovaném posledně uvedenou společností. V plánu restrukturalizace z prosince 2009 (viz rovněž 78. bod odůvodnění) nizozemský stát připustil, že pokud by nezasáhl, stáhla by společnost Fortis SA/NV dolů i společnost FBN. Bez opatření státní podpory by byla společnost FBN nadále vystavena závazkům společnosti Fortis SA/NV, která byla na pokraji úpadku, a to by bylo značně na překážku činnostem společnosti FBN. Vyčleněním svých činností ze společnosti Fortis SA/NV byla společnost FBN schopna zamezit do značné míry problémům a nákladům, jež jsou obvyklé u (finanční) společnosti v potížích (např. vyšší náklady financování, horší platební podmínky ze strany dodavatelů a protistran, vyšší mzdové náklady k udržení zaměstnanců, omezení činnosti a snížení rizikově vážených aktiv k zachování kapitálu) (99). Ačkoliv společnost ABN AMRO N zůstala na provozní úrovni samostatnou společností, nizozemský stát se obával kontaminace vyplývající ze skutečnosti, že by si trhy mohly společnost ABN AMRO N spojovat s bývalým vlastníkem, společností Fortis SA/NV.
(227)
Opatření Y1 (důležitá součást integrovaných transakcí ze dne 3. října 2008) poskytlo velkou výhodu i společnosti FBN, zejména vzhledem k rozsahu transakce a tehdejším převládajícím tržním podmínkám.
(228)
Vysoká likvidní facilita ve výši 45 miliard EUR (100) byla poskytnuta v době, kdy byly velkoobchodní trhy prakticky uzavřené, zejména s ohledem na velké částky a společnosti s poměrně vysokým poměrem úvěrů k vkladům, jak tomu bylo v případě společnosti FBN. Skutečnost, že by takováto vysoká částka likvidity nebyla na trhu snadno dostupná, potvrzuje i to, že společnost FBN potřebovala několik čtvrtletí na to, aby krátkodobou likvidní facilitu nahradila jinými zdroji financování. Společnost FBN nakonec splatila veškeré krátkodobé financování poskytnuté nizozemským státem v červnu 2009, devět měsíců po poskytnutí podpory v podobě likvidity. Refinancování se uskutečnilo částečně prostřednictvím emise dluhopisů se státní zárukou (101).
(229)
Je proto nutno vyvodit závěr, že opatření Y1 představuje státní podporu, jelikož společnosti FBN poskytlo výhodu v podobě financování, které by za převládajících tržních podmínek v té době nebylo dostupné na trhu.
(230)
Co se týká opatření Y2, novace dlouhodobých úvěrů poskytnutých společností Fortis Bank SA/NV, Komise se domnívá, že toto opatření poskytuje společnosti FBN selektivní výhodu. Z informací předložených nizozemským státem vyplývá, že společnost Fortis Bank SA/NV měla v případě změny vlastnictví na úrovni společnosti FBN nárok na okamžité splacení dlouhodobých půjček s pevnou úrokovou sazbou (v nominální hodnotě ve výši 7,9 miliardy EUR). Díky opatření Y2 nemusela společnost FBN hledat nové financování na trhu, aby mohla tyto dlouhodobé půjčky splatit. Měla i nadále prospěch z existujících půjček s úrokovými sazbami platnými v době před krizí.
(231)
Tím, že nizozemský stát souhlasil s novací, poskytl společnosti FBN dlouhodobou půjčku s úrokovými sazbami platnými v době před krizí. Investor v tržním hospodářství by tyto půjčky neposkytl s úrokovými sazbami platnými v době před krizí, nýbrž by vyjednal úrokové sazby, jež by lépe odrážely převládající tržní podmínky v té době, zejména vzhledem k tomu, že se jednalo o půjčky ve značné výši.
(232)
Je proto nutno vyvodit závěr, že opatření Y2 představuje státní podporu pro společnost FBN, jelikož této společnosti poskytlo selektivní výhodu v podobě půjčky s úrokovými sazbami platnými v době před krizí. Nizozemský stát se nepokusil uvést u splatných půjček úrokové sazby do souladu s úrokovými sazbami platnými v době po skončení krize, nejednal tudíž jako investor v tržním hospodářství.
(233)
Komise obdržela dostatečné informace, aby mohla vyvodit závěr, že společnost ABN AMRO N neobdržela prostřednictvím opatření Y1 a Y2 žádné finanční prostředky. Neměla proto z těchto opatření žádný prospěch.
(234)
Integrované transakce ze dne 3. října 2008 proto nejsou v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství a poskytly společnosti FBN selektivní výhodu. Tato opatření umožnila společnosti FBN setrvat na trhu a dále vykonávat své činnosti, aniž by ji zatěžovaly problémy její mateřské společnosti. Společnost FBN obdržela rovněž velmi vysokou částku podpory financování, která by nebyla na trhu dostupná v tak krátkém čase. Opatření Y1 a Y2 proto představují státní podporu, zatímco (jak je uvedeno v 32. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009) opatření X jako takové nepředstavuje státní podporu pro společnost FBN, nýbrž je součástí širší transakce (oddělení společnosti FBN od Fortis Bank SA/NV), která zahrnovala státní podporu společnosti FBN.
6.1.2 Použitelnost zásady investora v tržním hospodářství na opatření, která byla provedena po poskytnutí počáteční pomoci dne 3. října 2008
(235)
Nizozemský stát přijal ve prospěch společností FBN a ABN AMRO N velký počet opatření, jež byla rozložena v období přibližně 18 měsíců. Nizozemský stát uvedl, že by se přezkoumání zásady investora v tržním hospodářství mělo použít na každé z těchto opatření zvlášť (a zejména na opatření B4 a B5 související se spojením). Na základě časové posloupnosti opatření (I), společného účelu opatření (II) a situace společností v době provedení každého opatření (III) však Komise vyvozuje názor, že tato opatření nebyla dostatečně odlišená, aby mohla být s ohledem na zásadu investora v tržním hospodářství posouzena samostatně. Komise má za to, že všechna opatření byla součástí jednoho zdlouhavého procesu restrukturalizace (102), (103).
(236)
Časová posloupnost opatření (I), která byla popsána dříve v oddíle 2.1 a v oddíle 2.4 tohoto rozhodnutí, prokazuje, že všechna opatření spolu vzájemně souvisí a byla přijata v krátkém čase.
(237)
Opatření v souvislosti se spojením jsou mimoto jednoznačně spojená s předchozími zásahy. Když nizozemský stát dne 21. listopadu 2008 (o něco málo více než šest týdnů po záchranném zásahu dne 3. října 2008) rozhodl o spojení společností FBN a ABN AMRO N, mohl tak učinit jen proto, že tyto dvě společnosti právě zachránil před úpadkem. Jinými slovy, ve srovnávacím scénáři bez zásahu ze dne 3. října 2008 by provedení spojení nebylo možné, jelikož by tyto dvě společnosti již neexistovaly, nebo by existovaly v podstatně omezené podobě, která by vedla k mnohem menšímu a méně přitažlivému subjektu vzniklému spojením, což nizozemský stát připouští rovněž v plánu restrukturalizace z prosince 2009 (viz 78. bod odůvodnění).
(238)
Všechna opatření měla společný cíl (II), a to plně obnovit životaschopnost společností FBN a ABN AMRO N. Ihned po provedení integrovaných transakcí ze dne 3. října 2008 bylo zřejmé, že nizozemský stát situaci pouze stabilizoval, přičemž důležité provozní problémy dosud čekají na vyřešení, zejména kvůli oddělení jednotlivých subjektů od bývalé mateřské společnosti.
(239)
Spojení bylo mimoto opatřením, které bylo zapotřebí k dosažení společného cíle, a to úplného obnovení životaschopnosti. Finanční situace samostatné společnosti FBN byla slabá, jelikož tato společnost měla poměrně malou retailovou franšízu a závisela do značné míry na velkém mezibankovním financování (104). Společnost ABN AMRO N přišla o důležité kompetence s ohledem na některé produkty a velkou část své mezinárodní sítě. Obě společnosti se potýkaly s provozními problémy souvisejícími například s informačními technologiemi, daněmi a řízením rizik a nebylo rovněž jisté, zda mají ve všech oblastech činnosti, v nichž působily, dostatečný rozsah. Nizozemský stát zvážil řadu alternativ a rychle rozhodl, že spojení a dodatečné navýšení kapitálu je nejlepším způsobem, jak plně obnovit životaschopnost. Ve scénáři založeném na spojení kompenzovaly činnosti ABN AMRO N s vysokými vklady v oblasti retailového bankovnictví slabou finanční situaci společnosti FBN, zatímco společnost FBN mohla společnosti ABN AMRO N zajistit větší velikost a poskytnout mezinárodní pobočky. Subjekt vzniklý spojením měl mimoto lepší postavení při řešení praktických problémů a mohl využít rovněž dodatečných úspor z rozsahu. Spojení zamezilo nutnosti přeorganizovat každý subjekt zvlášť.
(240)
Pokud jde o situaci společností v době provedení každého opatření (III), Komise podotýká, že životaschopnost společností byla plně obnovena až po provedení všech opatření. Společnosti nebyly životaschopné v přechodné fázi, například ke dni 21. listopadu 2008, kdy bylo rozhodnuto o spojení. V této souvislosti Komise zdůrazňuje, že na konci prosince 2008, a tudíž po přijetí rozhodnutí o spojení, hrozilo, že společnost FBN nebude splňovat minimální kapitálové požadavky DNB, jelikož s ohledem na společnost ABN AMRO N musela provést odpis. Společnost ABN AMRO N byla v účetnictví společnosti FBN dosud vykazována s oceněním, které po ocenění použitém v opatření X již nebylo reálné (105), a proto byl nevyhnutelný odpis. Aby se vyřešily problémy společnosti FBN s kapitálem, získal nizozemský stát společnost ABN AMRO N od společnosti FBN za částku ve výši 6,5 miliardy EUR a koncem roku 2009 přijal další nápravná opatření spočívající v přeměně kapitálu Tier 2 na kapitál Tier 1 (viz 121. bod odůvodnění a poznámka pod čarou č. 52 tohoto rozhodnutí). Prohlášení nizozemského státu, […] a […] potvrzují, že i po uskutečnění integrovaných transakcí dne 3. října 2008 se společnosti FBN a ABN AMRO N i nadále potýkaly se značnými problémy ohledně životaschopnosti (106).
(241)
Komise rovněž podotýká, že nizozemský stát předložil plnohodnotný plán restrukturalizace až poté, co bylo rozhodnuto o opatřeních, což naznačuje, že k úplnému obnovení životaschopnosti došlo až po tomto rozhodnutí. V průběhu řízení Komise opakovaně žádala o předložení podrobného plánu restrukturalizace (viz například 137. bod odůvodnění), který byl nezbytný pro posouzení, zda byla plně obnovena životaschopnost společnosti, která obdržela podporu.
(242)
Dne 4. prosince 2009 předložil nizozemský stát plán restrukturalizace z prosince 2009, v tomto prvním plánu však dosud chyběly důležité údaje uvedené ve sdělení o restrukturalizaci, jako jsou finanční výhledy pro pesimistický scénář. Potřebné doplňkové informace byly obdrženy dne 23. března 2010. Nizozemský stát na předchozí žádosti Komise o předložení plánu restrukturalizace odpověděl, že při restrukturalizaci společností FBN a ABN AMRO N hrálo zásadní úlohu spojení těchto společností. Podle něj potřebovalo dočasné vedení skupiny ABN AMRO na vypracování plánu určitý čas a před dokončením spojení nemohlo mít úplnou představu o budoucí podobě skupiny.
6.1.3 Existence výhody a závěr ohledně existence podpory u opatření provedených po integrovaných transakcích ze dne 3. října 2008
(243)
Opatření Z bylo nezbytné, aby se zamezilo poklesu podílů kapitálu společnosti FBN pod minimální kapitálové požadavky stanovené v právních předpisech.
(244)
Problém společnosti FBN s kapitálem byl zapříčiněn vysokým oceněním společnosti ABN AMRO N v jejím účetnictví. Simulace ve zprávě o hloubkové kontrole vyhotovené […] prokazují, že snížení účetní hodnoty společnosti ABN AMRO N na 6,5 miliardy EUR by ve společnosti FBN vedlo k podílu kapitálu Tier 1 ve výši 3,8 % a celkovému kapitálovému poměru ve výši 7,6 % (107). Jinými slovy, hrozilo, že společnost FBN nedodrží minimální požadavky stanovené v právních předpisech, podle nichž musel minimální celkový kapitálový poměr činit 8 % (s nejvýše jednou polovinou kapitálu Tier 2). Podle zprávy […] zvýšil prodej společnosti ABN AMRO N nizozemskému státu za cenu ve výši 6,5 miliardy EUR podíl kapitálu Tier 1 a celkový kapitálový poměr ve společnosti FBN na 7,8 %, resp. 15,7 %, čímž se vyřešil problém společnosti FBN s kapitálem a společnosti to umožnilo setrvat na trhu.
(245)
Opatření poskytlo společnosti FBN výhodu v podobě kapitálu, který by nemohla získat na trzích. Společnost nemohla k (částečnému) vyřešení problému využít interně vytvořené základní zisky, mj. proto, že v roce 2008 utrpěla v souvislosti s Madoffovým podvodem ztráty ve výši 922 milionů EUR. Jelikož společnosti FBN hrozilo, že nesplní minimální kapitálové požadavky, umožnilo toto opatření společnosti dodržet požadavky stanovené v právních předpisech a pokračovat v činnosti.
(246)
Komise dospěla k závěru, že se nákup společnosti ABN AMRO N nizozemským státem neuskutečnil za tržních podmínek, a to z níže uvedených důvodů.
(247)
Investor v tržním hospodářství (108) zajímající se o nabytí společnosti ABN AMRO N v prosinci 2008 by použil tržní cenu s přihlédnutím k tržním podmínkám v té době. Ve zprávě […] měl nizozemský stát k dispozici dvě ocenění: ocenění „v průběhu hospodářského cyklu“ ve výši [5 - 9] miliard EUR, které předpokládalo normalizaci trhů, a ocenění na základě „stávajících tržních podmínek“ ve výši [4 - 6,5] miliard EUR, jež bylo založeno na tržních podmínkách v prvních dnech října roku 2008 (109). Investor v tržním hospodářství by jako výchozí bod použil ocenění na základě „stávajících tržních podmínek“.
(248)
Každopádně by bylo nutné ocenění na základě „stávajících tržních podmínek“ upravit, aby se zohlednilo zhoršení tržních podmínek mezi dnem 3. října 2008 (tj. datem vydání zprávy […] o ocenění) a skutečným dnem, kdy bylo nizozemským státem rozhodnuto o získání společnosti ABN AMRO N. V tomto období klesl index Euro Stoxx 50 o 22,2 % a index Euro Stoxx Banks o 45,3 %.
(249)
Tvrzení nizozemského státu, že úprava nebyla vzhledem ke konzervativnímu rizikovému profilu společnosti ABN AMRO N (tj. žádná toxická aktiva, dobrá finanční situace atd.) nutná, nelze uznat. Pokles trhu byl rozsáhlý, a to zejména v případě akcií bank, což naznačovalo, že nebyl až tolik spojen se zvláštnostmi akcií, nýbrž spíše se zhoršujícími se hospodářskými a finančními tržními podmínkami a s tím spojeným zvýšením požadovaných rizikových prémií. Vzhledem k této situaci je nezbytné upravit ocenění na základě „stávajících tržních podmínek“ ze dne 3. října 2008 směrem dolů, aby byl získán přiměřený odhad hodnoty společnosti ABN AMRO N ke dni 14. prosince 2008. Použití zaznamenaného procentního poklesu u indexů Euro Stoxx 50 a Euro Stoxx Banks (22,2 % a 45,3 %) vede k rozpětí tržní ceny v prosinci 2008 od [2,2 - 3,6] miliardy EUR do [3,1 - 5,1] miliardy EUR (tj. [4 - 6,5] miliardy EUR po snížení o 22,2 % a 45,3 %) (110).
(250)
Komise může uznat, že (jak tvrdí nizozemské orgány) je nutno provést úpravu s cílem zohlednit skutečnost, že nizozemský stát nezaplatil za transakci hotově. V důsledku opatření Y2 vlastnil nizozemský stát dluhopisy emitované společností FBN a poté za společnost ABN AMRO N zaplatil společnosti FBN tím, že upustil od vymáhání tohoto dluhu v nominální hodnotě ve výši 6,5 miliardy EUR. Jelikož se s dluhopisy vydanými ostatními bankami v této době obchodovalo za cenu nižší, než byla jejich nominální hodnota, může Komise uznat, že hodnota dluhových nástrojů, od jejichž vymáhání nizozemský stát upustil, byla nižší než jejich nominální hodnota. Podle dostupných informací o trhu může Komise uznat úpravu ve výši [10 - 30] %, tj. [0,65 - 1,95] miliardy EUR. To znamená, že skutečná cena transakce činila [4,55 - 5,85] miliardy EUR (6,5 miliardy EUR minus [0,65 - 1,95] miliardy EUR) místo 6,5 miliardy EUR (111).
(251)
Výši podpory obsažené v opatření Z pak představuje rozdíl mezi zaplacenou cenou a tržní hodnotou společnosti ABN AMRO N. Tento rozdíl je v rozmezí od [0 - 2,75] miliardy EUR ([4,55 - 5,85] miliardy EUR minus [3,1 - 5,1] miliardy EUR) do [0,95 - 3,65] miliardy EUR ([4,55 - 5,85] miliardy EUR minus [2,2 - 3,6] miliardy EUR).
(252)
Komise nevidí žádný důvod pro tvrzení nizozemského státu, že jeho ocenění ve výši 6,5 miliardy EUR bylo přesvědčivě doloženo schválením ostatními členy konsorcia a zprávou […]. Zaplacení příliš vysoké ceny za společnost ABN AMRO N nemělo na ostatní členy konsorcia žádný vliv, což znamená, že schválení prodeje z jejich strany neznamenalo schválení samotného ocenění. Není k dispozici rovněž žádný údaj o tom, že by členové konsorcia sami provedli nové ocenění. Rovněž dopis […] nepodporuje tvrzení nizozemského státu. Společnost […] pouze ověřila metodiku a postup a příslušnou stručnou zprávu nelze pokládat za věrohodné ocenění. Ve zprávě […] byla jako základ použita cena, kterou nizozemský stát zaplatil za společnosti FBN a ABN AMRO N dne 3. října 2008. Jak bylo objasněno výše, transakce ze dne 3. října 2008 není tržní transakcí. K odvození tržní ceny nelze použít transakci, která obsahuje podporu.
(253)
Ani zpráva odborníků pracujících pro akcionáře společnosti Fortis SA/NV nepodporuje hypotézu, že nizozemský stát nezaplatil příliš vysokou cenu. Zpráva je pouze druhotnou analýzou ocenění a metod oceňování, které byly v tomto procesu použity, a nepředstavuje nové ocenění. Zprávu je mimoto nutno posoudit v tomto kontextu. Akcionáři společnosti Fortis SA/NV měli obavy, že za aktiva, která získal nizozemský stát, obdrželi příliš nízkou cenu, a zpráva se zabývá především tímto tvrzením, tj. že nizozemský stát zaplatil příliš nízkou cenu. Je nutno rovněž zmínit, že odstavce, na něž odkazuje nizozemský stát, neříkají nic o samotné společnosti ABN AMRO N, nýbrž se vztahují na celý soubor aktiv, která získal nizozemský stát.
(254)
Je proto nutno vyvodit závěr, že opatření Z je opatřením státní podpory ve prospěch společnosti FBN, jelikož jí poskytlo kapitál, který této společnosti umožnil setrvat na trhu. Zjištěná výše podpory je v rozmezí od [0-2,75] miliardy EUR do [0,95 - 3,65] miliardy EUR.
(255)
Komise dospěla k závěru, že za pokrytí nedostatku kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z odpovídal nizozemský stát, a nikoli společnost ABN AMRO N. Ode dne 3. října 2008 byl nizozemský stát vázán podmínkami dohody akcionářů konsorcia. Byl proto povinen provést rozdělení společnosti ABN AMRO Holding za podmínek popsaných ve zmíněné dohodě. Jelikož orgán finančního dohledu povolil zahájení procesu rozdělení teprve po vyřešení problému společnosti ABN AMRO Z s kapitálem, neměl nizozemský stát a ostatní členové konsorcia jinou možnost, než pokrýt nedostatek kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z.
(256)
Společnost ABN AMRO N jednala při poskytnutí potřebného kapitálu společnosti ABN AMRO Z, která neměla žádné provozní činnosti, pouze jako zprostředkovatel.
(257)
Komise nenalezla žádné důkazy o nepřímé podpoře poskytnuté společnosti ABN AMRO N. Vysvětlení, které poskytl nizozemský stát, potvrdilo, že se všechny významné finanční transakce mezi společnostmi ABN AMRO Z a ABN AMRO N uskutečnily za tržních podmínek, nebo k nim došlo před zásahem státu dne 3. října 2008.
(258)
Jak je uvedeno v 110. bodě odůvodnění, nástroj k snížení kapitálových požadavků byl zaveden po oddělení společnosti ABN AMRO II od ABN AMRO Bank za účelem pokrytí obezřetnostního rozpětí ve výši 500 milionů EUR a nákladů na integraci ve výši 1,2 miliardy EUR, zatímco hotovost pocházející z povinně převoditelných cenných papírů byla vložena do společnosti ABN AMRO Z. Ode dne oddělení společnosti ABN AMRO II od ABN AMRO Bank (tj. 6. února 2010) (do skončení platnosti nástroje k snížení kapitálových požadavků v říjnu 2010) představoval zmíněný nástroj státní podporu pro společnost ABN AMRO II, zatímco částka výnosů z povinně převoditelných cenných papírů ve výši 1,7 miliardy EUR, která byla převedena na společnost ABN AMRO Z, přestala být k témuž dni podporou pro společnosti ABN AMRO N/ABN AMRO II. Tyto změny proto nemění výši podpory, nýbrž pouze nástroje, jejichž prostřednictvím byla podpora poskytnuta, a dobu trvání. Tato změna formy nenastoluje žádné otázky, jež by bylo nutno posoudit ve zbývající části tohoto rozhodnutí.
(259)
Je proto nutno vyvodit závěr, že opatření A nepředstavuje státní podporu. Podle dohody akcionářů konsorcia bylo smluvní povinností nizozemského státu jakožto nástupce společnosti Fortis SA/NV vyřešit nedostatek kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z. Opatření proto neposkytuje společnosti ABN AMRO N selektivní výhodu ani ji neosvobozuje od nákladů, které by musela normálně hradit.
(260)
Jelikož nástroj k snížení kapitálových požadavků nepostačoval k pokrytí nedostatku kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z, musel nizozemský stát vložit další kapitál prostřednictvím povinně převoditelných cenných papírů. Zdůvodnění uvedené s ohledem na opatření A se vztahuje rovněž na opatření B1.
(261)
Je proto nutno vyvodit závěr, že opatření B1 nepředstavuje státní podporu, jelikož financování nedostatečného kapitálu společnosti ABN AMRO Z bylo podle dohody akcionářů konsorcia povinností nizozemského státu a neposkytlo společnosti ABN AMRO N selektivní výhodu.
(262)
Celá částka ve výši 1,08 miliardy EUR (tj. opatření B2 a B3 společně) zahrnuje obecné náklady na rozdělení ve výši 480 milionů EUR, náklady ve výši 90 milionů EUR spojené se zřízením oddělení peněžního trhu a vytvoření obezřetnostního rozpětí ve výši 500 milionů EUR. Je nutné rozlišovat mezi obezřetnostním rozpětím ve výši 500 milionů EUR a ostatními náklady na rozdělení ve výši 580 milionů EUR.
(263)
Co se týká ostatních nákladů na rozdělení, Komise uznává, že dohoda akcionářů konsorcia ukládala nizozemskému státu povinnost provést rozdělení společnosti ABN AMRO Holding na tři samostatné části podle pokynů uvedených v dohodě. Jinými slovy, náklady na rozdělení byly důsledkem smluvních povinností nizozemského státu jakožto nástupce společnosti Fortis SA/NV. Společnost ABN AMRO N neměla v důsledku tohoto opatření na čistém základě lepší kapitálovou pozici, jelikož nizozemský stát vložil kapitál, který byl ihned spotřebován na náklady na rozdělení.
(264)
Toto odůvodnění však neplatí pro obezřetnostní rozpětí ve výši 500 milionů EUR, jelikož stát neměl smluvní povinnost je poskytnout. Pokud by nizozemský stát neposkytl tuto pomoc, nacházela by se společnost ABN AMRO N v horší finanční situaci a musela by například snížit svá rizikově vážená aktiva, aby uvolnila kapitál. Jinými slovy, obezřetnostní rozpětí představuje selektivní výhodu, která zlepšila soutěžní postavení společnosti ABN AMRO N v porovnání se scénářem, podle něhož by toto opatření nebylo provedeno.
(265)
Vyvozuje se proto závěr, že zatímco obecné náklady na rozdělení nepředstavují státní podporu, obezřetnostní rozpětí ve výši 500 milionů EUR (tj. část opatření B3) ano. Toto obezřetnostní rozpětí poskytlo společnosti ABN AMRO N dodatečný kapitál a představuje selektivní výhodu.
(266)
Komise podotýká, že po získání společností FBN a ABN AMRO N nizozemským státem neexistovala žádná smluvní nebo ekonomická povinnost tyto dvě společnosti spojit. Divize správy majetku ve společnosti ABN AMRO N byla začleněna do společnosti Fortis Bank SA/NV, tato divize však není pro banky naprosto nezbytnou činností, jelikož mnoho ostatních bank pořizuje produkty v oblasti správy majetku od specializovaných externích poskytovatelů. Nizozemský stát sám dne 21. listopadu 2008 rozhodl o spojení společností ABN AMRO N a FBN. Tuto možnost upřednostnil před ostatními alternativami restrukturalizace, jako je samostatná strategie pro obě banky, rychlý prodej jedné či obou společností nebo rychlý prodej významných dceřiných společností.
(267)
Společnosti FBN a ABN AMRO N nebyly s to uhradit počáteční náklady na integraci vyplývající ze spojení samy. Komise podotýká, že nizozemský stát hájil na veřejnosti spojení tím, že „obě banky jsou silnější společně než samostatně“ (112). Spojení mělo vést k významným výhodám v podobě synergií (v odhadované výši 1,1 miliardy EUR před zdaněním ročně) a silnějšímu soutěžnímu postavení (např. vyšší podíly na trhu, lepší finanční základna atd.).
(268)
K získání přínosů plynoucích ze spojení musely společnosti FBN a ABN AMRO N uhradit různé náklady (konkrétně náklady spojené s nápravným opatřením v souvislosti se spojením, náklady na integraci). Nizozemský stát tyto náklady uhradil prostřednictvím rekapitalizace (v době, kdy byl kapitál dosud obtížně dostupný), zatímco společnosti FBN a ABN AMRO N získaly všechny výhody. To proto poskytuje společnostem FBN a ABN AMRO N jednoznačnou výhodu.
(269)
Podle nizozemského státu vedlo spojení ke kladné čisté současné hodnotě (113). Jak však již bylo podrobně rozvedeno v 235. až 242. bodě odůvodnění, opatření B4 a B5 souvisela s ostatními opatřeními státní podpory a byla součástí širšího plánu restrukturalizace, takže se zásada investora v tržním hospodářství nepoužije.
(270)
Vyvozuje se proto závěr, že opatření B4 a B5 představují státní podporu ve výši 300 milionů EUR resp. 1,2 miliardy EUR. Tato opatření poskytla společnostem FBN a ABN AMRO N selektivní výhodu tím, že jim poskytla kapitál.
(271)
Opatření C poskytuje společnosti FBN kapitál, který jí umožnil splnit minimální regulační požadavky orgánu finančního dohledu. Pokud by nizozemský stát nepřeměnil její kapitál Tier 2 na kapitál Tier I, musela by společnost FBN ukončit svou činnost, nebo by musela hledat alternativní řešení, jako je snížení rizikově vážených aktiv k uvolnění kapitálu Tier 1. Díky tomuto opatření měla společnost FBN nakonec k dispozici více kapitálu a silnější soutěžní postavení než v případě scénáře „bez podpory“.
(272)
Nizozemský stát přeměnil dluhové nástroje Tier 2 v nominální hodnotě ve výši 1,35 miliardy EUR na kapitál Tier 1 ve stejné výši. Tato přeměna vede ke stejným peněžním tokům jako scénář, podle něhož by společnost FBN odkoupila nástroje Tier 2 ve vlastnictví státu za nominální hodnotu, načež by následovalo navýšení kapitálu o stejnou částku. Analogicky s 250. bodem odůvodnění může Komise uznat, že tržní hodnota dluhových nástrojů, od jejichž vymáhání nizozemský stát upustil, byla nižší než jejich nominální hodnota. S přihlédnutím k snížení hodnoty podobných nástrojů rovnocenných bank je snížení hodnoty ve výši [135 - 405] milionů EUR (tj. o [10 - 30] %) odůvodněné. Jinými slovy, nepřímým odkupem nástrojů v nominální hodnotě by společnost FBN nepřímo zaplatila nizozemskému státu částku zbytečně vyšší o [135 - 405] milionů EUR. Výše podpory proto činí [0,945 - 1,215] miliardy EUR, nikoli 1,35 miliardy EUR.
(273)
Tvrzení nizozemského státu, že opatření je v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství, nelze přijmout. Opatření bylo provedeno společně s jinými opatřeními, jež obsahovala státní podporu, jak je objasněno v 235. až 242. bodě odůvodnění, takže se zásada investora v tržním hospodářství nepoužije.
(274)
Je proto nutno vyvodit závěr, že opatření C představuje státní podporu ve výši [0,945 - 1,215] miliardy EUR, jelikož poskytuje společnosti FBN výhodu v podobě dodatečného kapitálu.
(275)
Co se týká plateb pro ostatní členy konsorcia, Komise vyvodila závěr, že platby byly skutečně součástí povinností souvisejících s dohodou akcionářů konsorcia. Členové konsorcia předvídali, že se během procesu rozdělování objeví některé neočekávané záležitosti, a dohoda akcionářů konsorcia popisuje postupy, jež se použijí k vyřešení těchto záležitostí. Komise nenalezla žádné důkazy, že by platby nizozemského státu pro ostatní členy konsorcia vedly k dodatečnému převodu čistých aktiv na společnost ABN AMRO N či k jiné výhodě poskytnuté této společnosti.
(276)
Vyvozuje se proto závěr, že opatření D nepředstavuje státní podporu, jelikož toto opatření představovalo podle dohody akcionářů konsorcia povinnost státu, a nikoli povinnost společnosti ABN AMRO N. Opatření neposkytlo společnosti ABN AMRO N žádnou selektivní výhodu.
(277)
Komise dospěla k závěru, že křížové závazky souvisely do značné míry se zvláštní situací s ohledem na oddělení společnosti ABN AMRO N od mateřské společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV). Podle nizozemského práva obchodních společností je Deutsche Bank jakožto kupec New HBU i nadále odpovědná za dluhy společnosti ABN AMRO Bank, pokud by tato neplnila své povinnosti. Deutsche Bank proto chtěla být odškodněna za riziko, které podstupuje s ohledem na společnost ABN AMRO Bank. Pokud by společnost ABN AMRO N nebyla oddělena od ABN AMRO Bank, tyto křížové závazky mezi New HBU a ABN AMRO Bank by neexistovaly. Nizozemský stát proto poskytl záruku za křížové závazky, které existují výhradně v důsledku oddělení společnosti ABN AMRO N. Nizozemský stát neposkytl záruku za křížový závazek mezi New HBU a společností ABN AMRO N.
(278)
Vyvozuje se proto závěr, že lze uznat, že opatření E nepředstavuje státní podporu, jelikož oddělení společnosti ABN AMRO N od ABN AMRO Bank bylo podle dohody akcionářů konsorcia povinností nizozemského státu.
6.1.4 Vyčíslení státní podpory
(279)
Skupina ABN AMRO (nebo společnosti FBN a ABN AMRO N před spojením) měla prospěch z podpory na rekapitalizaci, která je v rozmezí od 4,2 miliardy EUR do 5,45 miliardy EUR. Tato částka představuje 2,75 % - 3,5 % rizikově vážených aktiv skupiny ABN AMRO.
(280)
Komise podotýká, že společnost FBN měla prospěch rovněž z vysoké částky podpory likvidity, a to v relativním i absolutním vyjádření.
Tabulka č. 5
Státní podpora: Souhrnná tabulka podpory na rekapitalizaci a podpory likvidity
Podpora na rekapitalizaci
(všechny údaje v miliardách EUR)
Minimální státní podpora
Maximální státní podpora
Rizikově vážená aktiva subjektu vzniklého spojením FBN-ABN AMRO N
Min. % rizikově vážených aktiv
Max. % rizikově vážených aktiv
Opatření Z: nizozemský stát získává AA od FBN
[0 - 2,75]
[0,95 - 3,65]
162,6 (114)
[0 - 1,7] %
[0,6 - 2,25] %
Opatření B3: náklady na rozdělení (obezřetnostní rozpětí)
0,5
0,5
149,5 (115)
0,33 %
0,33 %
Opatření B4: nedostatek kapitálu v souvislosti s prodejem HBU
0,3
0,3
149,5
0,20 %
0,20 %
Opatření B5: náklady na integraci
1,2
1,2
149,5
0,80 %
0,80 %
Opatření C: přeměna kapitálu Tier 2 na Tier 1
[0,945 - 1,215]
[0,945 - 1,215]
149,5
[0,63 - 0,82] %
[0,63 - 0,82] %
Podpora na restrukturalizaci celkem
4,2
5,45
2,75 %
3,5 %
Podpora financování/likvidity
Opatření Y1: krátkodobá likvidní facilita
45
Opatření Y2: dlouhodobé úvěry
7,9
Emise nových dluhových nástrojů se zárukou v rámci nizozemského systému záruk
18,8
Celková podpora financování/likvidity
71,7 (tj. 52,9 po opravě s ohledem na dvojí započtení) (116)
6.2 Slučitelnost jednotlivých opatření podpory
(281)
Podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy může Komise prohlásit podpory za slučitelné s vnitřním trhem, mají-li „napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu“. Pokud jde o nizozemské hospodářství, riziko vážné poruchy potvrdila skutečnost, že Komise několikrát schválila opatření nizozemských orgánů v boji proti finanční krizi, např. systém záruk.
(282)
V této souvislosti je však důležité vyzdvihnout, že Soud prvního stupně zdůraznil, že ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy je nutno uplatňovat restriktivně (117), takže by se hospodářská porucha měla týkat celého členského státu a neměla by mít pouze regionální rozměr. Komise podotýká, že společnosti ABN AMRO N a FBN patří k předním nizozemským bankám s celostátní sítí poboček a v řadě segmentů mají na nizozemském trhu retailového bankovnictví a bankovnictví pro malé a střední podniky přední postavení. V kontextu různých nejistot ohledně překonání světové finanční a hospodářské krize by ukončení činnosti těchto bank vedlo k vážné poruše v nizozemském hospodářství, a proto lze státní podporu nizozemské vlády posoudit podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy.
(283)
Komise uvedla podrobnější údaje o slučitelnosti konkrétních opatření ve svém sdělení o bankovnictví, sdělení o rekapitalizaci a sdělení o znehodnocených aktivech a o požadované restrukturalizaci ve sdělení o restrukturalizaci.
(284)
Jednotlivá opatření je nutno přezkoumat na základě příslušných sdělení Komise. Nástroj k snížení kapitálových požadavků nezahrnuje znehodnocená aktiva a je ve skutečnosti náhradou rekapitalizačního opatření. Obecné zásady uvedené ve sdělení o znehodnocených aktivech by však měly platit i pro nástroj k snížení kapitálových požadavků, aby byl tento nástroj v souladu s vnitřním trhem. V zájmu zachování rovných podmínek musela Komise ověřit, zda nebyl tento nástroj využit k přesunu očekávaných ztrát z portfolia na stát. Opatření A by mělo obsahovat rovněž dostatečné pobídky k odchodu a v případě, že by se ekonomická situace zhoršila, musela by společnost ABN AMRO N převzít určité ztráty prostřednictvím vertikálního podílu na rizicích. Opatření v oblasti likvidity (opatření Y1 a Y2) je nutno posoudit podle sdělení o bankovnictví a rekapitalizační opatření (a zejména opatření Z, B4 a B5 a rovněž obezřetnostní rozpětí ve výši 500 milionů EUR, které bylo součástí opatření B3 a C) podle sdělení o rekapitalizaci.
6.2.1 Slučitelnost opatření Y1 a Y2 podle sdělení o bankovnictví
(285)
Aby byla opatření Y1 a Y2 v souladu se sdělením o bankovnictví, měla by být dobře cílená, přiměřená a navržená v takové podobě, aby zamezila neoprávněnému narušení hospodářské soutěže.
(286)
Komise opakuje závěr uvedený v 51. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009, že opatření k přerušení veškerých vazeb mezi společností FBN a její mateřskou společností Fortis SA/NV s omezenou likviditou bylo nezbytné k ochraně společnosti FBN před tehdejšími akutními problémy její mateřské společnosti. Opatření proto lze považovat za dobře cílená na záchranu společnosti FBN.
(287)
Opatření Y1 a Y2 by měla být rovněž přiměřená a neměla by zbytečně narušovat hospodářskou soutěž. V tomto ohledu hodnotí Komise kladně systém stanovování cen vypracovaný nizozemským státem, který měl vytvořit rovné podmínky se systémem záruk (viz 169. bod odůvodnění). Co se týká systémů záruk, Komise soustavně požadovala, aby členské státy účtovaly u záruk delších než tři měsíce (a ne delších než 12 měsíců) prémii ve výši nejméně 50 bazických bodů. Komise zjistila, že nizozemský stát nepožadoval u půjček delších než tři měsíce konzistentně sazbu EURIBOR + 50 bazických bodů. Komise proto může prohlásit opatření Y1 za slučitelné s vnitřním trhem pouze pod podmínkou, že bude provedena opravná platba ve výši 18,2 milionu EUR s cílem zajistit, aby za úvěry se splatností delší než tři měsíce bylo skutečně poskytnuto protiplnění ve výši EURIBOR + 50 bazických bodů. Komise hodnotí kladně, že všechny likvidní facility byly splaceny a ukončeny v červnu 2009.
(288)
Pokud jde o opatření Y2, Komise podotýká, že jelikož nizozemský stát nezměnil úrokovou sazbu a splatnost půjček, měla společnost FBN prospěch z relativně levných půjček, které mohly narušit hospodářskou soutěž. Komise tedy může prohlásit toto opatření za slučitelné se sdělením o bankovnictví pouze v případě, budou-li splněny všechny podmínky stanovené dále v tomto rozhodnutí, a zejména budou-li náležitě provedena opatření, která mají omezit narušení hospodářské soutěže.
6.2.2 Slučitelnost opatření Z, B3 (konkrétně 500 milionů EUR), B4 a B5 a C na základě sdělení o rekapitalizaci
(289)
Komise dospěla k závěru, že dotyčná opatření byla zavedena s cílem vyřešit skutečné potřeby a představovala minimum nezbytné k úplnému obnovení životaschopnosti dotyčných společností.
(290)
Pokud jde o protiplnění, Komise podotýká, že stát již vlastnil veškeré kmenové akcie společnosti FBN (a nepřímo veškeré akcie společnosti ABN AMRO N). Všechna tato opatření byla nevyhnutelná k zachování hodnoty těchto účastí.
(291)
Skupina ABN AMRO docílí v roce 2013 návratnosti vlastního kapitálu ve výši přibližně […] %, což naznačuje, že díky všem státním zásahům byl vytvořen životaschopný a ziskový subjekt.
(292)
Veškerá dostupná ocenění skupiny ABN AMRO značně překračují částku podpory obsažené v opatřeních Z, B3, B4, B5 a C (tj. v rozmezí od 4,2 miliardy EUR do 5,45 miliardy EUR). Stát proto obdrží za podporu, která byla poskytnuta společnostem ABN AMRO N a FBN, odpovídající protiplnění (118).
(293)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem dospěla Komise k závěru, že opatření Z, B3, B4, B5 a C jsou slučitelná se sdělením o rekapitalizaci, budou-li náležitě splněny podmínky stanovené dále v tomto rozhodnutí.
6.2.3 Slučitelnost nástroje k snížení kapitálových požadavků se zásadami stanovenými ve sdělení o znehodnocených aktivech
(294)
Komise uznává, že nástroj k snížení kapitálových požadavků, který zavedl nizozemský stát, se liší od obvyklých opatření týkajících se znehodnocených aktiv, která byla posuzována v jiných případech. Zatímco ostatní opatření týkající se znehodnocených aktiv měla banky zbavit znehodnocených aktiv, portfoliem, které je chráněno nástrojem k snížení kapitálových požadavků, je tradiční nizozemské hypoteční portfolio, u něhož společnost ABN AMRO N ani externí odborníci neočekávají významné zhoršení výkonnosti.
(295)
Komise podotýká, že obvyklá rekapitalizace na úrovni společnosti ABN AMRO N nebyla pro nizozemský stát vhodná, jelikož tato společnost nebyla v příslušném okamžiku samostatným právním subjektem a nizozemský stát nebyl schopen ohraničit její příspěvek ke kapitálu, což by mohlo mít negativní dopady zejména v zátěžových scénářích. Soukromé nástroje k snížení kapitálových požadavků navíc nebyly schůdné vzhledem k rozsahu transakce a složitosti v souvislosti s rozdělením ABN AMRO Bank NV, mateřské společnosti ABN AMRO N a ABN AMRO Z.
(296)
Vzhledem k této zvláštní situaci může Komise uznat, že nástroj k snížení kapitálových požadavků představuje spíše alternativu tradičního navýšení kapitálu než ochranu před toxickými aktivy, a jedná se proto o nezbytné a vhodně zacílené opatření k vyřešení kapitálového problému společnosti ABN AMRO Z.
(297)
Navzdory skutečnosti, že opatření představuje především náhradu rekapitalizace, mělo by být toto opatření v souladu s ostatními režimy na záchranu kapitálu, a tudíž chránit vnitřní trh, jak je objasněno v 284. bodě odůvodnění.
(298)
Komise dospěla k závěru, že nizozemský stát poskytl dostatečné důkazy, aby prokázal, že ocenění bylo takové, že společnost ABN AMRO N nebo její právní nástupce ponesou očekávané ztráty. Údaje o trhu (zejména zprávy o ratingu), historické údaje a nejnovější důkazy od společnosti ABN AMRO N prokazují, že tranše první ztráty ve výši 20 bazických bodů ročně by měla postačovat k pokrytí očekávaných ztrát.
(299)
Protiplnění, které poskytla společnost ABN AMRO N, není nižší, než se požaduje ve sdělení o znehodnocených aktivech a ve sdělení o rekapitalizaci. Protiplnění znamená, že společnost ABN AMRO N zaplatí z kapitálu uvolněného transakcí v důsledku snížení rizikově vážených aktiv 10 %. Tato sazba obstála v porovnání s minimálními sazbami uvedenými v bodě 27 sdělení o rekapitalizaci. Vzhledem k relativně vysokému protiplnění lze mít za to, že vertikální podíl na rizicích ve výši 5 % a mechanismus zpětného získání jsou v souladu s bodem 24 a poznámkou pod čarou č. 15 ve sdělení o znehodnocených aktivech.
(300)
Opatření A obsahuje rovněž dostatečné pobídky k odchodu. Možnost vypovězení popsaná v 107. bodě odůvodnění naznačuje, že pro společnost ABN AMRO N (nebo nyní skupinu ABN AMRO) je snadné opatření ukončit. Ceny jsou mimoto stanoveny tak, že opatření je postupem času dražší. Smluvní podmínky znamenají, že cena nebude upravena, pokud skupina ABN AMRO začne vypočítávat své kapitálové požadavky podle rámce Basilej II. Neexistence úpravy omezí účinek opatření v podobě snížení kapitálových požadavků, přičemž se poplatek za poskytnutí záruky nesníží. Tranše první ztráty je mimoto vypočítána jako procento původní hodnoty portfolia, takže se tranše první ztráty jako procento zbývajícího portfolia (tj. původního portfolia opraveného mimo jiné o splátky) bude postupem času zvyšovat.
(301)
Vzhledem k charakteristikám nástroje k snížení kapitálových požadavků a s ohledem na plán restrukturalizace z prosince 2009 a aktualizovaný plán restrukturalizace z listopadu 2010 popsaný v oddíle 2.3 tohoto rozhodnutí se Komise domnívá, že opatření A je slučitelné s obecnými zásadami vztahujícími se na opatření na záchranu znehodnocených aktiv a se zásadami vnitřního trhu, jak byly objasněny v 284. bodě odůvodnění.
(302)
Skutečnost, že nástroj k snížení kapitálových požadavků skupina ABN AMRO brzy po zavedení požadavků rámce Basilej II vypověděla, potvrzuje dodatečně analýzu, která byla provedena v 294. až 301. bodě odůvodnění.
6.3 Posouzení podpory a plánu restrukturalizace z prosince 2009 a aktualizovaného plánu restrukturalizace z listopadu 2010 podle sdělení o restrukturalizaci
(303)
Vzhledem k výši a rozsahu podpory (jak bylo popsáno v předchozích odstavcích), a zejména vzhledem ke skutečnosti, že podpora na rekapitalizaci překračuje 2 % rizikově vážených aktiv, se Komise domnívá, že v souladu s bodem 4 sdělení o restrukturalizaci je zapotřebí důkladná restrukturalizace.
6.3.1 Životaschopnost
(304)
Z plánu restrukturalizace by mělo být patrné, že strategie banky je založena na ucelené koncepci, a tento plán by měl prokazovat, že banka obnoví dlouhodobou životaschopnost bez státní podpory.
(305)
Jak již bylo uvedeno v rozhodnutí ze dne 5. února 2010, obchodní modely společností FBN a ABN AMRO N nebyly založeny na přejímání nadměrného rizika a neudržitelných úvěrových praktikách. V důsledku oddělení od svých mateřských skupin byly však oba subjekty zranitelné a v určitých základních oblastech činnosti nedostatečně vybavené. Po oddělení od mateřské společnosti měla společnost ABN AMRO N špatný přístup k větším společnostem, neměla již mezinárodní síť a postrádala řadu kapacit v oblasti produktů a informačních technologií. Společnost FBN byla oddělením od své mateřské společnosti rovněž vážně zasažena a její financování bylo velmi závislé na velkoobchodních trzích. Plán restrukturalizace skupiny ABN AMRO z prosince 2009 (a rovněž aktualizovaný plán restrukturalizace z listopadu 2010) prokazuje, že integrace společností ABN AMRO N a FBN významně omezuje nedostatky jednotlivých subjektů. Spojení společností FBN a ABN AMRO N pomohlo některé tyto problémy zmírnit. Velká franšíza společnosti ABN AMRO N v oblasti retailového a soukromého bankovnictví měla dostatek vkladů, což vytvářelo lepší finanční profil integrované skupiny, společnost FBN vyřešila částečně problém společnosti ABN AMRO N v souvislosti s mezinárodní sítí a obě společnosti dohromady mohly lépe vyřešit například problémy související s informačními technologiemi (nemusely znovu vytvářet samostatně platformu informačních technologií a jiné nástroje podpory).
(306)
Z finančních výhledů vyplývá, že na konci období restrukturalizace by měl být subjekt vzniklý spojením schopen pokrýt své náklady a docílit přiměřené návratnosti vlastního kapitálu ve výši přibližně […] %. I v případě zátěžového scénáře bude společnost i nadále zisková, přičemž její poměry kapitálové přiměřenosti budou vyšší než minimální prahové hodnoty stanovené v právních předpisech. Zdá se proto, že kapitálová rezerva společnosti je (po opakovaných státních zásazích) dostatečně vysoká, aby společnost mohla přestát budoucí nepříznivou situaci, aniž by se musela znovu obrátit na stát.
(307)
Jak prokazují údaje za druhé pololetí roku 2008 a první pololetí roku 2009, aby byla společnost zcela životaschopná, má zásadní význam dosažení dostatečně vysokých čistých úrokových výnosů. Plán restrukturalizace z prosince 2009 a aktualizovaný plán restrukturalizace z listopadu 2010 lze proto prohlásit za slučitelné s požadavky na životaschopnost uvedenými ve sdělení o restrukturalizaci pouze pod podmínkou, že skupina ABN AMRO bude usilovat o dosažení aktualizovaných čistých úrokových výnosů, které jsou uvedeny v plánu restrukturalizace z listopadu 2010. Skupina ABN AMRO by měla Komisi pravidelně (alespoň čtvrtletně) informovat o vývoji. Pokud skupina ABN AMRO zjistí rozdíly oproti těmto výhledům, měla by okamžitě přijmout nápravná opatření.
(308)
Plán restrukturalizace by měl obsahovat výhledy s potřebným rozčleněním a restrukturalizace vyžaduje rovněž ukončení činností, jež by ve střednědobém horizontu byly ze strukturálního hlediska nadále ztrátové (119). V 120. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 5. února 2010 vyslovila Komise pochybnosti, zda byly přiměřeně řešeny otázky životaschopnosti divize Prime Fund Solutions, která v roce 2008 vykázala v souvislosti s Madoffovým podvodem významnou ztrátu. Tato záležitost byla vyřešena prodejem divize PFS společnosti Credit Suisse (viz rovněž 74. bod odůvodnění). Podrobné výhledy na úrovni divizí prokazují, že v základním i zátěžovém scénáři přispějí všechny divize kladně k výsledkům. Komise proto může vyvodit závěr, že neexistují žádné další divize, jež by měly ze strukturálního hlediska problémy se ziskovostí, a na základě tohoto závěru usuzuje, že k zlepšení životaschopnosti společnosti nejsou zapotřebí další odprodeje.
6.3.2 Sdílení zátěže/nezbytné minimum
(309)
Plán restrukturalizace by měl jednoznačně prokazovat, že podpora je omezena na nezbytné minimum. Náklady spojené s restrukturalizací by neměl nést pouze stát, nýbrž v maximálním možném rozsahu i ti, kteří do banky investovali. Jinými slovy, banka a držitelé jejího kapitálu by se na restrukturalizaci měli podílet v maximální možné míře svými vlastními zdroji. Podpora na restrukturalizaci by měla být omezena na pokrytí nákladů nezbytných k obnovení životaschopnosti. To znamená, že podniku by neměly být poskytnuty veřejné zdroje, které by mohly být použity k financování činností, jež narušují trh a nesouvisejí s procesem restrukturalizace, jako je například nabytí nových podniků (120).
(310)
Ve sdělení o restrukturalizaci je připomenuto, že zákaz akvizic je nezbytný k tomu, aby byla podpora omezena na nezbytné minimum. V bodě 23 sdělení o restrukturalizaci je výslovně uvedeno, že „podniku by neměly být poskytnuty veřejné zdroje, které by mohly být použity k financování činností, jež narušují trh a nesouvisejí s procesem restrukturalizace. Prostřednictvím státní podpory by například nemělo být financováno nabytí podílů v jiných podnicích nebo nové investice, pokud to pro obnovení životaschopnosti podniku nemá zásadní význam“.
(311)
Ve sdělení o restrukturalizaci je zákaz akvizic spojen rovněž s narušením hospodářské soutěže. V bodech 39 a 40 sdělení je objasněno, že „státní podpora nesmí být použita na úkor konkurentů, kteří podobnou veřejnou podporu nedostávají“, a že by „banky neměly použít státní podporu na akvizice konkurenčních podniků. Tato podmínka by měla platit alespoň po dobu tří let a v závislosti na rozsahu, výši a délce trvání podpory může být zachována až do konce období restrukturalizace“.
(312)
V souladu s bodem 40 sdělení o restrukturalizaci může být podpora prohlášena za slučitelnou pouze pod podmínkou, že skupina ABN AMRO bude po dobu tří let od data vydání tohoto rozhodnutí důsledně dodržovat zákaz akvizic (121). Zákaz akvizic by se měl prodloužit, bude-li nizozemský stát po třech letech vlastnit i nadále více než 50 % skupiny ABN AMRO. Zákaz akvizic by však neměl přesahovat pět let. Zatímco část podpory již byla splacena, některá opatření (zejména opatření Z a C) nemůže banka splatit kvůli formě, v jaké byla poskytnuta (tj. nikoli ve formě hybridního dluhového nástroje). Ukončení státního vlastnictví představuje náhradu za odhad, kdy skončí výhoda plynoucí z podpory.
(313)
Komise podotýká, že plán restrukturalizace z prosince 2009 (doplněný dne 23. března 2010 o pesimistické finanční výhledy) již uváděl, že skupina ABN AMRO se stala životaschopným subjektem, který by měl dosáhnout přiměřené návratnosti vlastního kapitálu a u nějž se očekává dosažení přiměřeného zisku i v případě špatných hospodářských podmínek. Aktualizovaný plán restrukturalizace z listopadu 2010 tuto analýzu potvrdil. Obnovení životaschopnosti nezávisí na akvizicích. Zákaz akvizic proto není v rozporu s obnovením životaschopnosti.
(314)
Komise se domnívá, že podle bodu 26 sdělení o restrukturalizaci je nevyhnutelný zákaz výplaty kupónů z hybridních kapitálových nástrojů a zákaz týkající se koupě hybridních kapitálových nástrojů (122). V kontextu restrukturalizace nejsou opatření, která snižují celkové množství vlastních finančních prostředků, slučitelná s cílem týkajícím se sdílení zátěže a s požadavkem na nezbytné minimum.
(315)
Jak je uvedeno v bodě 26 sdělení o restrukturalizaci, „pokud tyto činnosti nevytváří dostatečné zisky, neměly by banky k výplatě odměn za kapitál (vlastní kapitál a podřízený závazek) používat státní podporu“. Podrobné posouzení plánu restrukturalizace skupiny ABN AMRO z prosince 2009 (a aktualizovaného plánu restrukturalizace z listopadu 2010) Komisi umožňuje vyvodit závěr, že během přibližně dvou let by skupina ABN AMRO měla obnovit svou životaschopnost, jak dokládá přijatelná návratnost vlastního kapitálu ve výši přibližně […] % v roce 2012 resp. 2013. V tomto kontextu se zdá, že dvouletý zákaz výplaty kupónů z hybridních kapitálových nástrojů a zákaz týkající se koupě hybridních kapitálových nástrojů (123) je vhodný k zajištění náležitého sdílení zátěže ze strany držitelů kapitálu společnosti (124). Podporu lze proto prohlásit za slučitelnou pouze pod podmínkou dvouletého zákazu výplaty kupónů z hybridních kapitálových nástrojů a zákazu týkajícího se koupě těchto nástrojů, jak je podrobně popsáno v článku 8 v normativní části rozhodnutí. Tento zákaz týkající se výplaty kupónů a koupě by se měl vztahovat rovněž na držitele prioritních akcií FBNH, aby byly odstraněny pochybnosti Komise, které byly uvedeny v 130. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 5. února 2010.
(316)
V ostatních případech jsou opatření týkající se sdílení zátěže nezbytná rovněž k zajištění toho, že zachráněné banky nesou přiměřenou odpovědnost za důsledky svého chování v minulosti, aby vytvořily vhodné pobídky pro své chování i chování ostatních v budoucnu. Tento faktor je v tomto případě méně důležitý, jelikož problémy společnosti byly do značné míry spojeny s bývalou mateřskou společností Fortis SA/NV (viz oddíl 6.3.3 „Opatření k omezení narušení hospodářské soutěže“). Z hlediska sdílení zátěže lze proto uznat, že nedojde k významným odprodejům kromě prodeje divizí PFS a Intertrust, na něž společně připadalo […] % celkového provozního příjmu a […] % rizikově vážených aktiv.
6.3.3 Opatření k omezení narušení hospodářské soutěže
(317)
Co se týká opatření, která jsou nezbytná k omezení narušení hospodářské soutěže, tento případ vykazuje některé atypické znaky.
(318)
V bodě 28 sdělení o restrukturalizaci je uvedeno, k jakému druhu narušení hospodářské soutěže může dojít, je-li státní podpora poskytnuta s cílem přispět k finanční stabilitě v dobách systémové krize: „V situaci, kdy banky spolu soutěží na základě kvality svých produktů a služeb, pak ty banky, které nakumulují nadměrné riziko nebo se spoléhají na neudržitelné obchodní modely, nakonec v rámci konkurence bankovních produktů a služeb ztratí podíl na trhu a pravděpodobně trh opustí, zatímco jiní, efektivnější soutěžitelé na příslušných trzích expandují nebo na tyto trhy vstoupí. Státní podpora prodlužuje narušení hospodářské soutěže, ke kterým došlo v minulosti v důsledku nadměrného riskování a neudržitelných obchodních modelů, a to tím, že uměle podporuje tržní sílu příjemců podpory. Tak může podpora vytvářet morální hazard pro příjemce podpory a zároveň u subjektů, jež nejsou příjemci podpory, oslabit motivaci k soutěžení, investicím a inovacím.“
(319)
Jak je objasněno v rozhodnutí ze dne 3. prosince 2008, potíže společností Fortis SA/NV a Fortis Bank SA/NV vyplývaly z nadměrných rizik: i) společnost Fortis Bank SA/NV investovala velkou částku peněz do strukturovaného úvěru a ii) společnost Fortis SA/NV se rozhodla koupit společnost ABN AMRO N za velmi vysokou cenu. Aby bylo možno schválit podporu pro tyto banky, požaduje Komise významné omezení přítomnosti příjemce podpory na trhu. V tomto ohledu Komise podotýká, že se společnost Fortis SA/NV rozdělila na čtyři části: belgická a mezinárodní aktiva v oblasti pojištění jsou dosud součástí kótované společnosti Fortis SA/NV (která se po úpadku společnosti Fortis SA/NV přejmenovala na Ageas); Fortis Bank SA/NV a BGL získala společnost BNP Paribas; nizozemský stát získal společnost FBN (včetně ABN AMRO N) a nizozemský stát převzal rovněž nizozemské činnosti v oblasti pojištění (125). Jinými slovy, společnost Fortis SA/NV byla rozdělena na menší subjekty a samotná společnost Fortis Bank SA/NV se rozdělila na dvě části (126).
(320)
Komise podotýká, že opatření ve prospěch společností FBN a ABN AMRO N, která jsou posuzována v tomto rozhodnutí, mají zvláštní charakteristiky, které se liší od ostatních případů restrukturalizace, jimiž se musela zabývat během současné krize, včetně případů společností Fortis Bank SA/NV a Fortis SA/NV. V tomto případě společnosti FBN a ABN AMRO N nepotřebovaly státní podporu v prvé řadě proto, že přijaly chybná manažerská rozhodnutí. Potřeba státní podpory nevyplývala například z kumulace nadměrného rizika v jejich investicích či v jejich úvěrové politice, tyto společnosti rovněž neprováděly neudržitelnou cenovou politiku. Problém společností Fortis SA/NV a Fortis Bank SA/NV stejně tak nevyplýval z rizikových úvěrových nebo cenových politik v oblasti retailového bankovnictví, soukromého bankovnictví nebo komerčního bankovnictví, tyto činnosti byly naopak ziskové. Komise se proto domnívá, že podpora poskytnutá společnostem FBN a ABN AMRO N narušuje hospodářskou soutěž podstatně méně než podpora schválená pro finanční instituce, které kumulovaly nadměrné riziko. Komise z těchto důvodů usuzuje, že nejsou nutné další odprodeje.
(321)
Je však třeba zajistit, aby společnosti FBN a ABN AMRO N nevyužily státní podporu k svému růstu na úkor konkurentů, například zavedením neudržitelné cenové politiky nebo nabytím jiných finančních institucí. Pokud by k tomu došlo, podpora by „oslabila u subjektů, jež nejsou příjemci podpory, motivaci k soutěžení, investicím a inovacím“ a mohla by snižovat účinnost „pobídek podporujících přeshraniční aktivity“ tím, že by odrazovala od vstupu na nizozemský trh.
(322)
Státní podporu lze proto prohlásit za slučitelnou pouze tehdy, budou-li zavedena dostatečná opatření, která zajišťují, aby státní podpora nebyla použita na úkor ostatních konkurentů, z nichž někteří neobdrželi podobnou veřejnou podporu. Je nutno zachovat rovné podmínky mezi bankami, které obdržely veřejnou podporu, a bankami, které takovouto podporu neobdržely. Je nutno zamezit rovněž tomu, aby státní podpora oslabila u subjektů, jež nejsou příjemci podpory, motivaci k soutěžení, investicím a inovacím a aby byly vytvořeny překážky pro vstup na trh, které by mohly narušit přeshraniční aktivity.
(323)
Ve sdělení o restrukturalizaci je stanoveno, že povaha a forma takovýchto omezení bude záležet na výši podpory a na podmínkách a okolnostech, za kterých byla podpora udělena, a rovněž na vlastnostech trhu či trhů, na kterých bude banka přijímající podporu působit. Výše podpory je popsána v oddíle 6.1.3 Vyčíslení podpory. Zvláštní podmínky a okolnosti, za kterých byla podpora udělena, byly projednány na začátku tohoto oddílu. Jak je uvedeno v bodě 32 sdělení o restrukturalizaci, důležitá je i velikost a relativní význam banky na trhu nebo trzích. Pokud restrukturalizovaná banka omezila svou přítomnost na trhu, budou s menší pravděpodobností zapotřebí další opatření. Podmínky nezbytné pro to, aby mohla být podpora prohlášena za slučitelnou, souvisí proto zejména s retailovým a soukromým bankovnictvím, jelikož v oblasti komerčního bankovnictví společnost již svou přítomnost významně omezila odprodejem New HBU.
(324)
Podporu lze prohlásit za slučitelnou se sdělením o restrukturalizaci pod podmínkou, že skupina ABN AMRO provede opatření, která jsou popsána v 325. až 329. bodě odůvodnění.
(325)
V oblasti retailového a soukromého bankovnictví lze podporu prohlásit za slučitelnou pod podmínkou, že skupina ABN AMRO nebude u standardních spořicích a hypotečních produktů usilovat o to, aby určovala ceny. V souladu s bodem 44 sdělení o restrukturalizaci by skupina ABN AMRO neměla nabízet cenové podmínky, které jsou pro konkurenty, kteří nejsou příjemcem státní podpory, nedosažitelné.
(326)
Jelikož zákaz určování cen může být méně účinný v segmentech s mnoha nestandardními produkty, jako je soukromé bankovnictví v Nizozemsku, jehož se týkala konkrétní stížnost, je v souladu s bodem 44 sdělení o restrukturalizaci zapotřebí dodatečná podmínka, aby bylo možno podporu prohlásit za slučitelnou. Skupina ABN AMRO musí usilovat o dosažení čistých úrokových výnosů, jež byly Komisi předloženy dne 8. listopadu 2010. Jakmile proto skupina ABN AMRO zjistí, že zaostává za svými výhledy, zejména je-li to zapříčiněno nízkým úrokovým rozpětím, musí přijmout náležitá opatření.
(327)
Jelikož v oblasti soukromého bankovnictví je dodržování a sledování zákazu určování cen obtížné, je nezbytné provést jiná vhodná nápravná opatření s cílem zajistit účinnou hospodářskou soutěž, například opatření podporující vstup na trh, jak je popsáno v bodě 44 sdělení o restrukturalizaci. V této souvislosti je nezbytnou podmínkou pro prohlášení podpory za slučitelnou to, aby skupina ABN AMRO zavedla opatření, které usnadňuje přechod zákazníků k jiným společnostem. Skupina ABN AMRO by měla konkrétně uhradit vlastní správní náklady a náklady na převod a transakce u zákazníků divize Soukromé bankovnictví v Nizozemsku, které jsou přímým důsledkem ukončení vztahů v rámci soukromého bankovnictví a převedení portfolií (127). Toto opatření by mělo platit po dobu dvou po sobě jdoucích měsíců a mělo by být zavedeno co nejdříve, nejpozději však do jednoho roku od data vydání tohoto rozhodnutí. Jakmile začne běžet dvouměsíční lhůta, banka jednoznačným způsobem informuje všechny své zákazníky v oblasti soukromého bankovnictví o nabízené možnosti. Skupina ABN AMRO by měla Komisi předložit rovněž důkazy, že k převodům zákazníků došlo běžným postupem a že se během převodu zákazníků nedošlo k žádným prodlevám.
(328)
Budou-li náležitě provedena opatření k omezení hospodářské soutěže, a zejména zvláštní opatření v oblasti retailového a soukromého bankovnictví, budou rovněž dostatečně vyřešeny záležitosti, na něž upozornil stěžovatel. Při zkoumání těchto záležitostí Komise zjistila, že skupina ABN AMRO stanovila ceny některých produktů dočasně se ztrátou, tato cenová politika však byla uplatňována v situaci omezené likvidity, kdy všechny banky agresivně soutěžily o úspory, přičemž je nutno vzít v úvahu rovněž zvláštní kontext v souvislosti se spuštěním značky MoneYou (o němž bylo rozhodnuto před úpadkem společnosti Fortis SA/NV).
(329)
V bodě 44 sdělení o restrukturalizaci je rovněž uvedeno, že banky nesmí používat státní podporu jako konkurenční výhodu při uvádění svých finančních nabídek na trh. Podmínkou pro prohlášení podpory za slučitelnou proto je, že skupina ABN AMRO nepoužije po dobu tří let státní podporu ve svých marketingových kampaních a sděleních pro investory. Tyto zákazy by se měly prodloužit na dobu pěti let, bude-li nizozemský stát držet nejméně 50 % akcií skupiny ABN AMRO.
(330)
Z hlediska neoprávněného narušení hospodářské soutěže hodnotí Komise kladně odprodeje divizí PFS a Intertrust. Prodej PFS snižuje přitažlivost společnosti pro institucionální zákazníky, zatímco divize Intertrust poskytovala mimo jiné služby, jež by mohly posílit franšízu v oblasti soukromého bankovnictví. Její prodej proto mohl ostatním konkurentům usnadnit zlepšení jejich soutěžního postavení vůči značce ABN AMRO Mees Pierson. Komise se rovněž domnívá, že k omezení narušení hospodářské soutěže přispívá skutečnost, že část podpory byla splacená. Komise hodnotí rovněž příznivě dividendovou politiku, která byla popsána v 75. bodě odůvodnění.
6.3.4 Závěr
(331)
Budou-li náležitě splněny všechny podmínky popsané v oddílech 6.2 a 6.3, poskytuje plán restrukturalizace z prosince 2009, který byl aktualizován plánem restrukturalizace z listopadu 2010, dostatečné důkazy, že byla obnovena dlouhodobá životaschopnost skupiny ABN AMRO. Plán restrukturalizace z prosince 2009, který byl aktualizován plánem restrukturalizace z listopadu 2010, zajišťuje dostatečné sdílení zátěže a obsahuje přiměřená opatření k omezení neoprávněného narušení hospodářské soutěže. Komise proto může plán restrukturalizace z prosince 2009, který byl aktualizován plánem restrukturalizace z listopadu 2010, podmíněně prohlásit za slučitelný se sdělením o restrukturalizaci.
7. ZÁVĚR
Komise konstatuje, že Nizozemsko poskytlo v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy protiprávně státní podporu uvedenou v oddíle 6.1.3 „Vyčíslení podpory“. Tato podpora však může být prohlášena za slučitelnou, budou-li splněny podmínky uvedené v oddílech 6.2 a 6.3, které jsou podrobněji popsány v normativní části tohoto rozhodnutí.
Komise podotýká, že nizozemský stát výjimečně souhlasil s tím, že znění tohoto rozhodnutí obdrží pouze v angličtině,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora, kterou Nizozemsko poskytlo skupině ABN AMRO, je slučitelná s vnitřním trhem s výhradou podmínek stanovených v článcích 3 až 9.
Státní podpora byla poskytnuta takto:
-
podpora na rekapitalizaci v rozmezí od 4,2 miliardy EUR do 5,45 miliardy EUR ve prospěch společností FBN a ABN AMRO N a
-
podpora likvidity ve výši 71,7 miliardy EUR.
Článek 2
Pro účely tohoto rozhodnutí se:
a)
„skupinou ABN AMRO“ rozumí skupina ABN AMRO a přímé a nepřímé dceřiné společnosti, jejichž je jediným akcionářem, včetně subjektů, v nichž má skupina ABN AMRO výlučnou kontrolu ve smyslu nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků („nařízení o spojování“) (128);
b)
„prvním místem v pořadí“ rozumí nabízení nejatraktivnější ceny;
c)
„retailovými zákazníky“ rozumí všichni zákazníci z řad fyzických osob (na rozdíl od korporátních zákazníků);
d)
„standardními retailovými spořicími a vkladovými produkty“ rozumí všechny standardní retailové spořicí a vkladové produkty, které v kterémkoli okamžiku tvoří nejméně 85 % objemu produktů skupiny ABN AMRO na retailovém trhu spoření a vkladů;
e)
„standardními hypotečními produkty“ rozumí všechny standardní hypoteční produkty, které v kterémkoli okamžiku tvoří nejméně 85 % objemu produktů skupiny ABN AMRO v oblasti hypoték;
f)
„soukromým bankovnictvím v Nizozemsku“ rozumí všichni zákazníci obchodní jednotky Soukromé bankovnictví vyjma zákazníků, kteří patří do obchodní jednotky Mezinárodní soukromé bankovnictví (129).
Článek 3
1. Bez předchozího schválení Komisí nesmí skupina ABN AMRO zaujímat první místo v pořadí s ohledem na standardní retailové spořicí a vkladové produkty pro retailové zákazníky mezi […] finančními institucemi s největším podílem na trhu z hlediska objemu na nizozemském retailovém trhu spoření v některém z těchto segmentů:
-
spořicí účty;
-
termínové vklady na dobu jednoho roku;
-
termínové vklady na dobu dvou let;
-
termínové vklady na dobu tří let;
-
termínové vklady na dobu čtyř let a
-
termínové vklady na dobu pěti let.
Bez ohledu na první pododstavec může skupina ABN AMRO v případě, že tři finanční instituce společně zaujímají první místo v pořadí mezi […] finančními institucemi s největším podílem v segmentu nizozemského retailového trhu spoření a vkladů, přizpůsobit u standardních produktů v příslušném segmentu sazbu těmto třem finančním institucím.
2. Bez předchozího schválení Komisí nesmí skupina ABN AMRO zaujímat první místo v pořadí s ohledem na standardní typ hypoték mezi […] finančními institucemi s největším podílem na nizozemském retailovém hypotečním trhu.
Bez ohledu na první pododstavec může skupina ABN AMRO v případě, že tři finanční instituce společně zaujímají první místo v pořadí mezi […] finančními institucemi s největším podílem na nizozemském retailovém hypotečním trhu, přizpůsobit u příslušného standardního typu hypotéky sazbu těmto třem finančním institucím.
3. Za účelem dodržování odstavců 1 a 2 sleduje skupina ABN AMRO trvale (a nejméně jednou týdně) podmínky, které nabízejí […] jiné finanční instituce s největším podílem z hlediska objemu na příslušných nizozemských trzích spoření, jsou-li tyto podmínky dostupné ve veřejné doméně. Pokud údaje některé z těchto […] jiných finančních institucí nejsou veřejně dostupné, budou nahrazeny údaji dalších největších finančních institucí v pořadí podle podílu na trhu.
Jakmile skupina ABN AMRO zjistí, že u kteréhokoli ze svých produktů nabízí výhodnější cenu, než je cena, kterou může nabízet podle odstavce 1 a odstavce 2 tohoto článku, vyrozumí o tom skupina ABN AMRO neprodleně Komisi. Cenu produktů ihned upraví a úpravu ceny zavede co nejdříve.
Co se týká retailových spořicích a vkladových produktů, skupina ABN AMRO provede úpravu nejpozději do deseti pracovních dnů ode dne, kdy zjistila odchylku od stanovené podmínky. Pokud se však odchylka týká produktů, u nichž lze cenu změnit teprve na konci měsíce, a mezi okamžikem zjištění odchylky a koncem měsíce zbývá méně než deset pracovních dnů, provede skupina ABN AMRO úpravu při první příležitosti od konce následujícího měsíce.
Pokud jde o hypotéky, skupina ABN AMRO upraví svou cenu do deseti pracovních dnů ode dne, k němuž zjistila odchylku od stanovené podmínky, a úprava bude zavedena nejpozději do patnácti pracovních dnů ode dne zjištění odchylky od stanovené podmínky.
4. Podmínka stanovená v odstavcích 1 a 2 platí po dobu tří let ode dne vydání tohoto rozhodnutí. Skupina ABN AMRO bude Komisi předkládat čtvrtletně zprávy o dodržování této podmínky, a to nejpozději do dvou týdnů od zveřejnění čtvrtletních finančních výsledků skupiny ABN AMRO.
Článek 4
1. Skupina ABN AMRO se všemožně vynasnaží dosáhnout výhledů (včetně čistých úrokových výnosů), jež byly Komisi předloženy v plánu restrukturalizace z prosince 2009 a aktualizovány v plánu restrukturalizace z listopadu 2010. Výhledů z listopadu 2010 je nutno dosáhnout na konsolidované úrovni skupiny ABN AMRO.
Skupina ABN AMRO bude Komisi předkládat čtvrtletně zprávy s rozčleněním výhledů a skutečných údajů (včetně čistých úrokových výnosů) na úrovni čtyř segmentů vymezených v plánu restrukturalizace z prosince 2009 a v plánu restrukturalizace z listopadu 2010: retailové bankovnictví, soukromé bankovnictví v Nizozemsku, mezinárodní soukromé bankovnictví, komerční a obchodní bankovnictví.
Skupina ABN AMRO může podat Komisi odůvodněnou žádost o revizi výhledů (včetně čistých úrokových výnosů) s cílem zohlednit vnější vývoj.
2. Skupina ABN AMRO poskytne rozpis výhledů týkajících se čistých úrokových výnosů podle objemu a rozpětí na konsolidované úrovni a na úrovni soukromého bankovnictví.
Skupina ABN AMRO bude Komisi předkládat čtvrtletně (nejpozději do dvou týdnů od zveřejnění svých čtvrtletních finančních výsledků) zprávy, v nichž je objasněno, zda jsou čisté úrokové výnosy, jichž bylo dosaženo na konsolidované úrovni, v souladu s výhledy uvedenými v odstavci 1. Tato zpráva obsahuje rovněž srovnání odhadovaných a skutečných rozpětí na konsolidované úrovni a na úrovni soukromého bankovnictví.
Nejsou-li čisté úrokové výnosy, jichž bylo dosaženo na konsolidované úrovni, v souladu s těmito výhledy, uvede skupina ABN AMRO v této zprávě opatření, která přijme k dosažení těchto výhledů.
3. Povinnosti stanovené v odstavcích 1 a 2 platí po dobu tří let ode dne vydání tohoto rozhodnutí.
Článek 5
1. Skupina ABN AMRO nesmí v žádném podniku získat kontrolu přesahující [0 - 7] %.
2. Odchylně od odstavce 1 může skupina ABN AMRO uskutečnit akvizice, pokud celková hrubá kumulativní kupní cena (s vyloučením převzetí či převodu dluhu v souvislosti s těmito akvizicemi) zaplacená skupinou ABN AMRO za veškeré tyto akvizice v období tří let ode dne vydání tohoto rozhodnutí nepřesáhne [0 - 600] milionů EUR.
Zákaz stanovený v odstavci 1 se nevztahuje na akvizice soukromých kapitálových fondů ze strany skupiny ABN AMRO, jsou-li v souladu s jejím obchodním plánem a plánovaným rozpočtem divize „Soukromé kapitálové fondy“, který byl Komisi předložen dne 5. října 2010.
Zákaz stanovený v odstavci 1 se nevztahuje rovněž na […] podíly na vlastním kapitálu, které převzala divize skupiny ABN AMRO „Energetika, komodity a doprava“ na podporu své běžné činnosti v oblasti financování, jsou-li v souladu s obchodním plánem skupiny ABN AMRO a plánovaným rozpočtem této divize, který byl Komisi předložen dne 10. ledna 2010.
Skupina ABN AMRO bude Komisi čtvrtletně (nejpozději do dvou týdnů od zveřejnění svých čtvrtletních finančních výsledků) předkládat zprávy. V těchto zprávách jsou uvedeny skutečné akvizice, které uskutečnily divize „Soukromé kapitálové fondy“ a „Energetika, komodity a doprava“. Zpráva obsahuje rovněž podrobné údaje o ostatních akvizicích skupiny ABN AMRO, jež směla uskutečnit podle odstavce 1.
3. Zákaz stanovený v odstavci 1 platí alespoň po dobu tří let ode dne vydání tohoto rozhodnutí nebo do dne, k němuž se účast Nizozemska ve skupině ABN AMRO sníží pod 50 %, podle toho, co nastane později. Tento zákaz přestane platit nejpozději pět let ode dne vydání tohoto rozhodnutí.
Pokud zákaz stanovený v odstavci 1 platí déle než tři roky ode dne vydání tohoto rozhodnutí, zvyšuje se celková hrubá kumulativní kupní cena podle odst. 2 prvního pododstavce o [0 - 200] milionů EUR ročně.
Článek 6
Skupina ABN AMRO nesmí zmiňovat v reklamě skutečnost, že je ve státním vlastnictví, ani na obdrženou státní podporu odkazovat v komunikaci se stávajícími či potenciálními zákazníky nebo investory, a to alespoň po dobu tří let ode dne vydání tohoto rozhodnutí nebo do dne, k němuž se účast Nizozemska ve skupině ABN AMRO sníží pod 50 %, podle toho, co nastane později. Tento zákaz přestane platit nejpozději pět let ode dne vydání tohoto rozhodnutí.
Bez ohledu na tento zákaz může skupina ABN AMRO poukázat na skutečnost, že je ve státním vlastnictví, a na případnou jinou státní podporu, kterou obdržela, pokud se to vyžaduje podle platných právních a správních předpisů.
Článek 7
1. Skupina ABN AMRO nabídne zákazníkům divize Soukromé bankovnictví v Nizozemsku možnost ukončit vztah se skupinou ABN AMRO v rámci soukromého bankovnictví a převést investiční portfolia do jiných bank. Tato nabídka platí po dobu dvou po sobě jdoucích měsíců (dále jen „příslušné období“).
Příslušné období začne co nejdříve ode dne vydání tohoto rozhodnutí tak, aby byl (v případě potřeby) k dispozici přiměřený čas na přípravu, nejpozději však do jednoho roku ode dne vydání tohoto rozhodnutí. Skupina ABN AMRO předloží Komisi ke schválení počáteční datum příslušného období, a to nejméně čtyři týdny před předpokládaným začátkem příslušného období.
2. Skupina ABN AMRO sdělí jednoznačným způsobem všem zákazníkům divize Soukromé bankovnictví v Nizozemsku podmínky nabídky popsané v odstavci 1, a to nejpozději k prvnímu dni příslušného období. Informace, které skupina ABN AMRO zašle svým zákazníkům, budou nejprve předloženy Komisi, a to nejméně čtyři týdny před rozesláním těchto informací zákazníkům.
3. Skupina ABN AMRO usnadní ukončení vztahů v rámci soukromého bankovnictví, pokud o to zákazníci požádají, použitím běžných postupů s co nejnižšími náklady. Jestliže se zákazník rozhodne převést svou pozici a/nebo (související) zajištění pohledávek a je-li tento převod možný z hlediska nabývající banky, skupina ABN AMRO takovýto převod usnadní. Zákazníci jsou informováni o možnosti převést pozice místo jejich likvidace a budou informováni rovněž o nákladech těchto dvou možností.
Skupina ABN AMRO uhradí své vlastní správní náklady a náklady na převod a transakce, které jsou přímým důsledkem ukončení vztahu v rámci soukromého bankovnictví a převodu portfolií (130).
Skupina ABN AMRO není povinna uhradit jiné finanční důsledky vzniklé zákazníkům.
Článek 8
Skupina ABN AMRO nevyplatí kupóny z nástrojů týkajících se základní kapitálové složky Tier 1, kapitálu Tier 1 a kapitálu Tier 2 (včetně hybridních kapitálových nástrojů a prioritních akcií), které byly vydány přede dnem přijetí tohoto rozhodnutí, ani neuplatní případná práva na koupi ve vztahu k těmto kapitálovým nástrojům do dne 10. března 2013 včetně, neexistuje-li právní povinnost tak učinit.
Skupina ABN AMRO může po dni přijetí tohoto rozhodnutí vydat nové kapitálové nástroje nebo vyplatit kupóny z těchto nových kapitálových nástrojů, pokud tyto emise či výplaty nevedou k povinnosti vyplatit kupóny z vlastních stávajících kapitálových nástrojů.
Odchylně od prvního pododstavce může skupina ABN AMRO odkoupit nástroj FCC (konkrétně 87,5 milionu EUR, nekumulativní, časově neomezené prioritní akcie bez hlasovacích práv třídy A série I s dividendou 6,25 % vydané společností Fortis Capital Company Ltd).
Do dne 10. března 2013 včetně bude skupina ABN AMRO vyplácet dividendy ze svých kmenových akcií pouze v případě, že tyto dividendy přesáhnou 100 milionů EUR (131).
Článek 9
Nejpozději do dne 30. června 2011 zaplatí skupina ABN AMRO Nizozemsku upravenou úrokovou sazbu z půjček uvedených v e-mailu, který Komise zaslala nizozemskému státu dne 24. června 2010. Částky upravené o úroky činí 18 152 722 EUR.
Článek 10
Do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí informuje Nizozemsko Komisi o opatřeních přijatých k dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Článek 11
Toto rozhodnutí je určeno Nizozemskému království.
V Bruselu dne 5. dubna 2011.
ROZHODNUTIE KOMISIE
z 5. apríla 2011
o opatreniach C 11/09 (ex NN 53b/08, NN 2/10 a N 19/10), ktoré holandský štát prijal v prospech ABN AMRO Group NV (vytvorenej zlúčením Fortis Bank Nederland a ABN AMRO N)
[oznámené pod číslom K(2011) 2114]
(Iba anglické znenie je autentické)
(Text s významom pre EHP)
(2011/823/EÚ)
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 108 ods. 2 prvý pododsek,
po vyzvaní zainteresovaných strán, aby predložili pripomienky (1) podľa článku 108 ods. 2 zmluvy, a so zreteľom na tieto pripomienky,
keďže:
1. POSTUP
(1)
Dňa 3. októbra 2008 kúpil holandský štát Fortis Bank Nederland (ďalej len „FBN“) (konkrétne holandskú bankovú dcérsku spoločnosť finančnej holdingovej spoločnosti Fortis SA/NV (2)) vrátane majetku ABN AMRO Holding, ktorý FBN vlastnila, (ďalej len „ABN AMRO N“) za 12,8 mld. EUR. V rámci tej istej transakcie holandský štát prebral aj miesto Fortis Bank SA/NV (belgickej bankovej dcérskej spoločnosti Fortis SA/NV) ako veriteľ v prípade pôžičiek poskytnutých FBN v nominálnej hodnote 16,1 mld. EUR (3). Holandský štát takisto poskytol FBN krátkodobú facilitu likvidity vo výške 45 mld. EUR a súhlasil s odškodnením Fortis SA/NV za náklady a záväzky, ktoré vyplývali z dohody akcionárov konzorcia. V dohode sa uvádzali práva a povinnosti troch finančných inštitúcií [Fortis SA/NV, Banco Santander a Royal Bank of Scotland (ďalej len „RBS“ alebo traja „členovia konzorcia“)], ktoré spoločne predložili ponuku týkajúcu sa ABN AMRO Holding prostredníctvom novovytvorenej právnickej osoby „RFS Holdings“. Dňa 7. októbra 2008 Holandsko notifikovalo Komisii svoje opatrenia z 3. októbra 2008 (konkrétne kúpu FBN za 12,8 mld. EUR, novácie dlhodobých úverov v nominálnej hodnote 16,1 mld. EUR a krátkodobú facilitu likvidity vo výške 45 mld. EUR, ďalej len „integrované transakcie z 3. októbra 2008“) ako opatrenia, ktoré nepredstavujú štátnu pomoc s cieľom získať právnu istotu týchto opatrení. Keďže opatrenia už boli vykonané, Komisia ich zaevidovala ako vec NN (t. j. NN 53b/08).
(2)
V priebehu rokovaní vedúcich ku kúpe FBN 3. októbra 2008 sa holandský štát opieral o externú hodnotiacu správu vypracovanú […] (4), ktorej kópia bola Komisii zaslaná 15. októbra 2008.
(3)
Komisia informovala holandské ministerstvo financií listom z 30. októbra 2008 o svojom predbežnom stanovisku, že opatrenia z 3. októbra 2008 zrejme predstavujú štátnu pomoc v prospech FBN. Stretnutie útvarov Komisie a zástupcov holandského štátu sa konalo 20. novembra 2008.
(4)
Holandský štát oficiálne rozhodol 21. novembra 2008, že neponechá FBN a ABN AMRO N oddelené, ale že ich zlúči (ďalej len „koncentrácia“) v súlade s predchádzajúcimi plánmi Fortis SA/NV.
(5)
Komisia prijala 3. decembra 2008 rozhodnutie (5) (ďalej len „rozhodnutie z 3. decembra 2008“), na základe ktorého vyhlásila opatrenia holandského štátu z 3. októbra 2008 v prospech Fortis Bank SA/NV za štátnu pomoc zlučiteľnú so spoločným trhom. V odôvodnení 4 tohto rozhodnutia sa však výslovne uvádzalo, že Komisia v samostatnom konaní posúdi, či opatrenia prijaté 3. októbra 2008 takisto obsahujú pomoc v prospech FBN.
(6)
Dňa 17. decembra 2008 holandský štát informoval Komisiu o svojom zámere kúpiť ABN AMRO N od FBN za 6,5 mld. EUR. Kúpa sa uskutočnila 24. decembra 2008. Holandské orgány notifikovali 2. februára 2009 túto kúpu Komisii ako opatrenie, ktoré nepredstavuje štátnu pomoc z dôvodu právnej istoty.
(7)
RBS, Banco Santander a holandský štát podpísali 24. decembra 2008 dodatok k dohode akcionárov konzorcia, podľa ktorého bola spoločnosť Fortis SA/NV v dohode nahradená holandským štátom.
(8)
Dňa 6. marca 2009 holandský štát poslal Komisii správu z hĺbkového auditu (6) týkajúcu sa kúpených spoločností, ktorú vypracoval […] na žiadosť holandského štátu.
(9)
Rozhodnutím z 8. apríla 2009 (ďalej len „rozhodnutie z 8. apríla 2009“) Komisia začala konanie podľa článku 108 ods. 2 zmluvy v súvislosti s údajnou pomocou poskytnutou spoločnostiam FBN a ABN AMRO. Vec bola zaevidované pod číslom C 11/09 (ex-NN 53b/08).
(10)
Dňa 6. mája 2009 bola Komisii doručená sťažnosť od Van Lanschot Bank (ďalej len „sťažovateľ“), holandského konkurenta FBN a ABN AMRO N. Komisia tento list poslala ďalej holandskému štátu 22. júla 2009 so žiadosťou o vyjadrenie pripomienok. Holandský štát požiadal 20. augusta 2009 o predĺženie lehoty a 22. septembra 2009 poslal podrobnú odpoveď na sťažnosť. Sťažovateľ poskytol ďalšie informácie prostredníctvom listov z 21. a 28. augusta 2009. Tieto listy boli ďalej poslané holandskému štátu 23. septembra 2009 a holandský štát odpovedal 29. októbra 2009.
(11)
Dňa 15. mája 2009 poslal holandský štát list, v ktorom odpovedal na mnohé otázky nastolené v rozhodnutí z 8. apríla 2009. Podrobná odpoveď na podstatu, pri ktorej holandský štát požiadal o viac času, bola Komisii poslaná 11. augusta 2009.
(12)
Holandský štát informoval Komisiu prostredníctvom neoficiálneho dokumentu poslaného 15. júna 2009 a počas následného stretnutia s Komisiou 16. júna 2009 o svojom úmysle vykonať plán rekapitalizácie vo výške 2,5 mld. EUR, ktorý spoločnosti ABN AMRO N umožní oddeliť sa od materskej spoločnosti ABN AMRO Bank (7). Počas tohto stretnutia holandský štát uviedol, že po prvej kapitálovej injekcii vo výške 2,5 mld. EUR budú potrebné ďalšie, avšak ešte nevyčísliteľné opatrenia.
(13)
V rozhodnutí z 8. apríla 2009 Komisia vyzvala holandský orgán finančného dohľadu (ďalej len „DNB“), aby sa vyjadril k bonite spoločností FBN a ABN AMRO N. Komisia dostala požadované informácie týkajúce sa FBN listom z 18. júna 2009 a aktualizované informácie 5. januára 2010. Holandský štát poslal Komisii 20. januára 2010 aj list DNB týkajúci sa ABN AMRO N.
(14)
ABN AMRO Bank, materská spoločnosť ABN AMRO N, poslala Komisii 6. júla 2009 list, v ktorom predložila pripomienky k rozhodnutiu z 8. apríla 2009. Tento list bol ďalej poslaný holandskému štátu 22. júla 2009 a holandský štát naň odpovedal 22. septembra 2009.
(15)
Dňa 9. júla 2009 holandský štát informoval Komisiu, že FBN splatila všetky krátkodobé financovania, ktoré dostala od holandského štátu v rámci facility likvidity z 3. októbra 2008 vo výške 45 mld. EUR.
(16)
Dňa 15. júla 2009 holandský štát informoval Komisiu o plánoch FBN kúpiť Fortis Clearing Americas (ďalej len „FCA“) od Fortis Bank SA/NV.
(17)
Dňa 17. júla 2009 holandský štát oficiálne notifikoval plán obsahujúci opatrenia rekapitalizácie vo výške 2,5 mld. EUR (8), ktoré pozostávali zo swapu na kreditné zlyhanie (ďalej len „CDS“) s vplyvom na úľavu kapitálu vo výške 1,7 mld. EUR („nástroj kapitálovej úľavy“ alebo „CRI“) a z povinných prevoditeľných cenných papierov (ďalej len „MCS“) vo výške 800 mil. EUR. Tieto opatrenia boli pôvodne zaevidované ako vec N 429/09, keďže však opatrenia boli vykonané predtým, ako Komisia o nich rozhodla, vec bola presunutá z registra notifikovaných pomocí do registra nenotifikovaných pomocí (pod číslom NN 2/10).
(18)
Dňa 10. septembra 2009 holandský štát poslal Komisii neoficiálny dokument s aktuálnymi informáciami k procesu oddelenia a s naznačením, že budú nevyhnutné ďalšie (nevyčíslené) opatrenia štátnej pomoci.
(19)
Počas stretnutia s Komisiou 9. novembra 2009 holandský štát uviedol, že FBN a ABN AMRO N budú potrebovať dodatočné opatrenia vo výške 4,39 mld. EUR, čím sa celková suma vynaložená na opatrenia (vrátane opatrení notifikovaných 17. júla 2009) zvýši na 6,89 mld. EUR. Opatrenia boli ďalej podrobne uvedené v dodatku z 10. novembra 2009 k neoficiálnemu dokumentu z 10. septembra 2009 a dodatočne vo vysvetľujúcej poznámke z 13. novembra 2009.
(20)
Dňa 26. novembra 2009 holandský štát poskytol Komisii správu […], v ktorej sa uvádzali pripomienky k transakcii z 24. decembra 2008. Predložená správa obsahovala aj niektoré podkladové materiály objasňujúce […].
(21)
Dňa 4. decembra 2009 holandský štát predložil Komisii prvú verziu (9) plánu reštrukturalizácie skupiny ABN AMRO Group (ďalej len „plán reštrukturalizácie z decembra 2009“), nového subjektu, ktorý vznikol zlúčením FBN a ABN AMRO N. Plán opisoval stratégiu nového subjektu a obsahoval aj finančné projekcie pre základný scenár.
(22)
Dňa 14. januára 2010 holandský štát formálne notifikoval nové opatrenia štátnej pomoci vo výške 4,39 mld. EUR dodatočne k opatreniam, ktoré už boli notifikované v júli 2009. Komisia zaevidovala nové opatrenia pod číslom N 19/10.
(23)
Rozhodnutím z 5. februára 2010 (ďalej len „rozhodnutie z 5. februára 2010“) sa Komisia rozhodla rozšíriť vyšetrovacie konanie C 11/09 a zahrnúť doň opatrenia zaevidované pod číslami NN 2/10 a N 19/10. Komisia v tomto rozhodnutí dočasne schválila tieto opatrenia ako pomoc na záchranu do 31. júla 2010. Holandský štát zaslal Komisii list obsahujúci záväzok týkajúci sa zákazu cenového vodcovstva uplatňovaný do konca roku 2010.
(24)
Dňa 23. marca 2010 bola Komisii doručená odpoveď holandského štátu (so žiadosťou o predĺženie lehoty) na rozhodnutie z 5. februára 2010. Holandský štát poskytol aj dodatočné informácie o pláne reštrukturalizácie z decembra 2009 novej skupiny ABN AMRO Group, okrem iného aj finančné prognózy pre pesimistický scenár.
(25)
Komisia predložila doplňujúce otázky 8. apríla 2010, ktoré boli zodpovedané 7. mája 2010. Holandský štát poskytol Komisii 26. mája 2010 aj dodatočné informácie o krížových záväzkoch vyplývajúcich z uplatňovania nápravných opatrení súvisiacich s koncentráciami (10). Komisia v ten istý deň poslala elektronickou poštou ďalšie otázky, ktoré boli zodpovedané 9. júna 2010.
(26)
Dňa 20. júla 2010 požiadal holandský štát Komisiu o predĺženie dočasného schválenia opatrení pomoci na záchranu zaevidovaných pod číslami NN 2/10 a N 19/10. Holandský štát poslal Komisii aj list, v ktorom sa záväzok týkajúci sa zákazu cenového vodcovstva predĺžil najskôr do 30. júna 2011 alebo do prijatia konečného rozhodnutia Komisie.
(27)
Dňa 30. júla 2010 Komisia rozhodla o predĺžení dočasného schválenia opatrení pomoci na záchranu zaevidovaných pod číslami NN 2/10 a N 19/10, pokiaľ Komisia neukončí svoje vyšetrovanie C 11/09.
(28)
Dňa 20. augusta 2010 holandský štát poslal Komisii dokument, v ktorom podrobne vysvetľuje svoju stratégiu odchodu.
(29)
Dňa 5. októbra 2010 holandský štát predložil obchodný plán pre divíziu „Private equity (súkromný kapitál)“ v rámci skupiny ABN AMRO Group. Podobný plán pre divíziu skupiny ABN AMRO Group „Energetika, komodity a doprava“ bol Komisii poslaný 10. januára 2010.
(30)
Dňa 15. októbra 2010 ABN AMRO Group oznámila, že uplatní svoju nákupnú opciu s cieľom ukončiť nástroj kapitálovej úľavy k 31. októbru 2010.
(31)
Dňa 8. novembra 2010 poslal holandský štát aktualizáciu (datovanú 29. októbra 2010) plánu reštrukturalizácie skupiny ABN AMRO zo 4. decembra 2009 (ďalej len „plán reštrukturalizácie z novembra 2010“). Dňa 10. januára 2011 holandský štát poslal dokument, v ktorom sa objasňuje, ako ABN AMRO Group aktualizovala prognózy z 8. novembra 2010 v porovnaní s pôvodnými prognózami zo 4. decembra 2009.
(32)
V priebehu konania sa uskutočnili početné výmeny informácií, telekonferencie a stretnutia medzi zástupcami holandského štátu, ABN AMRO N a FBN a Európskou komisiou.
2. PODROBNÝ OPIS PRÍJEMCOV A OPATRENÍ
2.1. Vytvorenie skupiny ABN AMRO Group
(33)
Členovia konzorcia vytvorili na jar roku 2007 nový právny subjekt „RFS Holdings“ s cieľom kúpiť ABN AMRO Holding.
(34)
Členovia konzorcia mali v úmysle rozdeliť ABN AMRO Holding na tri časti a postupy pre tento proces oddelenia boli vymedzené v dohode akcionárov konzorcia.
(35)
Členovia konzorcia s cieľom uľahčiť rozdelenie vytvorili tzv. „tracking shares“, akcie ktoré predstavovali ekonomické vlastníctvo podnikov priradených každému členovi konzorcia. RBS, Banco Santander a Fortis SA/NV sa v dôsledku toho stali ekonomickými (11) vlastníkmi tzv. R-akcií, S-akcií, a N-akcií („ABN AMRO R“, „ABN AMRO S“ a „ABN AMRO N“).
(36)
Časť ABN AMRO R zahŕňala okrem iného organizačné útvary (ďalej len „BU“, Business Unit) Global Business & Markets, BU Ázia, BU Global Transaction Services a medzinárodnú sieť, pričom ABN AMRO S zahŕňala okrem iného BU Latinská Amerika a BU Antonveneta (Taliansko).
(37)
ABN AMRO N zahŕňala BU Holandsko a privátne bankovníctvo a takisto medzinárodnú skupinu pre diamanty a šperky (International Diamond and Jewelry Group).
(38)
Položky, ktoré neboli pridelené jednotlivým členom konzorcia, boli združené do tzv. ABN AMRO Z-akcií (ďalej len „ABN AMRO Z“), ktoré zostali napríklad zodpovedné za funkcie ústredia. Každý člen konzorcia držal pomerný podiel (12) v ABN AMRO Z.
(39)
Dňa 3. októbra 2008 holandský štát odkúpil spoločnosť FBN od Fortis Bank SA/NV za 12,8 mld. EUR. V dôsledku tejto kúpy sa holandský štát stal nepriamym vlastníkom ABN AMRO N, pretože FBN bola v rámci Fortis Bank SA/NV zákonným vlastníkom ABN AMRO N. Holandský štát sa takisto 3. októbra 2008 zaviazal odškodniť Fortis SA/NV za akékoľvek poplatky, ktoré by táto spoločnosť musela uhradiť v dôsledku svojej ďalšej účasti na dohode akcionárov konzorcia. Dňa 24. decembra 2008 podpísali RBS, Banco Santander a holandský štát dodatok k dohode akcionárov konzorcia, podľa ktorého bola spoločnosť Fortis SA/NV v dohode nahradená holandským štátom.
(40)
Dňa 24. decembra 2008 odkúpil holandský štát spoločnosť ABN AMRO N od FBN za 6,5 mld. EUR, čím sa stal priamym vlastníkom ABN AMRO N. Holandský štát pred touto kúpou nepriamo kontroloval ABN AMRO N prostredníctvom FBN.
(41)
Diagram 1:
Rozdelenie ABN AMRO N
(42)
Dňa 21. novembra 2008 sa holandský štát rozhodol zlúčiť ABN AMRO N s FBN (čo bolo nezrealizovaným zámerom Fortis SA/NV). Koncentrácia sa mohla vykonať iba po oddelení ABN AMRO N od jej materskej spoločnosti ABN AMRO Bank. V prvom kroku sa činnosti ABN AMRO N previedli na novú právnickú osobu v rámci ABN AMRO Bank, ktorá bola nazvaná ABN AMRO II.
(43)
ABN AMRO II sa 6. februára 2010 oddelila, ako sa opisuje v odôvodnení 41, a premenovala na ABN AMRO Bank. Právnická osoba predtým známa ako ABN AMRO Bank sa premenovala na „Royal Bank of Scotland NV“ (ďalej len „RBS NV“) (pozri diagram vyššie).
(44)
Predtým ako sa nový subjekt ABN AMRO Bank mohol zlúčiť s FBN, museli sa najprv vykonať nápravné opatrenia súvisiace s koncentráciami. Keď Fortis SA/NV kúpila ABN AMRO N v roku 2007, Komisia dospela k záveru (13) (ďalej len „rozhodnutie o koncentrácii“), že zlúčenie ABN AMRO N a FBN povedie k problémom na holandskom bankovom trhu, najmä v segmentoch komerčného bankovníctva a faktoringu.
(45)
S cieľom odstrániť tieto problémy súvisiace s koncentráciou sa Fortis SA/NV zaviazala predať spoločnosti Deutsche Bank celý rad činností (konkrétne divíziu faktoringu IFN a činnosti komerčného bankovníctva „nového HBU“). Keď 3. októbra 2008 holandský štát kúpil FBN a ABN AMRO N, spoločnosť Fortis SA/NV ešte neukončila plánovaný predaj nového HBU a IFN v prospech Deutsche Bank. Keď sa holandský štát rozhodol pristúpiť ku koncentrácii FBN a ABN AMRO N, začali sa znovu rokovania s Deutsche Bank (14). Predaj nového HBU a IFN v prospech Deutsche Bank sa ukončil 1. apríla 2010.
(46)
Nový HBU mal celkové aktíva vo výške [10 - 20] mld. EUR a zamestnával okolo [1 000 - 1 500] ekvivalentov plného pracovného času (ďalej len „FTE“). Nový HBU zahŕňal Hollandsche Bank Unie („HBU“) (komerčná banka vlastnená ABN AMRO N), niektoré predajné kancelárie ABN AMRO (13 z celkového počtu 78) a niektoré útvary pre firemných klientov ABN AMRO (2 z celkového počtu 5).
(47)
ABN AMRO Bank a FBN sa oficiálne zlúčili a vytvorili 1. júla 2010 skupinu ABN AMRO, ako sa opisuje v diagrame 2 v odôvodnení 49.
(48)
Holandský štát previedol správu svojho podielu v ABN AMRO Z na novú ABN AMRO Bank, pretože nechcel vynakladať prostriedky na každodenné riadenie tejto účasti. Holandský štát napriek tomu zostáva zákonným majiteľom ABN AMRO Z a má nárok na všetky potenciálne zisky a nesie zodpovednosť za všetky prípadné straty ABN AMRO Z (15).
(49)
Diagram 2:
Vytvorenie skupiny ABN AMRO Group
2.2. Príjemcovia
2.2.1. Ekonomické činnosti ABN AMRO N a ABN AMRO Z
(50)
ABN AMRO N - na samostatnom základe tretia najväčšia banka v Holandsku po Rabobank a ING - pozostávala z BU Holandsko a BU privátne bankovníctvo.
(51)
Prvý organizačný útvar, BU Holandsko, ponúkal služby retailového a komerčného bankovníctva prostredníctvom siete 510 pobočiek a 78 poradenských pobočiek a aj prostredníctvom alternatívnych kanálov, ako sú Internet, ATM (16) a call centrá. BU Holandsko zamestnával približne 19 000 FTE.
(52)
V oblasti retailového bankovníctva mal BU Holandsko silnú klientsku sieť segmentovanú v oblasti „masový retail“ (viac ako [3,5 - 5] mil. klientov) a „prioritné bankovníctvo“ (viac ako [250 000 - 420 000] klientov) (17), v ktorom ponúkal široké spektrum produktov (ako sú sporenie, investície, hypotéky, poistenie, pôžičky prostredníctvom kreditných kariet a platobné služby).
(53)
V oblasti komerčného bankovníctva ABN AMRO N obsluhovala [300 000 - 400 000] klientov z radov MSP (18) a [9 000 - 21 000] väčších firemných klientov (hoci na základe podmienok dohody akcionárov konzorcia boli väčší klienti ABN AMRO Bank pripísaní RBS) so širokou ponukou produktov (ako sú úvery, správa platieb a hotovosti, sporenie, finančná správa, riadenie rizík a poistenia, komplexné finančné riešenia a produkty, lízing a faktoring).
(54)
Druhý organizačný útvar, BU privátne bankovníctvo, sa zameriaval na fyzické osoby s čistým investovateľným majetkom vo výške viac ako 1 milión EUR prostredníctvom rôznych produktov riadenia aktív a plánovania majetku. BU privátne bankovníctvo vybudoval dobre rozvinutú sieť prostredníctvom organického rastu v Holandsku a vo Francúzsku a prostredníctvom akvizícií v Nemecku (Delbrück Bethmann Maffei) a v Belgicku (Bank Corluy). BU privátne bankovníctvo zahŕňal aj spoločný podnik s francúzskou poisťovňou Neuflize Vie.
(55)
Medzi podniky, ktoré holandský štát získal 3. októbra 2008, patrila aj medzinárodná skupina pre diamanty a šperky (International Diamond and Jewelry Group), ktorá je divíziou vyčlenenou pre spoločnosti zaoberajúce sa výrobou šperkov a obchodovaním s diamantmi.
(56)
ABN AMRO Z nezahŕňal prevádzkové aktíva, avšak okrem iného zahŕňal daňové aktíva, množstvo majetkových podielov (okrem iného v Saudi Hollandi Bank) a zostávajúce portfólio „private equity“. Pokiaľ ide o záväzky, existovalo ustanovenie vyrovnať záväzky voči ministerstvu spravodlivosti Spojených štátov amerických, ďalšie záväzky (týkajúce sa čiastočne zamestnancov) a medzipodnikové financovanie aktív spoločnosti. Ako sa uvádza v poznámke pod čiarou č. 11, podiel, ktorý v spoločnosti ABN AMRO Z vlastní holandský štát, predstavuje 33,81 %.
(57)
Viaceré pro-forma základné finančné údaje ABN AMRO N sú zhrnuté v tabuľke 1:
Tabuľka 1
Základné finančné údaje ABN AMRO N (v miliónoch EUR)
2008
2009
Čistý prevádzkový príjem (19)
5 189
4 899
Čistý zisk
471
(117)
Rentabilita vlastného kapitálu
6,7 %
-2,7 %
Pomer nákladov k príjmom
73 %
77,5 %
Celkové aktíva
183 539
202 084
Vlastný kapitál spolu
7 044
4 278 (20)
RWA (21)
91 700
74 973 (22)
Pomer Tier 1
9,4 %
10,2 % (23)
Pomer celkového kapitálu alebo pomer BIS
12,6 %
14,8 %
Stabilné financovanie/nelikvidné aktíva
107 %
110 %
Zdroj: ABN AMRO Bank NV, Annual Review 2009, ex ABN AMRO Z and private equity consolidation, but including New HBU.
(58)
ABN AMRO N vykázala za rozpočtový rok 2009 stratu vo výške 117 mil. EUR. Strata bola spôsobená vyššími znehodnoteniami úverov, tlakom na úrokové marže, vyššími poplatkami súvisiacimi s holandským systémom ochrany vkladov a nákladmi na oddelenie a integráciu (24). Bez nákladov na oddelenie a integráciu by ABN AMRO N v roku 2009 dosiahla nízky čistý zisk vo výške 52 mil. EUR.
2.2.2. Fortis Bank Nederland (FBN)
(59)
FBN sama o sebe bola štvrtou najväčšou bankou na holandskom trhu (po Rabobank, ING a ABN AMRO N, avšak pred SNS REAAL).
(60)
Holandský štát (a predtým Fortis SA/NV) vlastnil priamo 92,6 % FBN spolu s investičným nástrojom Fortis FBN(H) Preferred Investments BV, ktorý vlastní zvyšný podiel vo výške 7,4 % vo forme prioritných akcií. Holandský štát vlastnil 70 % akcií v tomto investičnom nástroji, pričom zvyšných 30 % bolo v rukách viacerých súkromných investorov (25). Súkromne vlastnené prioritné akcie mali nominálnu hodnotu 210 mil. EUR a (nekumulatívnu) dividendu vo výške 5,85 % (26).
(61)
Činnosti FBN boli rozdelené do troch segmentov - retailové bankovníctvo, privátne bankovníctvo a obchodné bankovníctvo.
(62)
Činnosti retailového bankovníctva zahŕňali tradičné činnosti retailového bankovníctva (so sieťou 157 pobočiek, [2 - 3] mil. klientov a [20 000 - 60 000] klientov z radov MSP), ale aj Directbank (ktorá ponúkala hypotekárne riešenia prostredníctvom sprostredkovateľov) a produkty spotrebiteľského financovania a platobné karty Alfam a ICS.
(63)
Privátne bankovníctvo sa rozvíjalo predovšetkým pod značkou Fortis Mees Pierson a ponúkalo služby správy majetku (realitné plánovanie, investície, pôžičky a poistenie) na segmentovanom základe [15 000 - 40 000] klientom v celom Holandsku.
(64)
V oblasti obchodného bankovníctva rozlišovala spoločnosť FBN sedem rôznych poddivízií. V divízii „Komerčné bankovníctvo“ (1), mala 23 obchodných centier, ktoré ponúkali početné produkty spoločnostiam s obratom do 250 mil. EUR. Spoločnosti s obratom vyšším ako 250 mil. EUR, ako aj verejný sektor obsluhovala ďalšia divízia „Firemné a verejné bankovníctvo“ (2). Existovali aj divízie „Investičné bankovníctvo“ (3) (27), „Špecializované finančné služby“ (4) (28), „Energetika, komodity a doprava“ (5), „Globálne trhy a inštitucionálne bankovníctvo“ (6) (29) a „Zúčtovacie fondy a správa“ (7) (30).
(65)
Viaceré základné finančné údaje spoločnosti FBN sú zhrnuté v tabuľke 2:
Tabuľka 2
Základné finančné údaje FBN
(v miliónoch EUR)
2006
2007
2008 (31)
2009
Celkový prevádzkový príjem
3 473
3 553
3 096
2 171
Čistý zisk
1 157
1 296
-18 486
406
Rentabilita vlastného kapitálu (norm.) (32)
20,1 %
8,9 %
4,9 %
0,7 %
Pomer nákladov k príjmom
50,5 %
54,2 %
64,9 %
84,2 %
Celkové aktíva
209 749
272 378
184 203
189 785
Vlastný kapitál spolu
5 910
21 763
2 944
4 716
RWA
66 995
75 850
70 932
53 730 (33)
Pomer Tier 1
8,6 %
11,2 %
7,4 %
12,5 %
Pomer celkového kapitálu
10,5 %
11,2 %
11,2 %
16,7 %
Pomer úverov ku vkladom
167 %
237 %
208 %
Zdroj: výročné správy FBN 2008/2009.
(66)
FBN zaznamenala v roku 2008 stratu vo výške 18,5 mld. EUR, táto strata však vo veľkom rozsahu súvisela s mimoriadnymi položkami. Spoločnosť bola povinná oznámiť čistú stratu svojej účasti v spoločnosti RFS Holdings vo výške 16,8 mld. EUR a jej predaj a takisto jej vznikla škoda vo výške 922 mil. EUR (bez daní) v jej divízii Prime Fund Solutions kvôli podvodu Madoff (34). Čistý východiskový zisk bez týchto prvkov dosiahol 604 mil. EUR a bol takmer výhradne realizovaný v prvom polroku 2008.
(67)
FBN dosiahla v roku 2009 čistý zisk vo výške 406 mil. EUR, ku ktorému pomohli dva mimoriadne výnosy (362,5 mil. EUR vo forme hotovostného vyrovnania s Fortis Capital Company) a vrátenie rezerv súvisiacich s podvodom Madoff vo výške 16 mil. EUR. Čistý východiskový zisk klesol na 27 mil. EUR (35) (zo 604 mil. EUR v roku 2008).
2.2.3. ABN AMRO Group
(68)
ABN AMRO Group, ktorá vznikla zlúčením FBN a ABN AMRO Bank (teda činností ABN AMRO N) 1. júla 2010, zoskupuje všetky činnosti FBN a ABN AMRO N v dvoch oddelených BU, „Retailové a privátne bankovníctvo“ a „Komerčné a obchodné bankovníctvo“. Skupina mala v roku 2008 pro-forma prevádzkový zisk vo výške 7,15 mld. EUR a pro-forma celkové aktíva vo výške 360 mld. EUR. Podľa posledných údajov (36) bolo celkové vlastné imanie ABN AMRO Group podľa IFRS (37) vo výške 11,7 mld. EUR.
(69)
ABN AMRO Group je dobre diverzifikovaná s prevádzkovým ziskom vo výške 4,2 mld. EUR v prípade „Retailového a privátneho bankovníctva“ a s prevádzkovým ziskom vo výške 2,8 mld. EUR v prípade „Komerčného a obchodného bankovníctva“. Geograficky má väčšina výnosov skupiny ABN AMRO (konkrétne [65 - 95] % celkových výnosov) pôvod v Holandsku.
(70)
V prípade „retailového a privátneho bankovníctva“ má integrovaná skupina ABN AMRO Group podiel na trhu [15 - 20] % v prípade „masového retailu“ a [15 - 20] % (38) v prípade „prioritného bankovníctva“ (39), čím sa stáva treťou najväčšou na holandskom bankovom trhu z hľadiska podielu na trhu. V oblasti privátneho bankovníctva (pod značkou ABN AMRO Mees Pierson) je ABN AMRO Group zďaleka najväčšou na holandskom trhu s trhovým podielom približne [30 - 40] % (40). V prípade „komerčného a obchodného bankovníctva“ je trhový podiel skupiny ABN AMRO Group okolo [15 - 25] % (41).
(71)
ABN AMRO Group už nezahŕňa nový HBU a faktoringové činnosti IFN, ktoré boli 1. apríla 2010 zrušené v rámci nápravných opatrení súvisiacich s koncentráciou.
(72)
V rámci procesu reštrukturalizácie boli predané aj dve malé divízie FBN [konkrétne Intertrust a Prime Fund Solutions (ďalej len „PFS“)] a už nie sú súčasťou ABN AMRO Group.
(73)
FBN (a jej partner Banque Générale du Luxembursko (ďalej len „BGL“) (42) predala v septembri 2009 Intertrust špecialistovi v oblasti „private equity“, spoločnosti Waterland. Intertrust je jedným z najväčších aktérov v oblasti globálnej poručníckej a firemnej správy. Zamestnáva 1 000 odborníkov v 19 krajinách a má prevádzkový zisk vo výške […] mil. EUR a RWA […] mil. EUR.
(74)
FBN v máji 2010 oznámila aj predaj divízie PFS v prospech Credit Suisse. PFS poskytuje služby fondov pre alternatívne oblasti správy aktív vrátane napríklad správy, bankovníctva, úschovy a financovania. Jej klientmi sú manažéri malých podnikov, ale aj veľké globálne inštitúcie, ako sú penzijné fondy a štátne investičné fondy. PFS bola zodpovedná za 922 mil. EUR rezerv po zdanení súvisiacich s podvodom Madoff, ktorý FBN zaznamenala v roku 2008. PFS má príjem vo výške […] mil. EUR a RWA vo výške […] mil. EUR.
(75)
ABN AMRO Group uverejnila 4. marca 2011 výsledky za rozpočtový rok 2010, ktoré ukazujú čistú stratu vo výške 414 mil. EUR. ABN AMRO Group vykazovala bez nákladov na oddelenie a integráciu východiskový zisk vo výške 1 077 mil. EUR. K 31. decembru 2010 predstavoval ukazovateľ základného kapitálu Tier 1 v rámci ABN AMRO Group 10,4 %, kapitál Tier 1 predstavoval 12,8 % a pomer celkového kapitálu 16,6 %. Po konzultácii s holandským štátom zaviedla ABN AMRO Group dividendovú politiku zameranú na výplatu dividend vo výške 40 % vykázaného ročného zisku.
2.3. Opis plánu reštrukturalizácie z decembra 2009 a aktualizovaného plánu reštrukturalizácie z novembra 2010
(76)
Holandský štát poskytol 4. decembra 2009 Komisii plán reštrukturalizácie z decembra 2009. Ďalšie informácie boli poskytnuté v marci 2010 (43). Koncentrácia FBN a ABN AMRO N má zásadný význam pre podnikateľskú koncepciu navrhnutú v pláne reštrukturalizácie z decembra 2009. ABN AMRO Group, nová banka vzniknutá na základe plánu reštrukturalizácie z decembra 2009, sa zameria na stredný segment trhu v Holandsku (44) a bude aktívna v oblasti „retailového a privátneho bankovníctva“ a „komerčného a obchodného bankovníctva“.
(77)
Plán reštrukturalizácie z decembra 2009 vychádza z predpokladu, že kapitálové potreby nesúviseli s východiskovou výkonnosťou FBN a ABN AMRO N, ale skôr s potrebou financovať ich príslušné oddelenie od materských spoločností a očakávané náklady na integráciu v rámci koncentrácie.
(78)
Podľa porovnávacieho scenára bez štátnej pomoci sa v pláne reštrukturalizácie z decembra 2009 pripúšťa, že bez koordinovaného úsilia vlád Beneluxu by sa Fortis SA/NV zrútila, čo by stiahlo dolu aj FBN a ABN AMRO N.
(79)
Plán reštrukturalizácie z decembra 2009 obsahuje finančné prognózy na obdobie 2009 - 2012 s rozčlenením divízií na retailové bankovníctvo, privátne bankovníctvo NL, medzinárodné privátne bankovníctvo a komerčné a obchodné bankovníctvo. ABN AMRO osobitne pre rok 2012 vypočítala aj zisk „pri miere rozbehu“, ktorý nezahŕňa náklady na prechod a predpokladá sa pri ňom, že nákladové synergie sa už tvorili celý rok. Tieto prognózy boli poskytnuté pre základný scenár a najhorší scenár.
(80)
Holandský štát 8. novembra 2010 aktualizoval finančné prognózy v pláne reštrukturalizácie z decembra 2009 na obdobie do roku 2012, pričom do plánu reštrukturalizácie z novembra 2010 zahrnul dodatočné prognózy na rok 2013.
(81)
V základnom scenári holandský štát vychádza z predpokladu, že objemy obchodov porastú v súlade s infláciou. Predpokladá sa, že osobné náklady sa zvýšia o [1 - 6] % ročne a ostatné náklady miernejším tempom o [1 - 5] % ročne. Holandský štát takisto predpokladá, že rezervy na straty pri úveroch ABN AMRO Group sa začnú znižovať z vysokej úrovne zaznamenanej v roku 2009.
(82)
Podľa základného scenára v pláne reštrukturalizácie z novembra 2010 ABN AMRO Group dosiahne negatívny čistý výsledok vo výške […] mil. EUR v roku 2010, a od roku 2011 začne byť opäť v zisku (t. j. zisk vo výške […] mil. EUR v roku 2011).
(83)
Očakáva sa, že v rokoch 2012 a 2013 sa čistý zisk ABN AMRO Group zvýši na […] mil. EUR v roku 2012 a […] mil. EUR v roku 2013, čo bude znamenať rentabilitu vlastného kapitálu (45) (ďalej len „RoE“, Return on Equity) vo výške približne […] %. Zvýšenie ziskovosti ABN AMRO Group je podmienené lepším prevádzkovým ziskom (ktorý by sa mal zlepšiť po slabom výsledku za rok 2009), programom znižovania nákladov (ktorý by mal pri rovnomernej rýchlosti znížiť náklady o 1,1 mld. EUR pred zdanením ročne) a normalizáciou rezerv na úverové straty po dosiahnutí vrcholu v roku 2009. Plánuje sa, že pomer nákladov k výnosom ABN AMRO Group v roku 2013 bude […] %.
(84)
Základný scenár
Tabuľka 3
2009 (Skutočnosť)
2010 (O (46))
2011 (O)
2012 (O)
2012 miera rozbehu (O)
2013 (O)
Prevádzkové výnosy
7 039
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Čisté úrokové výnosy
4 528
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Čisté výnosy z poplatkov a provízií
1 933
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Ostatné výnosy
849
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Prevádzkové náklady
-5 568
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Prev. náklady - podnikanie bez zmien
-5 258
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Prev. náklady - prechod
- 310
[…]
[…]
[…]
Prevádzkový výsledok
1 471
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Znehodnotenie úverov
-1 585
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Zisk pred zdanením
- 114
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Dane a menšinové účasti
45
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Čistý zisk
-68
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Východiskový čistý zisk
(bez nákladov na prechod)
163
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
(85)
Pri najhoršom scenári v pláne reštrukturalizácie z novembra 2010 holandský štát vychádzal z konzervatívnejších predpokladov ako v základnom scenári. Použil úrokové marže, ktoré boli o 7,5 % nižšie ako v základnom scenári, opatrnejšie prognózy v prípade provízií a poplatkov (rast o 4 % ročne oproti 7 % v základnom scenári), nižšie synergie (vplyv - […] mil. EUR na zisk v roku 2013) a o 15 % nižšiu mieru návratnosti rezerv na úverové straty (vplyv - EUR […] mil. EUR na zisk v roku 2013).
(86)
Aj keby tieto konzervatívnejšie hodnoty viedli k nižším výsledkom, ABN AMRO Group by bola stále schopná dosiahnuť zisk. Podľa najhoršieho scenára sa predpokladá východiskový čistý zisk vo výške […] mil. EUR v roku 2012 a […] mil. EUR v roku 2013 (oproti […] mil. EUR a […] mil. EUR podľa základného scenára).
(87)
Holandský štát sa v pláne reštrukturalizácie z decembra 2009 dotkol aj svojej stratégie odchodu, pričom zdôraznil, že nemá v úmysle zostať dlhodobým investorom v ABN AMRO Group.
(88)
Listom z 20. augusta 2010 holandský štát poskytol Komisii ďalšie podrobnosti o svojej stratégii odchodu. Holandský štát objasnil, že uvažuje o investíciách v podobe IPO (47), ponecháva si však otvorené ďalšie možnosti, ako sú súkromný predaj investorovi alebo účastníkovi trhu. Holandský štát vo svojom liste z 20. augusta 2010 uvádza, že prvý podiel vo výške od [0 - 50] do [10 - 60] % by mohol byť k dispozícii pre IPO najskôr […] a nasledovali by sekundárne ponuky na ďalších [0 - 50] až [10 - 60] % v roku 2015. Holandský štát chce získať späť svoje počiatočné investície zvýšené o náklady na financovanie vo výške [2 - 5] %. Zámerom holandského štátu je znížiť svoj podiel v ABN AMRO Group až do výšky [25 - 65] %, najlepšie do konca obdobia [2014 - 2018]. Napokon sa holandský štát zaviazal k úplnému odchodu. Konečné rozhodnutie o IPO zostáva na holandskom ministrovi financií a bude závisieť od trhových okolností, „pripravenosti“ ABN AMRO Group na IPO a očakávaných výnosov. Holandská vláda 24. januára 2011 uverejnila aj svoju stratégiu odchodu (48).
(89)
Plán reštrukturalizácie z decembra 2009 (aj aktualizovaný plán reštrukturalizácie z novembra 2010) ukazujú, že po vykonaní všetkých opatrení štátnej pomoci je ABN AMRO Group dostatočne kapitalizovaná. Počas obdobia reštrukturalizácie by mali plánované pomerové ukazovatele Tier 1 zostať dostatočne nad úrovňou […] % v rokoch 2009 až 2012 a v roku 2013 sa ďalej zvýšiť na úroveň […] %.
(90)
Holandský štát v pláne reštrukturalizácie z decembra 2009 uvádza, že ABN AMRO Group už odpredala rad podnikov. Okrem predaja nového HBU a IFN v rámci procesu nápravných opatrení súvisiacich s koncentráciou, spoločnosti ABN AMRO N a FBN predali aj Intertrust a PFS.
(91)
V porovnaní s ABN AMRO Group predstavujú Intertrust a PFS spoločne [0 - 5] % odhadovaných celkových prevádzkových výnosov, [0 - 5] % odhadovaných nákladov a [0 - 5] % odhadovaných RWA.
(92)
FBN počas procesu reštrukturalizácie pristúpila aj ku kúpe s cieľom odstrániť nevyrovnanosť v dôsledku rozpadu Fortis SA/NV. FBN bola zákonným vlastníkom organizačného útvaru pôsobiaceho v oblasti maklérstva, zúčtovania a úschovy a všetkých kancelárií spojených s týmto podnikaním s výnimkou kancelárie v Chicagu, ktorá zostala súčasťou Fortis Bank SA/NV. FBN s cieľom odstrániť túto nevyrovnanosť spojenú s oddelením kúpila 31. júla 2009 od Fortis Bank SA/NV pobočku Fortis Clearing Americas v Chicagu za cenu približne […] mil. USD.
2.4. Opis opatrení
(93)
Komisia s cieľom určiť jednotlivé opatrenia štátnej pomoci používa v tomto rozhodnutí rovnaké kódy listov ako vo svojom rozhodnutí z 5. februára 2010.
2.4.1. Opatrenia, na ktoré sa vzťahuje rozhodnutie z 8. apríla 2009
(94)
Dňa 3. októbra 2008 holandský štát odkúpil FBN (vrátane ABN AMRO N) od Fortis SA/NV za 12,8 mld. EUR (ďalej len „opatrenie X“). Komisia nezačala konanie v súvislosti s týmto opatrením, ktoré ako také neposkytovalo štátnu pomoc v prospech FBN, aj keď bolo súčasťou transakcie, na základe ktorej sa poskytovala štátna pomoc FBN (pozri odôvodnenie 32 rozhodnutia z 8. apríla 2009).
(95)
V čase kúpy FBN holandským štátom závisela FBN vo veľkej miere pri svojom financovaní od Fortis Bank SA/NV. S cieľom zabezpečiť úplné oddelenie FBN od Fortis Bank SA/NV musel holandský štát ukončiť vzťah financovania medzi FBN a Fortis Bank SA/NV. S cieľom ukončiť existujúce väzby holandský štát poskytol FBN 3. októbra 2008 krátkodobú facilitu likvidity vo výške 45 mld. EUR (ďalej len „opatrenie Y1“). Táto facilita likvidity umožnila FBN splatiť Fortis Bank SA/NV krátkodobé pôžičky vo výške 34 mld. EUR. Holandský štát takisto prebral miesto Fortis Bank SA/NV ako veriteľ v prípade dlhodobých pôžičiek FBN v nominálnej hodnote 16,1 mld. EUR v rámci tzv. „novácie“ (ďalej len „opatrenie Y2“) (49).
(96)
Krátkodobá facilita likvidity, na ktorú sa vzťahuje opatrenie Y1, zostala v platnosti až do konca júna 2009. Počas trvania platnosti tohto opatrenia sa odmeňovanie zmenilo niekoľkokrát. V období od 6. októbra 2008 do 23. októbra 2008 holandský štát poskytol FBN krátkodobé financovanie na báze EONIA (50) (pre jednodňové pôžičky v maximálnej výške 5 mld. EUR) alebo EURIBOR-u (51) (pre dlhodobú likviditu v maximálnej výške 40 mld. EUR) bez ďalšej dodatočnej marže. Po 23. októbri 2008 existovalo krátke obdobie (do 5. novembra 2008), počas ktorého holandský štát uplatňoval EONIA + 50 bázických bodov a EURIBOR + 50 bázických bodov. Počas tohto druhého obdobia stále platila dohoda pre maximálnu výšku 5 mld. EUR v prípade jednodňovej likvidity a 40 mld. EUR na dlhodobejšiu likviditu. V období od 5. novembra 2008 do 1. marca 2009 holandský štát zmenil odmeňovanie na EONIA + 25 bázických bodov pre jednodňové pôžičky, EURIBOR + 25 bázických bodov pre pôžičky so splatnosťou (52) kratšou ako 3 mesiace, EURIBOR + 50 bázických bodov úvery so splatnosťou dlhšou ako tri mesiace (53). Holandský štát po 1. marci 2009 vyvinul dvojstupňový systém podpory FBN s cieľom znížiť jej závislosť od štátu. Prvá tranža financovania (bez ohľadu na lehotu splatnosti) bola poskytnutá za EURIBOR + 25 bázických bodov, avšak po prekročení tejto hraničnej úrovne FBN mohla získať iba dodatočnú likviditu za EURIBOR + 50 bázických bodov (54). Výška celkovej facility likvidity a výška prvej hraničnej úrovne sa postupne znižovala. Holandský štát 9. júla 2009 informoval Komisiu, že FBN splatila všetky svoje krátkodobé pôžičky štátu.
(97)
Dlhodobé pôžičky, ktoré holandský štát obnovil (opatrenie Y2), predstavovali 16,1 mld. EUR vrátane 8,15 mld. EUR kapitálu Tier 2 (z toho 3 mld. EUR nad rámec Tier 2) a 7,95 mld. EUR prioritných pôžičiek.
(98)
Dňa 24. decembra 2008 holandský štát odkúpil ABN AMRO N od FBN za 6,5 mld. EUR (ďalej len „opatrenie Z“). Holandský štát nezaplatil v hotovosti, za kúpu však zaplatil zrušením dlhodobého dlhu vo výške 6,5 mld. EUR, ktorý získal pri integrovaných transakciách z 3. októbra 2008 v rámci opatrenia Y2. Inými slovami, holandský štát sa vzdal pohľadávok vo výške 6,5 mld. EUR voči FBN, a týmto spôsobom zaplatil za ABN AMRO N (55).
2.4.2. Opatrenia, na ktoré sa vzťahuje rozhodnutie z 5. februára 2010
(99)
Niektoré z opatrení, na ktoré sa vzťahuje rozhodnutie z 5. februára 2010 (56), boli notifikované Komisii v júli 2009 a zvyšok v januári 2010. Holandský štát v júli 2009 notifikoval nástroj na zníženie kapitálovej úľavy alebo „CRI“ (ďalej len „opatrenie A“ s vplyvom na úľavu kapitálu vo výške 1,7 mld. EUR), povinné prevoditeľné cenné papiere („MCS“) vo výške 500 mil. EUR (ďalej len „opatrenie B1“) a druhú tranžu MCS vo výške 300 mil. EUR (ďalej len „opatrenie B2“).
(100)
V januári 2010 holandský štát notifikoval ďalšie kapitálové opatrenia v hodnote 4,39 mld. EUR. Holandský štát schválil ďalšie nástroje MCS vo výške 2,28 mld. EUR na pokrytie dodatočných nákladov na oddelenie (780 mil. EUR, „opatrenie B3“), na pokrytie nedostatku kapitálu v dôsledku predaja nového HBU (300 mil. EUR, „opatrenie B4“) a na pokrytie nákladov na integráciu (1,2 mld. EUR, „opatrenia B5“). S cieľom zosúladiť kapitál Tier 1 so zákonnými požiadavkami holandský štát previedol aj kapitál Tier 2 spoločnosti FBN vo výške 1,35 mld. EUR, ktorý už vlastnil, do kapitálu Tier 1 („opatrenie C“). Holandský štát takisto vyplatil ostatným členom konzorcia 740 mil. EUR v hotovosti („opatrenie D“), ako bolo plánované v dohode akcionárov konzorcia s cieľom vyriešiť problémy, ktoré vznikli až v priebehu procesu oddelenia. Napokon, holandský štát poskytol aj záruku na krížové záväzky vyplývajúce z predaja nového HBU („opatrenie E“).
(101)
Holandský štát predal úverové zabezpečenie prostredníctvom CDS na holandské hypotekárne portfólio ABN AMRO N, ktoré predstavovalo približne [30 - 80] % celkového portfólia tuzemských úverov ABN AMRO N. Toto opatrenie malo za následok zníženie rizikovo vážených aktív ABN AMRO N.
(102)
Ako odmenu za úverové zabezpečenie holandský štát dostal ročný poplatok vo výške 51,5 bázických bodov (vypočítaný ako podiel z hodnoty portfólia na začiatku každého vykazovaného obdobia).
(103)
Tento poplatok sa vypočítal pri použití metodiky výpočtu nákladov na základe ekvivalentu kapitálu. Holandský štát určil, koľko kapitálu ABN AMRO N môže uvoľniť v dôsledku nástroja kapitálovej úľavy (t. j. 1,7 mld. EUR na základe požiadaviek Bazileja I, ktoré sa stále uplatňovali v čase realizácie dohody o CRI), a následne vypočítal výnos vo výške 10 % z tohto zníženia kapitálových požiadaviek (a to o 10 % z 1,7 mld. EUR), čo zodpovedalo 51,5 bázickým bodom z počiatočnej hodnoty portfólia vo výške 34,5 mld. EUR.
(104)
ABN AMRO N každý rok držala tranžu prvej straty vo výške 20 bázických bodov (vypočítanú ako percento z počiatočnej hodnoty portfólia).
(105)
ABN AMRO N držala vertikálny podiel zostávajúceho rizika v rozsahu 5 %.
(106)
Ocenenie nástroja úverového zabezpečenia by sa nemalo upravovať po tom, ako ABN AMRO N plne prijala kapitálové požiadavky podľa Bazileja II, hoci by tak bol vplyv CRI na zníženie kapitálu podstatne nižší.
(107)
Zmluva o CDS mala v zásade platnosť sedem rokov, ABN AMRO N však mala nákupnú opciu s možnosťou vypovedať zmluvu v určité vopred stanovené referenčné termíny (napríklad október 2010, január 2011 a január 2012) (57).
(108)
Podľa CSA museli traja partneri konzorcia zabezpečiť, že ABN AMRO Z zostane dostatočne kapitalizovaná. Holandský štát mal v tejto súvislosti prispieť sumou 2,2 mld. EUR na nedostatočný kapitál ABN AMRO Z. Cieľom CRI bolo umožniť, aby sa ABN AMRO N mohla podieľať na tomto príspevku vo výške 2,2 mld. EUR v prospech ABN AMRO Z.
(109)
Holandský štát uprednostnil netradičné riešenie v podobe nástroja kapitálovej úľavy (CRI) pred tradičným zvýšením kapitálu, pretože pred oddelením nemohol účelovo vyhradiť kapitálové príspevky v ABN AMRO Bank. Inými slovami, keďže ABN AMRO N nebola samostatným právnym subjektom, z kapitálovej injekcie v ABN AMRO Bank mohli mať prospech aj ďalší dvaja členovia konzorcia. Takýto postup by mal vážne dôsledky najmä v situáciách vyššej núdze.
(110)
Po uskutočnení rozdelenia sa ABN AMRO N stala samostatným právnym subjektom (nová ABN AMRO Bank). Holandský štát naďalej niesol na základe CSA zodpovednosť doplniť nedostatok kapitálu ABN AMRO Z vo výške 2,2 mld. EUR. Holandský štát rozhodol, že ABN AMRO N by mala používať hotovosť z nástrojov MCS (konkrétne opatrenie B3, pretože súviselo s obozretným rozpätím vo výške 500 mil. EUR a opatrenie B5 vo výške 1,2 mld. EUR) s cieľom poskytnúť ABN AMRO Z kapitálovú injekciu vo výške 1,7 mld. EUR, zatiaľ čo stále udržiaval CRI v novej ABN AMRO Bank na pokrytie nákladov na obozretné rozpätie vo výške 500 mil. EUR a nákladov na integráciu vo výške 1,2 mld. EUR.
(111)
ABN AMRO Bank a holandský štát 15. októbra 2010 oznámili, že CRI bude ukončený 30. októbra 2010. V skutočnosti, keďže ABN AMRO Bank medzitým zaviedla požiadavky podľa Bazileja II, CRI sa stal menej zaujímavý a menej potrebný (58).
(112)
Keďže CRI nestačil na pokrytie celého chýbajúceho kapitálu ABN AMRO Z vo výške 2,2 mld. EUR, holandský štát poskytol ďalší kapitál ABN AMRO Bank prostredníctvom povinných prevoditeľných cenných papierov (MCS).
(113)
Tieto MCS boli kvalifikované ako hybridný kapitál Tier 1, mali kupón vo výške 10 % a automaticky sa previedli na akcie ABN AMRO II v čase oddelenia ABN AMRO N od ABN AMRO Bank. Od tohto okamihu sa kvalifikovali ako kapitál Tier 1. Prevod sa uskutočnil za nominálnu hodnotu (59). Opatrenie umožnilo spoločnosti ABN AMRO II (premenovaná na ABN AMRO Bank) prispieť ABN AMRO Z sumou 500 mil. EUR.
(114)
Na pokrytie nákladov spojených s oddelením ABN AMRO N od ABN AMRO Bank holandský štát schválil dodatočné MCS. Prvá tranža vo výške približne 300 mil. EUR (opatrenie B2) bola notifikovaná v júli 2009 a zostávajúca časť (t. j. 780 mil. EUR) v januári 2010 (opatrenie B3).
(115)
Celková suma vo výške 1,08 mld. EUR (konkrétne na opatrenia B2 a B3 spolu) bola potrebná na pokrytie týchto nákladov:
-
480 mil. EUR na presne vymedzené náklady na oddelenie,
-
90 mil. EUR na zriadenie oddelenia pre peňažný trh a
-
500 mil. EUR na zabezpečenie obozretného rozpätia.
(116)
Holandský štát poskytol ďalšie členenie nákladov na oddelenie vo výške 480 mil. EUR. Náklady súviseli s krížovými záväzkami ([0 - 200] mil. EUR), uvoľnením zmeniek súvisiacich s rozdelením rizík ([0 - 200] mil. EUR), so spätným odkúpením sekuritizačných zmeniek [0 - 200] mil. EUR), prevodom trhových rizík súvisiacich s obchodovaním klientov z ABN AMRO R na ABN AMRO N ([0 - 200] mil. EUR), ukončením nástrojov kapitálovej úľavy (vo výške [0 - 200] mil. EUR) a ďalšími nákladmi na oddelenie a rozvoj ([0 - 300] mil. EUR).
(117)
ABN AMRO II po oddelení od svojej materskej spoločnosti ABN AMRO Bank potrebovala vytvoriť vlastné oddelenie peňažného trhu, ktoré stálo 90 mil. EUR.
(118)
Napokon holandský štát poskytol kapitálovú injekciu vo výške ďalších 500 mil. EUR s cieľom zabezpečiť, aby ABN AMRO N fungovala s určitou maržou vyššou ako minimálne regulačné požiadavky.
(119)
FBN a ABN AMRO N sa mohli zlúčiť iba po odstránení problémov súvisiacich s koncentráciou vymedzených v rozhodnutí o koncentrácii. Holandský štát sa preto rozhodol predať spoločnosti Deutsche Bank nový HBU a IFN. Táto transakcia však viedla k potrebe dodatočného kapitálu vo výške 470 mil. EUR, ktorý ABN AMRO N nemohla z vlastnej sily úplne vynaložiť. Holandský štát sa rozhodol pomôcť a poskytol kapitálovú injekciu vo výške 300 mil. EUR vo forme MCS (60).
(120)
Aby sa mohla vykonať koncentrácia, museli ABN AMRO N a FBN (a po koncentrácii ABN AMRO Group) uhradiť zálohové náklady na integráciu vo výške 1,2 mld. EUR (po zdanení) súvisiace s nákladmi na odstupné, integráciou platforiem IKT a reštrukturalizáciou pobočkovej siete. Keďže ABN AMRO N a FBN neboli schopné financovať tieto náklady samy, holandský štát sa rozhodol vložiť kapitál vo forme MCS (61).
(121)
FBN bola povinná zvýšiť svoj kapitál Tier 1 po tom, čo DNB (62) uviedol, že došlo k nedostatku kapitálu Tier 1 vo výške približne 1,26 mld. EUR. FBN po oddelení od svojej materskej spoločnosti Fortis SA/NV musela vynaložiť aj 90 mil. EUR na pokrytie nákladov spojených so zriadením oddelenia finančnej správy, s modelmi založenými na požiadavkách rámca Bazilej, licenciami a poradenskými službami.
(122)
Holandský štát poskytol dodatočný kapitál prostredníctvom prevodu dlhu Tier 2 v nominálnej hodnote 1,35 mld. EUR na kapitál Tier 1. V dôsledku toho transakcia nepredstavovala žiadne nové peniaze (63).
(123)
Keď členovia konzorcia rokovali o kúpe ABN AMRO Holding v roku 2007, uvedomili si, že v danom čase ešte neboli známe všetky skutočnosti. Dohoda akcionárov konzorcia preto obsahovala množstvo všeobecných zásad s cieľom vyrovnať určité platobné záväzky, ktoré by sa prejavili len v priebehu procesu oddelenia. Presné sumy vyplývajú z procesu rokovaní, na ktorých sa zúčastnil holandský štát (a predtým Fortis SA/NV).
(124)
Celková suma 740 mil. EUR sa vzťahuje na:
[…]
Tieto hotovostné toky čiastočne kompenzuje skutočnosť, že holandský štát dostal […] od ostatných členov konzorcia v súvislosti so vzniknutými nákladmi.
(125)
Vyrovnanie platobných záväzkov voči ostatným členom konzorcia (t. j. 740 mil. EUR) bolo uhradené v hotovosti, čiastočne priamo ostatným členom konzorcia a čiastočne ABN AMRO Bank (teraz RBS NV).
(126)
ABN AMRO Bank (teraz RBS NV) a ABN AMRO II (alebo jej právny nástupcovia) aj po odpredaji nového HBU budú mať naďalej zodpovednosť voči veriteľom nového HBU, ak nový HBU nebude schopný plniť svoje záväzky voči svojim vlastným veriteľom. Nový HBU bude rovnako čeliť krížovým záväzkom voči veriteľom ABN AMRO Bank a ABN AMRO II. Keďže krížové záväzky vznikli pri predaji nového HBU, ktorý bol výsledkom rozhodnutia ABN AMRO II a jej akcionárov, bolo ich zodpovednosťou aj nájsť riešenie. Navrhnuté riešenie znamenalo, že holandský štát a Deutsche Bank (t. j. kupujúci nového HBU) sa dohodli, že nový HBU a ABN AMRO II sa vzájomne odškodnia v prípade týchto krížových záväzkov, pričom si navzájom poskytnú zabezpečenie s cieľom znížiť vyvolané regulačné kapitálové požiadavky na požadovaných 20 %. ABN AMRO II mala v dôsledku tejto dohody poskytnúť zabezpečenie novému HBU vo výške až 950 mil. EUR (ktoré sa časom znižuje v súlade so splatnosťou podkladových záväzkov) za záväzky nového HBU voči ABN AMRO II a ABN AMRO Bank (teraz RBS NV). Keďže ABN AMRO II nemala prostriedky na poskytnutie potrebného zabezpečenia v súvislosti so záväzkami voči ABN AMRO Bank (teraz RBS NV), štát poskytol protiodškodnenie vo forme záruky za dlh ABN AMRO Bank (teraz RBS NV).
(127)
Holandský štát ocenil toto riziko, ako by išlo o štátnu záruku za podriadený dlh ABN AMRO Bank (teraz RBS NV). Ocenenie - na základe odporúčania pre rekapitalizáciu Európskej centrálnej banky (64) (ďalej len „ECB“) - bolo stanovené na 200 bázických bodov zvýšených o strednú hodnotu marže CDS (65).
(128)
V tabuľke 4 sú zhrnuté opatrenia posúdené v tomto rozhodnutí. Stĺpec „Dôvod“ je rovnaký ako stĺpec v tabuľke 1 v bode 57 rozhodnutia z 5. februára 2010. Ako sa uvádza v odôvodnení 110, po oddelení ABN AMRO N od ABN AMRO Bank 6. februára 2010 boli opatrenia a ciele opatrení prehodnotené. Konkrétnejšie opatrenie A sa používalo od uvedeného dátumu na dosiahnutie cieľov opatrenia B3 (pokiaľ ide o obozretné rozpätie) a opatrenia B5 a naopak.
Tabuľka 4
Opatrenia štátnej podpory
Opis
Rozsah
(v miliardách EUR)
Dôvod
Právny subjekt, ktorému sa opatrenie poskytuje
Opatrenia, na ktoré sa vzťahuje rozhodnutie z 8. apríla 2009
Y1
Krátkodobé financovanie
45
FBN
Y2
Dlhodobé financovanie
16,1
FBN (s cieľom umožniť vyplatenie Fortis Bank SA/NV)
Z
Kúpa ABN AMRO N
6,5
FBN (kúpna cena zaplatená prostredníctvom vzdania sa dlhu)
Kapitálové opatrenia notifikované v júli 2009 a vykonané v júli/auguste 2009
Opatrenie A
Nástroj kapitálovej úľavy
Ochrana CDS portfólia vo výške 34,5 mld. EUR (čo malo vplyv na úľavu kapitálu vo výške 1,7 mld. EUR)
Doplnenie nedostatočného kapitálu ABN AMRO Z
ABN AMRO Bank (teraz RBS NV) a presun na ABN AMRO II (teraz ABN AMRO Bank) v deň oddelenia
Opatrenie B1
MCS
0,5
Opatrenie B2
MCS
0,3
Prvá tranža nákladov na oddelenie
ABN AMRO Bank NV (teraz RBS NV) a presun na ABN AMRO II (teraz ABN AMRO Bank po oddelení)
Dodatočné kapitálové opatrenia notifikované v januári 2010
Opatrenie B3
MCS
0,78
Druhá tranža nákladov na oddelenie a obozretné rozpätie vo výške 0,5 mld. EUR
967 mil. EUR vyplatených ABN AMRO Bank (teraz RBS NV) a následne presunutých ABN AMRO II (teraz ABN AMRO Bank) pri oddelení, zostatok vyplatený priamo ABN AMRO II
Opatrenie B4
MCS
0,3
Vplyv na kapitál v dôsledku predaja nového HBU
Opatrenie B5
MCS
1,2
Náklady na integráciu
Opatrenie C
Premena kapitálu Tier 2 na vlastný kapitál
1,35
Nedostatok kapitálu Tier 1 na úrovni FBN
FBN
Opatrenie D
Hotovostné platby partnerom v konzorciu
0,74
Platobné záväzky vyplývajúce z CSA
Ostatní partneri z konzorcia/ABN AMRO Bank (teraz RBS NV)
Opatrenie E
Záruka za záväzky vo výške 950 mil.
0,95
Krížové záväzky vyplývajúce z predaja nového HBU
ABN AMRO II (teraz ABN AMRO Bank)
3. DÔVODY NA ZAČATIE KONANIA
3.1. Dôvody na prijatie rozhodnutia z 8. apríla 2009
(129)
Na základe rozhodnutia z 8. apríla 2009 Komisia začala konanie, pretože mala dôvody domnievať sa, že opatrenia Y1, Y2 a Z (66) predstavovali štátnu pomoc v prospech FBN a ABN AMRO N. Komisia sa domnievala, že tieto opatrenia umožnili FBN a ABN AMRO N zostať na trhu a pokračovať v činnosti. Mala dôvody k predpokladu, že tieto opatrenia predstavovali selektívnu výhodu pre FBN a ABN AMRO N.
(130)
Komisia v odôvodneniach 29 a 30 rozhodnutia z 8. apríla 2009 uviedla, že opatrenia X, Y1 a Y2 sú súčasťou rovnakej kúpnej zmluvy, ktorej cieľom bolo oddelenie FBN od zostávajúcej časti Fortis SA/NV. V rozhodnutí z 3. decembra 2008 sa už konštatovalo, že holandský štát uzatvorením tejto zmluvy 3. októbra 2008 nekonal ako bežný investor v trhovom hospodárstve.
(131)
V odôvodnení 33 rozhodnutia z 8. apríla 2009 Komisia tvrdila, že opatrenie Y1 bolo zjavne výhodné pre FBN, pretože dostala výšku financovania, akú by nezískala na trhoch, keďže na trhoch vládol v tom čase úplný chaos. Vzhľadom na tieto extrémne podmienky na trhu Komisia takisto spochybnila, že úrokové sadzby, ktoré požadoval holandský štát, by neboli prijateľné pre súkromného investora. Komisia takisto uviedla, že solídnosť nového poskytovateľa finančných prostriedkov zrejme predstavovala výhodu pre FBN. FBN už nebola závislá od spoločnosti v núdzi s obmedzenou likviditou, akou bola Fortis SA/NV, ale dostala financovanie od holandského štátu.
(132)
Komisia mala pochybnosti, či opatrenie Y1 bolo v súlade s oznámením Komisie - Uplatnenie pravidiel štátnej pomoci na opatrenia prijaté v prospech finančných inštitúcií v súvislosti so súčasnou globálnou finančnou krízou (ďalej len „oznámenie o bankách“) (67), pretože nebolo ani primerané ani obmedzené na nevyhnutné minimum. Konkrétnejšie obavy boli vznesené v odôvodnení 52 rozhodnutia z 8. apríla 2009 týkajúce sa zlučiteľnosti týchto prvkov: 1) odmena, ktorú FBN zaplatila; 2) maximálne obdobie, počas ktorého FBN mohla financovanie využívať; 3) maximálna lehota splatnosti príslušných nástrojov a 4) objem facility likvidity.
(133)
Komisia takisto uviedla, že opatrenie Y2 môže obsahovať prvky štátnej pomoci, ak Fortis Bank SA/NV bola v čase akvizície v pozícii požiadať o okamžité splatenie dlhodobých pôžičiek v prípade zmeny vlastníctva FBN. Ak v skutočnosti existovala doložka týkajúca sa splatenia v súvislosti s vlastníctvom, opatrenie Y2 umožnilo FBN ťažiť z dlhodobých pôžičiek za predkrízových úrokových sadzieb. Opatrenie Y2 znamenalo, že FBN nemusela hľadať alternatívne financovanie za bežných trhových podmienok v tom čase. Okrem toho, keďže Fortis Bank SA/NV mala právo požiadať o splatenie, je možné spochybniť rozhodnutie holandského štátu poskytnúť miesto krátkodobých pôžičiek dlhodobé pôžičky. Komisia v rozhodnutí z 8. apríla 2009 preto vyjadrila obavy, že opatrenie Y2 obsahovalo štátnu pomoc na dlhšie obdobie, ako bolo zjavne nevyhnutné. Komisia s cieľom posúdiť vplyv štátnej pomoci prostredníctvom opatrenia Y2 požiadala holandský štát, aby poskytol viac informácií o zmluvných podmienkach predčasného splatenia dlhodobých úverových zmlúv.
(134)
Komisia v odôvodnení 54 rozhodnutia z 8. apríla 2009 takisto spochybnila, či holandský štát prijal dostatočné opatrenia na obmedzenie neprimeraného narušenia hospodárskej súťaže v súlade s bodom 27 bankového oznámenia.
(135)
Komisia sa takisto obávala, že ABN AMRO N - prípadne nepriamo - získala výhody z opatrení likvidity poskytnutých v prospech FBN. Požiadala preto holandský štát, aby poskytol viac informácií o finančnej pozícii ABN AMRO N a stratégii financovania.
(136)
Pokiaľ ide o opatrenie Z, Komisia pochybovala o tom, že holandský štát zaplatil FBN trhovú cenu za kúpu ABN AMRO N. Komisia uviedla, že holandský štát zaplatil viac, ako sa uvádzalo v ocenení na základe „aktuálnych trhových podmienok“ z 3. októbra 2008 vlastného experta holandského štátu […] v jeho správe, ktorá bola spomenutá v odôvodnení 2. Okrem toho, Komisia poznamenala, že holandský štát neuplatnil korekčný faktor, aby odzrkadlil pokles akciového trhu, ku ktorému prišlo v období od októbra do decembra 2008 a ktorý bol obzvlášť výrazný v prípade bankových akcií. V prípade, že holandský štát zaplatil za kúpu ABN AMRO N vyššiu cenu, opatrenie Z zodpovedalo štátnej pomoci, ktorá pomohla rekapitalizácii FBN.
(137)
Komisia v rozhodnutí z 8. apríla 2009 takisto poznamenala, že holandský štát ešte nepredložil hodnotenie DBN týkajúce sa FBN a ABN AMRO N. Holandský štát takisto neposkytol plán životaschopnosti alebo plán reštrukturalizácie s podrobnými finančnými prognózami. Keďže plán životaschopnosti ani plán reštrukturalizácie neboli k dispozícii, Komisia nemohla určiť, či v dôsledku opatrení X, Y1, Y2 a Z, mali ABN AMRO N a FBN dostatočný kapitál a boli schopné dosiahnuť prijateľnú úroveň ziskovosti.
3.2. Dôvody na predĺženie konania v rámci rozhodnutia z 5. februára 2010
(138)
Keď holandský štát 17. júla 2009 a 15. januára 2010 notifikoval mimoriadne opatrenia v prospech FBN a ABN AMRO N ako opatrenia, ktoré nepredstavujú štátnu pomoc, Komisia sa obávala, že niektoré z týchto dodatočných opatrení predstavovali mimoriadnu štátnu pomoc v prospech FBN a ABN AMRO N.
(139)
Komisia v rozhodnutí z 5. februára 2010 poznamenala, že holandský štát mal podľa dohody akcionárov konzorcia množstvo záväzkov, ktoré neboli záväzkami ABN AMRO N. Opatrenia, ktoré prijal holandský štát s cieľom splniť svoje záväzky podľa tejto dohody (a najmä záväzok znášať náklady ABN AMRO Z a záväzok oddeliť ABN AMRO N od ABN AMRO Bank), na prvý pohľad nemožno považovať za štátnu pomoc v prospech ABN AMRO N.
(140)
Komisia uviedla, že opatrenia A a B1 sa zdali primárne určené na pokrytie nedostatku kapitálu ABN AMRO Z. Komisii však zároveň nebolo jasné, či neexistovali nepriame výhody aj pre hospodárske činnosti ABN AMRO N. Komisia v tomto ohľade chcela vedieť, či ABN AMRO N a ABN AMRO Z - bez osobitného právneho postavenia - boli navzájom dostatočne oddelené. Chcela takisto získať viac informácií o dôvodoch nedostatku kapitálu ABN AMRO Z a napríklad o prevode akcií Unicredito od ABN AMRO Z do ABN AMRO N. Mala aj otázky týkajúce sa odmeny. ktorú spoločnosť ABN AMRO N platila spoločnosti ABN AMRO Z za vykonávanie funkcií ústredia. Komisia mala podozrenie, že nedostatočná kapitalizácia ABN AMRO Z aspoň čiastočne súvisela so skutočnosťou, že ABN AMRO N neplatila trhovú cenu za služby ústredia ABN AMRO Z.
(141)
Hoci oddelenie ABN AMRO N od ABN AMRO Bank bolo podľa dohody akcionárov konzorcia povinnosťou holandského štátu, Komisia nemohla vylúčiť, že štátna rekapitalizácia na financovanie nákladov na oddelenie nebola štátnou pomocou. Komisia poznamenala, že nie všetky náklady klasifikované ako náklady na oddelenie boli stricto senso spojené so záväzkami v súvislosti s oddelením, ako sa uvádza v dohode. Komisia uviedla, že kategória „nákladov na oddelenie“ zahŕňala sumu vo výške 500 mil. EUR, ktorá sa musela poskytnúť skupine ABN AMRO za obozretnú maržu vyššiu ako minimálne požiadavky obozretného dohľadu.
(142)
Komisia poznamenala, že holandský štát pomohol FBN a ABN AMRO N uhradiť náklady spojené s koncentráciou. Aby vyriešila problémy vzniknuté v dôsledku koncentrácie, sa ABN AMRO N rozhodla predať IFN a nový HBU, čo viedlo k novému nedostatku kapitálu. Komisia poznamenala, že FBN a ABN AMRO N mohli ťažiť z výhod koncentrácie (napr. spojenie synergií, výhody vyplývajúce zo silnejšej spoločnosti s vyšším trhovým podielom na holandskom trhu,…), zatiaľ čo holandský štát financoval počiatočné náklady. Komisia v tejto súvislosti poznamenala, že holandský štát nemal žiadny právny záväzok uhradiť tieto náklady, pretože vznikli na základe rozhodnutia holandského štátu z 21. novembra 2008 o koncentrácii FBN a ABN AMRO N, a nie na základe dohody akcionárov konzorcia.
(143)
Komisia vzala na vedomie skutočnosť, že koncentrácia a špecifické podmienky sprevádzajúce oddelenie viedli ku krížovým záväzkom (opatrenie E). Z holandského práva obchodných spoločností vyplývalo, že ABN AMRO Bank (teraz RBS NV) a ABN AMRO II zostávajú zodpovedné voči veriteľom nového HBU, ak by si nový HBU (alebo jeho nový vlastník Deutsche Bank) prestal plniť svoje platobné záväzky. Nový HBU mal podobné záväzky voči veriteľom ABN AMRO Bank (teraz RBS NV) a ABN AMRO II. Komisia nemohla vylúčiť, že riešenie odškodnenia, ktoré znamenalo, že holandský štát ručil v prospech veriteľov ABN AMRO Bank (teraz RBS NV) za prémiu vo výške 200 bázických bodov plus strednú hodnotu marže CDS, nepredstavovalo štátnu pomoc.
(144)
Komisia takisto vyjadrila obavy týkajúce sa nástroja kapitálovej podpory (opatrenie A). Komisia uznala, že opatrenie A bolo podstatne odlišné od iných opatrení týkajúcich sa znehodnotených aktív, pretože jeho cieľom nebola ochrana ABN AMRO N proti ďalšiemu poklesu toxických aktív s veľmi neistým ocenením. Komisia sa však napriek tomu domnieva, že opatrenie A by malo, aby bolo zlučiteľné s vnútorným trhom, spĺňať všeobecné zásady uvedené v oznámení Komisie o zaobchádzaní so znehodnotenými aktívami v bankovom sektore Spoločenstva (68) (ďalej len „oznámenie o znehodnotených aktívach“). Konkrétnejšie by mali existovať dostatočné dôkazy o vhodnom oceňovaní, čo znamená, že banka by nemala prevádzať očakávané straty na štát. Komisia sa v tomto smere snažila pochopiť, aký vplyv by malo množstvo konkrétnych zmluvných prvkov (napríklad mechanizmus postupného odnímania a vertikálny podiel) na skutočné peňažné toky a ceny. Napokon Komisia takisto mala pochybnosti o tom, či existovali pre ABN AMRO N dostatočné podnety na ukončenie nástroja, ako náhle už nebude nevyhnutne potrebný.
(145)
Komisia vyjadrila pochybnosti o tom, či plán reštrukturalizácie z decembra 2009 spĺňa kritériá ustanovené v oznámení Komisie - Návrat k životaschopnosti a hodnotenie reštrukturalizačných opatrení vo finančnom sektore v podmienkach súčasnej krízy podľa pravidiel štátnej pomoci (69) (ďalej len „oznámenie o reštrukturalizácii“), pokiaľ ide o životaschopnosť, rozdelenie bremena a neprimerané narušenie hospodárskej súťaže.
(146)
Komisia uznala, že ABN AMRO Group by na prvý pohľad dosiahla dostatočné príjmy na pokrytie všetkých svojich prevádzkových nákladov (vrátane znehodnotených aktív) a dosiahla by dostatočnú rentabilitu vlastného kapitálu. Komisia však takisto poznamenala, že rentabilita vlastného kapitálu ABN AMRO Group závisela vo veľkom rozsahu od realizácie množstva základných predpokladov. Po prvé, ak sa ABN AMRO Group chce stať nákladovo efektívnou s prijateľným pomerom nákladov k výnosom, je dôležité, aby ABN AMRO Group zaviedla plánované synergie (t. j. 1,1 mld. EUR pred zdanením, čo je porovnateľné s čistým ziskom v roku 2013 vo výške […] mld. EUR). Po druhé, ako sa uvádza v odôvodnení 118 rozhodnutia z 5. februára 2010, pre životaschopnosť ABN AMRO Group bolo takisto veľmi dôležité, aby bola schopná zvýšiť svoju čistú úrokovú maržu z nízkych úrovní FBN a ABN AMRO N v druhej polovici roka 2008 a v prvej polovici roka 2009. Komisia vo svojom rozhodnutí z 5. februára 2010 uviedla, že potrebuje viac podrobných informácií o týchto záležitostiach, aby posúdila, či bola dlhodobá životaschopnosť naozaj obnovená.
(147)
Komisia takisto poznamenala, že plán reštrukturalizácie z decembra 2009 ešte nezahŕňal finančné prognózy pre najhorší možný scenár, ako sa to vyžaduje v bode 13 oznámenia o reštrukturalizácii. Komisia preto požiadala o takéto finančné prognózy pre najhorší prípad, aby si mohla overiť, ako by ABN AMRO Group fungovala v stresujúcejších trhových podmienkach.
(148)
Komisia takisto poznamenala, že plán reštrukturalizácie z decembra 2009 obsahoval málo informácií o menších poddivíziách, takže Komisia nemohla posúdiť, či sa dostatočne riešili všetky problémy spojené so životaschopnosťou na tejto úrovni. Komisia vyjadrila konkrétne pochybnosti o tom, či bola dostatočne zaručená životaschopnosť PFS, divízie FBN, ktorá zaznamenala veľké straty spojené s podvodom Madoff v roku 2008.
(149)
Komisia mala pochybnosti, či bola štátna pomoc obmedzená na minimum nevyhnutné na obnovenie životaschopnosti ABN AMRO Group. V tomto ohľade poznamenala, že ABN AMRO Group uviedla, že chcela vykonať malé dodatočné akvizície, ktoré považovala za potrebné na opätovné vybudovanie kompetencií v oblasti produktov stratených počas procesu oddelenia od Fortis SA/NV a ABN AMRO Holding. Komisia v rozhodnutí z 5. februára 2010 uviedla, že štátna pomoc by sa nemala používať na financovanie akvizícií ani nových investícií, pokiaľ nie sú nevyhnutné na obnovenie životaschopnosti podniku. Komisia požiadala holandský štát o objasnenie akvizičnej politiky ABN AMRO Group a okrem iného o poskytnutie podrobného zoznamu činností, ktoré ABN AMRO Group potrebuje na obnovu z dôvodov životaschopnosti.
(150)
Komisia takisto vyjadrila pochybnosti, či všetci poskytovatelia hybridného kapitálu FBN a ABN AMRO N zaplatili svoj podiel na reštrukturalizácii. Komisia sa obávala, že napríklad prioritní akcionári FBN (70) dostatočne neprispeli k tomu, aby intervencia holandského štátu bola obmedzená na nevyhnutné minimum.
(151)
Štátna pomoc by sa mala obmedziť na nevyhnutné minimum aj z hľadiska trvania. Komisia v tejto súvislosti poznamenala, že mnohé opatrenia boli potrebné na vyriešenie dočasných problémov, Komisia však vyjadrila pochybnosti, či holandský štát prijal dostatočné opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby sa opatrenia ukončili, keď sa stanú nepotrebnými.
(152)
Pokiaľ ide o opatrenie A, Komisia poznamenala, že CRI sa stane neatraktívnym, keď sa spoločnosti ABN AMRO N umožní zaviesť požiadavky Bazilej II. Hoci CRI obsahoval blokovacie prvky, ktoré umožňovali predčasné ukončenie zmluvy, Komisia poznamenala, že neexistoval žiadny jasný časový harmonogram pre odchod holandského štátu.
(153)
Pokiaľ ide o obozretné rozpätie vo výške 500 mil. EUR, Komisia poznamenala, že zámerom bolo, aby ABN AMRO Group nahradila túto sumu kapitálom financovaným z vlastných zdrojov. Komisia opätovne poznamenala, že nebol uvedený žiadny konkrétny údaj týkajúci sa časového harmonogramu.
(154)
Pokiaľ ide o náklady na integráciu vo výške 1,2 mld. EUR (t. j. opatrenie B5), Komisia poznamenala, že holandský štát tvrdil, že tieto náklady by viedli k významným synergiám vo výške 1,1 mld. EUR (pred zdanením) ročne, ktoré by sa v zásade mohli použiť na splatenie štátnej pomoci. Komisia avšak poznamenala, že holandský štát nezaviedol mechanizmus na zabezpečenie takéhoto splatenia. V prípade kapitálových potrieb súvisiacich s predajom nového HBU Komisia dospela k záveru, že kapitálové požiadavky súvisiace s ochranou úverov by rýchlo klesali v dôsledku postupnej splatnosti pôžičiek. Komisia znovu zdôraznila, že štátna pomoc by sa mala splatiť, keď sa stane nepotrebnou.
(155)
Komisia z hľadiska narušenia hospodárskej súťaže poznamenala, že kapitálové potreby FBN a ABN AMRO N vyplývali v určitom rozsahu z ich oddelenia od ich bývalých materských spoločností a z počiatočných nákladov na integráciu, a nie z prevzatia nadmerného rizika alebo nesprávneho hospodárenia v rámci samotných FBN a ABN AMRO N. Komisia na základe týchto skutočností skonštatovala, že ďalšie odpredaje pravdepodobne nebudú potrebné.
(156)
Komisia však zároveň vyjadrila pochybnosti, či plán reštrukturalizácie z decembra 2009 obsahuje dostatočné opatrenia týkajúce sa zmeny správania s cieľom zabezpečiť, aby FBN a ABN AMRO N nevyužili štátnu podporu na svoj rast na úkor konkurentov, napríklad zavedením neudržateľnej cenovej politiky alebo kúpou iných finančných inštitúcií, ktoré by mohli oslabiť podnety subjektov, ktoré nie sú príjemcami, konkurovať, investovať a inovovať a ktoré by mohli odrádzať od vstupu na holandský bankový trh.
(157)
Pokiaľ ide o odchod, Komisia uviedla, že by bolo užitočné, keby holandský štát navrhol a jasne oznámil stratégiu odchodu. V skutočnosti by mohli opakované a masívne intervencie holandského štátu vkladatelia vnímať ako znak jeho trvalej podpory.
4. PRIPOMIENKY ZAINTERESOVANÝCH STRÁN
4.1. Prvý súbor pripomienok spoločnosti Van Lanschot (list zo 6. mája 2009)
(158)
Sťažovateľ tvrdil, že FBN a ABN AMRO N (vrátane svojich dcérskych spoločností, ako sú MoneYou a Mees Pierson) vďaka štátnej pomoci a štátnemu vlastníctvu ponúkajú neudržateľne vysoké úrokové sadzby pri individuálnych sporiacich a vkladových účtoch, čím sa destabilizuje holandský bankový trh.
(159)
Sťažovateľ sa domnieval, že úrokové sadzby, ktoré ponúkali FBN a ABN AMRO N boli stratové. V tomto ohľade poukázal na skutočnosť, že sadzby EURIBOR klesli z 5 % v septembri 2008 na menej ako 2 % v januári/februári 2009, zatiaľ čo úrokové sadzby, ktoré ponúkali FBN a ABN AMRO N na sporiacich účtoch v skutočnosti vzrástli.
(160)
Sťažovateľ takisto poukazuje na osobitosti holandského trhu privátneho bankovníctva v porovnaní s trhom retailového bankovníctva, ktorý má tendenciu zvýšiť rušivý účinok prijatých opatrení. Výška úspor v oblasti privátneho bankovníctva je v priemere vyššia než v oblasti retailového bankovníctva. V prípade nízkych úspor sa klienti menej zaujímajú o rizikový profil ich banky, pretože sú chránení holandskou schémou ochrany vkladov (až do výšky 100 000 EUR). Uvedomenie si rizík sa však zvyšuje v prípade prekročenia tejto hraničnej úrovne, čo je pomerne časté v oblasti privátneho bankovníctva.
(161)
Sťažovateľ takisto tvrdil, že FBN a ABN AMRO N majú výhody z implicitnej štátnej záruky. Tvrdil, že klienti FBN a ABN AMRO N sú presvedčení, že holandský štát nedovolí bankrot bánk vo vlastníctve štátu.
(162)
Sťažovateľ, ktorý prekonal krízu bez štátnej pomoci, zdôraznil, že bol vážne ovplyvnený správaním FBN a ABN AMRO N narúšajúcim hospodársku súťaž, pretože sa s cieľom financovať svoje aktíva (71) zvyčajne v značnom rozsahu spoliehal na holandský trh úspor. Sťažovateľ mal v absolútnom vyjadrení úspory a vklady vo výške 15 mld. EUR, čo znamenalo, že zvýšenie úrokových sadzieb o 1 % by spoločnosť mohlo stáť približne 150 mil. EUR ročne (72). Okrem tohto zvýšenia nákladov to ovplyvnilo aj objem, pretože spoločnosť Van Lanschot stratila klientov.
4.2. Následné pripomienky spoločnosti Van Lanschot (listy z 21. a 28. augusta 2009)
(163)
Podľa sťažovateľa pretrvávalo neobvyklé správanie FBN a ABN AMRO N počas letných mesiacov roku 2009.
(164)
Sťažovateľ ako ďalší argument uviedol neobvykle veľký objem a zmeny trhových podielov na tradične stabilnom holandskom trhu úspor. Sťažovateľ v tomto smere poukázal na tlačové správy FBN a ABN AMRO N, v ktorých sa uvádzal príliv vkladov vo výške 9 mld. EUR v prípade FBN a 21 mld. EUR v prípade ANB AMRO N v prvom polroku 2009 (73). Sťažovateľ považuje tieto údaje za vysoké vzhľadom na skutočnosť, že celkový holandský trh úspor predstavuje približne 287 mld. EUR.
(165)
Sťažovateľ ako ďalšie príklady neobvyklých cien poukázal na skutočnosť, že úrokové sadzby pri úsporách v susedných krajinách, ako je Belgicko, Francúzsko a Nemecko odzrkadľovali pokles sadzieb EURIBOR, zatiaľ čo holandské úrokové sadzby pri úsporách zostali neochvejne na vysokej úrovni.
4.3. Pripomienky spoločnosti ABN AMRO Bank (list zo 6. júla 2009)
(166)
ABN AMRO Bank (t. j. materská spoločnosť ABN AMRO N) pri pripomienkovaní rozhodnutia z 8. apríla 2009 o začatí konania vo veci formálneho zisťovania poskytla viac informácií o svojej finančnej situácii a stratégii financovania. ABN AMRO Bank poprela, že mala výhody - priamo alebo nepriamo - z akejkoľvek finančnej pomoci poskytnutej spoločnosti FBN (opatrenia Y1 a Y2). ABN AMRO Bank poukázala na to, že nepotrebovala pomoc na vlastné financovanie počas krízy vďaka svojej stratégii diverzifikovaného financovania. Zdôraznila takisto, že jej štatistiky likvidity boli stále v rámci regulačných obmedzení a rovnako v rámci jej vlastných interných limitov.
5. PRIPOMIENKY HOLANDSKÉHO ŠTÁTU
5.1. Pripomienky holandského štátu k rozhodnutiu z 8. apríla 2009
(167)
Holandský štát uznal, že FBN bola schopná pokračovať vo svojej činnosti, pretože bola kúpená štátom (74), tvrdil však, že kúpa bola v súlade s tzv. „zásadou investora v trhovom hospodárstve“ (ďalej len „MEIP“, Market economy investor principle). Podľa holandského štátu v dôsledku toho neprišlo k selektívnej výhode a teda ani k štátnej pomoci. Holandský štát tvrdil, že hoci boli integrované transakcie z 3. októbra 2008 v prvom rade zamerané na zabránenie destabilizácii FBN a ABN AMRO N a holandského bankového systému vo všeobecnosti, kúpou podielov v FBN a ABN AMRO N sa holandský štát zameral na dosiahnutie pozitívnej dlhodobej návratnosti. Holandský štát zdôraznil, že cena za FBN (vrátane ABN AMRO N) bola v rozmedzí ocenenia jeho externého znalca.
(168)
Holandský štát vyhlásil, že za FBN zaplatil trhovú cenu, poukázal však na to, že aj v prípade, že by bola nadhodnotená, táto platba by nepredstavovala štátnu pomoc pre Fortis SA/NV (ktorá bola predávajúcou spoločnosťou) ani štátnu pomoc pre FBN.
(169)
Pokiaľ ide o opatrenie Y1, holandský štát tvrdil, že poskytol spoločnosti FBN krátkodobé financovanie za trhových podmienok. Argumentoval tým, že FBN získala pred krízou financovanie od svojej materskej spoločnosti za sadzbu EONIA alebo EURIBOR bez ďalšej marže. Holandský štát tvrdil, že ceny, ktoré uplatnil (ako sa uvádzajú v odôvodnení 96) boli v súlade s trhovým postupom. Konkrétne uviedol, že jeho systém cien použitý pre obdobie po 5. novembri 2008 (marža vo výške 50 bázických bodov pre úvery s platnosťou dlhšou ako tri mesiace) bol zosúladený s holandským systémom ochrany vkladov (75).
(170)
V súvislosti s obdobím, počas ktorého bola facilita likvidity FBN k dispozícii, holandský štát vysvetlil, že začal rokovania o ukončení facility likvidity v januári 2009 s cieľom čo najrýchlejšie ukončiť facilitu likvidity. Holandský štát vzhľadom na tento cieľ zaviedol v marci 2009 nový dvojstupňový systém cien, na základe ktorého sa financovanie stalo drahším, ak prekročilo vopred stanovenú hraničnú úroveň. Holandský štát predpokladal, že FBN môže splácať facilitu likvidity sadzbou vo výške 4 až 5 mld. EUR mesačne a plánoval ukončiť facilitu likvidity do konca roka 2009. V skutočnosti FBN splatila facilitu likvidity rýchlejšie, než sa očakávalo. Facilita likvidity sa skončila už 1. júla 2009.
(171)
Holandský štát tvrdil, že maximálna lehota splatnosti likvidity poskytnutej v rámci facility likvidity bola primeraná. V tomto ohľade holandský štát objasnil, že v prvom období (t. j. od 6. do 23. októbra 2008) poskytol likviditu so splatnosťou nie viac ako niekoľko týždňov. Keď sa facilita likvidity následne upravila, maximálna lehota splatnosti sa predĺžila na deväť mesiacov, aby sa zabránilo vrcholom splatenia.
(172)
Holandský štát objasnil, že celkový objem facility likvidity (teda 5 mld. EUR vo forme jednodňového financovania a 40 mld. EUR vo forme dlhodobého financovania) sa zakladal na skutočných potrebách financovania FBN a predstavoval teda nevyhnutné minimum. Krátkodobá facilita likvidity vo výške 45 mld. EUR zohľadňovala bežnú volatilitu stavu hotovosti FBN a umožňovala FBN okamžite splatiť približne 34 mld. EUR Fortis SA/NV.
(173)
Vzhľadom na dlhodobé úvery (t. j. opatrenie Y2) holandský štát uznal, že Fortis Bank SA/NV by požiadala o splatenie úverov s pevnou úrokovou sadzbou (avšak nie úverov s premenlivou úrokovou sadzbou) (76). Holandský štát však tvrdil, že len prevzal miesto spoločnosti Fortis Bank SA/NV, pričom ponechal všetky podmienky existujúcich zmlúv nezmenené. Podľa holandského štátu bola zmluva medzi Fortis Bank SA/NV a FBN bežnou trhovou zmluvou medzi súkromnými účastníkmi trhu. Holandský štát tvrdil, že keďže nahradil investora v trhovom hospodárstve, jeho správanie bolo automaticky v súlade s MEIP. Holandský štát sa preto domnieval, že nemusí zdôvodňovať, prečo sadzby mohli byť vyššie alebo prečo nahradil tieto dlhodobé úvery úvermi s kratšou lehotou splatnosti (77).
(174)
Holandský štát takisto tvrdil, že je úplne bežné, že spoločnosti pri vykonávaní akvizícií poskytujú novozískaným dcérskym spoločnostiam zároveň aj likviditu.
(175)
Pokiaľ ide o to, či spoločnosti ABN AMRO N bola poskytnutá priama alebo nepriama štátna pomoc, holandský štát poprel, že ABN AMRO N získala finančné prostriedky od holandského štátu alebo FBN. Holandský štát objasnil, že ABN AMRO N so svojimi rozsiahlymi koncesiami v oblasti retailového a privátneho bankovníctva mala dostatočné vlastné finančné prostriedky.
(176)
Pokiaľ ide o opatrenie Z, holandský štát tvrdil, že cena transakcie vo výške 6,5 mld. EUR bola skutočnou trhovou cenou. Zdôraznil, že cena bola medzi ocenením na základe „existujúcich trhových podmienok“ vo výške [4 - 6,5] mld. EUR a ocenením „prostredníctvom konjunktúrneho cyklu“ vo výške [6,5 - 9] mld. EUR, ktoré vypočítal jeho externý znalec na začiatku októbra 2008 (pred uskutočnením transakcie z 3. októbra 2008). Pokiaľ ide o skutočnosť, že akvizícia (opatrenie Z) sa realizovala dva a pol mesiaca po vykonaní ocenenia, holandský štát sa domnieval, že neboli potrebné žiadne úpravy, pretože neistoty sa už odzrkadlili v ocenení zo začiatku októbra 2008 (78). Holandský štát takisto tvrdil, že základom problémov ostatných bánk súvisiacich s dôverou boli spravidla aktíva v rámci investičného bankovníctva a toxické aktíva, čo sa prejavilo vo významných poklesoch cien akcií týchto bánk. ABN AMRO N so svojím stabilným profilom retailovej a komerčnej banky bola naopak zásadne odlišná od ostatných bánk. Holandský štát v tejto súvislosti tvrdil, že úprava cien porovnaním s ostatným bankami nemala zmysel.
(177)
Holandský štát takisto zdôraznil, že ostatní členovia konzorcia, a najmä RBS, museli transakciu schváliť a že […]. Holandský štát odkazuje aj na body 166 a 177 predbežnej správy expertov pre valné zhromaždenie spoločnosti Fortis SA/NV, ktoré sa konalo 11. februára 2009 v Bruseli (79), pričom tvrdil, že tieto body podporujú tvrdenie holandského štátu, že 3. októbra 2008 zaplatil za spoločnosti FBN, ABN AMRO N, Fortis Insurance a Fortis Corporate Insurance spravodlivú cenu, ktorá teda predstavuje platnú referenčnú cenu za predaj v decembri 2008.
(178)
Holandský štát vykonal opatrenie Z tak, že sa vzdal vymáhania svojich pohľadávok voči FBN. Holandský štát ďalej tvrdil, že opravu by mala uskutočniť Komisia (pokiaľ by prišla k záveru, že opatrenie Z predstavovalo štátnu pomoc). Keďže sa podobné nástroje iných bánk obchodovali s výraznou zľavou z nominálnej hodnoty (80), bolo logické, že trhová hodnota dlhových nástrojov, ktorých sa holandský štát vzdal, bola takisto pod ich nominálnou hodnotou. Inými slovami, prevládajúce trhové podmienky naznačovali, že holandský štát nemal nárok na nominálnu hodnotu, ale na nižšiu trhovú hodnotu. Holandský štát tvrdil, že vzhľadom na vtedajšie prevládajúce trhové podmienky mal len nárok na trhovú hodnotu vo výške [4,55 - 5,85] mld. EUR (nominálna hodnota úverov vo výške 6,5 mld. EUR bola teda upravená o trhovú zľavu vo výške [0,65 - 1,95] mld. EUR).
(179)
Holandské ministerstvo financií predložilo Komisii 18. júna 2009 hodnotenie DNB týkajúce sa FBN, ako sa požadovalo v rozhodnutí z 8. apríla 2009 […] (81), (82), (83).
(180)
DNB takisto informoval Komisiu o […] ABN AMRO N listom z 20. januára 2010. […]
5.2. Pripomienky holandského štátu k rozhodnutiu z 5. februára 2010
(181)
Vo všeobecnosti holandský štát tvrdil, že prijaté opatrenia nepredstavujú štátnu pomoc, pretože opatrenia:
i)
neposkytovali výhody pre ABN AMRO N ani FBN;
ii)
boli nevyhnutné na oddelenie ABN AMRO N a FBN od ich príslušných materských spoločností a vyplývali zo zmluvných záväzkov holandského štátu ako nástupcu Fortis SA/NV v CSA alebo
iii)
boli ekonomicky racionálne z pohľadu súkromného investora.
(182)
Holandský štát tvrdil, že Komisia by mala uplatniť MEIP na každé jednotlivé opatrenie, ktoré holandský štát prijal. Predovšetkým pokiaľ ide o opatrenia súvisiace s koncentráciou (konkrétne opatrenia B4 a B5), holandský štát zdôraznil, že koncentrácia predstavovala investíciu s kladnou čistou súčasnou hodnotou (ďalej len „NPV“), a preto je v súlade s MEIP.
(183)
Inými slovami holandský štát nesúhlasil s predbežným stanoviskom Komisie, ako sa uvádza v odôvodnení 96 rozhodnutia z 5. februára 2010, že MEIP sa neuplatňujú na opatrenia v nadväznosti na integrované transakcie štátu z 3. októbra 2008, pretože tieto opatrenia boli súčasťou väčšej operácie na záchranu a reštrukturalizáciu.
(184)
Holandský štát uznal, že z pravidiel štátnej pomoci vyplýva, že MEIP sa neuplatňuje, ak sa v krátkom časovom období vykoná niekoľko vzájomne prepojených kapitálových injekcií. Napriek tomu tvrdil, že táto analýza neplatí pre FBN a ABN AMRO N, pretože podľa jeho názoru integrované transakcie z 3. októbra 2008 neobsahovali opatrenia štátnej pomoci a následné opatrenia okrem toho nesúviseli s počiatočnou transakciou.
(185)
Holandský štát tvrdil, že Komisia by mala zohľadniť veľmi špecifické okolnosti, za ktorých bol holandský štát povinný kúpiť FBN. Holandský štát takisto zdôraznil, že predaj nového HBU bol pre holandský štát a ABN AMRO N veľmi zaťažujúci a mal negatívny vplyv na kapitál vo výške 470 mil. EUR.
(186)
Holandský štát tvrdil, že pri všetkých svojich opatreniach vychádzal zo zásad ustanovených v oznámení o bankách (84) a oznámení Komisie - Rekapitalizácia finančných inštitúcií v súčasnej finančnej kríze: obmedzenie pomoci na nevyhnutné minimum a opatrenia proti neprimeranému narušeniu hospodárskej súťaže (85) (ďalej len „oznámenie o rekapitalizácii“). Holandský štát vo všeobecnosti tvrdil, že jeho opatrenia boli dobre cielené, primerané výzvam, ktorým čelil, a navrhnuté tak, aby minimalizovali negatívne vedľajšie účinky na konkurentov.
(187)
Holandský štát tvrdil, že opatrenie A a opatrenie B1 sa nepovažujú za štátnu pomoc, pretože štát bol zmluvne viazaný vyriešiť kapitálové problémy ABN AMRO Z. Holandský štát bol zmluvne viazaný podľa dohody akcionárov konzorcia vykonať oddelenie ABN AMRO Holding. DNB povolil začatie oddelenia ABN AMRO II len v prípade, že všetci členovia konzorcia zaplatili svoj podiel na chýbajúcom kapitáli ABN AMRO Z. Holandský štát pripustil, že poskytol prostredníctvom ABN AMRO N kapitál v prospech ABN AMRO Z, zdôraznil však, že ABN AMRO N vystupovala len ako sprostredkovateľ. Napokon ABN AMRO N len presunula kapitál v prospech ABN AMRO Z a opatrenie A selektívne nezvýhodnilo ABN AMRO N.
(188)
Pokiaľ ide o to, či nedostatok kapitálu ABN AMRO Z bol dôsledkom selektívnych výhod poskytnutých ABN AMRO N, holandský štát uviedol, že členovia konzorcia už v čase kúpy ABN AMRO Holdings konzorciom (pozri odôvodnenie 33) zaistili, aby aktivity s rôznymi kontrolnými akciami (ako sa vymedzujú v odôvodnení 35) boli dostatočne navzájom oddelené. Toto opatrenie znamenalo, že existovalo aj jasné rozlíšenie činností ABN AMRO N a ABN AMRO Z. To napríklad znamenalo, že ABN AMRO N mala vlastnú firemnú štruktúru riadenia a vlastné vykazovanie. Holandský štát takisto upriamil pozornosť Komisie na skutočnosť, že spoločnosť ABN AMRO N mala k 6. februáru 2010 samostatné právne postavenie (86).
(189)
Holandský štát poskytol aj dôkazy, že nedostatok kapitálu v spoločnosti ABN AMRO Z existoval už v čase akvizície 3. októbra 2008. Počiatočná súvaha ABN AMRO Z vykazovala už 3. októbra 2008 záporné saldo 7,4 mld. EUR a podiel spoločnosti Fortis SA/NV na ňom bol približne 2,5 mld. EUR. Pokiaľ ide o dôvody nedostatku kapitálu, holandský štát pripustil, že došlo k prevodu akcií Unicredito vo výške 1 mld. EUR z ABN AMRO Z na prevádzkové kontrolné akcie (vrátane približne 300 mil. EUR na ABN AMRO N), poskytol však informácie, ktoré ukazujú, že prevod akcií Unicredito sa uskutočnil vo februári 2008, dávno pred intervenciou holandského štátu. Prevod akcií Unicredito sa preto nemohol považovať za štátnu pomoc.
(190)
Pokiaľ ide o náklady, ktoré ABN AMRO Z znášala, súvisiace s funkciami ústredia, holandský štát zdôraznil, že tieto náklady sa výrazne znížili po kúpe ABN AMRO Holding členmi konzorcia, ako sa opisuje v odôvodnení 33. Keďže členovia konzorcia nemali záujem o zachovanie veľkého integrovaného ústredia, bolo logické držať tieto náklady na čo najnižšej možnej úrovni. Údaje, ktoré poskytol holandský štát, ukázali, že náklady na fungovanie skupiny, ktoré ABN AMRO Z znášala, predstavovali [0 - 0,5] mld. EUR v roku 2008 a [0 - 0,2] mld. EUR v roku 2009, čo holandský štát považoval za zanedbateľné. Holandský štát takisto zdôraznil, že mu vznikla povinnosť znášať tieto náklady, keď nahradil Fortis SA/NV ako zmluvnú stranu dohody akcionárov konzorcia po kúpe FBN (vrátane ABN AMRO N) 3. októbra 2008.
(191)
Ak by Komisia považovala opatrenie A za štátnu pomoc, holandský štát tvrdil, že by sa nemalo uplatňovať oznámenie o znehodnotených aktívach (87). Podľa holandského štátu neexistovala žiadna neistota týkajúca sa ocenenia chránených aktív, ktoré sa preto nemohli považovať za „znehodnotené“ v zmysle použitom v oznámení. Ak by Komisia nesúhlasila s týmto stanoviskom, holandská vláda tvrdila, že CDS ABN AMRO N sú stále v súlade so všeobecnými zásadami tohto oznámenia. Tvrdila okrem toho, že nástroj úverového zabezpečenia bol nevyhnutný a primeraný, pričom sa narušenia hospodárskej súťaže udržiavali na minime.
(192)
Holandský štát uviedol, že odmena za CRI - výnos vo výške 10 % z uvoľneného kapitálu - je dostatočne vysoká. Predložil aj dôkazy o tom, že tranža prvej straty vo výške 20 bázických bodov je podstatne vyššia než očakávaná strata. Holandský štát tvrdil, že historické straty (t. j. [0 - 15] bázických bodov) a predpokladané straty v roku 2010 (t. j. [0 - 30] bázických bodov) na hypotekárnom portfóliu ABN AMRO N poskytovali dobrú prognózu pre celý rad budúcich očakávaných strát. Aj informácie o trhu z ratingových správ (88) potvrdili, že tranža prvej straty prevyšuje očakávané straty. Holandský štát sa odvolal aj na dokument investičnej banky […], v ktorom sa simulovalo, ako sa môžu vyvíjať peňažné toky holandského štátu v rámci rôznych stresových scenárov.
(193)
Holandský štát sa takisto domnieval, že CRI obsahuje dostatočné podnety na odchod. Holandský štát upriamil pozornosť Komisie na nákupné opcie obsiahnuté v CRI a na skutočnosť, že CRI sa stane dosť neatraktívny, keď skupina ABN AMRO bude môcť vykonávať činnosť podľa požiadaviek Bazileja II. Holandský štát v tejto súvislosti veril, že ABN AMRO N pravdepodobne vypovie CRI v januári 2011, keď sa očakáva, že v dôsledku prechodu na požiadavky Bazileja II sa zníži uvoľnený kapitál.
(194)
Holandský štát objasnil, že náklady na oddelenie (a to opatrenia B2 a B3) boli výsledkom dohody akcionárov konzorcia, ktorej bol holandský štát de facto zmluvnou stranou od 3. októbra 2008. Podľa podmienok tejto dohody, štát - na rozdiel od ABN AMRO N - musel rozdeliť ABN AMRO Holding na tri časti. Holandský štát nesúhlasil s tým, že tieto náklady priniesli ABN AMRO N prospech a rovnako objasnil, že uhradil náklady na oddelenie, pretože vykonanie oddelenia bolo zmluvnou povinnosťou štátu.
(195)
Pokiaľ ide o obozretné rozpätie vo výške 500 mil. EUR - takisto zaradené do nákladov na oddelenie - holandský štát tvrdil, že išlo o bežnú bankovú prax. Banky nemôžu pracovať iba s minimálnym požadovaným kapitálom, ale potrebujú dodatočné komfortné rozpätie. Ak by inak banky čelili - hoci malej - prekážke, okamžite by sa dostali do finančných ťažkostí. Holandský štát však uviedol, že jeho príspevok k obozretnému rozpätiu bude dočasný a že v dlhodobom horizonte ABN AMRO N vytvorí sama obozretné rozpätie bez akejkoľvek pomoci zo strany holandského štátu.
(196)
Pokiaľ ide o opatrenie B4, holandský štát tvrdil, že opatrenie nepredstavuje štátnu pomoc. Holandský štát tvrdil, že rozhodnutie o koncentrácii oboch bánk bolo už prijaté a čiastočne realizované, keď kúpil FBN. Holandský štát podporil svoje tvrdenie odkazom na skutočnosť, že ABN AMRO Asset Management už bola oddelená a začlenená do Fortis SA/NV v čase integrovaných transakcií z 3. októbra 2008. Holandský štát takisto zdôraznil, že Komisia mu uložila povinnosť zaviesť nápravné opatrenia súvisiace s koncentráciou s cieľom vyriešiť zostávajúce problémy týkajúce sa koncentrácie a že po Fortis SA/NV zdedil nápravné opatrenia súvisiace s koncentráciou týkajúce sa nového HBU. Holandský štát takisto uviedol, že v konečnom dôsledku by sa finančné prostriedky ABN AMRO N nezvýšili, a preto obhajoval názor, že opatrenie B4 nepredstavuje štátnu pomoc.
(197)
Holandský štát uviedol, že štátne finančné prostriedky poskytnuté na financovanie nákladov na integráciu (opatrenie B5) treba považovať za racionálne investície, ktoré viedli k zdravej návratnosti vo forme synergií. Holandská vláda odhadla tieto synergie na úrovni okolo 1,1 mld. EUR ročne (pred zdanením), zatiaľ čo počiatočné náklady na integráciu predstavovali 1,2 mld. EUR (po zdanení). Podľa holandského štátu by mala celková NPV koncentrácie (pri zohľadnení synergií, nákladov na integráciu a nákladov na nápravné opatrenia súvisiace s koncentráciou) predstavovať kladnú hodnotu vo výške 2,88 mld. EUR (89).
(198)
Podľa holandského štátu premena kapitálu Tier 2 na kapitál Tier 1 (opatrenie C) predstavovalo selektívnu nevýhodu pre FBN. Holandský štát tvrdil, že prevod bol v záujme holandského štátu, pretože mohol previesť úvery s priemerným kupónom vo výške 2,976 % do základného imania, ktoré podľa jeho názoru malo atraktívnu odmenu. V tomto ohľade sa holandský štát odvolal na očakávané normalizované RoE ABN AMRO Group v roku 2012 na úrovni približne […] %, ako sa uvádza v pláne reštrukturalizácie z decembra 2009.
(199)
Ak by Komisia považovala opatrenie C za štátnu pomoc, holandský štát tvrdil, že Komisia by nemala brať do úvahy všetky odpustené pôžičky za štátnu pomoc. Objasnil, že prevod by sa mohol rozdeliť na splatenie kapitálu Tier 2 za nominálnu hodnotu v kombinácii s kapitálovou injekciou Tier 1 (bez čistých hotovostných dôsledkov). Podľa holandského štátu nebolo možné v tom čase racionálne očakávať splatenie kapitálu Tier 2 na úrovni nominálnej hodnoty, pretože porovnateľné nástroje iných bánk sa obchodovali s výraznou zľavou z nominálnej hodnoty, čo odzrkadľovalo krehké trhové podmienky. Holandský štát uviedol, že zľava vo výške [135 - 405] mil. EUR bolo odôvodnená na základe porovnateľných údajov.
(200)
Holandský štát uviedol, že platba vo výške 740 mil. EUR (opatrenie D) bola jedným z jeho záväzkov vyplývajúcich z dohody akcionárov konzorcia. Holandský štát okrem toho zdôraznil, že existovali iba platby ostatným členom konzorcia, a nie v prospech ABN AMRO N, takže ABN AMRO N nebola poskytnutá žiadna štátna pomoc.
(201)
Pokiaľ ide o opatrenie E, holandský štát tvrdil, že ABN AMRO II nemohla využívať protiodškodnenie (opísané v odôvodnení 126), ale že opatrenie E uviedlo ABN AMRO II do pozície poskytnúť protiodškodnenie v prospech Deutsche Bank. Tvrdil, že banka nemohla protiodškodnenie použiť na rozvoj nových obchodov, a preto nemohlo viesť k narušeniu hospodárskej súťaže.
(202)
Holandský štát sa domnieval, že protiodškodnenie bolo v súlade s oznámením Komisie o rekapitalizácii. Holandský štát zdôraznil, že pri tvorbe svojich cien vychádzal z odporúčania ECB o rekapitalizácii.
(203)
Holandský štát sa vyjadril aj k podozreniu Komisie, že prioritní akcionári FBN (90) neposkytli dostatočný príspevok, pokiaľ ide o rozdelenie bremena. Holandský štát objasnil, že investori do prioritných akcií nedostali dividendy v roku 2008 (ani vyplatené ani prirátané do budúcnosti) a že prioritné akcie sa obchodovali pod nominálnou hodnotou. Holandský štát dodal, že schopnosť FBN vyplatiť alebo prirátať fixné dividendy v budúcnosti závisela od toho, či FBN dosiahne podľa IFRS dostatočný zisk. Holandský štát poznamenal, že doložka o dividendách, ktorou sa upravujú prioritné akcie FBN, obsahovala takzvaný systém pozastavenia výplaty dividend/systém povinnej výplaty dividend („dividend stopper/pusher“) (91) a že neistota okolo dividendovej politiky ABN AMRO Group znižuje komfort, ktorý by investorom do prioritných akcií plynul zo systému pozastavenia výplaty/povinnej výplaty dividend.
(204)
Pokiaľ ide o to, či sa kapitál splatí, keď (dočasné) kapitálové potreby zaniknú, holandský štát tvrdil, že má v úmysle využiť dividendovú politiku ABN AMRO Group takým spôsobom, že ABN AMRO Group nebude mať žiadny prebytok kapitálu, ktorý by mohol viesť k narušeniu hospodárskej súťaže (92).
(205)
Pokiaľ ide o narušenie hospodárskej súťaže, holandský štát uviedol, že nesúhlasí so stanoviskom Komisie, že ABN AMRO N a FBN boli v dôsledku koncentrácie posilnené v Holandsku ani s tým, že takýto vývoj hrozil vytvorením neprimeraného narušenia hospodárskej súťaže. Bol skôr presvedčený o opaku a v tejto súvislosti zdôraznil skutočnosť, že oddelenie FBN a ABN AMRO N od ich príslušných materských spoločností a následná koncentrácia boli veľmi prácne a znamenali, že manažment FBN a ABN AMRO N mohli venovať menej času každodennej obchodnej činnosti. Tvrdil preto, že oddelenie a následná koncentrácia mali negatívny vplyv na konkurenčné postavenie FBN a ABN AMRO N (alebo ABN AMRO Group po koncentrácii).
5.3. Pripomienky holandského štátu k pripomienkam zainteresovaných strán
5.3.1. Pripomienky holandského štátu k listu sťažovateľa zo 6. mája 2009
(206)
Holandský štát vo všeobecnosti zdôraznil, že podľa jeho názoru opatrenia v prospech FBN a ABN AMRO N nespĺňali definíciu Únie týkajúcu sa štátnej pomoci, a preto nemali rušivé vplyvy. Domnieval sa, že trhové správanie FBN a ABN AMRO N na trhu úspor a vkladov bolo v súlade so správaním racionálneho účastníka trhu, ktorý si chráni svoje obchodné záujmy. Holandský štát sa domnieval, že úrokové sadzby ponúkané spoločnosťami FBN a ABN AMRO N nenarúšali hospodársku súťaž. Tvrdil preto, že nedošlo k porušeniu právnych predpisov Únie v oblasti hospodárskej súťaže.
(207)
Holandský štát predložil množstvo porovnávacích tabuliek s úrokovými sadzbami ponúkanými na konkrétne vkladové a sporiace produkty. Holandský štát nesúhlasil s tým, že FBN a ABN AMRO N pravidelne ponúkali najvyššie úrokové sadzby, a to najmä v porovnaní s menšími holandskými bankami, ako sú SNS, NIBCO a DSB. Holandský štát takisto zdôraznil, že úrokové sadzby na sporiace účty boli už pred finančnou krízou v Holandsku vysoké, čiastočne v dôsledku správania menších bánk s agresívnou cenovou politikou. Holandský štát sa domnieval, že banky sa v čase finančnej krízy snažili chrániť svoj podiel na trhu úspor tým, že ponúkali klientom pomerne vysoké úrokové sadzby na sporiace produkty.
(208)
Holandský štát takisto vyjadril pripomienky k cenovej stratégii MoneYou, internetovej značke ABN AMRO N, ktorá bola uvedená na trh v septembri 2008. Holandský štát tvrdil, že MoneYou je účelový internetový produkt, ktorý sa podstatne líši od tradičných produktov z hľadiska nákladovej základne a úrovne služieb. Holandský štát uviedol, že MoneYou si musel v prvých šiestich mesiacoch roka svojej existencie vybudovať značkové meno, a preto musel ponúkať úrokové sadzby, ktoré boli väčšinou o niečo nižšie alebo rovnaké ako tie, ktoré ponúkali podobní trhoví účastníci pôsobiaci v oblasti internetového bankovníctva (93). Od druhého štvrťroku 2009 boli úrokové sadzby, ktoré ponúkal MoneYou, znížené a MoneYou sa sám zaradil do takzvaného segmentu strednej vrstvy (94). Pokiaľ ide o MoneYou, holandský štát dodal, že zvýšil len obmedzený objem prostriedkov (a to vo výške [0 - 5] mld. EUR), čo predstavuje približne [0 - 5] % z celkového objemu úspor na holandskom trhu. Holandský štát dodal, že bývalí klienti Van Lanschot predstavovali len malú časť obchodov MoneYou (a to [0 - 5 000] účtov alebo [0 - 5] % účtov MoneYou).
(209)
Holandský štát takisto nesúhlasil s tým, že ABN AMRO N a FBN sa pri samofinancovaní spoliehali iba na holandský trh úspor. Holandský štát poskytol nové informácie o tom, že ABN AMRO N vydala 6. júla 2009 kryté dlhopisy vo výške 2 mld. EUR a že FBN vydala dlhové nástroje zaručené štátom vo výške 15,5 mld. EUR. Podľa holandského štátu tvrdenia sťažovateľa boli nesprávne a predčasné. Uviedol, že FBN len potrebovala nejaký čas na nastavenie pokladničných operácií a vydanie dlhových nástrojov zaručených štátom. Holandský štát takisto uviedol, že vklady a sporiace produkty sú rovnako dôležité pre vytvorenie vzťahov s klientmi a majú odlišný a širší účel než v prípade iných finančných nástrojov. V tomto ohľade holandský štát zdôraznil, že strata podielu banky na trhu úspor a vkladov mohla viesť k stratám trhových podielov v prípade ďalších bankových produktov.
(210)
Holandský štát takisto nesúhlasil s tým, že klienti a účastníci trhu považovali banky ABN AMRO N a FBN za bezpečnejšie ako konkurenčné banky. Odvolal sa na ratingy FBN a ABN AMRO N ratingových agentúr, ktoré boli nižšie ako napríklad rating AAA Rabobank. Jeho relatívne marže CDS toto tvrdenie takisto potvrdili. Holandský štát sa takisto domnieval, že skutočnosť, že ABN AMRO N a FBN boli v štátnom vlastníctve, z nich v očiach klientov ani účastníkov trhu nerobila bezpečnejšie banky. V tejto súvislosti zdôraznil, že mnohé ad hoc intervencie štátu ukázali, že holandský štát v prípade potreby zasiahne v prospech akejkoľvek súkromnej banky. V dôsledku toho bol holandský štát presvedčený, že de facto nebol vnímaný žiadny rozdiel medzi zabezpečením, ktoré ponúkali holandské banky v súkromnom vlastníctve v porovnaní so zabezpečením holandských bánk v štátnom vlastníctve.
(211)
S cieľom vypočítať, či ponúkané úrokové sadzby na sporiace produkty boli stratové, holandský štát tvrdil, že by sa nemali porovnávať so sadzbami EURIBOR, ale skôr so sadzbami vyplývajúcimi z takzvanej „metodiky replikačného portfólia“ (95). Pomocou tejto metodiky holandský štát uznal, že pri niektorých produktoch bola dočasná záporná marža. Tvrdil však, že išlo o racionálne správanie na trhu a že bolo v súlade s trhovým správaním konkurentov (v súkromnom vlastníctve) v danom konkrétnom okamihu.
5.3.2. Pripomienky holandského štátu k tvrdeniam sťažovateľa z 21. a 28. augusta 2009
(212)
Holandský štát tvrdil, že jeho predchádzajúce pripomienky zhrnuté v odôvodneniach 206 až 211 týkajúce sa sťažovateľa sú stále platné.
(213)
Holandský štát okrem toho poznamenal, že tvrdenie sťažovateľa, že trhový podiel ABN AMRO N a FBN sa zvýšil, bolo založené na chybných štatistikách. So zreteľom na údajný nárast vkladov ABN AMRO N vo výške 21 mld. EUR holandský štát tvrdil, že len 5,1 mld. EUR bolo v dôsledku holandských retailových úspor a zostávajúca časť hlavne v dôsledku úspor firemných klientov a zahraničných vkladov. Holandský štát takisto poskytol údaje, ktoré ukazujú, že veľká časť zvýšenia objemu vkladov a úspor FBN vyplývala z firemného bankovníctva na rozdiel od retailového a privátneho bankovníctva.
(214)
Holandský štát poznamenal, že holandskí klienti investovali viac do svojich úspor kvôli neistému makroekonomickému prostrediu. Poukázal na údaje Ústredného štatistického úradu (ďalej len „CBS“), ktoré ukázali, že úspory sa zvýšili o 7,7 % medziročne v prvom polroku 2009. Úspory klientov ABN AMRO N sa zvýšili o 7,5 % medziročne, čo ukázalo, že trhový podiel ABN AMRO N skôr klesol. FBN predložila aj dôkazy o tom, že úspory jej klientov sa vyvíjali v súlade s trhom.
5.3.3. Pripomienky holandského štátu k pripomienkam ABN AMRO Bank
(215)
Holandský štát potvrdil, že neposkytol spoločnosti ABN AMRO N facilitu likvidity, čím v podstate potvrdil tvrdenia ABN AMRO Bank.
6. POSÚDENIE
6.1. Existencia pomoci
(216)
V článku 107 ods. 1 zmluvy sa ustanovuje, že pomoc poskytovaná v akejkoľvek forme členským štátom alebo zo štátnych prostriedkov, ktorá narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže tým, že zvýhodňuje určitých podnikateľov alebo výrobu určitých druhov tovaru, je nezlučiteľná s vnútorným trhom, pokiaľ ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi. Z toho vyplýva, že opatrenie štátu sa považuje za štátnu pomoc, ak spĺňa tieto štyri (kumulatívne) kritériá:
-
štátne zdroje,
-
selektívna výhoda,
-
rušivý vplyv na hospodársku súťaž a
-
vplyv na obchod medzi členskými štátmi.
(217)
Prvé kritérium je splnené v prípade opatrení Y1 až E v tabuľke 4 v odôvodnení 128, pretože všetky tieto opatrenia sú priamo financované zo zdrojov holandského štátu.
(218)
Či opatrenie predstavuje selektívnu výhodu pre FBN, ABN AMRO N alebo ABN AMRO Group po koncentrácii (druhé kritérium) sa analyzuje v odôvodneniach 220 až 278, pričom sa každé opatrenie skúma samostatne.
(219)
Ak existuje selektívna výhoda v tomto prípade, bude splnené aj tretie a štvrté kritérium. Všetky opatrenia narúšajú alebo hrozia narušením hospodárskej súťaže, pretože stavajú FBN, ABN AMRO N alebo ABN AMRO Group po koncentrácii do výhodnej pozície oproti iným konkurenčným bankám (tretie kritérium). Okrem toho majú opatrenia aj vplyv na obchod medzi členskými štátmi. FBN, ABN AMRO N a ABN AMRO Group po koncentrácii sú medzinárodne orientované banky s aktivitami mimo Holandska, pričom súťažia aj na domácom trhu s dcérskymi spoločnosťami zahraničných bánk (štvrté kritérium).
6.1.1. Opatrenia Y1 a Y2 z 3. októbra 2008
(220)
Je vhodné pripomenúť, že v tomto rozhodnutí sa posudzuje len prípadná pomoc pre FBN, ABN AMRO N alebo ABN AMRO Group po koncentrácii. Prípadná pomoc pre Fortis Bank SA/NV vyplývajúca z opatrení Y1 a Y2 bola posúdená v rozhodnutí z 3. decembra 2008.
(221)
Ako sa uvádza v odôvodnení 52 rozhodnutia z 3. decembra 2008 (96) a v prvotnom posúdení pomoci týchto opatrení v rozhodnutí z 8. apríla 2009, opatrenia prijaté 3. októbra 2008 (konkrétne opatrenia X, Y1 a Y2) sú neoddeliteľne spojené. Holandský štát oddelil FBN a ABN AMRO N od ich materských spoločnosti s obmedzenou likviditou prostredníctvom kúpy FBN, avšak s cieľom úplne izolovať FBN od problémov s likviditou jej materskej spoločnosti holandský štát musel prevziať aj úlohu poskytovateľa finančných prostriedkov FBN. Tento cieľ sa previedol do opatrení Y1 a Y2. Holandský štát ďalej 3. októbra 2008 prevzal záväzky Fortis SA/NV v rámci dohody akcionárov konzorcia.
(222)
Ako sa uvádza v odôvodnení 50 rozhodnutia z 3. decembra 2008, Komisia nemôže súhlasiť s tým, že MEIP je splnené v prípade integrovaných transakcií z 3. októbra 2008, na základe ktorých holandský štát získal FBN (vrátane ABN AMRO N) za 12,8 mld. EUR a takisto poskytol spoločnosti FBN veľmi veľké množstvo finančných prostriedkov. Vzhľadom na prevládajúce trhové podmienky v danom čase by už žiadny kupujúci nebol schopný a ochotný ponúknuť tak veľa na záchranu FBN (97). Navyše dodatočné informácie predložené holandským štátom, potvrdili, že holandský štát 3. októbra 2008 súhlasil aj s odškodnením Fortis SA/NV za jeho záväzky vyplývajúce z dohody akcionárov konzorcia. Táto dohoda konzorcia by spôsobila, že integrované transakcie z 3. októbra 2008 by boli ešte menej prijateľné pre investora v trhovom hospodárstve. Bez náležitého hĺbkového auditu by žiadny investor neprevzal záväzky Fortis SA/NV vyplývajúce z dohody akcionárov konzorcia, čo malo za následok významné záväzky v neskoršej fáze (ktorých si bol holandský štát 3. októbra 2008 už čiastočne vedomý).
(223)
Pre holandský štát boli integrované transakcie z 3. októbra 2008 nevyhnutné s cieľom zabrániť veľkým negatívnym vedľajším vplyvom na holandský bankový systém a hospodárstvo (98). Investor v trhovom hospodárstve obvykle takéto vedľajšie vplyvy nezohľadňuje.
(224)
Ochota zabrániť vážnemu narušeniu holandského bankového systému a hospodárstva takisto objasňuje, prečo holandský štát prijal svoje rozhodnutia tak rýchlo. Investor v trhovom hospodárstve by potreboval omnoho viac času na posúdenie prípadnej potreby ďalších kapitálových injekcií a podrobnejšie by preskúmal aj finančné výkazy spoločností. Investor v trhovom hospodárstve s dostatočným časom na vykonanie riadneho hĺbkového auditu by mal teda lepší prehľad o následných investíciách a tieto informácie by pri svojom posudzovaní vzal do úvahy. Holandský štát, ktorý musel konať rýchlo s cieľom zachovať finančnú stabilitu v Holandsku, sa nemohol správať ako súkromný investor v trhovom hospodárstve a ponechať si viac času, aby hlbšie posúdil integrované transakcie z 3. októbra 2008 a povinnosti vyplývajúce z dohody akcionárov konzorcia.
(225)
Komisia preto potvrdzuje svoje stanovisko, že integrované transakcie z 3. októbra 2008 neboli v súlade s MEIP (k tomuto záveru sa dospelo už v rozhodnutí z 3. decembra 2008, v ktorom sa tieto transakcie považovali za štátnu pomoc pre Fortis Bank SA/NV).
(226)
Pokiaľ ide o existenciu výhody, opatrenia z 3. októbra 2008 spoločne umožnili oddelenie FBN a ABN AMRO N od Fortis SA/NV, a preto poskytli významnú selektívnu výhodu pre FBN, ktorá bola v značnom rozsahu začlenená do Fortis Bank SA/NV a predovšetkým sa na ňu spoliehala v prípade financovania. Holandský štát v pláne reštrukturalizácie z decembra 2009 (pozri odôvodnenie 78) pripustil, že bez jeho intervencie by Fortis SA/NV stiahla dole aj FBN. FBN by bez opatrení štátnej pomoci zostala vystavená záväzkom Fortis SA/NV, ktorá bola na pokraji bankrotu, a táto expozícia by výrazne bránila činnostiam FBN. FBN bola na základe oddelenia činností od Fortis SA/NV schopná do značnej miery zabrániť problémom a nákladom typickým pre (finančnú) spoločnosť v núdzi (napríklad vyššie finančné náklady, horšie platobné podmienky od dodávateľov a obchodných partnerov, vyššie osobné náklady na udržanie zamestnancov, obmedzenie činnosti a rizikovo vážených aktív na udržanie kapitálu) (99). Hoci ABN AMRO N zostala na prevádzkovej úrovni samostatnou spoločnosťou, holandský štát sa obával poškodenia vyplývajúceho zo skutočnosti, že trhy mohli ABN AMRO N spájať s jej budúcim majiteľom Fortis SA/NV.
(227)
Opatrenie Y1 - dôležitá súčasť integrovaných transakcií z 3. októbra 2008 - takisto poskytlo FBN veľkú výhodu, predovšetkým vzhľadom na veľkosť transakcie a prevažujúce trhové podmienky v tom čase.
(228)
Veľká facilita likvidity vo výške 45 mld. EUR (100) bola poskytnutá, keď boli veľkoobchodné trhy prakticky uzavreté, najmä pre veľké objemy a pre spoločnosti s pomerne vysokým pomerom úverov k vkladom, ako FBN. Skutočnosť, že takýto vysoký objem likvidity nebol bežne dostupný na trhu, potvrdzuje aj to, že FBN potrebovala niekoľko štvrťrokov, aby nahradila krátkodobú facilitu likvidity inými zdrojmi financovania. Napokon FBN splatila všetky krátkodobé financovania od holandského štátu v júni 2009, deväť mesiacov po poskytnutí pomoci vo forme likvidity. Refinancovanie sa vykonalo čiastočne prostredníctvom emisií štátom zaručených dlhopisov (101).
(229)
Preto je potrebné skonštatovať, že opatrenie Y1 predstavuje štátnu pomoc, pretože poskytlo výhodu spoločnosti FBN v podobe finančných prostriedkov, ktoré by nezískala na trhu za prevažujúcich trhových podmienok v tom čase.
(230)
Pokiaľ ide o opatrenie Y2 (nováciu dlhodobých pôžičiek poskytnutých Fortis Bank SA/NV) Komisia sa domnieva, že opatrenie poskytuje selektívnu výhodu pre FBN. Informácie, ktoré poskytol holandský štát, ukazujú, že Fortis Bank SA/NV mala nárok na okamžité splatenie dlhodobých pôžičiek s pevnou úrokovou sadzbou (v nominálnej hodnote vo výške 7,9 mld. EUR) z dôvodu zmeny vlastníctva na úrovni FBN. FBN vďaka opatreniu Y2 nemusela hľadať nové finančné prostriedky na trhu, aby splatila tieto dlhodobé pôžičky. Mohla naďalej využívať existujúce pôžičky za predkrízové sadzby.
(231)
Holandský štát odsúhlasením novácie poskytol FBN dlhodobý dlh za predkrízové úrokové sadzby. Investor v trhovom hospodárstve by neposkytol tieto pôžičky za predkrízové úrokové sadzby, ale dohodol by úrokové sadzby, ktoré by lepšie odzrkadľovali prevládajúce trhové podmienky v tom čase, najmä preto, že išlo o pôžičky v značnom objeme.
(232)
Preto by sa malo skonštatovať, že opatrenie Y2 predstavuje štátnu pomoc pre FBN, pretože FBN poskytlo selektívnu výhodu vo forme pôžičky za predkrízové sadzby. Holandský štát sa nesnažil zosúladiť úrokové sadzby splatiteľných pôžičiek s úrokovými sadzbami po kríze, a preto sa nesprával ako investor v trhovom hospodárstve.
(233)
Komisia získala dostatočné informácie, aby mohla vyvodiť záver, že ABN AMRO N nezískala finančné prostriedky prostredníctvom opatrení Y1 a Y2. Preto nezískala výhody z týchto opatrení.
(234)
Integrované transakcie z 3. októbra 2008 teda nie sú v súlade s MEIP a poskytujú spoločnosti FBN selektívnu výhodu. Tieto opatrenia umožnili FBN zostať na trhu a pokračovať v činnosti bez ďalšej kontaminácie vyplývajúcej z problémov svojej materskej spoločnosti. FBN dostala aj veľké množstvo finančnej pomoci, ktorá nebola na trhu dostupná v takom krátkom čase. Opatrenia Y1 a Y2 preto predstavujú štátnu pomoc, zatiaľ čo, ako sa uvádza v odôvodnení 32 rozhodnutia z 8. apríla 2009, opatrenie X ako také nepredstavuje štátnu pomoc pre FBN, je však súčasťou širšej transakcie (oddelenia FBN od Fortis Bank SA/NV), ktorá zahŕňala štátnu pomoc v prospech FBN.
6.1.2. Uplatniteľnosť MEIP na opatrenia prijaté po poskytnutí prvotnej pomoci z 3. októbra 2008
(235)
Holandský štát prijal veľký počet opatrení v prospech FBN a ABN AMRO N v období približne 18 mesiacov. Holandský štát tvrdí, že test MEIP by sa mal uplatniť na každé z týchto opatrení samostatne (a najmä na opatrenia B4 a B5 týkajúce sa koncentrácie). Komisia však na základe chronológie opatrení (I), spoločného účelu opatrení (II) a situácie spoločností v čase prijatia každého opatrenia (III) konštatuje, že opatrenia nie sú dostatočne odlíšené, aby sa mohli posúdiť na základe MEIP samostatne. Komisia považuje všetky opatrenia za súčasť jedného dlhého procesu reštrukturalizácie (102), (103).
(236)
Chronológia opatrení (I) opísaná v oddiele 2.1 a oddiele 2.4 tohto rozhodnutia naznačuje, že všetky opatrenia sú vo vzájomnom vzťahu a boli prijaté v krátkom časovom období.
(237)
Okrem toho opatrenia súvisiace s koncentráciou sú jasne spojené s predchádzajúcimi intervenciami. Keď sa holandský štát 21. novembra 2008 (o niečo neskôr ako šesť týždňov po intervencii na záchranu z 3. októbra 2008) rozhodol zlúčiť FBN a ABN AMRO N, mohol tak robiť len preto, že už zachránil obidve spoločnosti pred konkurzom. Inými slovami v hypotetickom scenári bez intervencie z 3. októbra 2008 by nebolo možné vykonať koncentráciu, pretože žiadna z týchto dvoch spoločnosti by už neexistovala alebo by existovali iba v značne obmedzenej podobe, čo by viedlo k oveľa menšiemu a menej atraktívnemu zlúčenému subjektu. Holandský štát to takisto pripúšťa vo svojom pláne reštrukturalizácie z decembra 2009 (pozri odôvodnenie 78).
(238)
Všetky opatrenia mali spoločný cieľ (II) v plnom rozsahu obnoviť životaschopnosť FBN a ABN AMRO N. Bezprostredne po vykonaní integrovaných transakcií z 3. októbra 2008 bolo jasné, že holandský štát iba stabilizoval situáciu, pričom významné prevádzkové problémy sa mali ešte vyriešiť, najmä z dôvodu oddelenia každého subjektu od jeho bývalej materskej spoločnosti.
(239)
Okrem toho išlo pri koncentrácii o opatrenie potrebné na dosiahnutie spoločného cieľa, úplného obnovenia životaschopnosti. Finančná pozícia samostatnej FBN bola slabá, pretože mala pomerne malú retailovú sieť a vo veľkom rozsahu závisela od veľkoobchodného financovania (104). ABN AMRO N stratila dôležité kompetencie v oblasti produktov a veľkú časť svojej medzinárodnej siete. Obidve spoločnosti čelili prevádzkovým problémom súvisiacim napríklad s informačnými technológiami, daňami a riadením rizík a takisto nebolo isté, či mali dostatočný rozsah vo všetkých obchodoch, v ktorých boli aktívne. Holandský štát zvážil množstvo alternatív a rýchlo sa rozhodol, že koncentrácia v kombinácii s dodatočným zvýšením kapitálu bola najlepším spôsobom ako plne obnoviť životaschopnosť. V scenári založenom na koncentrácii retailové činnosti ABN AMRO N bohaté na vklady kompenzovali slabé finančné postavenie FBN, zatiaľ čo FBN mohla priniesť ABN AMRO N väčšie a medzinárodné pobočky. Okrem toho bol zlúčený subjekt v lepšej pozícii vyriešiť praktické problémy a mohol takisto získať prospech z dodatočných úspor z rozsahu. Koncentráciou sa zabránilo nutnosti preorganizovať každý subjekt osobitne.
(240)
Vzhľadom na situáciu spoločností v čase prijatia každého opatrenia (III) Komisia poznamenáva, že životaschopnosť spoločností sa plne obnovila až po vykonaní všetkých opatrení. Spoločnosti neboli životaschopné v medzifáze, ako napríklad 21. novembra 2008, keď sa prijalo rozhodnutie o koncentrácii. Komisia v tomto smere zdôrazňuje, že na konci decembra 2008, a teda po rozhodnutí o koncentrácii, hrozilo, že FBN klesne pod minimálne kapitálové požiadavky DNB, pretože musela pristúpiť k odpísaniu ABN AMRO N. ABN AMRO N bola ešte stále v účtovníctve FBN vykazovaná s ocenením, ktoré už po ocenení použitom pri opatrení X nebolo viac reálne (105), a preto sa odpísanie stalo nevyhnutným. V snahe vyriešiť problém FBN spojený s kapitálom holandský štát kúpil ABN AMRO N od FBN za 6,5 mld. EUR a prijal ďalšie nápravné kapitálové opatrenia na konci roku 2009 s premenou kapitálu Tier 2 na kapitál Tier 1 (pozri odôvodnenie 121 a poznámku pod čiarou č. 52 tohto rozhodnutia). Vyhlásenia holandského štátu, […] a […] potvrdzujú, že FBN a ABN AMRO N stále čelili významným problémom spojeným so životaschopnosťou po vykonaní integrovaných transakcií z 3. októbra 2008 (106).
(241)
Komisia takisto poznamenáva, že holandský štát predložil plnohodnotný plán reštrukturalizácie až po rozhodnutí o všetkých opatreniach, čo naznačuje, že životaschopnosť bola až následne úplne obnovená. Komisia v priebehu konania opakovane žiadala o podrobný plán reštrukturalizácie (pozri napríklad odôvodnenie 137), ktorý bol nevyhnutný na posúdenie toho, či bola životaschopnosť podporovanej spoločnosti úplne obnovená.
(242)
Holandský štát 4. decembra 2009 predložil plán reštrukturalizácie z decembra 2009, avšak v tomto prvom pláne stále chýbali dôležité prvky uvedené v oznámení o reštrukturalizácii, ako sú finančné prognózy pre najhorší možný scenár. Potrebné doplnenia prišli 23. marca 2010. Holandský štát odpovedal na predchádzajúce žiadosti Komisie o vypracovanie plánu reštrukturalizácie, že pri reštrukturalizácii FBN a ABN AMRO N zohrala kľúčovú úlohu koncentrácia týchto spoločností. Podľa neho dočasný manažment ABN AMRO Group potreboval čas na prípravu plánu a nemohol mať komplexný pohľad na budúcu podobu skupiny pred vykonaním koncentrácie.
6.1.3. Existencia výhody a záver týkajúci sa existencie pomoci v prípade opatrení vykonaných po uskutočnení integrovaných transakcií z 3. októbra 2008.
(243)
Opatrenie Z bolo potrebné na to, aby sa zabránilo poklesu kapitálových pomerov FBN pod úroveň minimálnych regulačných kapitálových požiadaviek.
(244)
Problém FBN s kapitálom bol dôsledkom vysokého ocenenia ABN AMRO N v jej účtovníctve. Simulácie v správe z hĺbkového auditu […] ukazujú, že zníženie účtovnej hodnoty ABN AMRO N na 6,5 mld. EUR by viedlo k pomeru Tier 1 na úrovni 3,8 % a pomeru celkového kapitálu na úrovni 7,6 % v prípade FBN (107). Inými slovami, existovalo riziko, že FBN klesne pod úroveň minimálnych regulačných pomerov, pri ktorých sa vyžaduje minimálny pomer celkového kapitálu na úrovni 8 % (z čoho maximálne 50 % môže pripadať na kapitál Tier 2). Podľa správy z hĺbkového auditu […] sa predajom ABN AMRO N holandskému štátu za cenu vo výške 6,5 mld. EUR v prípade FBN zdvihol pomer Tier 1 na úroveň 7,8 % aj pomer celkového kapitálu na úroveň 15,7 %, čím sa vyriešil problém FBN spojený s kapitálom a spoločnosti sa umožnilo, aby zostala na trhu.
(245)
Opatrenia poskytli FBN výhodu v podobe kapitálu, ktorý by nezískala na trhu. Spoločnosť takisto nemohla využiť interne vytvorené východiskové zisky na vyriešenie (časti) problému, čiastočne v dôsledku vzniknutých strát vo výške 922 mil. EUR v roku 2008 v súvislosti s podvodom Madoff. Keďže FBN hrozil pád pod minimálne kapitálové požiadavky, opatrenie umožnilo spoločnosti dodržať regulačné požiadavky a pokračovať v činnosti.
(246)
Komisia dospela k záveru, že kúpa ABN AMRO N holandským štátom sa neuskutočnila za trhových podmienok z ďalej uvedených dôvodov.
(247)
Investor v trhovom hospodárstve (108) so záujmom o získanie ABN AMRO N v decembri 2008 by použil trhovú cenu, pričom by zohľadnil trhové podmienky v danom okamihu. V správe […] mal holandský štát dve ocenenia: ocenenie „prostredníctvom konjunktúrneho cyklu“ vo výške [5 - 9] mld. EUR, pri ktorom sa predpokladala normalizácia trhov, a ocenenie na základe „súčasných trhových podmienok“ vo výške [4 - 6,5] mld. EUR, ktoré sa zakladalo na trhových podmienkach v prvých dňoch októbra 2008 (109). Investor v trhovom hospodárstve by ako východisko použil ocenenie na základe „súčasných trhových podmienok“.
(248)
Ocenenie na základe „súčasných trhových podmienok“ malo však byť v každom prípade opravené, aby zohľadnilo zhoršenie trhových podmienok od 3. októbra 2008 (t. j. dátumu znaleckého posudku […]) po skutočný dátum, keď sa rozhodlo o kúpe ABN AMRO N holandským štátom. V tomto období klesol index Euro Stoxx 50 Index o 22,2 %, pričom index Euro Stoxx Banks klesol o 45,3 %.
(249)
Tvrdenie holandského štátu, že žiadna oprava nie je potrebná vzhľadom na konzervatívny rizikový profil ABN AMRO N (t. j. bez toxických aktív, dobrá finančná pozícia atď.), nemôže byť akceptované. Pokles na trhu bol ďalekosiahly, a to najmä medzi bankovými akciami, čo naznačuje, že nebol veľmi spojený so špecifikami akcií, ale skôr so zhoršenými hospodárskymi a finančnými podmienkami na trhu a súvisiacim zvýšením požadovaných rizikových prémií. Vzhľadom na tieto skutočnosti je potrebné opraviť ocenenie na základe „súčasných trhových podmienok“ z 3. októbra 2008 smerom nadol s cieľom získať primeraný odhad hodnoty ABN AMRO N k 14. decembru 2008. Pri uplatnení zaznamenaného percentuálneho poklesu indexov EURO STOXX 50 a Euro Stoxx BANKS (22,2 % a 45,3 %) to vedie k rozsahu trhových cien pre december 2008 vo výške od [2,2 - 3,6] mld. EUR do [3,1 - 5,1] mld. EUR (konkrétne [4 - 6,5] mld. EUR sa znížilo o 22,2 % a 45,3 %) (110).
(250)
Komisia môže akceptovať, že podľa požiadavky holandských orgánov by sa mala vykonať oprava s cieľom zohľadniť skutočnosť, že holandský štát nezaplatil transakcie v hotovosti. Holandský štát v dôsledku opatrenia Y2 vlastnil dlhopisy emitované FBN a zaplatil spoločnosti FBN za kúpu ABN AMRO N odpustením časti tohto dlhu v nominálnej hodnote vo výške 6,5 mld. EUR. Keďže sa dlhopisy emitované inými bankami obchodovali v tom čase za nižšiu cenu než ich nominálna hodnota, Komisia môže súhlasiť s tým, že hodnota odpustených dlhových nástrojov bola nižšia ako nominálna hodnota. Komisia na základe dostupných trhových informácií mohla súhlasiť s opravou vo výške [10 - 30] % alebo [0,65 - 1,95] mld. EUR. To by znamenalo súčasnú cenu transakcie vo výške [4,55 - 5,85] mld. EUR (6,5 mld. EUR mínus [0,65 - 1,95] mld. EUR) miesto 6,5 mld. EUR (111).
(251)
Celková výška pomoci v prípade opatrenia Z potom bude rozdiel medzi zaplatenou cenou a trhovou hodnotou ABN AMRO N. Tá by potom bola v rozpätí [0 - 2,75] mld. EUR ([4,55 - 5, 85] mld. EUR mínus [3,1 - 5,1] mld. EUR) a [0,95 - 3,65] mld. EUR ([4,55 - 5,85] mld. EUR mínus [2,2 - 3, 6] mld. EUR).
(252)
Komisia nevidí žiadny dôvod pre tvrdenie holandského štátu, že jeho ocenenie na úrovni 6,5 mld. EUR bolo presvedčivo potvrdené súhlasom ostatných členov konzorcia a správou […]. Zaplatenie príliš vysokej ceny za ABN AMRO N nemalo vplyv na ostatných členov konzorcia, čo znamená, že ich súhlas s predajom neznamenal súhlas so samotným ocenením. Neexistuje ani žiadny náznak, že členovia konzorcia sami vykonali nové ocenenie. List […] rovnako nepodporuje tvrdenia holandského štátu. […] len overil metodiku a proces a jeho krátku správu nemožno považovať za vierohodné posúdenie. Správa […] sa použila aj ako základ na stanovenie ceny, ktorú holandský štát zaplatil za FBN a ABN AMRO N 3. októbra 2008. Ako sa uviedlo, transakcia z 3. októbra 2008 nie je trhovou transakciou. Transakcia, ktorá obsahuje pomoc, sa nemôže použiť na stanovenie trhovej ceny.
(253)
Správa expertov, ktorí pracovali pre akcionárov Fortis SA/NV, rovnako nepodporuje hypotézu, že holandský štát nezaplatil príliš vysokú cenu. Správa je len sekundárnou analýzou ocenení a oceňovacích metód, ktoré sa použili v priebehu procesu, a nepredstavuje nové ocenenie. Okrem toho by sa správa mala vnímať v tomto kontexte. Akcionári Fortis SA/NV sa báli, že dostanú príliš nízku cenu za aktíva, ktoré kúpil holandský štát, a správa sa zaoberá hlavne týmto tvrdením, t. j., že holandský štát zaplatil príliš nízku cenu. Napokon by sa malo aj uviesť, že body, na ktoré odkazuje holandský štát nehovoria nič o ABN AMRO N samostatne, ale len odkazujú na celý balík aktív nadobudnutých holandským štátom.
(254)
Preto by sa malo skonštatovať, že opatrenie Z je štátnou pomocou v prospech FBN, pretože FBN poskytuje kapitál, ktorý jej umožnil zostať na trhu. Zistená výška pomoci sa nachádza v rozmedzí [0 - 2,75] mld. EUR a [0,95 - 3,65] mld. EUR.
(255)
Komisia skonštatovala, že povinnosťou holandského štátu bolo pokryť kapitálový deficit ABN AMRO Z a nie ABN AMRO N. Holandský štát bol od 3. októbra 2008 viazaný podmienkami dohody akcionárov konzorcia. V dôsledku toho bol povinný vykonať rozdelenie ABN AMRO Holding za podmienok uvedených v dohode. Keďže orgán finančného dohľadu povolil začatie procesu rozdelenia až po vyriešení problému s kapitálom ABN AMRO Z, holandský štát a ostatní členovia konzorcia nemali inú možnosť len doplniť chýbajúci kapitál ABN AMRO Z.
(256)
ABN AMRO N vystupovala len ako sprostredkovateľ v operácii s cieľom poskytnúť ABN AMRO Z, ktorá nemá žiadne prevádzkové činnosti, potrebný kapitál.
(257)
Komisia nenašla dôkazy o nepriamej pomoci ABN AMRO N. Objasnenia, ktoré poskytol holandský štát, potvrdili, že všetky významné finančné transakcie medzi ABN AMRO Z a N ABN AMRO sa uskutočnili za trhových podmienok alebo pred intervenciou štátu 3 októbra 2008.
(258)
Ako sa uvádza v odôvodnení 110, CRI zostal v platnosti po oddelení ABN AMRO II od ABN AMRO Bank s cieľom pokryť obozretné rozpätie vo výške 500 mil. EUR a náklady na integráciu vo výške 1,2 mld. EUR, pričom hotovosť pochádzajúca z nástrojov MCS bola vložená do ABN AMRO Z. CRI tak odo dňa oddelenia ABN AMRO II od ABN AMRO Bank (konkrétne 6. februára 2010) (až do ukončenia CRI v októbri 2010) predstavoval štátnu pomoc v prospech ABN AMRO II, pričom suma vo výške 1,7 mld. EUR pochádzajúca z výnosov MCS, ktorá bola prevedená do ABN AMRO Z, prestala byť pomocou pre ABN AMRO N/ABN AMRO II v rovnaký deň. Tieto zmeny preto nemenia výšku pomoci, ale len nástroje, na základe ktorých bola pomoc poskytnutá, a dĺžku jej trvania. Táto zmena formy nevyvoláva žiadne otázky, ktoré treba posudzovať vo zvyšnej časti tohto rozhodnutia.
(259)
Malo by sa preto skonštatovať, že opatrenie A nepredstavuje štátnu pomoc. Podľa dohody akcionárov konzorcia predstavovalo odstránenie kapitálových deficitov ABN AMRO Z zmluvný záväzok holandského štátu ako nástupcu Fortis SA/NV. Opatrenie preto nepredstavuje selektívnu výhodu pre spoločnosť ABN AMRO N a nezbavuje ju nákladov, ktoré by bežne znášala.
(260)
Keďže CRI nestačil na pokrytie chýbajúceho kapitálu ABN AMRO Z, holandský štát musel vložiť mimoriadny kapitál prostredníctvom MCS. Odôvodnenie týkajúce sa opatrenia A platí aj pre opatrenie B1.
(261)
Malo by sa preto skonštatovať, že opatrenie B1 nepredstavuje štátnu pomoc, pretože financovanie nedostatku kapitálu ABN AMRO Z bolo povinnosťou holandského štátu na základe dohody akcionárov konzorcia a neposkytlo selektívnu výhodu pre ABN AMRO N.
(262)
Celková výška 1,08 mld. EUR (t. j. opatrenia B2 a B3 spolu) zahŕňa všeobecné náklady na rozdelenie vo výške 480 mil. EUR, náklady spojené so zriadením oddelenia peňažného trhu vo výške 90 mil. EUR a obozretné rozpätie vo výške 500 mil. EUR. Je dôležité rozlišovať obozretné rozpätie vo výške 500 mil. EUR a ďalšie náklady na rozdelenie vo výške 580 mil. EUR.
(263)
Komisia v súvislosti s ostatnými nákladmi na rozdelenie uznáva, že na základe dohody akcionárov konzorcia bol holandský štát povinný vykonať rozdelenie ABN AMRO Holding na tri samostatné časti podľa usmernení v dohode. Inými slovami, náklady na rozdelenie sú dôsledkom zmluvných záväzkov holandského štátu ako nástupcu Fortis SA/NV. Spoločnosť ABN AMRO N nemala v dôsledku tohto opatrenia na čistom základe lepšiu kapitálovú pozíciu, pretože holandský štát vloží kapitál, ktorý sa okamžite vynaloží na náklady na rozdelenie.
(264)
Toto odôvodnenie však neopodstatňuje obozretné rozpätie vo výške 500 mil. EUR, keďže štát nemal zmluvnú povinnosť ho poskytnúť. Ak by holandský štát neposkytol túto podporu, ABN AMRO N by bola v horšej finančnej pozícii a musela by napríklad znížiť svoje RWA s cieľom uvoľniť kapitál. Inými slovami, obozretné rozpätie predstavuje selektívnu výhodu, ktorá zlepšila konkurenčné postavenie ABN AMRO N v porovnaní so scenárom, v ktorom by sa toto opatrenie neprijalo.
(265)
Malo by sa preto skonštatovať, že zatiaľ čo všeobecné náklady na rozdelenie nepredstavujú štátnu pomoc, obozretné rozpätie vo výške 500 mil. EUR (t. j. časť opatrenia B3) štátnu pomoc predstavuje. Poskytuje spoločnosti ABN AMRO N dodatočný kapitál a predstavuje selektívnu výhodu.
(266)
Komisia poznamenáva, že neexistoval žiadny zmluvný alebo ekonomický záväzok zlúčiť FBN a ABN AMRO N, keď holandský štát kúpil tieto spoločnosti. Divízia správy aktív ABN AMRO N sa v skutočnosti začlenila do Fortis Bank SA/NV, avšak táto divízia nie je nevyhnutná pre podnikanie bánk, keďže mnoho iných bánk používa produkty pre správu od špecializovaných externých poskytovateľov. Holandský štát sám 21. novembra 2008 rozhodol o koncentrácii ABN AMRO N a FBN, pretože uprednostnil túto možnosť pred inými alternatívami reštrukturalizácie, ako sú samostatná stratégia pre obidve banky, rýchly predaj jednej alebo obidvoch spoločností alebo rýchly predaj hlavných dcérskych spoločností.
(267)
FBN a ABN AMRO N samotné nemohli zaplatiť predbežné náklady na koncentráciu. Komisia poznamenáva, že holandský štát obhajoval koncentráciu na verejnosti, pričom tvrdil, že „dve banky spolu sú silnejšie ako jedna“ (112). Koncentrácia mala v skutočnosti viesť k veľkým výhodám vo forme synergií (odhadovaných na úrovni 1,1 mld. EUR pred zdanením ročne) a k silnejšiemu konkurenčnému postaveniu (napríklad vyššie trhové podiely, lepšie zdroje financovania atď.).
(268)
FBN a ABN AMRO N museli s cieľom získať výhody z koncentrácie vynaložiť rôzne náklady (najmä náklady spojené s nápravnými opatreniami súvisiacimi s koncentráciou, náklady na integráciu). Holandský štát uhradil tieto náklady prostredníctvom rekapitalizácie (v čase, keď bolo nadobudnutie kapitálu stále spojené s ťažkosťami), zatiaľ čo FBN a ABN AMRO N získali všetky výhody. Preto poskytuje jasnú výhodu pre FBN a ABN AMRO N.
(269)
Podľa holandského štátu má koncentrácia kladnú čistú súčasnú hodnotu (113). Avšak ako sa už vo veľkej miere uviedlo v odôvodneniach 235 až 242, opatrenia B4 a B5 vyplývajú z iných opatrení štátnej pomoci a sú súčasťou širšieho reštrukturalizačného plánu, preto sa MEIP neuplatňuje.
(270)
Malo by sa preto konštatovať, že opatrenia B4 a B5 predstavujú štátnu pomoc vo výške 300 mil. EUR a 1,2 mld. EUR a selektívnu výhodu pre FBN a ABN AMRO N tým, že im poskytli kapitál.
(271)
Na základe opatrenia C sa spoločnosti FBN poskytuje kapitál, ktorý jej umožnil splniť minimálne regulačné požiadavky orgánu finančného dohľadu. V prípade, že by holandský štát nepremenil svoj kapitál Tier na kapitál Tier 1, FBN by musela prerušiť svoju činnosť alebo by bola nútená hľadať alternatívne riešenia, ako je zníženie RWA s cieľom uvoľniť kapitál Tier 1. FBN vďaka tomuto opatreniu skončila s vyšším kapitálom a silnejšou konkurenčnou pozíciou ako v prípade scenáru „bez pomoci“.
(272)
Holandský štát previedol dlhové nástroje Tier 2 s nominálnou hodnotou vo výške 1,35 mld. EUR do kapitálu Tier 1 v rovnakej výške. Tento prevod vedie k rovnakým peňažným tokom ako v prípade scenára, v ktorom FBN odkúpila naspäť nástroje Tier 2 vo vlastníctve štátu za nominálnu hodnotu a potom nasledovalo zvýšenie kapitálu v rovnakej výške. Podobne ako v odôvodnení 250 Komisia mohla súhlasiť s tým, že trhová hodnota dlhových nástrojov, ktorých sa holandský štát vzdal, bola pod nominálnou hodnotou. Vzhľadom na zľavy pri podobných nástrojoch porovnateľných bánk je zľava vo výške [135 - 405] mil. EUR (alebo [10 - 30] %) opodstatnená. Inými slovami, FBN nepriamo zaplatila o [135 - 405] mil. EUR navyše holandskému štátu výhradne prostredníctvom spätného odkúpenia nástrojov za nominálnu hodnotu. Výška pomoci by preto mala byť [0,945 - 1,215] mld. EUR a nie 1,35 mld. EUR.
(273)
S tvrdením holandského štátu, že toto opatrenie je v súlade s MEIP, nemožno súhlasiť. Opatrenie vyplýva z iných opatrení s prvkami štátnej pomoci, ako sa objasňuje v odôvodneniach 235 až 242, takže MEIP sa neuplatňuje.
(274)
Malo by sa preto konštatovať, že opatrenie C predstavuje štátnu pomoc vo výške [0,945 - 1,215] mld. EUR, pretože poskytuje FBN výhodu v podobe dodatočného kapitálu.
(275)
Pokiaľ ide o platby ostatným členom konzorcia, Komisia dospela k záveru, že platby sú v skutočnosti súčasťou záväzkov súvisiacich s dohodou akcionárov konzorcia. Členovia konzorcia predpokladali, že v priebehu procesu rozdelenia vzniknú isté neočakávané problémy a v dohode sa opisujú postupy, ktoré sa majú použiť na vyriešenie týchto problémov. Komisia nenašla žiadne dôkazy o tom, že platby holandského štátu ostatným členom konzorcia viedli k dodatočným prevodom čistých aktív ABN AMRO N alebo akejkoľvek inej výhode pre spoločnosť.
(276)
Preto sa vyvodzuje záver, že opatrenie D nepredstavuje štátnu pomoc, keďže opatrenie D predstavovalo podľa dohody akcionárov konzorcia záväzok zo strany štátu a nie zo strany spoločnosti ABN AMRO N. Opatrenie nepredstavovalo žiadnu selektívnu výhodu pre ABN AMRO N.
(277)
Komisia dospela k záveru, že krížové záväzky do značnej miery súvisia s konkrétnymi súvislosťami oddelenia ABN AMRO N od jej materskej spoločnosti ABN AMRO Bank (teraz RBS NV). Podľa holandského práva obchodných spoločností Deutsche Bank, ktorá kupuje nový BU, zostáva zodpovedná za dlhy ABN AMRO Bank, ak si táto nebude plniť svoje záväzky. Deutsche Bank chce byť preto odškodnená za riziko, ktoré znáša voči ABN AMRO Bank. Ak by sa ABN AMRO N neoddelila od ABN AMRO Bank, tieto krížové záväzky medzi novým HBU a ABN AMRO Bank by neexistovali. Holandský štát preto poskytuje záruku za krížové záväzky, ktoré existujú výlučne v dôsledku oddelenia ABN AMRO N. Holandský štát neposkytuje záruku za krížové záväzky medzi novým HBU a ABN AMRO N.
(278)
Malo by sa preto konštatovať, že možno súhlasiť s tým, že opatrenie E nepredstavuje štátnu pomoc, pretože oddelenie ABN AMRO N od ABN AMRO Bank bolo povinnosťou holandského štátu na základe dohody akcionárov konzorcia.
6.1.4. Vyčíslenie štátnej pomoci
(279)
ABN AMRO Group (alebo FBN a ABN AMRO N pred koncentráciou) mala výhody z pomoci na rekapitalizáciu, ktorá bola v rozmedzí od 4,2 mld. EUR do 5,45 mld. EUR. Táto suma predstavuje 2,75 % - 3,5 % v porovnaní s rizikovo váženými aktívami ABN AMRO Group.
(280)
Komisia poznamenáva, že FBN mala prospech aj zo značnej pomoci vo forme likvidity v relatívnom aj v absolútnom vyjadrení.
Tabuľka 5
Štátna pomoc: Súhrnná tabuľka pomoci na rekapitalizáciu a pomoci vo forme likvidity
Pomoc na rekapitalizáciu
(všetky údaje v mld. EUR)
Štátna pomoc min. výška
Štátna pomoc max. výška
RWA zlúčeného subjektu FBN-ABN AMRO N
Min. % RWA
Max. % RWA
Opatrenie Z: holandský štát kúpi AA od FBN
[0 - 2,75]
[0,95 - 3,65]
162,6 (114)
[0 - 1,7] %
[0,6 - 2,25] %
Opatrenie B3: náklady na rozdelenie (obozretné rozpätie)
0,5
0,5
149,5 (115)
0,33 %
0,33 %
Opatrenie B4: nedostatok kapitálu spojený s predajom HBU
0,3
0,3
149,5
0,20 %
0,20 %
Opatrenie B5: náklady na integráciu
1,2
1,2
149,5
0,80 %
0,80 %
Opatrenie C: premena kapitálu Tier 2 na Tier 1
[0,945 - 1,215]
[0,945 - 1,215]
149,5
[0,63 - 0,82] %
[0,63 - 0,82] %
Celková pomoc na rekapitalizáciu
4,2
5,45
2,75 %
3,5 %
Financovanie/pomoc vo forme likvidity
Opatrenie Y1: krátkodobá facilita likvidity
45
Opatrenie Y2: dlhodobé pôžičky
7,9
Emisia nových dlhových nástrojov zaručených v rámci holandskej záručnej schémy
18,8
Celkové financovanie/pomoc vo forme likvidity
71,7 (alebo 52,9 po oprave na dvojité zaúčtovanie) (116)
6.2. Zlučiteľnosť rôznych opatrení pomoci
(281)
Na základe článku 107 ods. 3 písm. b) zmluvy sa Komisia oprávňuje vyhlásiť pomoc za zlučiteľnú s vnútorným trhom, ak je pomoc určená na „nápravu vážnej poruchy fungovania v hospodárstve členského štátu“. Pokiaľ ide o holandské hospodárstvo riziko vážnej poruchy potvrdila aj skutočnosť, že Komisia schválila rôzne opatrenia, ktoré holandské orgány prijali v boji proti finančnej kríze, ako je systém záruk.
(282)
V tejto súvislosti je však potrebné vyzdvihnúť, že Súd prvého stupňa zdôraznil, že článok 107 ods. 3 písm. b) zmluvy by sa mal uplatňovať reštriktívne (117) tak, že porucha fungovania hospodárstva by mala mať vplyv na celý členský štát a nielen regionálny rozmer. Komisia poznamenáva, že ABN AMRO N a FBN sú vedúcimi holandskými bankami s celoštátnou sieťou pobočiek a najvyššími trhovými pozíciami v celom rade segmentov na holandskom trhu retailového bankovníctva a bankovníctva pre malé a stredné podniky. V súvislosti s rôznymi neistotami sprevádzajúcimi oživenie z globálnej finančnej a hospodárskej krízy, by prerušenie činnosti týchto bánk vytvorilo vážnu poruchu fungovania holandského hospodárstva, a preto sa štátna pomoc holandskej vlády môže posúdiť podľa článku 107 ods. 3 písm. b) zmluvy.
(283)
Komisia uviedla viac podrobných informácií o zlučiteľnosti konkrétnych opatrení v oznámení o bankách a oznámení o rekapitalizácii znehodnotených aktív a informácie o požadovanej reštrukturalizácii vo svojom oznámení o reštrukturalizácii.
(284)
Jednotlivé opatrenia by sa mali posúdiť na základe príslušných oznámení Komisie. Nástroj kapitálovej úľavy sa nevzťahuje na znehodnotené aktíva a je de facto náhradou opatrenia pre rekapitalizáciu. Všeobecné zásady uvedené v oznámení o znehodnotených aktívach by však mali platiť aj pre nástroj kapitálovej úľavy, aby bol v súlade s vnútorným trhom. V záujme zachovania rovnakých podmienok Komisia musela preveriť, či sa CRI nepoužil na presun očakávaných strát z portfólia na štát. Opatrenie A by malo obsahovať aj dostatočné stimuly pre odchod a v prípade zhoršenia hospodárskej situácie by ABN AMRO N mala prijať určité straty cez vertikálny podiel. Opatrenia likvidity (opatrenia Y1 a Y2) by sa mali posúdiť na základe oznámenia o bankách a opatrenia rekapitalizácie (a konkrétnejšie opatrenia Z, B4 a B5, ako aj obozretné rozpätie vo výške 500 mil. EUR, ktoré bolo súčasťou opatrení B3 a C) na základe oznámenia o rekapitalizácii.
6.2.1. Zlučiteľnosť opatrení Y1 a Y2 podľa oznámenia o bankách
(285)
Na dosiahnutie súladu s oznámením o bankách by opatrenia Y1 a Y2 mali byť dobre cielené, primerané a navrhnuté tak, aby sa zamedzilo neprimeranému narušeniu hospodárskej súťaže.
(286)
Komisia opakuje záver uvedený v odôvodnení 51 rozhodnutia z 8. apríla 2009, že opatrenie na ukončenie všetkých vzťahov medzi FBN a jej materskou spoločnosťou Fortis SA/NV s obmedzenou likviditou bolo nevyhnutné na ochranu FBN pred vtedajšími akútnymi problémami jej materskej spoločnosti. Opatrenia preto možno považovať za dobre cielené na dosiahnutie záchrany FBN.
(287)
Opatrenia Y1 a Y2 by mali byť takisto primerané a nemali by zbytočne narúšať hospodársku súťaž. Komisia má v tomto smere priaznivý názor na cenový systém vyvinutý holandským štátom, ktorý sa zameriaval na vytvorenie rovnakých podmienok na základe systému záruk (pozri odôvodnenie 169). Pokiaľ ide o systém záruk, Komisia dôrazne požiadala členské štáty, aby účtovali províziu vo výške aspoň 50 bázických bodov za záruky dlhšie ako tri mesiace (avšak nie dlhšie ako 12 mesiacov). Komisia zistila, že holandský štát dôsledne nepožadoval EURIBOR + 50 bázických bodov na pôžičky dlhšie ako tri mesiace. Komisia môže preto vyhlásiť len opatrenie Y1 za zlučiteľné s vnútorným trhom pod podmienkou, že sa vykoná opravná platba vo výške 18,2 mil. EUR s cieľom zabezpečiť, aby pôžičky so splatnosťou dlhšou ako tri mesiace boli skutočne úročené sadzbou EURIBOR + 50 bázických bodov. Komisia hodnotí pozitívne, že všetky facility likvidity boli splatené a ukončené v júni 2009.
(288)
Vzhľadom na opatrenie Y2 Komisia poznamenáva, že keďže holandský štát nezmenil úrokové sadzby a splatnosť pôžičiek, FBN získala výhodu z pomerne lacných pôžičiek, ktorá by mohla narušiť hospodársku súťaž. Komisia môže preto vyhlásiť opatrenie za zlučiteľné s oznámením o bankách len vtedy, ak sa správnym spôsobom uplatnia všetky podmienky uvedené ďalej v tomto rozhodnutí a predovšetkým opatrenia na obmedzenie narušení hospodárskej súťaže.
6.2.2. Zlučiteľnosť opatrení Z, B3 (konkrétne 500 mil. EUR), B4 a B5 a C podľa oznámenia o rekapitalizácii
(289)
Komisia dospela k záveru, že príslušné opatrenia boli zavedené na vyriešenie skutočných potrieb a predstavujú minimum, ktoré je nevyhnutné na úplne obnovenie životaschopnosti príslušných spoločností.
(290)
Pokiaľ ide o odmeny, Komisia poznamenala, že štát bol už vlastníkom 100 % kmeňových akcií FBN (a nepriamo 100 % ABN AMRO N). Všetky tieto opatrenia boli nevyhnutné na zachovanie hodnoty akciového podielu.
(291)
ABN AMRO Group dosiahne ROE približne na úrovni […] % v roku 2013, čo naznačuje, že vďaka všetkým štátnym intervenciám bol vytvorený životaschopný a ziskový subjekt.
(292)
Všetky dostupné ocenenia ABN AMRO Group vysoko prevyšujú výšku pomoci v rámci opatrení Z, B3, B4, B5 a C (a to v rozpätí od 4,2 mld. EUR po 5,45 mld. EUR). Štát teda dostane zodpovedajúcu odmenu za pomoc poskytnutú ABN AMRO N a FBN (118).
(293)
Komisia vzhľadom na uvedené skutočnosti dospela k záveru, že opatrenia Z, B3, B4, B5 a C sú v súlade s oznámením o rekapitalizácii, ak sa správne uplatnia podmienky uvedené ďalej v tomto rozhodnutí.
6.2.3. Zlučiteľnosť nástroja kapitálovej úľavy so zásadami uvedenými v oznámení o znehodnotených aktívach
(294)
Komisia uznáva, že nástroj kapitálovej úľavy, ktorý zaviedol holandský štát, sa líši od tradičných opatrení týkajúcich sa znehodnotených aktív posudzovaných v iných prípadoch. Zatiaľ čo ostatné opatrenia zamerané na znehodnotené aktíva sa usilovali o to, aby sa banky zbavili znehodnotených aktív, portfólio chránené na základe CRI je tradičné holandské hypotekárne portfólio, pri ktorom ABN AMRO N ani externí experti neočakávali zhoršenie výkonnosti v značnom rozsahu.
(295)
Komisia poznamenáva, že tradičná rekapitalizácia na úrovni ABN AMRO N nebola pre holandský štát vhodná, pretože v danom čase nebola spoločnosť samostatným právnym subjektom a holandský štát by nebol v pozícii ohraničiť svoj kapitálový vklad, čo by mohlo mať negatívne dôsledky, najmä v núdzových scenároch. Okrem toho súkromné nástroje kapitálovej úľavy neboli realizovateľné vzhľadom na veľkosť transakcie a komplikovanosť spojenú s rozdelením ABN AMRO Bank NV, materskej spoločnosti ABN AMRO N a ABN AMRO Z.
(296)
Komisia vzhľadom na tieto osobitné súvislosti môže súhlasiť s tým, že CRI je skôr alternatívou tradičného zvýšenia kapitálu ako ochranou pred toxickými aktívami, a preto predstavuje nevyhnutné a vhodne cielené opatrenie na vyriešenie osobitného problému spojeného s kapitálom ABN AMRO Z.
(297)
Napriek skutočnosti, že toto opatrenie je predovšetkým náhradou za rekapitalizáciu, opatrenie by malo byť v súlade s inými systémami kapitálovej úľavy a tým chrániť vnútorný trh, ako sa objasňuje v odôvodnení 284.
(298)
Komisia dospela k záveru, že holandský štát poskytol dostatočné dôkazy, ktoré ukazujú, že ocenenie sa zakladalo na tom, že ABN AMRO N alebo jej právny nástupca budú znášať očakávané straty. Trhové údaje (najmä ratingové správy), historické údaje a najnovšie dôkazy ABN AMRO N ukazujú, že ročná tranža prvej straty vo výške 20 bázických bodov by mala stačiť na pokrytie očakávaných strát.
(299)
Odmena, ktorú ABN AMRO N platí, nie je nižšia ako požadovaná odmena v oznámení o znehodnotených aktívach a v oznámení o rekapitalizácii. Odmena znamená, že ABN AMRO N zaplatí 10 % z kapitálu, ktorý je uvoľnený na základe transakcie v dôsledku zníženia RWA. Táto sadzba je priaznivá na základe porovnania s minimálnymi sadzbami uvedenými v bode 27 oznámenia o rekapitalizácii. Vzhľadom na pomerne vysokú odmenu možno vertikálny podiel vo výške 5 % a mechanizmy na postupné odňatie považovať za zlučiteľné s bodom 24 a poznámkou pod čiarou č. 15 oznámenia o znehodnotených aktívach.
(300)
Opatrenie A obsahuje aj dostatočné podnety na odchod. Nákupné opcie opísané v odôvodnení 107 naznačujú, že ukončenie opatrenia je pre ABN AMRO N (alebo teraz ABN AMRO Group) jednoduché. Okrem toho je cena taká, že opatrenie sa postupne stáva drahším. Zo zmluvných podmienok vyplýva, že cena sa neupraví, keď ABN AMRO Group začne vypočítavať svoje kapitálové požiadavky podľa Bazileja II. Chýbajúca úprava zníži vplyv kapitálovej úľavy opatrenia, zatiaľ čo poplatok za záruku neklesne. Okrem toho je tranža prvej straty vypočítaná ako percento z počiatočnej hodnoty portfólia tak, že tranža prvej straty vypočítaná ako percento z nesplateného portfólia (t. j. počiatočné portfólio upravené okrem iného o splátky) sa bude postupne v priebehu času zvyšovať.
(301)
Komisia vzhľadom na vlastnosti CRI a na plán reštrukturalizácie z decembra 2009 a aktualizovaný plán reštrukturalizácie z novembra 2010, ako sa opisujú v oddiele 2.3 tohto rozhodnutia, považuje opatrenie A za zlučiteľné so všeobecnými zásadami pre opatrenia zamerané na znehodnotené aktíva a so zásadami vnútorného trhu, ako sa uvádza v odôvodnení 284.
(302)
Skutočnosť, že ABN AMRO Group zrušila CRI hneď po tom, ako zaviedla požiadavky podľa Bazileja II, potvrdzujú následné analýzy vykonané v odôvodneniach 294 až 301.
6.3. Posúdenie pomoci a plánu reštrukturalizácie z decembra 2009 a aktualizovaného plánu reštrukturalizácie z novembra 2010 podľa oznámenia o reštrukturalizácii
(303)
Vzhľadom na sumu a rozsah pomoci, ako sa opisujú v predchádzajúcich odsekoch, a najmä na skutočnosť, že pomoc na rekapitalizáciu presahuje 2 % RWA, sa Komisia domnieva, že hĺbková reštrukturalizácia je potrebná v súlade s bodom 4 oznámenia o reštrukturalizácii.
6.3.1. Životaschopnosť
(304)
V pláne reštrukturalizácie by sa malo preukázať, že stratégia banky je založená na jednotnej koncepcii, a ukázať, že banka obnoví dlhodobú životaschopnosť bez spoliehania sa na podporu štátu.
(305)
Ako sa už konštatovalo v rozhodnutí z 5. februára 2010, obchodné modely FBN a ABN AMRO N sa nezakladali na prílišnom riskovaní a neudržateľných úverových praktikách. Obidva subjekty však zostali zraniteľné a nedostatočne vybavené v niektorých základných oblastiach v dôsledku oddelenia od svojich príslušných materských skupín. ABN AMRO N mala po oddelení od svojej materskej spoločnosti nedostatočný prístup k väčším spoločnostiam, nemala už medzinárodnú sieť a chýbalo jej množstvo produktov a výpočtovej techniky. FBN bola takisto ťažko postihnutá oddelením od svojej materskej spoločnosti a jej financovanie sa vo veľkej miere opieralo o veľkoobchodné trhy. V pláne reštrukturalizácie ABN AMRO Group z decembra 2009 (a takisto v aktualizovanom pláne reštrukturalizácie z novembra 2010) sa ukazuje, že integrácia ABN AMRO N a FBN výrazne odstraňuje nedostatky každého z jednotlivých subjektov. Zlúčenie FBN a ABN AMRO N pomohlo zmierniť niektoré z týchto obáv. Veľká sieť retailového a privátneho bankovníctva ABN AMRO N bola bohatá na vklady, čo vytvorilo lepší finančný profil zlúčenej skupiny, FBN vyriešila časť problému ABN AMRO N spojeného s medzinárodnou sieťou a obidve skupiny boli spoločne lepšie schopné riešiť napríklad problémy súvisiace s výpočtovou technikou (konkrétne nemuseli každá samostatne znovu budovať IT platformy a ďalšie podporné nástroje).
(306)
Finančné prognózy ukazujú, že na konci obdobia reštrukturalizácie by mal byť zlúčený subjekt schopný pokryť svoje náklady a dosiahnuť primeranú rentabilitu vlastného kapitálu vo výške približne […] %. Aj pri stresovom scenári bude spoločnosť naďalej dosahovať zisky, zatiaľ čo jej pomery kapitálovej primeranosti zostanú výrazne vyššie ako minimálne regulačné hraničné úrovne. Kapitálové rezervy spoločnosti sa teda po opakovaných intervenciách štátu zdajú dostatočne vysoké, aby prekonali nepriaznivé okolnosti v budúcnosti bez potreby opätovného návratu k štátnej pomoci.
(307)
Ako ukazujú údaje za druhý polrok 2008 a prvý polrok 2009, je veľmi dôležité dosahovať dostatočne vysoké čisté úrokové výnosy, aby bola vytvorená plne životaschopná spoločnosť. Plán reštrukturalizácie z decembra 2009 a aktualizovaný plán reštrukturalizácie z novembra 2010 sa preto môžu vyhlásiť za zlučiteľné s požiadavkami životaschopnosti uvedenými v oznámení o reštrukturalizácii pod podmienkou, že sa ABN AMRO Group bude usilovať o dosiahnutie aktualizovaných čistých úrokových výnosov uvedených v pláne reštrukturalizácie z novembra 2010. ABN AMRO Group by mala Komisii pravidelne predkladať správy o pokroku - aspoň každý štvrťrok. Ak ABN AMRO Group spozoruje rozdiely v porovnaní s prognózami, mala by bezodkladne prijať nápravné opatrenia.
(308)
Plán reštrukturalizácie by mal obsahovať prognózy s potrebnými členeniami a reštrukturalizácia si vyžaduje aj upustenie od činností, ktoré by v strednodobom horizonte zostali štrukturálne stratové (119). V odôvodnení 120 rozhodnutia z 5. februára 2010 Komisia vyjadrila pochybnosti o tom, či problémy súvisiace so životaschopnosťou divízie Prime Funds Solutions (PFS), ktorá v roku 2008 ohlásila významnú stratu v dôsledku podvodu Madoff, boli primerane vyriešené. Tento problém bol vyriešený predajom divízie PFS v prospech spoločnosti Credit Suisse (pozri aj odôvodnenie 74). Podrobné prognózy na úrovni divízií ukazujú, že všetky divízie pozitívne prispievajú k výsledkom v prípade základného aj stresového scenára. Komisia môže preto konštatovať, že neexistujú žiadne iné divízie so štrukturálnymi problémami ziskovosti a vzhľadom na tento záver nie sú potrebné žiadne ďalšie odpredaje pre zlepšenie životaschopnosti spoločnosti.
6.3.2. Rozdelenie bremena/nevyhnutné minimum
(309)
Plán reštrukturalizácie by mal jasne ukázať, že pomoc zostala obmedzená na nevyhnutné minimum. Náklady spojené s reštrukturalizáciou by nemal znášať len štát, ale v maximálnej miere aj tí, ktorí investovali do banky. Inými slovami, banka a jej kapitáloví vlastníci by mali prispieť na reštrukturalizáciu v maximálnej možnej miere vlastnými zdrojmi. Pomoc na reštrukturalizáciu by sa mala obmedziť na pokrytie nákladov, ktoré sú nevyhnutné na obnovenie životaschopnosti. Podnik by preto nemal byť dotovaný z verejných prostriedkov, ktoré by sa mohli použiť na financovanie činností narúšajúcich trh, ktoré nesúvisia s procesom reštrukturalizácie, ako sú napríklad akvizície (120).
(310)
V oznámení o reštrukturalizácii sa pripomína, že zákaz akvizícií je potrebný na to, aby pomoc ostala obmedzená na nevyhnutné minimum. V bode 23 oznámenia o reštrukturalizácii sa výslovne uvádza, že „podnik by nemal mať k dispozícii verejné zdroje, ktoré by sa mohli použiť na financovanie činností narúšajúcich trh, a ktoré nie sú spojené s procesom reštrukturalizácie. Napríklad nadobudnutie akcií iných podnikov alebo nové investície nemožno financovať prostredníctvom štátnej pomoci, pokiaľ to nie je nevyhnutné na obnovenie životaschopnosti podniku“.
(311)
V oznámení o reštrukturalizácii sa zákaz akvizícií spája s narušeniami hospodárskej súťaže. V bodoch 39 a 40 oznámenia sa objasňuje, že „štátna pomoc sa nesmie využívať na úkor konkurentov, ktorí nedostávajú podobnú verejnú podporu“ a že „banka nemala využívať štátnu pomoc na získanie konkurenčných podnikateľských aktivít. Táto podmienka by mala platiť najmenej tri roky a jej platnosť môže pokračovať až do konca obdobia reštrukturalizácie v závislosti od zamerania, výšky a časového trvania pomoci“.
(312)
V súlade s bodom 40 oznámenia o reštrukturalizácii sa pomoc môže vyhlásiť za zlučiteľnú pod podmienkou, že ABN AMRO Group striktne uplatní zákaz akvizícií (121) po dobu troch rokov odo dňa tohto rozhodnutia. Zákaz akvizícií by sa mal predĺžiť v prípade, že holandský štát po troch rokoch naďalej vlastní viac ako 50 % ABN AMRO Group. Zákaz akvizícií by sa však nemal predĺžiť na viac ako päť rokov. Zatiaľ čo časť pomoci sa už splatila, niektoré opatrenia (najmä opatrenia Z a C) banka nemôže splatiť kvôli forme, v ktorej boli poskytnuté (t. j. nie v podobe hybridných dlhových nástrojov). Ukončenie štátneho vlastníctva je náhradou za odhad, keď sa ukončí výhoda vyplývajúca z pomoci.
(313)
Komisia poznamenáva, že v pláne reštrukturalizácie z decembra 2009 (doplnenom o finančné prognózy pre najhorší prípad 23. marca 2010) sa už uviedlo, že z ABN AMRO Group stal životaschopný subjekt, ktorý by mal dosiahnuť slušnú rentabilitu vlastného kapitálu a dokonca sa očakáva, že dosiahne slušné zisky v horších hospodárskych podmienkach. Aktualizovaný plán reštrukturalizácie z novembra 2010 potvrdil túto analýzu. Obnovenie životaschopnosti nezávisí od akvizícií. Zákaz akvizícií teda nebráni obnoveniu životaschopnosti.
(314)
Komisia sa domnieva, že podľa bodu 26 oznámenia o reštrukturalizácii zákaz hybridných kupónov a zákaz hybridných nákupov sú nevyhnutné (122). V súvislosti s reštrukturalizáciou sú opatrenia, ktoré znižujú celkovú výšku vlastných zdrojov, v rozpore s cieľom rozdelenia bremena a požiadavkou nevyhnutného minima.
(315)
Ako sa uvádza v bode 26 oznámenia o reštrukturalizácii, „banky by nemali použiť štátnu pomoc na tvorbu odmien prislúchajúcich vlastným finančným zdrojom (vlastný kapitál a podriadený dlh), ak tieto činnosti neprinášajú dostatočné zisky“. Podrobné posúdenie plánu reštrukturalizácie ABN AMRO Group z decembra 2009 (a aktualizovaného plánu reštrukturalizácie z novembra 2010) umožňuje Komisii konštatovať, že ABN AMRO Group by mala obnoviť svoju životaschopnosť približne o dva roky, čo dokazuje prijateľná ROE na úrovni približne […] % v rokoch 2012 a 2013. V tomto kontexte sa zdá, že zákaz hybridných kupónov a hybridných nákupov počas obdobia 2 rokov (123) zabezpečí primerané rozdelenie bremena zo strany vlastníkov kapitálu spoločnosti (124). Pomoc sa tak môže vyhlásiť za zlučiteľnú pod podmienkou dvojročného zákazu hybridných kupónov a nákupov, ako sa podrobne opisuje v článku 8 hlavnej časti rozhodnutia. Tento zákaz kupónov a nákupov sa uplatňuje aj na držiteľov prioritných akcií FBNH s cieľom odstrániť pochybnosti, ktoré Komisia vyjadrila v odôvodnení 130 rozhodnutia z 5. februára 2010.
(316)
V ostatných prípadoch sú opatrenia zamerané na rozdelenie bremena potrebné aj na to, aby sa zabezpečilo, že zachránené banky znášajú primeranú zodpovednosť za dôsledky svojho správania v minulosti tak, aby vytvorili vhodné podnety pre svoje správanie ako aj správanie ostatných v budúcnosti. Tento faktor je menej dôležitý v tomto prípade, pretože problémy spoločnosti vo veľkom rozsahu súviseli s bývalou materskou spoločnosťou Fortis SA/NV (pozri oddiel 6.3.3 „Opatrenia na obmedzenie narušenia hospodárskej súťaže“). Z hľadiska rozdelenia bremena možno preto akceptovať, že neexistujú žiadne veľké odpredaje okrem odpredaja divízií PFS a Intertrust, ktoré spoločne predstavovali […] % celkových prevádzkových výnosov a […] % z RWA.
6.3.3. Opatrenia na obmedzenie narušenia hospodárskej súťaže
(317)
Vzhľadom na opatrenia potrebné na obmedzenie narušenia hospodárskej súťaže v tomto prípade existujú určité netypické prvky.
(318)
V bode 28 oznámenia o reštrukturalizácii sa uvádzajú druhy narušení hospodárskej súťaže, ktoré môžu nastať, keď sa štátna pomoc poskytuje za účelom podpory finančnej stability v časoch systémovej krízy: „V prípade, že banky súťažia medzi sebou kvalitou svojich produktov a služieb, potom tie, ktoré si nahromadia nadmerné riziká a/alebo sa spoliehajú na neudržateľné obchodné modely, napokon strácajú svoj trhový podiel a pravdepodobne opustia trh, zatiaľ čo ich efektívnejší konkurenti rozširujú svoju činnosť na daných trhoch alebo na ne vstupujú. Štátna pomoc predlžuje narúšanie hospodárskej súťaže, ku ktorému došlo v minulosti prijímaním nadmerných rizík a používaním neudržateľných obchodných modelov, a to tým, že umelo podporuje trhovú silu príjemcov. Takto môže vytvárať morálny hazard pre príjemcov a zároveň oslabovať stimuly pre súťaž, investície a inovácie z hľadiska tých, ktorí nie sú príjemcami pomoci.“
(319)
Ako sa uvádza v rozhodnutí z 3. decembra 2008, ťažkosti Fortis SA/NV a Fortis Bank SA/NV vyplynuli z nadmerného rizika: i) Fortis Bank SA/NV investovala značné množstvo peňazí do štruktúrovaných úverov a ii) Fortis SA/NV sa rozhodla kúpiť ABN AMRO N za veľmi vysokú cenu. S cieľom schváliť pomoc takýmto bankám Komisia vyžaduje značné zníženie prítomnosti na trhu príjemcu. Komisia v tomto smere poznamenáva, že Fortis SA/NV bola rozdelená na štyri časti: belgické a medzinárodné poistné aktíva sú stále súčasťou uvedenej Fortis SA/NV (ktorá bola po kolapse Fortis SA/NV premenovaná na Ageas); Fortis Bank SA/NV a BGL bola kúpená bankou BNP Paribas; holandský štát kúpil FBN (vrátane ABN AMRO N) a holandský štát kúpil aj holandské poistné aktivity (125). Inými slovami, Fortis SA/NV bola rozdelená na menšie subjekty a samotná Fortis Bank SA/NV bola rozdelená na dve časti (126).
(320)
Komisia poznamenáva, že opatrenia v prospech FBN a ABN AMRO N posúdené v tomto rozhodnutí majú špecifické prvky, ktoré sa líšia od ostatných prípadov reštrukturalizácie, ktorými sa zaoberala počas súčasnej krízy, vrátane prípadov Fortis Bank SA/NV a Fortis SA/NV. V tomto prípade FBN a ABN AMRO N nepotrebovali štátnu pomoc hlavne preto, že prijali chybné riadiace rozhodnutia. Potreba štátnej pomoci nevyplýva napríklad z nahromadenia nadmerných rizík vyplývajúcich z ich investícií alebo ich úverovej politiky alebo preto, že prijali neudržateľnú cenovú politiku. Rovnako ťažkosti Fortis SA/NV a Fortis Bank SA/NV nevyplývali z rizikovej úverovej alebo cenovej politiky v oblasti retailového bankovníctva, privátneho bankovníctva alebo komerčného bankovníctva, ktoré boli naopak ziskové. Komisia sa preto domnieva, že pomoc pre FBN a ABN AMRO N podstatne menej narúša hospodársku súťaž ako pomoc schválená v prospech finančných inštitúcií, ktoré nahromadili nadmerné riziká. Komisia sa preto domnieva, že ďalšie odpredaje nie sú potrebné.
(321)
Malo by sa však zabezpečiť, aby FBN a ABN AMRO N nepoužili štátnu pomoc na svoj rast na úkor konkurentov, napríklad zavedením neudržateľnej cenovej politiky alebo kúpou iných finančných inštitúcií. Keby sa tak stalo, pomoc by mohla „oslabovať stimuly pre súťaž, investície a inovácie z hľadiska tých, ktorí nie sú príjemcami pomoci“ a podkopávať „stimuly pre cezhraničné činnosti“ tým, že odradí od vstupu na holandský trh.
(322)
Štátna pomoc sa preto môže vyhlásiť za zlučiteľnú, ak existujú dostatočné opatrenia, ktorý zabezpečia, že štátna pomoc sa nepoužije na úkor konkurentov, z ktorých niektorí nedostali podobnú verejnú podporu. Treba zachovať rovnaké podmienky medzi bankami, ktoré dostali verejnú podporu, a tými, ktoré ju nedostali. Malo by sa zabrániť aj tomu, aby štátna pomoc neoslabila stimuly pre súťaž, investície a inovácie z hľadiska tých, ktorí nie sú príjemcami pomoci, a aby nevznikli prekážky vstupu, ktoré by mohli ohroziť cezhraničnú činnosť.
(323)
V oznámení o reštrukturalizácii sa uvádza, že charakter a forma takýchto ohraničení závisia od výšky pomoci a podmienok a okolností, za ktorých bola poskytnutá, a takisto od charakteristík trhu(-ov), na ktorom(-ých) bude banka prijímajúca pomoc pôsobiť. Výška pomoci bola opísaná v oddiele 6.1.4 „Vyčíslenie štátnej pomoci“. Osobitné podmienky a okolnosti, za ktorých bola pomoc poskytnutá, boli rozoberané na začiatku tohto oddielu. Ako sa uvádza v bode 32 oznámenia o reštrukturalizácii, úlohu zohrávajú aj veľkosť a relatívna dôležitosť banky na jej trhu(-och). Ak reštrukturalizovaná banka obmedzila svoju prítomnosť na trhu, je menej pravdepodobné, že budú potrebné dodatočné opatrenia. Podmienky potrebné na vyhlásenie pomoci za zlučiteľnú preto hlavne súvisia s retailovým a privátnym bankovníctvom, pretože spoločnosť už podstatne obmedzila svoju prítomnosť v oblasti komerčného bankovníctva prostredníctvom odpredaja nového HBU.
(324)
Pomoc sa môže vyhlásiť za zlučiteľnú s oznámením o reštrukturalizácii pod podmienkou, že ABN AMRO Group zavedie opatrenia opísané v bodoch 325 až 329.
(325)
V oblasti retailového a privátneho bankovníctva sa môže pomoc môže vyhlásiť za zlučiteľnú pod podmienkou, že ABN AMRO Group nebude cenovým vodcom v prípade štandardizovaných sporiacich a hypotekárnych produktov. V súlade s bodom 44 oznámenia o reštrukturalizácii by ABN AMRO Group nemala ponúkať cenové podmienky, ktoré nemôžu ponúknuť konkurenti, ktorí nedostali pomoc.
(326)
Keďže zákaz cenového vodcovstva by mohol byť menej účinný v segmentoch s mnohými neštandardizovanými produktmi ako privátne bankovníctvo v Holandsku, kde bola konkrétna sťažnosť, je potrebná ďalšia podmienka v súlade s bodom 44 oznámenia o reštrukturalizácii na vyhlásenie pomoci za zlučiteľnú. ABN AMRO Group sa musí snažiť dosiahnuť čisté úrokové výnosy, ako boli predložené Komisii 8. novembra 2010. ABN AMRO Group by preto mala prijať vhodné opatrenia, hneď ako zistí, že nespĺňa svoje prognózy, najmä ak je to v dôsledku nízkych úrokových marží.
(327)
Keďže zákaz cenového vodcovstva je ťažké zaviesť a monitorovať v oblasti privátneho bankovníctva, je potrebné zaviesť iné vhodné nápravné opatrenia na zabezpečenie účinnej hospodárskej súťaže, ako sú opatrenia priaznivé pre vstup na trh, ako sa opisujú v bode 44 oznámenia o reštrukturalizácii. V tomto ohľade je nevyhnutnou podmienkou pre vyhlásenie pomoci za zlučiteľnú, aby ABN AMRO Group zaviedla opatrenie, ktoré uľahčí prechod. ABN AMRO Group by mala konkrétne uhradiť svoje vlastné administratíve náklady a náklady na prevody a transakcie pre klientov Private Banking NL, ktoré sú priamym dôsledkom ukončenia vzťahu v rámci privátneho bankovníctva a presunu portfólií (127). Toto opatrenie by sa malo uplatňovať po dobu dvoch po sebe nasledujúcich mesiacov, a to počínajúc čo najskôr, najneskôr však do jedného roka od dátumu tohto rozhodnutia. Ako náhle začne plynúť dvojmesačná lehota, banka jednoznačne informuje všetkých svojich zákazníkov v oblasti privátneho bankovníctva o možnosti, ktorá sa im ponúka. ABN AMRO Group by mala takisto Komisii predložiť dôkazy, že prevody klientov sa vykonávajú v rámci bežných konaní a že neprišlo k žiadnym oneskoreniam v procese prevodov klientov.
(328)
Ak sú opatrenia na zníženie neprimeraného narúšania hospodárskej súťaže, a konkrétnejšie osobitné opatrenia v oblasti retailového a privátneho bankovníctva správne vykonané, vyriešia sa aj dostatočne problémy, na ktoré upozornil sťažovateľ. Komisia pri prešetrovaní týchto problémov zistila, že ABN AMRO stanovovala pri niektorých produktoch dočasne ceny, ktoré viedli k strate, ale že cenová politika sa konala v prostredí s obmedzenou likviditou, kde si všetky banky agresívne konkurovali s cieľom získať úspory, pričom existovali aj osobitné súvislosti spojené so zavedením MoneYou (o čom sa rozhodlo ešte pred úpadkom spoločnosti Fortis SA/NV).
(329)
V bode 44 oznámenia o reštrukturalizácii sa takisto uvádza, že banky by nemali žiadať o štátnu podporu ako konkurenčnú výhodu pri predkladaní svojich finančných ponúk. Podmienkou pre vyhlásenie pomoci za zlučiteľnú je, aby ABN AMRO Group nepoužila štátnu pomoc pri svojich marketingových kampaniach a komunikácii s investormi po dobu troch rokov. Tieto zákazy by sa mali predĺžiť až na päť rokov, pokiaľ má holandský štát akciový podiel v ABN AMRO Group aspoň 50 %.
(330)
Z hľadiska neoprávneného narušenia hospodárskej súťaže Komisia pozitívne hodnotí odpredaje divízií PFS a Intertrust. Odpredaj PFS znižuje atraktivitu spoločnosti pre inštitucionálnych klientov, zatiaľ čo Intertrust poskytovala okrem iného služby, ktoré by mohli posilniť jej sieť privátneho bankovníctva. Jej predaj by preto mohol uľahčiť konkurentom zlepšiť svoju konkurenčnú pozíciu voči pozícii ABN AMRO Mees Pierson. Komisia sa takisto domnieva, že skutočnosť, že časť pomoci bola vrátená, prispieva k obmedzeniu narúšania hospodárskej súťaže. Komisia má takisto priaznivý názor na dividendovú politiku, ako sa opisuje v odôvodnení 75.
6.3.4. Záver
(331)
Ak sa teda správne uplatnia podmienky uvedené v oddieloch 6.2 a 6.3, plán reštrukturalizácie z decembra 2009 aktualizovaný plánom reštrukturalizácie z novembra 2010 poskytuje dostatočné dôkazy o tom, že dlhodobá životaschopnosť ABN AMRO Group bola obnovená. Plán reštrukturalizácie z decembra 2009 aktualizovaný plánom reštrukturalizácie z novembra 2010 zabezpečuje dostatočné rozdelenie bremena a obsahuje primerané opatrenia na obmedzenie neprimeraného narušenia hospodárskej súťaže. Komisia môže preto podmienečne vyhlásiť, že plán reštrukturalizácie z decembra 2009 aktualizovaný plánom reštrukturalizácie z novembra 2010 je v súlade s oznámením o reštrukturalizácii.
7. ZÁVER
Komisia konštatuje, že Holandsko neoprávnene poskytlo štátnu pomoc uvedenú v oddiele 6.1.4 „Vyčíslenie štátnej pomoci“ v rozpore s článkom 108 ods. 3 zmluvy. Táto pomoc sa však môže považovať za zlučiteľnú, ak sa uplatnia podmienky uvedené v oddieloch 6.2 a 6.3 a podrobnejšie opísané v hlavnej časti tohto rozhodnutia.
Komisia poznamenáva, že holandský štát výnimočne súhlasil s tým, že dostane znenie tohto rozhodnutia iba v anglickom jazyku,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Štátna pomoc, ktorú Holandsko poskytlo ABN AMRO Group, je zlučiteľná s vnútorným trhom s výhradou splnenia podmienok uvedených v článkoch 3 až 9.
Táto štátna pomoc bola poskytnutá takto:
-
pomoc na rekapitalizáciu vo výške od 4,2 mld. EUR v prospech FBN a 5,45 mld. EUR v prospech ABN AMRO N a
-
pomoc vo forme likvidity vo výške 71,7 mld. EUR.
Článok 2
Na účely tohto rozhodnutia sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
a)
„skupina ABN AMRO Group“ je ABN AMRO Group a jej priame alebo nepriame dcérske spoločnosti v 100 % vlastníctve vrátane subjektov, v ktorých má ABN AMRO Group výlučnú kontrolu v zmysle nariadenia Rady (ES) č. 139/2004 z 20. januára 2004 o kontrole koncentrácií medzi podnikmi („nariadenie ES o fúziách“) (128);
b)
„prvé miesto“ znamená ponúknuť najvýhodnejšiu cenu;
c)
„retailoví klienti“ sú všetci individuálni klienti (na rozdiel od firemných klientov);
d)
„štandardizované retailové sporiace a vkladové produkty“ sú všetky štandardizované retailové sporiace a vkladové produkty, ktoré kedykoľvek pokrývajú aspoň 85 % objemu produktov ABN AMRO Group na trhu retailových úspor a vkladov;
e)
„štandardizované hypotekárne produkty“ sú všetky štandardizované hypotekárne produkty, ktoré kedykoľvek pokrývajú aspoň 85 % objemu produktov ABN AMRO Group v oblasti hypotekárnych úverov;
f)
Private Banking NL znamená všetkých klientov BU Private Banking s výnimkou tých, ktorí sú súčasťou Private Banking International (129).
Článok 3
1. Bez predchádzajúceho schválenia Komisiou nesmie byť ABN AMRO Group na prvom mieste, pokiaľ ide o štandardizované retailové sporiace a vkladové produkty pre retailových klientov spomedzi […] finančných inštitúcií, ktoré majú najväčší trhový podiel z hľadiska objemu na holandskom trhu retailových úspor v žiadnom z týchto segmentov:
-
sporiace účty,
-
termínované vklady na obdobie 1 roka,
-
termínované vklady na obdobie 2 rokov,
-
termínované vklady na obdobie 3 rokov,
-
termínované vklady na obdobie 4 rokov a
-
termínované vklady na obdobie 5 rokov.
Bez ohľadu na prvý pododsek, keď sa tri finančné inštitúcie spoločne umiestnia na prvom mieste spomedzi […] finančných inštitúcií, ktoré majú najväčší trhový podiel v segmente holandského trhu retailových úspor a vkladov, ABN AMRO Group môže použiť sadzby týchto troch finančných inštitúcií, pokiaľ ide o štandardizované produkty v príslušnom segmente.
2. Bez predchádzajúceho schválenia Komisiou nesmie byť ABN AMRO Group na prvom mieste, pokiaľ ide o štandardizované druhy hypoték spomedzi […] finančných inštitúcií, ktoré majú najväčší trhový podiel na holandskom trhu retailových hypoték.
Bez ohľadu na prvý pododsek, keď sa tri finančné inštitúcie spoločne umiestnia na prvom mieste spomedzi […] finančných inštitúcií, ktoré majú najväčší trhový podiel na holandskom trhu retailových hypoték, ABN AMRO Group môže použiť sadzby týchto troch finančných inštitúcií, pokiaľ ide o zodpovedajúci štandardizovaný druh hypotéky.
3. S cieľom zabezpečiť súlad s odsekmi 1 a 2 ABN AMRO Group stále a aspoň každý týždeň monitoruje podmienky, ktoré ponúkajú […] iné finančné inštitúcie, ktoré majú najväčší trhový podiel na príslušnom holandskom trhu úspor, pokiaľ sú tieto podmienky k dispozícii vo verejnej oblasti. Ak nie sú údaje ktorejkoľvek z týchto […] iných finančných inštitúcií verejne dostupné, nahradia sa údajmi ďalších najväčších finančných inštitúcií v poradí podľa podielu na trhu.
Hneď ako ABN AMRO Group zistí, že ponúka výhodnejšie ceny za akýkoľvek zo svojich produktov, ako sú ceny, ktoré môže ponúkať na základe odseku 1 a odseku 2 tohto článku, ABN AMRO Group bezodkladne informuje Komisiu. Bezodkladne upraví ceny produktov a čo najskôr vykoná úpravu cien.
Pokiaľ ide o retailové sporiace a vkladové produkty, ABN AMRO Group vykoná úpravu najneskôr do desiatich pracovných dní odo dňa, keď si všimla zmenu podmienok. Ak sa však zmena týka produktov, pri ktorých sa cena môže zmeniť len na konci mesiaca a od času, keď bola zaznamenaná zmena, do konca mesiaca je menej ako desať pracovných dní, ABN AMRO Group vykoná úpravu pri prvej príležitosti od konca nasledujúceho mesiaca.
Pokiaľ ide o hypotéky, ABN AMRO Group upraví svoje ceny do desiatich pracovných dní odo dňa, keď si všimla zmenu podmienok a úpravu vykoná najneskôr do pätnástich pracovných dní odo dňa, keď bola zaznamenaná zmena podmienok.
4. Podmienka ustanovená v odsekoch 1 a 2 sa uplatňuje počas obdobia troch rokov od dátumu tohto rozhodnutia. ABN AMRO Group predloží Komisii správu o dodržiavaní tejto podmienky na štvrťročnom základe a najneskôr do dvoch týždňov po zverejnení štvrťročných finančných výsledkov ABN AMRO Group.
Článok 4
1. ABN AMRO Group vynaloží maximálne úsilie na dosiahnutie prognóz (vrátane čistých úrokových výnosov) predložených Komisii v pláne reštrukturalizácie z decembra 2009 aktualizovanom plánom reštrukturalizácie z novembra 2010. Prognózy z novembra 2010 sa musia dosiahnuť na konsolidovanej úrovni ABN AMRO Group.
ABN AMRO Group predloží Komisii správy v štvrťročnej periodicite, v ktorých sa uvedú prognózy v príslušnom členení a skutočné výsledky (vrátane čistých úrokových výnosov) na úrovni štyroch segmentov vymedzených v pláne reštrukturalizácie z decembra 2009 a v pláne reštrukturalizácie z novembra 2010: retailové bankovníctvo, Private Banking NL (privátne bankovníctvo Holandsko), Private Banking International (medzinárodné privátne bankovníctvo), Commercial & Merchant Banking (komerčné a obchodné bankovníctvo).
ABN AMRO Group môže predložiť Komisii odôvodnenú žiadosť s cieľom zrevidovať svoje prognózy (vrátane čistých úrokových výnosov), aby sa zohľadnil vonkajší vývoj.
2. ABN AMRO Group zabezpečí členenie prognóz čistých úrokových výnosov podľa objemov a marží na konsolidovanej úrovni a na úrovni privátneho bankovníctva.
ABN AMRO Group predloží Komisii štvrťročne a to najneskôr do dvoch týždňov po uverejnení jej štvrťročných finančných výsledkov správu, v ktorej uvedie, či sú čisté úrokové výnosy dosiahnuté na konsolidovanej úrovni v súlade s prognózami uvedenými v odseku 1. V správe sa uvedie aj porovnanie plánovaných marží a skutočných marží na konsolidovanej úrovni a na úrovni privátneho bankovníctva.
Ak čisté úrokové výnosy dosiahnuté na konsolidovanej úrovni nie sú v súlade s týmito prognózami, ABN AMRO Group uvedie v tejto správe opatrenia prijaté na dosiahnutie týchto prognóz.
3. Povinnosti stanovené v odsekoch 1 a 2 sa uplatňujú počas obdobia troch rokov od dátumu tohto rozhodnutia.
Článok 5
1. ABN AMRO Group nezíska kontrolu nad viac než [0 - 7] % akéhokoľvek podniku.
2. Odchylne od odseku 1 môže ABN AMRO Group vykonať akvizície, ak celková hrubá kumulatívna kúpna cena (s výnimkou prevzatia alebo prevodu dlhu v súvislosti s takýmito akvizíciami), ktorú zaplatí ABN AMRO Group za všetky takéto akvizície počas obdobia troch rokov odo dňa tohto rozhodnutia je nižšia ako [0 - 600] mil. EUR.
Zákaz uvedený v odseku 1 sa neuplatňuje na súkromné kapitálové akvizície ABN AMRO Group, ak sú v súlade s jej obchodným plánom a plánovaným rozpočtom divízie „private equity“, ako bol predložený Komisii 5. októbra 2010.
Zákaz uvedený v odseku 1 sa neuplatňuje ani na […] akciové podiely divízie ABN AMRO Group „energia, komodity a doprava“ na podporu jej bežného financovania, ak sú v súlade s obchodným plánom ABN AMRO Group a plánovaným rozpočtom tejto divízie, ako bol predložený 10. januára 2010.
ABN AMRO Group predloží Komisii štvrťročne, a to najneskôr do dvoch týždňov po uverejnení jej štvrťročných finančných výsledkov, správu. V tejto správe sa uvedie zoznam aktuálnych akvizícií divízií „private equity“ a „energia, komodity a doprava“. V správe sa uvedú aj podrobné informácie o ďalších akvizíciách ABN AMRO Group, ktoré je na základe prvého pododseku oprávnená vykonať.
3. Zákaz uvedený v odseku 1 sa uplatňuje počas obdobia najmenej troch rokov od dátumu tohto rozhodnutia alebo do dňa, keď akciový podiel Holandska v ABN AMRO Group klesne pod 50 % podľa toho, čo nastane neskôr. Tento zákaz sa prestane uplatňovať najneskôr päť rokov od dátumu tohto rozhodnutia.
V prípade, že sa zákaz ustanovený v odseku 1 uplatňuje počas obdobia viac ako troch rokov od dátumu tohto rozhodnutia, celková hrubá kumulatívna kúpna cena platná podľa pododseku 1 odseku 2 sa zvyšuje o sumu [0 - 200] mil. EUR ročne.
Článok 6
ABN AMRO Group nesmie propagovať skutočnosť, že je vo vlastníctve štátu ani odkazovať na akúkoľvek prijatú štátnu podporu pri komunikácii so súčasnými a potenciálnymi klientmi alebo investormi počas obdobia najmenej troch rokov od dátumu tohto rozhodnutia alebo až do dňa, keď podiel Holandska klesne pod 50 % akcií ABN AMRO Group podľa toho, čo nastane neskôr. Tento zákaz sa prestane uplatňovať najneskôr päť rokov od dátumu tohto rozhodnutia.
Bez ohľadu na tento zákaz môže ABN AMRO Group poukázať na skutočnosť, že je vo vlastníctve štátu a na akúkoľvek inú prijatú štátnu podporu, keď sa takáto referencia vyžaduje na základe platných právnych alebo regulačných predpisov.
Článok 7
1. ABN AMRO Group ponúkne klientom Private Banking NL možnosť ukončiť ich vzťah v rámci privátneho bankovníctva ABN AMRO Group a previesť investičné portfóliá do iných bánk. Táto ponuka musí platiť po obdobie dvoch po sebe nasledujúcich mesiacov (ďalej len „príslušné obdobie“).
Príslušné obdobie začne čo najskôr po dátume tohto rozhodnutia, pričom umožní (v prípade potreby) primeranú lehotu na prípravu, najneskôr však do jedného roka odo dňa tohto rozhodnutia. ABN AMRO Group predloží Komisii na schválenie dátum začatia príslušného obdobia najmenej štyri týždne pred plánovaným začiatkom príslušného obdobia.
2. ABN AMRO Group poskytne všetkým svojim klientom Private Banking NL jednoznačne podmienky ponuky uvedenej v odseku 1, a to najneskôr k prvému dňu príslušného obdobia. Informácie, ktoré ABN AMRO Group zamýšľa zaslať svojim klientom, sa najprv predložia Komisii najmenej štyri týždne pred ich zaslaním klientom.
3. ABN AMRO Group uľahčí ukončenie vzťahov v rámci privátneho bankovníctva, keď o to klienti požiadajú, pričom použije bežné postupy za najnižších možných nákladov. Ak sa klient rozhodne previesť svoje pozície a/alebo (súvisiace) zabezpečovacie práva, a ak je tento prevod možný z pohľadu banky nadobúdateľa, ABN AMRO takýto prevod uľahčí. Klienti sú skôr informovaní o možnosti prevodu pozícií ako o ich likvidácii a budú informovaní o nákladoch obidvoch možností.
ABN AMRO Group pokryje vlastné administratívne náklady a náklady na prevod a transakcie, ktoré sú priamym dôsledkom ukončenia vzťahu v oblasti privátneho bankovníctva a prevodu portfólií (130).
ABN AMRO Group nie je povinná znášať ďalšie finančné dôsledky pre klienta.
Článok 8
ABN AMRO Group nevyplatí žiadny kupón z nástrojov základného kapitálu Tier 1, kapitálu Tier 1 a kapitálu Tier 2 (vrátane hybridných kapitálových nástrojov a prioritných akcií) vydaný pred dátumom tohto rozhodnutia ani neuplatní žiadne práva vyplývajúce z nákupných opcií vo vzťahu k takýmto kapitálovým nástrojom do 10. marca 2013 vrátane, pokiaľ neexistuje právny záväzok tak urobiť.
ABN AMRO Group môže emitovať nové kapitálové nástroje od dátumu tohto rozhodnutia alebo zaplatiť kupóny z týchto nových kapitálových nástrojov, pokiaľ takéto emisie alebo platby nevedú k povinnosti platiť kupóny zo svojich existujúcich kapitálových nástrojov.
Odchylne od prvého pododseku môže ABN AMRO Group predať nástroj FCC (konkrétne 87,5 mil. EUR, 6,25 % nekumulatívnych večných prioritných akcií bez hlasovacieho práva triedy A série I, ktoré emitovala Fortis Capital Company Ltd.).
ABN AMRO Group môže do 10. marca 2013 vrátane vyplácať len dividendy zo svojich kmeňových akcií v prípade, že sú tieto dividendy vyššie ako 100 mil. EUR (131).
Článok 9
ABN AMRO Group zaplatí najneskôr do 30. júna 2011 Holandsku upravenú úrokovú sadzbu z pôžičiek uvedených v e-maile, ktorý Komisia 24. júna 2010 zaslala holandskému štátu. Upravené sumy s úrokmi predstavujú 18 152 722 EUR.
Článok 10
Holandsko do dvoch mesiacov od oznámenia tohto rozhodnutia informuje Komisiu o opatreniach, ktoré prijalo na dosiahnutie súladu s týmto rozhodnutím.
Článok 11
Toto rozhodnutie je určené Holandskému kráľovstvu.
V Bruseli 5. apríla 2011