ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 24. května 2011
o opatření částečné privatizace C 15/10 (ex NN 21/10), které provedlo Řecko u kasina Mont Parnès
(oznámeno pod číslem K(2011) 3505)
(Pouze řecké znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/647/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (SFEU), a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby v souladu s výše uvedenými ustanoveními podaly připomínky, a s ohledem na jejich připomínky (1),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 23. června 2002 podala společnost Egnatia AE, jež byla od té doby v důsledku fúze převzata společností Athinaiki Techniki a jež je členem konsorcia Casino Attikis (dále jen „CA“ či „stěžovatel“), Evropské komisi stížnost na údajné porušení pravidel vnitřního trhu EU při údajně netransparentní a diskriminační veřejné soutěži vedené řeckými orgány při prodeji 49 % podílu na kapitálu společnosti Elliniko Kazino Parnithas AE (dále jen „kasino Mont Parnès“) úspěšnému uchazeči, tj. konsorciu Hyatt Regency (dále jen „HR“ nebo „údajný příjemce“) (2).
(2)
Dopisem ze dne 3. října 2002 zaslalo Generální ředitelství pro vnitřní trh a služby Evropské komise (dále jen „GŘ pro vnitřní trh“) kopii spisu Generálnímu ředitelství pro hospodářskou soutěž Evropské komise (dále jen „GŘ pro hospodářskou soutěž“) za účelem souběžné analýzy tohoto případu podle pravidel EU o státních podporách.
(3)
E-mailem ze dne 9. prosince 2002 poskytl zákonný zástupce stěžovatele příslušným útvarům Komise k případu dodatečné informace.
(4)
Dopisem ze dne 24. ledna 2003 informovala Komise o stížnosti na státní podporu řecké orgány a vyzvala Řecko, aby ujasnilo otázky přednesené ve stížnosti. Řecké orgány odpověděly dne 4. března 2003.
(5)
Dne 27. ledna 2003 se pracovníci Komise setkali se zákonným zástupcem stěžovatele.
(6)
Dne 12. února 2003 a 22. srpna 2003 předložil zákonný zástupce údajného příjemce útvarům Komise své podklady.
(7)
Dopisy ze dne 31. března 2003 a 16. května 2003 předložil stěžovatel GŘ pro hospodářskou soutěž dodatečné informace.
(8)
Dne 10. dubna 2003 se zaměstnanci Komise setkali se zástupcem údajného příjemce.
(9)
V období od 15. července 2003 do 16. září 2003 vedla Komise korespondenci se stěžovatelem ohledně odděleného posouzení otázek státní podpory a upozornila stěžovatele na svůj rozhodovací postup, podle nějž postoupení veřejného majetku v rámci veřejné soutěže nepředstavuje státní podporu, bylo-li toto řízení uskutečněno transparentně a bez diskriminace. Stěžovatele proto informovala, že nepřijme žádné stanovisko, dokud GŘ pro vnitřní trh neukončí přezkum postupu při udělení veřejné zakázky.
(10)
Dopisy ze dne 22. ledna 2004 a 4. srpna 2004 ukončilo GŘ pro vnitřní trh své šetření a dospělo k závěru, že postup při udělení zakázky nevykázal žádné nedostatky. Dopisem ze dne 2. června 2004 informovalo GŘ pro hospodářskou soutěž stěžovatele, že podle čl. 20 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (3), uzavřelo stížnost na státní podporu.
(11)
Dne 18. února 2005 předložil stěžovatel u Soudu prvního stupně (nyní Tribunál) návrh na zrušení rozhodnutí Komise tento případ uzavřít.
(12)
Usnesením ze dne 26. září 2006 odmítl Soud prvního stupně žalobu jako nepřípustnou, protože dopis nepředstavuje napadnutelný akt ve smyslu článku 230 Smlouvy o založení Evropského společenství (Smlouvy o ES) (nyní článek 263 Smlouvy o fungování Evropské unie - SFEU) (4).
(13)
Dne 18. prosince 2006 podal stěžovatel u Soudního dvora odvolání proti usnesení Soudu prvního stupně.
(14)
Rozsudkem ze dne 17. července 2008 (5) Soudní dvůr usnesení zrušil, protože se domníval, že sporný akt představoval napadnutelný akt, který nebyl v souladu s povinnostmi Komise podle procesního nařízení, a věc vrátil k projednání Soudu prvního stupně.
(15)
Dopisem ze dne 26. září 2008 stáhlo GŘ pro hospodářskou soutěž dopis o uzavření případu ze dne 2. června 2004 a případ znovu otevřelo.
(16)
V usnesení ze dne 29. června 2009 shledal Soud prvního stupně, že o projednávané žalobě již není třeba rozhodnout, protože byl dotčený dopis stažen (6). Proti tomuto usnesení Soudu prvního stupně podal stěžovatel dne 7. září 2009 odvolání se zdůvodněním, že soud měl považovat stažení dopisu za protiprávní a měl je zrušit.
(17)
E-mailem ze dne 11. září 2009 předložil stěžovatel Komisi další informace.
(18)
Dne 14. října 2009 se zaměstnanci Komise setkali se zástupci stěžovatele. Po tomto setkání předložil stěžovatel při korespondenci s Komisí další informace.
(19)
Dopisem ze dne 21. října 2009 si Komise od Řecka vyžádala dodatečné informace. Dopisem ze dne 13. listopadu 2009 požádalo Řecko o více času na odpověď a Komise mu e-mailem ze dne 18. listopadu 2009 vyhověla. Řecko Komisi odpovědělo dne 11. a 14. ledna 2010.
(20)
Rozsudkem ze dne 6. května 2010 odpověděl Soudní dvůr na žádost o vydání rozhodnutí o předběžné otázce podle článku 234 Smlouvy o ES (nyní článek 267 SFEU), jež byla předložena Simvoulio tis Epikreatis (státní radou) a jež se týkala zejména použití pravidel EU v oblasti zadávání veřejných zakázek na dotčenou veřejnou soutěž. Soudní dvůr dospěl mimo jiné k závěru, že smlouva tohoto typu, jež měla být zadána v dotčené veřejné soutěži, nespadá jako celek do působnosti směrnic týkajících se veřejných zakázek (7). Soudní dvůr k tomu dodal, že tento závěr nevylučuje skutečnost, že podobná smlouva musí dodržovat základní pravidla a obecné zásady Smlouvy, a to zejména svobodu usazování a zásadu volného pohybu kapitálu.
(21)
Dopisem ze dne 6. července 2010 informovala Komise Řecko o svém rozhodnutí zahájit ohledně tohoto opatření řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“).
(22)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (8). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby k opatření podaly své připomínky.
(23)
Po zahájení řízení obdržela Komise připomínky od dvou zúčastněných stran, a to konkrétně od zástupců údajného příjemce (Athens Resort Casino Holdings (9) jménem HR) (10) a od zástupců stěžovatele (Club Hotel Casino Loutraki jménem CA) (11). Řecko podalo své připomínky dopisem ze dne 6. srpna 2010. Připomínky obou zúčastněných stran byly zaslány Řecku dopisem ze dne 29. října 2010 a Řecko na ně reagovalo dopisem ze dne 25. listopadu 2010.
(24)
Dne 16. prosince 2010 (12) Soudní dvůr vynesl rozsudek, podle nějž Tribunál (dříve Soud prvního stupně) při určení, zda je původní žaloba na „správní uzavření“ případu ze strany Komise bezpředmětná, nerozhodl správně.
2. POPIS OPATŘENÍ
(25)
V říjnu roku 2001 řecké orgány vyhlásily výběrové řízení na postoupení 49 % podílu na kapitálu kasina Mont Parnès (13). Do soutěže se přihlásili dva uchazeči, a to konkrétně Kazino Attikis (dále jen „Kasino Attikis“ či „CA“) a konsorcium s názvem Hyatt Regency - Elliniki Technodomiki (dále jen „konsorcium Hyatt Regency“ či „HR“), a oba se v souladu s příslušnými vnitrostátními předpisy dostali do druhého kola veřejné soutěže (14). V řízení, jež bylo údajně neplatné, byla zakázka udělena HR. Následující odstavce 26 až 29 popisují události, které podle informací, jež má Komise k dispozici, vedly k tomuto udělení.
(26)
Podle platných vnitrostátních předpisů měl být vítězný uchazeč vyhlášen na základě předložené nabídky (dražba se vzestupnou cenou), přičemž výchozí prodejní cena byla stanovena na 80 milionů EUR. Hodnotící komise měla rozlepit obálky předložené uchazeči s jejich finanční nabídkou a oznamovat postupně všechny nabídky. Uchazeči s nižší nabídkou měli mít možnost předložit v zapečetěné obálce novou nabídku pro další kolo. Tato nová nabídka měla být přinejmenším rovna původní vyšší nabídce navýšené o 1 % (15). Toto postupné předkládání zvyšujících se nabídek mělo pokračovat v samostatných kolech až do okamžiku, kdy by se jeden z uchazečů stáhl. V tom případě se měla poslední učiněná nabídka prohlásit za prozatímně nejvyšší. Zápis s uvedením prozatímně nejvyšší nabídky měla hodnotící komise předložit správní radě řecké agentury pro rozvoj cestovního ruchu (ETA).
(27)
V prvním kole odevzdali oba uchazeči své nabídky v sídle ETA v zapečetěných obálkách ve stejný okamžik, a to dne 31. května 2002. Konsoricum CA nabídlo částku 91 183 652 EUR, zatímco nabídka HR činila 80 075 000 EUR. Ovšem obálka posledně jmenované společnosti obsahovala kromě nabídky ještě prohlášení s námitkou ohledně legality účasti konsorcia CA ve veřejné soutěži. Konsorcium CA vyjádřilo s tímto prohlášením nesouhlas a tvrdilo, že vyjádření výhrad činí finanční nabídku HR nepřípustnou. Reklamační výbor výhrady CA odmítl s tím, že prohlášení konsorcia HR nemělo vliv na platnost jeho nabídky.
(28)
Ve druhém kole předložilo konsorcium HR v zapečetěné obálce nabídku ve výši 92 105 888 EUR, opět provázenou stejným písemným prohlášením. Po ukončení druhého kola předložil zákonný zástupce konsorcia CA obálku s finanční nabídkou pro třetí kolo a rovněž oddělené prohlášení pro správní radu ETA o porušení pravidel veřejné soutěže z hlediska požadavků na její platnost. Hodnotící komise toto podání odmítla s tím, že by bylo přípustné pouze tehdy, pokud by bylo předloženo v podobě námitky spadající do pravomoci reklamačního výboru. Zákonní zástupci CA poté požádali komisi o pětiminutové odložení, aby mohli rozhodnout o dalších krocích. Odložení jim bylo poskytnuto a zástupci CA odstranili ze stolu výboru jak písemné prohlášení, tak obálku s nabídkou. Když se po pěti minutách vrátili, prohlásili, že nemají v úmyslu námitku podat, a předložili svou nabídku. Konsorcium HR následně podalo námitku a požadovalo, aby bylo třetí kolo nabídkového řízení pokládáno za nepřípustné s odůvodněním, že CA podalo nabídku, kterou následně stáhlo a poté znovu předložilo. Reklamační výbor námitku HR uznal a nabídka CA byla z řízení vyloučena (16).
(29)
Po vyloučení nabídky CA z třetího kola poslala hodnotící komise (17) správní radě ETA kopii zápisu ze svého osmého zasedání, v němž uvedla HR jako uchazeče s první prozatímně nejvyšší nabídkou (nabídka ve výši 92 105 888 EUR) a CA jako uchazeče s druhou prozatímně nejvyšší nabídkou. Hodnotící komise zřejmě nerozpečetila nabídku CA z třetího kola a nevrátila tomuto konsorciu zapečetěnou obálku, ale předala ji ETA za účelem jejího uložení v trezoru ETA (18). Správní rada ETA svolala mimořádnou valnou hromadu. Generální ředitel ETA a právní zástupce Kantor Capital, jenž působil jako hospodářský poradce pověřený tímto řízením, byli poté dne 5. června 2002 pověřeni požádat konsorcium HR o navýšení jeho nabídky. HR následně navýšil navrženou částku na 110 milionů EUR. Dne 12. června 2002 předložilo konsorcium CA správní radě ETA dopis s nabídkou ve výši 162 milionů EUR, jež byla následně odmítnuta, protože byla podána po uzavření veřejné soutěže. Nabídka HR byla nakonec stále zvyšována, až dosáhla částky 120 milionů EUR (19).
3. ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(30)
Komise zahájila formální vyšetřovací řízení, protože se nebyla schopna zbavit pochybností, zda byl podíl na kapitálu kasina Mont Parnès ve výši 49 % prodán řeckým státem za nejvyšší nabídku podanou v nabídkovém řízení, jež splňovalo požadavky na otevřenost, transparentnost a nediskriminaci. Komise si nebyla zejména jista, zda při prodeji nebylo kupujícímu poskytnuto protiprávní preferenční zacházení, a zda tak byla zaplacena tržní cena. Komise se domnívala, že vyloučení CA z veřejné soutěže a vyloučení nabídky CA ve výši 162 milionů EUR podané po ukončení veřejné soutěže může být příznakem prodeje pod hodnotou, a tím i existence podpory v podobě ušlých státních prostředků.
4. PŘIPOMÍNKY ŘECKA
(31)
Řecko předložilo své připomínky dopisem ze dne 6. srpna 2010. Řecko popírá existenci státní podpory s odůvodněním, že veřejná soutěž na prodej jeho podílu na kapitálu kasina Mont Parnès proběhla v souladu s platnými právními předpisy a že 49 % podíl v kasinu byl prodán za tržní cenu.
(32)
Řecké orgány především zdůrazňují, že výběr uchazečů do veřejné soutěže a celé zadávací řízení byly plně v souladu s právními předpisy a proběhly v souladu s pravidly výzev k podávání nabídek (20), které se řídily platnými právními předpisy, a že oba uchazeči veřejné soutěže s těmito výzvami bez výhrad souhlasili.
(33)
Řecké orgány také vysvětlují, že prohlášení HR obsažené v obálce s jeho finanční nabídkou v prvním a druhém kole veřejné soutěže nemělo vliv na platnost jeho finančních nabídek, ale týkalo se pouze účasti CA ve veřejné soutěži jako takové, a že reklamační výbor oprávněně považoval finanční nabídky HR za nabídky v souladu s právními předpisy.
(34)
Řecké orgány dále podrobněji vysvětlují, že nabídka podaná CA ve třetím kole veřejné soutěže, o které stěžovatel prohlašuje, že byla ve výši 107 milionů EUR, byla vyloučena, protože obálka byla odstraněna z dohledu hodnotící komise. Za těchto okolností si hodnotící komise nemohla být jista, zda nabídka nebyla změněna. V každém případě by opětovné podání nabídky představovalo její druhé podání ve stejném kole, což by bylo v rozporu s pravidly.
(35)
Řecké orgány vysvětlují, že nabídka ve výši 92 105 888 EUR učiněná konsorciem HR ve druhém kole, jež byla vyšší než nabídka CA ve výši 91 183 652 EUR z prvního kola, byla v souladu s pravidly veřejné soutěže, protože podle podmínek výzvy k podávání nabídek musela být každá nová nabídka navýšena o 1 % a ne o 10 %, jak se předpokládalo v rozhodnutí Komise o zahájení řízení. Pravidla veřejné soutěže byla proto v tomto ohledu dodržena.
(36)
Řecké orgány také tvrdí, že poslední nabídka konsorcia CA ve výši 162 milionů EUR, což je částka, o které konsorcium CA tvrdí, že ji bylo ochotno zaplatit, není platná, protože byla učiněna po ukončení veřejné soutěže a mimo ni. Přijetí této nabídky by znamenalo porušení zásady zákonnosti, protože cílem veřejného nabídkového řízení není pouze sloužit finančním zájmům státu, ale také širšímu veřejnému zájmu, tj. zajistit co možná nejvyšší cenu při dodržení zásady zákonnosti (tj. zákonných pravidel stanovených v předpisech o výzvách k podávání nabídek, v zadávací dokumentaci a v jiných platných právních předpisech).
(37)
Řecké orgány dále vysvětlují, že veřejnou soutěž prostě nezrušily a nevyhlásily novou, protože by to znamenalo znovu provést celé řízení, a to již počtvrté za osm let, což by poškodilo mezinárodní pověst Řecka, aniž by přitom bylo jisté, že by další veřejná soutěž zajistila cenu ve výši 162 milionů EUR. V tomto ohledu Řecko dokonce zpochybňuje důvěryhodnost nabídky ve výši 162 milionů EUR, protože konsorcium CA si bylo vědomo, že její přijetí by pouze vyvolalo zrušení řízení a zahájení nového.
(38)
Řecké orgány dále potvrzují (21) přiměřenost ceny, jež byla nakonec zaplacena (120 milionů EUR), protože byla o 25,5 % vyšší než znalecké ocenění ve výši 95,4 milionu EUR provedené před veřejnou soutěží nezávislým odhadcem a zapečetěné až do konce řízení. Prohlašují, že o vypracování tohoto ocenění, ačkoliv nebylo kvůli veřejné soutěži nutné, požádaly s cílem chránit zájmy Řecka i v budoucnu (22).
(39)
Pokud jde o tvrzení stěžovatele, že původní podmínky výzvy k podávání nabídek byly vylepšeny následným zákonem č. 3139/2003, který privatizaci potvrdil, řecké orgány vysvětlují, že výzvy k podávání nabídek nebyly změněny ani zákonem č. 3139/2003, ani žádným jiným způsobem. Podle Řecka tento zákon pouze reguluje různá povolení ve spojení s investováním a provozováním kasina a obsahuje opatření k ochraně pracovníků po privatizaci. Tento zákon nezbavil HR povinnosti investovat do kasina Mont Parnès částku 44 milionů EUR a smluvní doložka ohledně vrácení 70 % ceny konsorciu HR v případě, že by před rokem 2012 byla udělena provozní licence jinému kasinu, byla již výslovným ustanovením výzvy k podávání nabídek.
(40)
Řecké orgány proto konstatují, že prodejní cena představuje tržní hodnotu podílu na kapitálu kasina Mont Parnès ve výši 49 %.
(41)
Na podporu svého tvrzení, že při veřejné soutěži nedošlo k žádným nesrovnalostem, poukazují řecké orgány na řadu rozsudků vnitrostátních soudů, které rozebíraly soulad veřejné soutěže se zákonem podle vnitrostátních právních předpisů. K dnešnímu dni vnitrostátní soudy neshledaly ve veřejné soutěži žádné nesrovnalosti, a proto různé stížnosti podané CA v tomto ohledu odmítly (23). Z nálezů vnitrostátních soudů, které potvrdily řádný průběh veřejné soutěže, se řecké orgány odvolávají zejména na následující:
a) Řízení před občanskoprávními soudy
(42)
Ve svém rozsudku 8118/2002 (24) odmítl soud prvního stupně v Aténách stížnost podanou CA a rozhodl, že:
-
Hodnotící komise a reklamační výbor správně rozhodly, že nabídky HR z prvního a druhého kola byly v souladu s výzvami k podávání nabídek. Prohlášení HR připojené k jeho nabídkám neovlivnilo jejich bezpodmínečnou povahu.
-
Konsorcium CA předložilo nabídku v 15:30 hod., tzn. na začátku třetího kola, jak stanovila hodnotící komise na konci druhého kola. Nabídku vzal zástupce CA zpět z vlastní vůle a podnětu, ačkoliv se ho od toho snažil předseda hodnotící komise odradit. Pokud by předseda hodnotící komise zástupce CA výslovně varoval před zpětvzetím nabídky, vedlo by to k diskriminačnímu zacházení vůči HR a ve prospěch CA.
-
Druhou nabídku CA ve třetím kole považoval reklamační výbor správně za nepřípustnou. Každý uchazeč mohl podat v každém kole pouze jednu nabídku. Pokud by druhá nabídka CA ve třetím kole byla považována za přípustnou, mohlo by to navíc vést k porušení zásady transparentnosti. Zástupce CA si vzal zpět první zapečetěnou obálku CA, opustil místo konání veřejné soutěže a při svém návratu předložil zapečetěnou obálku, u které nebylo možno ověřit, zda se jedná o stejnou obálku, jako byla obálka první (25).
b) Řízení před správními soudy
(43)
Podle řeckých orgánů v současné době projednává státní rada (nejvyšší správní soud) věc týkající se jiné stížnosti CA na údajně protiprávní postup při veřejné soutěži (26). Na vynesení konečného rozsudku se v současné době čeká, ale řecké orgány poznamenávají, že soudce zpravodaj navrhl stížnost CA zamítnout jako nepřípustnou z důvodu judikatury a nedůvodnou kvůli podstatě (27).
c) Trestněprávní řízení
(44)
V důsledku žaloby podané společností CA v roce 2002 proti členům hodnotící komise, reklamačního výboru, ETA, posudkovému poradci (American Appraisal Hellas Ltd) a finančnímu poradci (Kantor) kvůli jejich jednání během veřejné soutěže vynesla soudní rada odvolacích soudců, jíž byla věc předložena k přezkoumání, osvobozující výnos (28) a shledala zejména, že:
-
první ani druhé rozhodnutí reklamačního výboru nebylo protiprávní a nebyl zjištěn žádný odpovídající důkaz o pochybení jeho členů. Členové reklamačního výboru zamítnutím námitky CA v prvním a druhém kole a na druhé straně přijetím námitky HR ve třetím kole neporušili podmínky výzev k podávání nabídek a nezacházeli s oběma uchazeči rozdílným způsobem,
-
rozhodnutí hodnotící komise nebylo protiprávní a její členové nezacházeli s oběma uchazeči rozdílným způsobem. Hodnotící komise se navíc podle podmínek výzev k podávání nabídek musela držet zjištění reklamačního výboru,
-
se zástupce ETA nedopustil porušení příslušných vnitrostátních předpisů tím, že požádal uchazeče s první prozatímně nejvyšší nabídkou (HR) o navýšení jeho finanční nabídky. Zástupce ETA neměl povolení vstupovat do jednání a pravomoc zrušit nebo odvolat nabídkové řízení.
(45)
Výše uvedený osvobozující výnos byl dále napaden před vnitrostátními soudy (29) a nedávno vynesl aténský odvolací soud rozsudek osvobozující všechny žalované osoby (rozsudek 466/2011). Plné znění tohoto rozsudku není dosud dostupné.
(46)
Při zohlednění všech výše uvedených připomínek trvají řecké orgány závěrem na tom, že posuzované opatření neobsahuje státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU.
5. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(47)
Dopisem ze dne 4. srpna 2010 vstoupili zástupci údajného příjemce (tj. Athens Resort Casino Holding jménem HR) do řízení Komise jako zúčastněná strana. Údajný příjemce předložil stejné připomínky, jako jsou připomínky Řecka shrnuté v oddílu 4.
(48)
Údajný příjemce navíc prohlašuje, že cena, jež byla skutečně zaplacena za podíl v kasinu, dosáhla výše 120 milionů EUR, což je o 10 milionů EUR více, než bylo předtím domluveno (30). Byla tak dokonce mnohem vyšší než odborné ocenění ve výši 95,4 milionů EUR, které bylo vyhotoveno (ale nezveřejněno) před zahájením veřejné soutěže.
(49)
Údajný příjemce dále tvrdí, že ETA nejen neměla povinnost, ale ani právo vyhlásit uchazeče s druhou prozatímní nejvyšší nabídkou, protože by to znamenalo zahájit nová kola nabídkového řízení, a to v rozporu s podmínkami výzev k podávání nabídek. Dále tvrdí, že nabídka CA ve výši 162 milionů EUR mimo veřejnou soutěž byla podána bez rizika, že by mohla být brána vážně, a byla předložena pouze s cílem vyvolat zrušení veřejné soutěže. Potvrzuje, že by určitě vznesl námitky proti rozhodnutí o přijetí této nabídky i s rizikem, že celé řízení bude zrušeno. V tomto ohledu také zdůrazňuje stanovisko právní rady státu, jež potvrdilo, že na nabídku CA nelze brát zřetel nebo ji přijmout (31).
(50)
Údajný příjemce také zpochybňuje domněnku Komise, uvedenou v rozhodnutí o zahájení řízení, ohledně možného narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu, protože hazardní hry představují celosvětové podnikání a společnosti vyvíjející činnost na tomto poli vykonávají hospodářskou činnost na mezinárodním trhu. Údajný příjemce tvrdí, že Mont Parnès nevyvíjí činnost na mezinárodní úrovni, ale působí pouze místně, a nekonkuruje tak zahraničním kasinům.
(51)
Dopisem ze dne 29. září 2010 do řízení Komise zasáhla jako zúčastněná strana společnost Club Hotel Casino Loutraki AE (jménem CA) (32). V tomto dopise tvrdí, že při vyčíslení výše údajné podpory je nutno zohlednit také rozdíl mezi nabídkami a dopad schvalovacího zákona na povinnosti kupce vyplývající z podmínek veřejné soutěže.
6. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
6.1 Existence státní podpory při postoupení podílů přímým prodejem
(52)
Čl. 107 odst. 1 SFEU stanoví, že veškeré podpory poskytované v jakékoli formě členským státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak.
(53)
Podle ustálené judikatury Soudního dvora Evropské unie (33) a pravidel a praxe Komise v oblasti státní podpory v rámci privatizace (34) neexistuje v případě, že členský stát nakupuje nebo prodává akcie podniků, žádné zvýhodnění, je-li chování členského státu v souladu s jednáním soukromého investora v tržním hospodářství.
(54)
Pokud dochází k prodeji akcií na burze, obecně se předpokládá, že se tak děje za tržních podmínek a bez jakéhokoliv zvýhodnění. Pokud ovšem postoupení podílů probíhá formou přímého prodeje, lze předpokládat, že neexistuje žádné zvýhodnění, jsou-li splněny následující podmínky: zaprvé, majetkový podíl je prodán v nediskriminační, transparentní a otevřené veřejné soutěži přístupné všem zájemcům; zadruhé, s postoupením nejsou spojeny žádné podmínky, jež nejsou běžné u srovnatelných transakcí mezi soukromými subjekty a jež mohou případně snížit prodejní cenu; zatřetí, majetkový podíl je prodán subjektu, který předložil nejvyšší nabídku; a začtvrté, všichni účastníci řízení musí mít dostatek času a informací k řádnému ocenění aktiv, jež se stane základem jejich nabídky.
(55)
Jinými slovy: probíhá-li privatizace přímým prodejem, slouží jako měřítko pro posouzení, zda transakce týkající se státního majetku obsahuje zvýhodnění, skutečnost, jestli by se subjekt působící v tržním hospodářství a postavený do podobné situace choval stejně, tj. jestli by prodal společnost za stejnou cenu. Jako důvod pro přijetí nižší ceny nemohou být zohledněny nehospodářské ohledy, jako jsou např. důvody průmyslové politiky, ohledy na zaměstnanost nebo cíle regionálního rozvoje, o kterých by subjekt působící v tržním hospodářství neuvažoval a které naopak poukazují na existenci zvýhodnění. Tato zásada byla opakovaně vysvětlována Komisí a trvale potvrzována Soudním dvorem (35).
(56)
Pokud tedy není některý z výše uvedených požadavků splněn, Komise soudí, že je nutno veřejný prodej přezkoumat z hlediska možné podpory, a musí proto být oznámen. Při dodržení těchto požadavků je možno zaručit, že stát obdrží za svůj majetek nejvyšší cenu, tj. cenu tržní, a že tak neexistuje žádné zvýhodnění.
6.2 Prodej 49 % podílu na kapitálu kasina Mont Parnès
(57)
Při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU měla Komise pochybnosti o tom, zda prodej kasina Mont Parnès proběhl v rámci otevřené, transparentní a nediskriminační veřejné soutěže. Podle informací dostupných v této fázi Komise soudila, že je značně obtížné zjistit, zda nebylo protiprávně poskytnuto preferenční zacházení, a zda tak byla zaplacena tržní cena či ne. Komise se obávala, že nesrovnalosti v průběhu veřejné soutěže mohly vést k poskytnutí státní podpory.
(58)
Komise proto provedla v rámci formálního vyšetřování posouzení příslušných skutečností. Toto posouzení je založeno na souboru dostupných důkazů o opatření.
(59)
Během různých fází řízení obdržela Komise informace o řadě právních úkonů na vnitrostátní úrovni, které potvrzují správnost průběhu původní veřejné soutěže. Komise zaznamenává, že k dnešnímu dni zřejmě žádný rozsudek soudu na vnitrostátní úrovni nepotvrdil připomínky stěžovatele ohledně nesrovnalostí a nerovného zacházení při veřejné soutěži (viz také výše odstavce 41 až 46). Vnitrostátní soudy zatím spíše potvrzují zákonnost a nediskriminační povahu veřejné soutěže podle vnitrostátních pravidel.
(60)
Ačkoliv posouzení Komise není závislé na nálezech vnitrostátních soudů, může je ve své analýze zohlednit jako jeden z faktorů. Komise ale poznamenává, že toto posouzení není v žádném případě zamýšleno jako výklad vnitrostátních právních předpisů, což je pouze v pravomoci členského státu.
(61)
V těchto souvislostech se Komise domnívá, že zákonnost veřejné soutěže podle vnitrostátních právních předpisů, jak je popsána a zdůvodněna v rozsáhlém a hloubkovém přezkumu, který dosud provedly různé vnitrostátní soudy, představuje důležitý náznak správnosti a nediskriminační povahy veřejné soutěže. Toto zřejmé potvrzení platnosti veřejné soutěže podle vnitrostátních předpisů může Komise vedle dalších faktorů zohlednit ve svém posouzení podle předpisů EU o státních podporách s tím, že nabídkové řízení bylo otevřené, bezpodmínečné a nediskriminační.
(62)
Pokud jde o otázku vznesenou v rozhodnutí o zahájení řízení ohledně skutečnosti, že jedna z nabídek zřejmě porušila pravidlo výzvy k podávání nabídek ohledně minimálního navýšení oproti předchozí nabídce, Komise poznamenává, že tato otázka byla vyřešena, protože bylo požadováno navýšení o 1 % a nikoliv o 10 %, jak Komise vyrozuměla. Komise proto soudí, že pravidla veřejné soutěže byla v tomto ohledu splněna.
(63)
Pokud jde o údajné rozdílné zacházení s různými námitkami vznesenými během veřejné soutěže, Komise rovněž zaznamenává, že řecké orgány poskytly přijatelné vysvětlení vyloučení nabídky společnosti CA z veřejné soutěže podle použitelných pravidel, jež zakazují druhé předložení ve stejném nabídkovém kole.
(64)
Pokud jde o údajné nerovné zacházení s různými nabídkami učiněnými po ukončení veřejné soutěže, Komise soudí, že rozdílné zacházení - vyjednávání s úspěšným uchazečem o navýšení ceny a zároveň odmítnutí vzít v potaz nabídku stěžovatele ve výši 162 milionů EUR - lze vzhledem k existujícím pochybnostem o zákonnosti druhé z nabídek přijmout jako postup přípustný při veřejné soutěži. Komise navíc nemůže označit nepřípustnou nabídku stěžovatele ve výši 162 milionů EUR za důvěryhodnou, protože byla podána až po ukončení veřejné soutěže a v rozporu s jeho procesními pravidly.
(65)
Pokud jde o domněnku, že celé řízení bylo možno zrušit, řecké orgány uvedly, že by to znamenalo nové konání řízení s možným rizikem dalšího snížení ceny, které se mělo dosáhnout.
(66)
Řecké orgány také uvedly, že podmínky zadání veřejné zakázky nebyly změněny zákonem č. 3139/2003 ani žádným jiným způsobem.
(67)
Pokud jde o obdrženou cenu, Komise zaznamenává, že cena ve výši 120 milionů EUR (36), která byla nakonec za kasino zaplacena, je sice stále nižší než nepřípustná nabídka ve výši 162 milionů EUR, o níž stěžovatel tvrdí, že ji byl připraven učinit po svém vyloučení z veřejné soutěže, ale je vyšší než nejvyšší nabídka ve výši 107 milionů EUR, již stěžovatel zřejmě v soutěži předložil, a dokonce významně vyšší (o 25,5 %) než odborné ocenění podílu na částku 95,4 milionu EUR provedené před veřejnou soutěží.
6.3 Závěr
(68)
Po zahájení formálního vyšetřovacího řízení vyřešily řecké orgány uspokojivým způsobem předběžné pochybnosti vyjádřené Komisí v rozhodnutí o zahájení řízení. Komise zejména nenašla důkaz, který by umožňoval dospět k závěru o preferenčním zacházení s údajným příjemcem, jež by vedlo k poskytnutí jakéhokoliv zvýhodnění. Předpokládá se, že prodejem svého podílu v kasinu v otevřeném, bezpodmínečném a nediskriminačním nabídkovém řízení uchazeči s nejvyšší nabídkou získalo Řecko nejvyšší cenu na trhu a nepřipravilo stát o prostředky. Komise proto může uznat, že by subjekt působící v tržním hospodářství prodal za podobných okolností příslušný podíl v kasinu za podobnou cenu. Komise proto soudí, že prodej 49 % státního podílu na kapitálu kasina Mont Parnès řeckým státem neznamená žádné zvýhodnění, a nepředstavuje tak státní podporu.
7. ZÁVĚR
(69)
Komise soudí, že prodej 49 % státního podílu na kapitálu kasina Mont Parnès řeckým státem nepředstavuje podporu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Prodej 49 % státního podílu na kapitálu kasina Mont Parnès řeckým státem nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Řecké republice.
V Bruselu dne 24. května 2011.
ROZHODNUTIE KOMISIE
z 24. mája 2011
o opatrení čiastočnej privatizácie C 15/10 (ex NN 21/10), ktoré Grécko vykonalo v prípade kasína Mont Parnès
[oznámené pod číslom K(2011) 3505]
(Iba grécke znenie je autentické)
(Text s významom pre EHP)
(2011/647/EÚ)
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 108 ods. 2 prvý pododsek,
so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, a najmä na jej článok 62 ods. 1 písm. a),
po vyzvaní zainteresovaných strán, aby predložili pripomienky v súlade s uvedenými ustanoveniami, a so zreteľom na tieto pripomienky (1),
keďže:
1. POSTUP
(1)
Listom z 23. júna 2002 spoločnosť Egnatia AE, ktorú po fúzii prevzala spoločnosť Athinaiki Techniki a ktorá je členom konzorcia Casino Attikis (ďalej len „CA“ alebo „sťažovateľ“), podala sťažnosť Európskej komisii o údajnom porušení pravidiel vnútorného trhu EÚ, ktorá sa týkala údajne netransparentného a diskriminačného postupu verejného obstarávania, ktorý grécke orgány použili pri predaji 49 % podielu spoločnosti Elliniko Kazino Parnithas AE (ďalej len „kasíno Mont Parnès“) úspešnému uchádzačovi - konzorciu Hyatt Regency (ďalej len „HR“ alebo „údajný príjemca“) (2).
(2)
Listom z 3. októbra 2002 Generálne riaditeľstvo Európskej komisie pre vnútorný trh a služby (ďalej len „GR pre vnútorný trh“) postúpilo kópiu spisu Generálnemu riaditeľstvu pre hospodársku súťaž (ďalej len „GR pre hospodársku súťaž“) na súbežnú analýzu tejto veci podľa pravidiel EÚ o štátnej pomoci.
(3)
Elektronickou poštou z 9. decembra 2002 právni zástupcovia sťažovateľa poskytli príslušným oddeleniam Komisie k veci doplňujúce vysvetlenia.
(4)
Listom z 24. januára 2003 Komisia informovala grécke orgány o sťažnosti týkajúcej sa štátnej pomoci a požiadala Grécko o objasnenie vznesených otázok. Grécke orgány poskytli odpoveď 4. marca 2003.
(5)
Dňa 27. januára 2003 sa útvary Komisie stretli s právnymi zástupcami sťažovateľa.
(6)
Dňa 12. februára 2003 a 22. augusta 2003 právni zástupcovia údajného príjemcu predložili doklady útvarom Komisie.
(7)
Listami z 31. marca 2003 a 16. mája 2003 sťažovateľ predložil dodatočné informácie GR pre hospodársku súťaž.
(8)
Dňa 10. apríla 2003 sa útvary Komisie stretli so zástupcami údajného príjemcu.
(9)
V období od 15. júla 2003 do 16. septembra 2003 si Komisia vymenila so sťažovateľom niekoľko listov týkajúcich sa osobitného posúdenia otázok štátnej pomoci a pripomenula sťažovateľovi svoju rozhodovaciu prax, podľa ktorej prevod verejného majetku v rámci postupu verejného obstarávania nepredstavuje štátnu pomoc, ak bol tento postup transparentný a nediskriminačný. Komisia preto sťažovateľa informovala, že sa k sťažnosti vyjadrí, až keď GR pre vnútorný trh preskúma uvedený postup zadávania verejnej zákazky.
(10)
Listami z 22. januára 2004 a 4. augusta 2004 GR pre vnútorný trh ukončilo vyšetrovanie so záverom, že v rámci postupu zadávania verejnej zákazky nedošlo k žiadnemu pochybeniu. Listom z 2. júna 2004 GR pre hospodársku súťaž informovalo sťažovateľa, že uzavrelo sťažnosť týkajúcu sa štátnej pomoci v zmysle článku 20 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (3).
(11)
Dňa 18. februára 2005 podal sťažovateľ na Súd prvého stupňa (teraz Všeobecný súd) návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie o odložení sťažnosti.
(12)
Uznesením z 26. septembra 2006 Súd prvého stupňa zamietol žalobu ako neprípustnú, keďže podľa jeho názoru list nepredstavoval napadnuteľný akt v zmysle článku 230 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva (Zmluvy o ES) [teraz článok 263 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ)] (4).
(13)
Dňa 18. decembra 2006 podal sťažovateľ na Súdny dvor odvolanie proti uzneseniu Súdu prvého stupňa.
(14)
Rozsudkom zo 17. júla 2008 (5) Súdny dvor zrušil uznesenie a konštatoval, že napadnutý akt predstavoval napadnuteľný akt, ktorý nebol v súlade s povinnosťami Komisie vyplývajúcimi z procesného nariadenia, a vrátil vec Súdu prvého stupňa.
(15)
Listom z 26. septembra 2008 GR pre hospodársku súťaž stiahlo list o odložení z 2. júna 2004 a opätovne vec otvorilo.
(16)
Uznesením z 29. júna 2009 Súd prvého stupňa konštatoval, že keďže došlo k stiahnutiu listu, konanie sa zastavuje (6). Dňa 7. septembra 2009 podal sťažovateľ proti tomuto uzneseniu Súdu prvého stupňa odvolanie s odôvodnením, že Súd mal považovať stiahnutie listu za nezákonné a zrušiť ho.
(17)
Elektronickou poštou z 11. septembra 2009 sťažovateľ poskytol Komisii ďalšie informácie.
(18)
Dňa 14. októbra 2009 sa útvary Komisie stretli so zástupcami sťažovateľa. Po tomto stretnutí sťažovateľ poskytol Komisii ďalšie informácie výmenou niekoľkých listov.
(19)
Listom z 21. októbra 2009 Komisia požiadala Grécko o dodatočné informácie. Listom z 13. novembra 2009 Grécko požiadalo o viac času na odpoveď, ktorý mu Komisia udelila elektronickou poštou z 18. novembra 2009. Grécko odpovedalo Komisii 11. a 14. januára 2010.
(20)
Rozsudkom zo 6. mája 2010 Súdny dvor reagoval na návrh na začatie prejudiciálneho konania v zmysle článku 234 Zmluvy o ES (teraz článok 267 ZFEÚ), ktorý podala Simvoulio tis Epikreatias (ďalej len „Štátna rada“), a to najmä pokiaľ ide o uplatňovanie pravidiel EÚ v oblasti verejného obstarávania v rámci uvedeného postupu verejného obstarávania. Súdny dvor dospel okrem iného k záveru, že taká zmluva, aká sa mala zadať na základe uvedeného verejného obstarávania, nepatrí ako celok do pôsobnosti smernice týkajúcej sa verejného obstarávania (7). Súd okrem toho poznamenal, že tento záver nevylučuje povinnosť takejto zmluvy dodržiavať základné pravidlá a všeobecné zásady zmluvy, najmä v oblasti slobody usadiť sa a voľného pohybu kapitálu.
(21)
Listom zo 6. júla 2010 Komisia informovala Grécko o svojom rozhodnutí začať konanie podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ v súvislosti s uvedeným opatrením (ďalej len „rozhodnutie o začatí konania“).
(22)
Rozhodnutie Komisie o začatí konania bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie (8). Komisia vyzvala všetky zainteresované strany, aby k tomuto opatreniu vyjadrili svoje pripomienky.
(23)
Po začatí konania Komisia dostala pripomienky od dvoch zainteresovaných strán, a to od zástupcov údajného príjemcu (Athens Resort Casino Holdings (9) v mene HR) (10) a od zástupcov sťažovateľa (Club Hotel Casino Loutraki v mene CA) (11). Grécko predložilo svoje pripomienky listom zo 6. augusta 2010. Pripomienky oboch zainteresovaných strán boli listom z 29. októbra 2010 poslané Grécku, ktoré na ne reagovalo listom z 25. novembra 2010.
(24)
Dňa 16. decembra 2010 (12) Súdny dvor rozhodol, že Všeobecný súd (predtým Súd prvého stupňa) nesprávne rozhodol, keď určil, že nebude konať vo veci napadnutia „administratívneho odloženia“ veci Komisiou.
2. OPIS OPATRENIA
(25)
V októbri 2001 začali grécke orgány postup verejného obstarávania s cieľom previesť 49 % podielu na základnom imaní kasína Mont Parnès (13). Súťažili dvaja záujemcovia, a síce Kazino Attikis (ďalej len „Casino Attikis“ alebo „CA“) a konzorcium Hyatt Regency - Elliniki Technodomiki (ďalej len „konzorcium Hyatt Regency“ alebo „HR“), z ktorých obaja boli na základe podmienok príslušných vnútroštátnych predpisov vybraní do druhého kola verejného obstarávania (14). Po údajne neplatnom konaní bola verejná zmluva uzavretá s konzorciom HR. V odôvodneniach 26 až 29 ďalej v texte sa opisujú udalosti, ktoré podľa informácií dostupných Komisii viedli k uzavretiu zmluvy.
(26)
Podľa príslušných vnútroštátnych predpisov sa víťazný záujemca určuje podľa výšky ponuky (aukcia so zvyšujúcou sa cenou ponuky), pričom vyvolávacia cena bola stanovená na 80 miliónov EUR. Výbor pre výzvy na predkladanie ponúk otvára obálky poskytnuté záujemcami, ktoré obsahujú finančnú ponuku každého záujemcu, a postupne vyhlasuje každú ponuku. Záujemca, ktorý ponúkol nižšiu ponuku, je oprávnený predložiť novú ponuku v zapečatenej obálke v ďalšom kole. Táto nová ponuka sa musí rovnať aspoň pôvodnej vyššej ponuke zvýšenej o 1 % (15). Takéto následné predkladanie ponúk sa odohráva v samostatných kolách, pokým jeden zo záujemcov svoju ponuku nestiahne, a vtedy sa za dočasného uchádzača s najvyššou ponukou vyhlási posledný uchádzač. Výbor pre výzvy na predkladanie ponúk predloží zápis, v ktorom sa uvádza dočasný uchádzač s najvyššou ponukou, predstavenstvu Helénskej spoločnosti pre rozvoj cestovného ruchu (ETA).
(27)
Počas prvého kola predložili títo dvaja záujemcovia svoje ponuky v zapečatených obálkach v rovnakom čase, a to 31. mája 2002 v sídle ETA. Ponuka CA bola 91 183 652 EUR a ponuka HR predstavovala 80 075 000 EUR. Obálka HR však okrem ponuky obsahovala aj vyhlásenie spochybňujúce zákonnosť účasti konzorcia CA na verejnom obstarávaní. CA vznieslo proti tomuto vyhláseniu námietku a tvrdilo, že finančná ponuka HR je pre formuláciu výhrad neprípustná. Námietka CA bola zamietnutá výborom pre námietky, podľa ktorej vyhlásenie HR neovplyvnilo platnosť jeho ponuky.
(28)
V druhom kole predložilo HR v zapečatenej obálke ponuku na 92 105 888 EUR spolu s rovnakým písomným vyhlásením. Po ukončení druhého kola predložil právny zástupca CA obálku s finančnou ponukou pre tretie kolo a súčasne predložil predstavenstvu ETA samostatné vyhlásenie o porušovaní podmienok verejného obstarávania so zreteľom na požiadavky nevyhnutné na platnosť verejného obstarávania. Výbor pre výzvy na predkladanie ponúk zamietol toto tvrdenie z dôvodu, že by bolo prípustné, iba ak by sa predložilo vo forme námietky, ktoré patria do pôsobnosti výboru pre námietky. Právny zástupca CA následne požiadal výbor o päť minút času na rozmyslenie ďalších krokov. Čas mu bol udelený a CA zobralo zo stola výboru písomné vyhlásenie, ako aj obálku s ponukou. Keď sa o päť minút vrátilo, povedalo, že nemá záujem o vznesenie námietky a predložilo svoju ponuku. Následne HR predložilo námietku a požadovalo vyhlásenie tretieho kola predkladania ponúk za neprípustné z dôvodu, že CA predložilo ponuku, ktorú následne stiahlo a potom opätovne predložilo. Výbor pre námietky prijal námietku HR a ponuka CA (16) bola vylúčená z postupu.
(29)
Po vylúčení ponuky CA pre tretie kolo, výbor pre výzvy na predkladanie ponúk postúpil (17) predstavenstvu ETA kópiu zápisnice zo svojho ôsmeho zasadnutia, v ktorom ako prvého dočasného uchádzača s najvyššou ponukou vymenoval HR (s ponukou 92 105 888 EUR) a ako druhého dočasného uchádzača s najvyššou ponukou konzorcium CA. Zdá sa, že výbor pre výzvy na predkladanie ponúk neotvoril ponuku CA z tretieho kola ani nevrátil zapečatenú obálku CA, ale ju doručil ETA, aby ju uložila do svojho trezora (18). Predstavenstvo ETA zvolalo mimoriadne valné zhromaždenie. Generálny riaditeľ ETA a právny zástupca Kantor Capital, ktorý pôsobil ako hospodársky poradca zodpovedný za toto konanie, boli potom 5. júna 2002 splnomocnení, aby požiadali HR o predloženie vyššej ponuky. HR nato zvýšilo navrhnutú sumu na 110 miliónov EUR. Dňa 12. júna 2002 predložilo CA predstavenstvu ETA list s ponukou na 162 miliónov EUR, ktorá bola ale následne zamietnutá, pretože bola podaná po uzavretí ponukového konania. Nakoniec HR svoju ponuku ešte viac zvýšilo, a to až na sumu 120 miliónov EUR (19).
3. ROZHODNUTIE O ZAČATÍ KONANIA VO VECI FORMÁLNEHO ZISŤOVANIA
(30)
Komisia rozhodla o začatí konania vo veci formálneho zisťovania, aby odstránila pochybnosti, pokiaľ ide o to, či grécky štát predal 49 % podiel na základnom imaní kasína Mont Parnès uchádzačovi s najvyššou ponukou v procese predaja, ktorý spĺňal podmienky otvorenosti, transparentnosti a nediskriminácie. Komisia si konkrétne nebola istá, či kupcovi počas procesu predaja nebolo neoprávnene poskytnuté prednostné zaobchádzanie a či následne bola alebo nebola zaplatená trhová cena. Podľa názoru Komisie vylúčenie CA z ponukového konania a vylúčenie ponuky CA vo výške 162 miliónov EUR, ktorú urobil po ukončení ponukového konania môžu byť dôkazom predaja pod cenu, a tým existencie pomoci vo forme zrieknutia sa štátnych prostriedkov.
4. PRIPOMIENKY GRÉCKA
(31)
Grécko predložilo svoje pripomienky listom zo 6. augusta 2010. Grécko popiera existenciu štátnej pomoci z dôvodu, že postup verejného obstarávania na predaj jeho podielu na základnom imaní kasína Mont Parnès prebehol v súlade s príslušnými právnymi predpismi a že 49 % podiel v kasíne bol predaný za trhovú cenu.
(32)
Grécke orgány v prvom rade zdôrazňujú, že výber uchádzačov v rámci verejného obstarávania a celý postup zadávania verejnej zákazky boli úplne zákonné a prebiehali v súlade s pravidlami výziev na predkladanie ponúk (20), ktoré sa riadia platnými právnymi predpismi, a že obaja uchádzači bez výhrad súhlasili s týmito výzvami na predkladanie ponúk.
(33)
Grécke orgány tiež vysvetľujú, že vyhlásenie HR, ktoré sa nachádzalo v obálke s finančnou ponukou HR v prvom aj druhom kole verejného obstarávania, neovplyvnilo platnosť jeho finančných ponúk, ale týkalo sa iba účasti CA v samotnom postupe verejného obstarávania, a preto sa výbor pre námietky nemýlil, keď uznal finančné ponuky HR za zákonné.
(34)
Grécke orgány ďalej podrobnejšie vysvetľujú, že ponuka predložená CA v treťom kole verejného obstarávania, o ktorej sťažovateľ tvrdí, že bola vo výške 107 miliónov EUR, bola vylúčená, pretože obálka bola zobraná z dohľadu výboru pre výzvy na predkladanie ponúk. Za takýchto okolností si výbor nemôže byť istý, či ponuka nebola zmenená. V každom prípade opätovné predloženie ponuky znamená druhé predloženie ponuky v rovnakom kole, čo je proti pravidlám.
(35)
Grécke orgány vysvetľujú, že ponuka podaná HR v druhom kole vo výške 92 105 888 EUR, vyššia od pôvodnej ponuky CA v prvom kole vo výške 91 183 652 EUR, bola v súlade s pravidlami verejnej súťaže, keďže podľa podmienok výzev na predkladanie ponúk musí byť každá nová ponuka vyššia o 1 %, a nie o 10 %, ako sa predpokladalo v rozhodnutí Komisie o začatí konania. Pravidlá verejnej súťaže boli preto v tomto ohľade dodržané.
(36)
Grécke orgány takisto tvrdia, že posledná ponuka CA vo výške 162 miliónov EUR, čo je suma, o ktorej CA tvrdí, že bolo pripravené zaplatiť, je neplatná, pretože bola podaná po postupe verejného obstarávania a mimo neho. Na to, aby bolo možné prijať túto ponuku, musela by sa porušiť zásada zákonnosti, ak uvážime, že účelom verejného ponukového konania nie je len slúžiť finančným záujmom štátu, ale aj slúžiť záujmom širokej verejnosti, t. j. zabezpečiť čo najvyššiu sumu pri dodržaní zásady zákonnosti (t. j. pravidiel ustanovených v pravidlách výzev na predkladanie ponúk, v súťažných dokumentáciách a v iných príslušných právnych predpisoch).
(37)
Grécke orgány ďalej vysvetľujú, že nechceli len jednoducho zrušiť tento postup verejného obstarávania a začať nový, pretože by to znamenalo opätovne zorganizovať celý postup štvrtýkrát za osem rokov, čo by poškodilo medzinárodnú reputáciu Grécka, pričom by nebolo zaručené, že opätovné ponukové konanie by zaistilo cenu 162 miliónov EUR. V tejto súvislosti Grécko dokonca spochybňuje vierohodnosť ponuky 162 miliónov EUR, pretože CA si bolo vedomé, že jej prijatím by sa iba spustil proces zrušenia tohto konania a naštartovania nového konania.
(38)
Grécke orgány okrem toho potvrdili (21), že cena, ktorá im bola nakoniec zaplatená (120 miliónov EUR), bola primeraná, keďže bola o 25,5 % vyššia ako odborné ocenenie na 95,4 milióna EUR, ktoré bolo vykonané nezávislým znalcom ešte pred verejným obstarávaním a ostalo zapečatené až do konca tohto konania. Tvrdia, že toto ocenenie, aj keď nepotrebné z hľadiska verejného obstarávania, sa vyžadovalo, aby sa ešte väčšmi chránili záujmy Grécka (22).
(39)
Pokiaľ ide o tvrdenia sťažovateľa, že pôvodné podmienky výzev na predkladanie ponúk boli upravené neskorším zákonom č. 3139/2003, ktorým sa potvrdzuje privatizácia, grécke orgány vysvetľujú, že oznámenia o výzvach na predkladanie ponúk neboli upravené ani zákonom č. 3139/2003, ani žiadnym iným spôsobom. Podľa Grécka sa týmto zákonom ustanovujú iba rôzne povolenia spojené s investovaním a prevádzkou kasína, ako aj opatrenia na ochranu zamestnancov po privatizácii. Zákonom sa neoslobodilo HR od povinnosti investovať 44 miliónov EUR do kasína Mont Parnès a zmluvné ustanovenie o vrátení konzorciu HR 70 % z ceny v prípade, že prevádzková licencia bude do roku 2012 udelená inému kasínu, bolo už výslovne ustanovené vo výzvach na predloženie ponuky.
(40)
Grécke orgány preto uvádzajú, že predajná cena predstavuje trhovú hodnotu 49 % podielu na základnom imaní kasína Mont Parnès.
(41)
Na podporu svojho tvrdenia, že počas postupu verejného obstarávania sa nevyskytli žiadne nezrovnalosti, grécke orgány poukazujú na niekoľko rozsudkov vnútroštátnych súdov, ktoré skúmali zákonnosť postupu verejného obstarávania podľa vnútroštátnych právnych predpisov. Do dnešného dňa vnútroštátne súdy neobjavili žiadne nezrovnalosti v tomto postupe, a preto už zamietli niekoľko návrhov predložených CA v tejto veci (23). Zo zistení vnútroštátnych súdov, ktorými sa potvrdila správnosť postupu verejného obstarávania, grécke orgány zdôrazňujú najmä tieto skutočnosti:
a) Súdne spory pred občianskoprávnymi súdmi
(42)
Súd prvého stupňa v Aténach vo svojom rozhodnutí č. 8118/2002 (24) zamietol návrh CA a rozhodol, že:
-
výbor pre výzvy na predkladanie ponúk a výbor pre námietky rozhodli správne, že ponuky HR v prvom a druhom kole boli v súlade s výzvami pre predkladanie ponúk. Vyhlásenie HR pripojené k jeho ponukám neovplyvnilo nepodmienenú povahu jeho ponúk,
-
CA predložilo ponuku o 15.30 hod., t. j. na začiatku tretieho kola, tak ako stanovil výbor pre výzvy na predkladanie ponúk na konci druhého kola. Zástupca CA zobral ponuku späť z vlastnej vôle a popudu napriek tomu, že sa ho predseda výboru pre výzvy na predkladanie ponúk snažil od toho odradiť. Ak by predseda výboru pre výzvy na predkladanie ponúk výslovne varoval zástupcu CA, aby nebral ponuku preč, viedlo by to k diskriminačnému zaobchádzaniu v prospech CA a proti HR,
-
výbor pre námietky správne posúdil druhú ponuku CA v treťom kole ako neprípustnú. Každý uchádzač mohol v každom kole predložiť iba jednu ponuku. Ak by sa okrem toho druhá ponuka CA v treťom kole uznala za prípustnú, znamenalo by to porušenie zásady transparentnosti. Zástupca CA zobral prvú zapečatenú obálku CA, odišiel z priestorov, kde sa konala verejná súťaž, a keď sa vrátil, predložil zapečatenú obálku, v prípade ktorej nebolo možné overiť, či je to tá istá prvá obálka (25).
b) Súdne spory pred správnymi súdmi
(43)
Podľa gréckych orgánov je v súčasnosti predmetom konania Štátnej rady (Najvyššieho správneho súdu) vec týkajúca sa ďalšieho návrhu podaného CA, ktorý je založený na nezákonnosti postupu verejného obstarávania (26). V súčasnosti ešte nebol vynesený konečný rozsudok, ale grécke orgány uvádzajú, že sudca spravodajca navrhol, aby bol návrh CA zamietnutý ako neprípustný z dôvodu príslušnosti súdov a ako neopodstatnený z vecných dôvodov (27).
c) Trestné súdne spory
(44)
Po podaní žaloby CA v roku 2002 proti členom výboru pre výzvy na predkladanie ponúk, výboru pre námietky, ETA, znalcovi ocenenia (American Appraisal Hellas Ltd) a finančnému poradcovi (Kantor) týkajúcej sa ich správania počas postupu verejného obstarávania, Rada sudcov odvolacích súdov, ktorej bola vec postúpená na posúdenie, vydala oslobodzujúce uznesenie (28) a konkrétne zistila, že:
-
ani prvé, ani druhé rozhodnutie výboru pre námietky nebolo nezákonné a nenašiel sa žiadny dostatočný dôkaz akéhokoľvek pochybenia na strane jej členov. Členovia výboru pre námietky neporušili podmienky výzev na predloženie ponuky a nezaobchádzali s dvoma uchádzačmi rôzne tým, že zamietli námietku CA v prvom a druhom kole a na druhej strane prijali námietku HR v treťom kole,
-
rozhodnutia výboru pre výzvy na predkladanie ponúk neboli nezákonné a členovia výboru pre výzvy na predkladanie ponúk nezaobchádzali s dvoma uchádzačmi rozdielne. Výbor pre výzvy na predkladanie ponúk bol okrem toho podľa podmienok výzev na predkladanie ponúk povinný riadiť sa zisteniami výboru pre námietky,
-
zástupca ETA neporušil príslušné vnútroštátne ustanovenia tým, že požiadal prvého dočasného uchádzača s najvyššou ponukou (HR), aby zvýšil svoju finančnú ponuku. Zástupca ETA nebol oprávnený vstúpiť do rokovania a nemal právomoc zrušiť alebo odvolať ponukové konanie.
(45)
Uvedené oslobodzujúce uznesenie bolo ďalej napadnuté na vnútroštátnych súdoch (29) a Odvolací súd v Aténach vyniesol nedávno rozsudok, ktorým oslobodil všetky obžalované osoby (rozsudok č. 466/2011). Úplne znenie tohto rozsudku ešte nie je k dispozícii.
(46)
Po zohľadnení všetkých uvedených pripomienok, grécke orgány naďalej trvajú na tom, že posudzované opatrenie nezahŕňa štátnu pomoc v zmysle článku 107 ZFEÚ.
5. PRIPOMIENKY ZAINTERESOVANÝCH STRÁN
(47)
Listom zo 4. augusta 2010 vstúpili zástupcovia údajného príjemcu (t. j. Athends Resort Casino Holdings v mene HR) do konania Komisie ako zainteresovaná strana. Údajný príjemca predložil rovnaké pripomienky ako Grécko, ktoré sú zhrnuté v oddiele 4.
(48)
Údajný príjemca okrem toho uvádza, že cena, ktorú skutočne zaplatil za podiel v kasíne, bola 120 miliónov EUR, teda o 10 miliónov EUR viac, ako sa predtým dohodlo (30). Bolo to teda ešte oveľa viac ako výška odborného ocenenia 95,4 milióna EUR, ktorá bola vykonaná (ale nezverejnená) ešte pred začatím postupu verejného obstarávania.
(49)
Údajný príjemca ďalej tvrdí, že ETA nielenže nebola povinná, ale nemala ani právo vyzvať druhého dočasného uchádzača s najvyššou ponukou na predloženie ponuky, pretože to by znamenalo začatie nového kola predkladania ponúk, čo by bolo v rozpore s podmienkami výzev na predkladanie ponúk. Ďalej tvrdí, že CA ponukou na 162 miliónov EUR, ktorú predložilo mimo ponukového konania, neriskovalo, že ju zoberú vážne, a že CA ju predložilo iba preto, aby zrušilo ponukové konanie. Potvrdzuje, že by určite napadol akékoľvek rozhodnutie prijať túto ponuku, čím by riskoval zrušenie celého konania. V tejto súvislosti poukazuje tiež na stanovisko Právnej štátnej rady, ktorá potvrdila, že ponuku CA nemožno zohľadniť ani prijať (31).
(50)
Údajný príjemca takisto spochybňuje domnienku Komisie, ktorú vyjadrila v rozhodnutí o začatí konania a ktorá sa týkala narušenia hospodárskej súťaže a vplyvu na obchod, pretože hranie hazardných hier je celosvetovou podnikateľskou činnosťou a spoločnosti z tohto odvetvia vykonávajú hospodársku činnosť na medzinárodnom trhu. Údajný príjemca tvrdí, že kasíno Mont Parnès nemá medzinárodný dosah, ale je prevádzkované iba lokálne, a preto nekonkuruje s kasínami v zahraničí.
(51)
Listom z 29. septembra 2010 vstúpila do konania Komisie ako zainteresovaná strana spoločnosť Club Hotel Casino Loutraki AE (v mene CA) (32). V tomto liste tvrdí, že pokiaľ ide o kvantifikáciu údajnej pomoci, je potrebné zohľadniť rozdiel medzi ponukami a vplyv zákona o ratifikácii na povinnosti kupujúceho v zmysle podmienok postupu verejného obstarávania.
6. POSÚDENIE OPATRENIA
6.1. Existencia štátnej pomoci pri prevode akcií prostredníctvom obchodného predaja
(52)
V článku 107 ods. 1 ZFEÚ sa ustanovuje, že ak nie je zmluvami ustanovené inak, pomoc poskytovaná v akejkoľvek forme členským štátom alebo zo štátnych prostriedkov, ktorá narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže tým, že zvýhodňuje určitých podnikateľov alebo výrobu určitých druhov tovaru, je nezlučiteľná s vnútorným trhom, pokiaľ ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi.
(53)
V súlade s ustálenou judikatúrou Súdneho dvora EÚ (33) a pravidlami a praxou Komisie týkajúcimi sa štátnej pomoci v kontexte privatizácií (34), ak členský štát zakúpi alebo predá akcie podnikov, nejde o existenciu štátnej pomoci, ak je správanie členského štátu v súlade so správaním investora v trhovom hospodárstve.
(54)
Ak sa privatizácia uskutoční prostredníctvom predaja akcií na burze, všeobecne sa predpokladá, že je v súlade s podmienkami trhového hospodárstva a nepredstavuje štátnu pomoc. Ak sa však prevod uskutočnil prostredníctvom obchodného predaja, možno takisto predpokladať, že nedošlo k poskytnutiu žiadnej výhody, ak boli splnené tieto podmienky: i) akcie boli predané formou verejnej súťaže otvorenej všetkým záujemcom, transparentnej a nediskriminačnej; ii) k predaju nie sú pripojené žiadne iné podmienky, ktoré nie sú bežné pri transakciách porovnateľného charakteru medzi súkromnými zmluvnými stranami a ktoré by spôsobili zníženie predajnej ceny; iii) akcie sú predané uchádzačovi s najvyššou ponukou a iv) uchádzači musia mať k dispozícii dostatok času a informácií na uskutočnenie riadneho ocenenia majetku, od ktorého sa odvíja ich ponuka.
(55)
Inými slovami, keď sa privatizácia uskutočňuje prostredníctvom obchodného predaja, kritériom posúdenia skutočnosti, či transakcia, na ktorej sa zúčastňuje štát, poskytovala výhodu, je to, či by sa iný podnikateľský subjekt v trhovom hospodárstve správal v podobnej situácii rovnako, t. j. či by predal spoločnosť za rovnakú cenu. Iné dôvody ako hospodárske, napríklad zdôvodnenia týkajúce sa priemyselnej politiky, zamestnanosti či regionálneho rozvoja, ktoré by pre súkromného podnikateľa na trhu neboli akceptovateľné, sa nemôžu zohľadniť ako dôvody, pre ktoré treba súhlasiť s nižšou predajnou cenou. Skôr naopak, naznačujú existenciu výhody. Komisia túto zásadu opakovane vysvetlila a súd ju opätovne potvrdil (35).
(56)
Ak nie je žiadna z uvedených požiadaviek dodržaná, Komisia sa domnieva, že aukciu treba preskúmať z hľadiska možného zahrnutia pomoci a preto ju treba oznámiť. Dodržiavanie týchto požiadaviek by bolo zárukou, že štát získa najvyššiu cenu, respektíve trhovú cenu za svoj majetok, a v konečnom dôsledku to znamená, že nebola poskytnutá žiadna výhoda.
6.2. Predaj 49 % podielu na základnom imaní kasína Mont Parnès
(57)
Pri začatí konania podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ mala Komisia pochybnosti o tom, či predaj kasína Mont Parnès prebehol na základe otvoreného, transparentného a nediskriminačného postupu verejného obstarávania. Podľa informácií, ktoré boli vtedy k dispozícii, bolo podľa Komisie veľmi ťažké určiť, či bolo neoprávnene poskytnuté nejaké prednostné zaobchádzanie, ako aj či bola alebo nebola zaplatená trhová cena. Komisia vyjadrila obavy, že nezrovnalosti v postupe verejného obstarávania mohli viesť k poskytnutiu štátnej pomoci.
(58)
Komisia následne posúdila relevantné skutočnosti v rámci konania vo veci formálneho zisťovania. Toto posúdenie bolo založené na dôkazoch dostupných v súvislosti s opatrením.
(59)
V rôznych fázach konania dostávala Komisia informácie o mnohých právnych konaniach na vnútroštátnej úrovni, ktoré potvrdili správnosť pôvodného verejného obstarávania. Komisia poznamenáva, že do dnešného dňa zrejme žiadny rozsudok súdu na vnútroštátnej úrovni nepodporil pripomienky sťažovateľa o nezrovnalostiach a nerovnakom zaobchádzaní počas verejného obstarávania (pozri aj odôvodnenia 41 až 46). Skôr sa zdá, že vnútroštátne súdy dosiaľ potvrdzovali zákonnosť a nediskriminačnú povahu verejného obstarávania podľa vnútroštátnych právnych predpisov.
(60)
Napriek tomu, že posúdenie Komisie nezávisí od zistení vnútroštátnych súdov, Komisia vo svojej analýze môže takého zistenia zohľadniť ako jeden z faktorov. Komisia však poznamenáva, že úmyslom tohto posúdenia nie je v žiadnom prípade výklad vnútroštátneho práva, čo je výhradne v právomoci členského štátu.
(61)
V tejto súvislosti Komisia zastáva názor, že zákonnosť verejného obstarávania podľa vnútroštátnych právnych predpisov, ako bola opísaná a zdôvodnená v rozsiahlej hĺbkovej analýze, ktorú dosiaľ vykonali rôzne vnútroštátne súdy, predstavuje významný dôkaz správnosti a nediskriminačnej povahy verejného obstarávania. Toto jednoznačné potvrdenie platnosti verejného obstarávania podľa vnútroštátnych právnych predpisov môže Komisia popri iných faktoroch zohľadniť vo svojom posúdení verejného obstarávania ako otvoreného, nepodmieneného a nediskriminačného podľa pravidiel EÚ v oblasti štátnej pomoci.
(62)
Pokiaľ ide o otázku vznesenú v rozhodnutí o začatí konania, a skutočnosť, že jedna z ponúk zrejme porušila pravidlo výzev na predkladanie ponúk, ktoré sa týka minimálneho zvýšenia ponuky v porovnaní s predchádzajúcou ponukou, Komisia poznamenáva, že táto otázka sa vyriešila, keďže požadované zvýšenie bolo 1 %, a nie 10 %, ako pôvodne pochopila. Preto sa Komisia domnieva, že pravidlá verejného obstarávania boli v tomto ohľade splnené.
(63)
Pokiaľ ide o údajné rôzne zaobchádzanie s rôznymi námietkami vznesenými počas verejného obstarávania, Komisia takisto poznamenáva, že grécke orgány poskytli prijateľné vysvetlenie vylúčenia ponuky CA z verejného obstarávania vzhľadom na príslušné pravidlá, ktoré zakazujú predkladať dve ponuky v tom istom kole.
(64)
Pokiaľ ide o údajné nerovnaké zaobchádzanie s rôznymi ponukami, ktoré boli podané po verejnom obstarávaní, Komisia zastáva názor, že rôzne zaobchádzanie vzťahujúce sa na rokovanie o zvýšení ceny s víťazným uchádzačom a na zamietnutie zváženia ponuky sťažovateľa vo výške 162 miliónov EUR možno vzhľadom na existujúce pochybnosti o zákonnosti ponuky sťažovateľa považovať za prípustnú prax vo verejnom obstarávaní. Komisia okrem toho nemôže neprípustnú ponuku sťažovateľa vo výške 162 miliónov EUR označiť za vierohodnú, keďže ju predložil po ukončení verejného obstarávania a v rozpore s jeho procesnými predpismi.
(65)
Pokiaľ ide o návrh, že celý postup verejného obstarávania mohol byť zrušený, grécke orgány uviedli, že by to znamenalo začať postup úplne od začiatku a teoreticky riskovať ešte väčší pokles získanej ceny.
(66)
Grécke orgány tiež uviedli, že podmienky zadávania verejnej zákazky neboli nijakým spôsobom upravené zákonom č. 3139/2003.
(67)
Pokiaľ ide o získanú cenu, Komisia poznamenáva, že konečná cena 120 miliónov EUR (36), ktorá bola zaplatená za kasíno, je síce stále nižšia ako neprípustná ponuka vo výške 162 miliónov EUR, o ktorej sťažovateľ tvrdí, že bol pripravený zaplatiť po jeho vylúčení z verejného obstarávania, ale je vyššia ako najvyššia ponuka vo výške 107 miliónov EUR, ktorú sťažovateľ zrejme predložil počas verejného obstarávania, ako aj oveľa vyššia (o 25,5 %) ako odborné ocenenie podielu na 95,4 milióna EUR, ktoré sa vykonalo ešte pred verejnou súťažou.
6.3. Záver
(68)
Po začatí konania vo veci formálneho zisťovania grécke orgány uspokojivým spôsobom vyriešili predbežné pochybnosti vyjadrené Komisiou v rozhodnutí o začatí konania. Komisia nenašla dôkaz, z ktorého by vyplývalo, že bolo údajnému príjemcovi poskytnuté prednostné zaobchádzanie, ktoré by viedlo k udeleniu akejkoľvek výhody. Tým, že Grécko predalo svoj podiel kasína uchádzačovi s najvyššou ponukou v otvorenom, nepodmienenom a nediskriminačnom postupe verejného obstarávania, sa usúdilo, že získalo najvyššiu cenu na trhu a nezrieklo sa žiadnych štátnych prostriedkov. Komisia môže preto akceptovať, že za podobných okolností by podnikateľský subjekt v trhovom hospodárstve predal príslušný podiel kasína za podobnú cenu. Komisia vzhľadom na uvedené skutočnosti zastáva názor, že predaj 49 % podielu gréckeho štátu na základnom imaní kasína Mont Parnès neznamená žiadne zvýhodnenie a nepredstavuje teda štátnu pomoc.
7. ZÁVER
(69)
Komisia dospela k záveru, že predaj 49 % podielu gréckeho štátu na základnom imaní kasína Mont Parnès nepredstavuje štátnu pomoc,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Predaj 49 % podielu gréckeho štátu na základnom imaní kasína Mont Parnès nepredstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.
Článok 2
Toto rozhodnutie je určené Helénskej republike.
V Bruseli 24. mája 2011