ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 20. dubna 2011
o opatřeních učiněných Dánskem (C 2/03) ve prospěch TV2/Danmark
(oznámeno pod číslem K(2011) 2612)
(Pouze dánské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/839/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (1), a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) uvedené dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby v souladu s výše uvedenými ustanoveními podaly připomínky (2), a s ohledem na jejich připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 5. dubna 2000 obdržela Komise stížnost dánské komerční televizní společnosti SBS Broadcasting SA/TvDanmark (dále jen „SBS/TvDanmark“) týkající se státního financování dánské veřejnoprávní televizní společnosti TV2/DANMARK (dále jen „TV2 (3)“). Jednání se stěžovatelem proběhlo dne 3. května 2000. Dopisy ze dne 28. února 2001, 3. května 2001 a 11. prosince 2001 předložil stěžovatel dodatečné informace.
(2)
Dopisem ze dne 5. června 2002 zaslaly útvary Komise dánským orgánům žádost o informace, na kterou dánské orgány odpověděly dopisem ze dne 10. července 2002. Jednání s dánskými orgány proběhla dne 25. října 2002 a 19. listopadu 2002. Dodatečné informace byly zaslány dopisy ze dne 19. listopadu 2002 a 3. prosince 2002.
(3)
Dopisem ze dne 24. ledna 2003 (4) informovala Komise Dánsko o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie ohledně státního financování dánské veřejnoprávní televizní společnosti TV2.
(4)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie dne 14. března 2003 (5). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby se k opatřením vyjádřily.
(5)
Komise obdržela vyjádření dánských orgánů dopisem ze dne 24. března 2003. Komise dále obdržela vyjádření řady zúčastněných stran. TvDanmark zaslala vyjádření v dopise ze dne 14. dubna 2003. Evropské sdružení komerčních televizních společností (Association of Commercial Television in Europe - ACT) zaslalo vyjádření dopisem ze dne 14. dubna 2003. Komerční televizní společnosti Antena 3 TV a Gestevisión Telecinco zaslaly svá vyjádření dne 16. dubna 2003. Komerční televizní společnost TV3 předložila své vyjádření v dopise ze dne 14. dubna 2003. Komise tato vyjádření zaslala Dánsku, jež na ně reagovalo dopisem ze dne 12. září 2003.
(6)
Komise obdržela další informace od stěžovatele dopisy ze dne 15. prosince 2003 a 6. ledna 2004. Dne 17. prosince 2003 proběhlo jednání mezi stěžovatelem a útvary Komise s cílem vyjasnit informace předložené stěžovatelem v dopisu ze dne 15. prosince 2003. Komise postoupila informace dánské vládě, která na ně reagovala dopisem ze dne 15. března 2004. Jednání mezi dánskými orgány a útvary Komise proběhlo dne 9. února 2004.
(7)
Dne 19. května 2004 přijala Komise rozhodnutí o veřejných prostředcích poskytnutých mezi rokem 1995 a rokem 2002 společnosti TV2 formou koncesionářských poplatků a jiných opatření (6). Rozhodnutí dospělo k závěru, že podpora je slučitelná se společným trhem s výjimkou částky 628,2 milionu DKK (přibližně 84,3 milionu EUR), kterou je nutno vrátit včetně úroků („rozhodnutí o vrácení“).
(8)
Proti rozhodnutí Komise o vrácení následně podaly odvolání jak TV2 a dánské orgány, tak soukromé televizní společnosti Viasat a SBS/Tv Danmark.
(9)
Dánské orgány rozhodnutí Komise o vrácení provedly. TV2 ve skutečnosti vrátila částku 1 050 milionů DKK (7).
(10)
Provedené vrácení vedlo v TV2 k finanční krizi. Dánsko proto v roce 2004 oznámilo rekapitalizaci TV2.
(11)
Rozhodnutím ze dne 6. října 2004 (8) Komise schválila rozhodnutí dánské vlády o rekapitalizaci TV2 navýšením jejího kapitálu o 440 milionů DKK a přeměnou státní půjčky ve výši 394 milionů DKK na majetkovou účast („rekapitalizační opatření“). Toto rozhodnutí napadly dvě žaloby podané společnostmi SBS a Viasat.
(12)
Dne 22. října 2008 (9) Soud prvního stupně (nyní Tribunál) sice potvrdil rozsah pověření veřejnou službou společnosti TV2, ale rozhodnutí Komise o vrácení zrušil (dále jen „rozsudek Soudu“). Proti tomuto rozsudku nebylo podáno žádné odvolání.
(13)
Následkem rozsudku Soudu musela Komise přijmout nové rozhodnutí, protože je znovu otevřeno formální vyšetřovací řízení, jež se týká období 1995-2002.
(14)
Soudní řízení ve věci rekapitalizace k tomu vedlo k usnesení Soudu prvního stupně (10) ze dne 24. září 2009 (dále jen „usnesení Soudu“), jež prohlásilo žalobu ve věci T-12/05 za bezpředmětnou. Podle bodu odůvodnění č. 35 usnesení Soudu existuje totiž úzká vazba mezi rozhodnutím o vrácení a rozhodnutím o rekapitalizaci. Vzhledem ke zrušení rozhodnutí o vrácení Soud prvního stupně proto rozhodl, že rekapitalizační rozhodnutí ztratilo jakoukoliv podstatu a smysl. Soud uvedl, že „ačkoliv zvláštní okolnosti tohoto případu přiměly Komisi k přijetí dvou rozhodnutí, je zřejmé, že tato rozhodnutí představují dva aspekty stejné právní otázky spojené s označením za státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, a pokud se o státní podporu jedná, tak s posouzením slučitelnosti se společným trhem opatření učiněných Dánským královstvím ve prospěch TV2 a následně TV2 A/S (11)“. Zrušení rozhodnutí o vrácení proto vyžaduje „nové přezkoumání všech opatření učiněných Dánským královstvím ve prospěch TV2“. Proti tomuto usnesení nebylo podáno žádné odvolání.
(15)
V souladu s rozsudkem Soudu musela Komise v tomto rozhodnutí zohlednit při svém posouzení opatření přijatá dánskými orgány v roce 2004 následkem vrácení nařízeného zrušeným rozhodnutím o vrácení.
(16)
Jak vyplývá z 13., 14. a 15. bodu odůvodnění uvedených výše, toto rozhodnutí se týká pouze státních opatření ve prospěch TV2 za období 1995-2002 a Komise navíc v souladu s rozsudkem Soudu prvního stupně při svém posouzení v rámci tohoto rozhodnutí zohlední také rekapitalizační opatření z roku 2004, která vyplynula z vrácení nařízeného zrušeným rozhodnutím o vrácení.
(17)
Dopisem ze dne 20. března 2009 požádala Komise dánské orgány o jejich analýzu důsledků rozsudku Soudu pro tento případ.
(18)
Poté, co dánské orgány požádaly o různá prodloužení lhůty na odpověď, zaslaly své vyjádření dne 26. června 2009. V příloze svého dopisu dánské orgány předložily také připomínky TV2.
(19)
S dánskými orgány a/nebo TV2 byla zorganizována různá jednání, počítaje v to dne 25. srpna 2009, 7. února 2011 a 4. března 2011.
(20)
Komise rovněž zaslala dodatečné žádosti o informace, počítaje v to žádosti ze dne 22. září 2010, 28. října 2010, 19. listopadu 2010 a 14. ledna 2011, na které dánské orgány odpověděly zejména dne 17. listopadu 2010, 30. listopadu 2010, 3. února 2011, 24. února 2011 a 7. března 2011. V březnu a dubnu 2011 dánské orgány také předložily různé podklady týkající se případu.
(21)
Komise rovněž obdržela vyjádření třetích stran, a to zejména SBS/TvDanmark dne 7. února 2011.
(22)
Je také nutno zaznamenat, že dne 4. srpna 2008 Komise přijala rozhodnutí, že nevznese námitky proti záchranné podpoře ve prospěch TV2 formou úvěru ve výši 1 000 milionů DKK (12). Proti tomuto rozhodnutí podala odvolání konkurenční společnost MTG/Viasat. Tribunál rozhodl pozastavit řízení, dokud Komise nepřijme ve věci restrukturalizace své rozhodnutí (13).
(23)
Dne 4. února 2009 Dánsko oznámilo Komisi na základě čl. 108 odst. 3 SFEU restrukturalizační plán týkající se TV2 Danmark A/S (dále jen „restrukturalizační případ“). Dopisem ze dne 2. července 2009 Komise Dánsku oznámila, že v záležitosti restrukturalizačního plánu zahájila řízení (14).
(24)
Vyšetřování Komise v záležitosti restrukturalizace probíhalo souběžně s posuzováním v rámci této věci a rozhodnutí Komise ve věci restrukturalizace bude přijato souběžně a zároveň s tímto rozhodnutím.
II. PODROBNÝ POPIS
II.1 VNITROSTÁTNÍ POZADÍ PŘÍPADU
II.1.1 DÁNSKÝ TELEVIZNÍ TRH BĚHEM OBDOBÍ 1995-2002
(25)
Během období 1995-2002 působily v Dánsku dvě veřejnoprávní rozhlasové a televizní společnosti, a to konkrétně Danmarks Radio („DR“) a TV2. Společnost DR byla téměř výlučně financována koncesionářskými poplatky. TV2 byla financována částečně z koncesionářských poplatků ale také z příjmů z reklamy.
(26)
TV2 byla založena v roce 1986 (15) jako nezávislý autonomní subjekt financovaný vládními úvěry. Společnost zahájila celostátní vysílání dne 1. října 1988. Provozovala pozemní kanál TV2 a v roce 2000 kromě toho začala provozovat satelitní kanál TV2 Zulu. Koncem roku 2002 se z veřejnoprávního kanálu TV2 Zulu stal komerční placený televizní kanál. Vláda kromě toho schválila osm stanic jako regionální stanice TV2. TV2 měla vysílat programy z regionálních stanic TV2 na svém celoplošném pozemním kanálu.
(27)
Během období 1995-2002 působily na dánském trhu celostátních televizí kromě dvou veřejnoprávních televizních společností dvě komerční stanice, a to TvDanmark a TV3/3+. Komerční televizní společnosti konkurovaly společnosti TV2 na celostátním trhu televizní reklamy. TvDanmark je součástí SBS Broadcasting SA a vysílala v Dánsku na dvou kanálech. Od roku 1997 provozovala TvDanmark kanál TvDanmark2 prostřednictvím sítě sestávající z 10 lokálních komerčních televizních stanic a od roku 2000 provozovala na základě britského povolení k vysílání satelitní kanál TvDanmark1. Satelitní kanály TV3 a 3 + začaly vysílat v roce 1992. Jsou součástí Modern Times Group (MTG).
II.1.2 PRÁVNÍ POŽADAVKY BĚHEM OBDOBÍ 1995-2002
(28)
Zákonná ustanovení upravující veřejnou službu, jež byla v platnosti ve vyšetřovaném období 1995-2002, jsou stanovena v po sobě následujících verzích zákona o provozování rozhlasového a televizního vysílání (dále jen „zákon o rozhlasovém a televizním vysílání“) (16).
(29)
Úkolem TV2 je poskytovat a šířit celostátní a regionální televizní programy. Rozšiřování může probíhat prostřednictvím rádiových zařízení, včetně satelitních nebo kabelových systémů. Předpisy týkající se povinností TV2 vydává ministerstvo kultury.
(30)
TV2 plní povinnosti veřejné služby. Podle zákona o rozhlasovém a televizním vysílání (v platné verzi z roku 1994) (17) je TV2 nezávislým subjektem, jehož cílem je poskytovat a šířit prostřednictvím nezávislé programové činnosti celostátní a regionální televizní programy. Nabídka poskytovaných programů musí být v rozhodující míře zaměřena na kvalitu, všestrannost a rozmanitost. Při plánování programů regionálních stanic TV2 musí být také upřednostňován blízký vztah k regionu.
(31)
Jak je uvedeno v rozsudku Soudu (18), přesné definice úkolů veřejné služby společnosti TV2 se časem vyvíjely, ale ve všech případech tyto definice závazků veřejné služby, které přináležely TV2 během různých vyšetřovaných období, požadují „kvalitu, všestrannost a rozmanitost“, jež jsou zásadními kvalitativní požadavky na službu veřejnoprávního vysílání, jímž byla TV2 pověřena.
(32)
Další definici veřejné služby lze najít ve stanovách TV2. Stanovy například upřesňují povinnosti TV2 při vysílání, pokud jde o umění a kulturu, dánskou filmovou produkci, programy pro děti, mládež a etnické menšiny. TV2 je rovněž povinna vysílat sdělení branně bezpečnostního charakteru.
(33)
Veřejné služby plněné TV2 jsou financovány podílem společnosti na koncesionářských poplatcích, příjmem z reklamy vysílané na TV2 a dalšími příjmy. Verze zákona o rozhlasovém a televizním vysílání z roku 1994 (19) stanovila, že kolektivní činnosti TV2 jsou financovány částkami převedenými z fondu TV2 v souladu s rámcovými rozpočty vypracovanými ministerstvem kultury, příjmy z prodeje programů a jinými příspěvky, dotacemi atd. Je nutno zaznamenat, že v roce 1995 a 1996 dostávala TV2 svůj podíl z koncesionářských poplatků a příjmů z reklamy ze zvláštního fondu (fond TV2) (20).
(34)
Požadavky na vysílání komerčních televizních stanic, které přesahuje vysílání v jednotlivé místní oblasti, stanoví kapitola 5 zákona o rozhlasovém a televizním vysílání. Kapitola 6 pojednává o provozování lokálního rozhlasového a televizního vysílání. Tyto požadavky se týkají hlavně získání povolení. Programové požadavky na držitele povolení stanoví vládní nařízení č. 874 o evropském obsahu a č. 1349 o místních rozhlasových a televizních stanicích (21). Podle těchto nařízení musí síťové stanice, které získaly povolení k místnímu televiznímu vysílání, vysílat lokální programy po dobu alespoň jedné hodiny denně a produkovat značnou část svých programů v dánštině nebo pro dánské publikum. Protože TV3, 3 + a první kanál stanice TvDanmark vysílají na základě britského povolení k vysílání, platí tato pravidla pouze pro TvDanmark2.
II.1.3 KOMERČNÍ ČINNOSTI TV2
(35)
TV2 vykonávala v období 1995-2002 řadu komerčních činností, protože za tím účelem získala počínaje 1. lednem 1997 (22) samostatný právní základ. Tyto činnosti mohly zahrnovat komerční využívání technického zařízení, vytváření nových společností nebo kapitálové investice do stávajících společností. Během období 1995-2002 tyto činnosti m.j. zahrnovaly reklamy, prodej programů, pronájem vysílacích stožárů, merchandising, internetové aktivity, další prodej práv na vysílání sportovních pořadů atd.
(36)
Počínaje lednem 2001 musela TV2 vést oddělené účetnictví pro své veřejnoprávní podnikání na jedné straně a „ostatní podnikání“ na straně druhé, pokud posledně jmenované přesáhlo 5 % obratu a 3 miliony DKK za rok. Muselo být uplatňováno úplné nákladové účetnictví, stanovení cen neveřejnoprávních služeb/produktů muselo být založeno na tržních podmínkách a převádění kapitálu mezi veřejnoprávním podnikáním a ostatním podnikáním muselo probíhat v souladu se zásadou investora v podmínkách tržního hospodářství a nesmělo zahrnovat prostředky z koncesionářských poplatků (23).
II.2 OPATŘENÍ
(37)
TV2 získávala mezi rokem 1995 a rokem 2002 příjmy z koncesionářských poplatků.
(38)
Ministr kultury stanoví na jeden nebo několik roků najednou výši koncesionářského poplatku, jehož jsou plátci majitelé rozhlasových a televizních přijímačů (24). Televizní koncesionářský poplatek vybírá DR a na základě rozhodnutí ministra kultury v rámci dohody o médiích uzavřené s dánským parlamentem jsou příjmy z koncesionářských poplatků poté rozděleny mezi DR a TV2.
(39)
Ministr kultury stanoví pravidla týkající se vzniku a ukončení povinnosti uhradit koncesionářské poplatky, lhůt splatnosti a výběru, upomínacích poplatků atd. V případě nezaplacení včas nabíhají úroky podle zákona o úrocích. Poplatky a nezaplacené částky může vybírat dánská hypoteční banka. Nezaplacená částka může být např. strhnuta ze mzdy dotčené osoby v souladu s předpisy o výběru osobních daní stanovených v zákonu o srážkové dani.
(40)
Do roku 1997 pocházely příjmy TV2 (příjmy z reklamy a koncesionářských poplatků) z fondu TV2. Od roku 1997 dostávala TV2 svůj podíl z koncesionářských poplatků přímo od DR.
(41)
V roce 1995 a roce 1996 dostávala TV2 příjmy z reklamy z fondu TV2 (25).
(42)
TV2 kromě toho dostala z rozhlasového fondu 58 milionů DKK za své rostoucí závazky v oblasti dánské filmové produkce.
(43)
V roce 1997, když byl fond TV2 zrušen, z něj TV2 dostala navíc 167 milionů DKK na investici do digitalizace svého produkčního systému a 50 milionů DKK na pokrytí provozních nákladů.
(44)
TV2 kromě toho byla podle zákona o společnostech osvobozena od placení daně z příjmu právnických osob. Výhoda plynoucí pro TV2 z tohoto osvobození dosáhla za vyšetřované období částky 159,4 milionu DKK. V lednu 2001 zavedl dánský stát mechanizmus, který zamezil důsledkům osvobození od daně pro komerční činnosti TV2. TV2 musela převést 30 % přebytku ze své neveřejnoprávní služby na činnosti v oblasti služby veřejné. Tato sazba odpovídá běžné sazbě daně z příjmů právnických osob, kterou Dánsko zavedlo v roce 2000.
(45)
Náklady na rozběh činnosti a na provozní ztrátu společnosti TV2 v počátečním období byly financovány ze státních úvěrů. Podle původních úvěrových smluv měla TV2 platit úroky z půjčeného kapitálu a splatit celou úvěrovou jistinu. TV2 ovšem byla po celé vyšetřované období osvobozena od placení úroků a využívala moratoria na úvěrové splátky. Výhoda z bezúročných úvěrů s odloženým splácením na rozběh činnosti a z úvěrů na provoz během vyšetřovaného období činí 341,8 milionu DKK.
(46)
Až do konce roku 1996 poskytovala vláda záruky za úvěry, které si fond TV2 bral na financování provozu TV2. Když byl fond zrušen, byly státem zaručené úvěry převedeny na TV2. Výhoda plynoucí pro TV2 z této záruky činí 9,8 milionu DKK.
(47)
Během vyšetřovaného období mělo Dánsko přístup ke třem pozemním vysílacím frekvencím s celostátním pokrytím, které byly vyhrazeny pro veřejnoprávní rozhlasové a televizní společnosti. Jedna frekvence byla vyhrazena pro TV2, druhá pro DR a třetí byla určena pro digitální televizní vysílání.
(48)
TV2 platila poplatek za užívání vyhrazené celostátní vysílací frekvence Radě pro IT a telekomunikace, jež je státním orgánem spadajícím pod ministerstvo pro výzkum, technologii a vývoj (26). Výše tohoto poplatku byla stanovena v dánském zákonu o rozpočtu. Během vyšetřovaného období zaplatila TV2 na poplatcích za frekvenci ročně mezi 2 a 4 miliony DKK.
(49)
Dánsko mělo rovněž přístup k frekvencím s pouze regionálním pokrytím. V roce 1997 zavedla vláda možnost propojit regionální frekvence za účelem širšího pokrytí (vysílací síť). V období 1998-2001 musely všechny lokální komerční televizní stanice s povolením vysílat v síťovém systému platit státu roční poplatek (27). Regionální stanice TV2 tyto poplatky platit nemusely, protože vysílají ve „volných oknech“ na celostátní frekvenci TV2. Komerční televizní společnost TvDanmark byla jediným provozovatelem, který tento poplatek za svůj druhý kanál platil. Celkový poplatek, který TvDanmark zaplatila, činí 85,0 milionu DKK.
(50)
Vlastníci anténových zařízení mají povinnost přenášet programy veřejné služby TV2 přes svá zařízení (povinný přenos - must-carry).
III. VYJÁDŘENÍ ZÚČASTNĚNÝCH STRAN A DÁNSKA
(51)
Zaprvé, následkem svého rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení obdržela Komise různé připomínky zúčastněných stran. Hlavní prvky těchto připomínek jsou shrnuty níže.
(52)
TvDanmark považovala poskytnutí celostátní vysílací frekvence státem za státní podporu, protože se stát vzdává příjmů z tohoto nedostatkového aktiva. Konkurenti pronikají nejvýše na 77 % území. TvDanmark poznamenala, že skutečnost, že poplatek za využívání síťového systému byl požadován pouze od TVDanmark2 a nikoliv od lokálních stanic TV2, i když jsou obě tyto televizní společnosti z hospodářského a obchodního hlediska ve stejném postavení, představuje státní podporu pro lokální stanice TV2. Podle ACT, Antena 3 TV a Telecinco vyžaduje zásada neutrality ES týkající se prostředků přenosu, aby poplatku podléhaly všechny druhy vysílacích sítí.
(53)
ACT, Antena 3 TV a Telecinco s ohledem na osvobození od placení daně z příjmů právnických osob poznamenaly, že povinnost odvádět 30 % ze zisku z komerční činnosti na činnost TV2 v oblasti poskytování služeb veřejného zájmu nelze považovat za odpovídající odvodu daně z příjmů právnických osob státu, protože narušuje hospodářskou soutěž na televizním trhu.
(54)
Různé třetí strany se domnívaly, že definici služby veřejného zájmu, jež je v náplni práce TV2, nelze považovat za odůvodněnou. Kritizována byla rovněž skutečnost, že by byly splněny podmínky pověření a proporcionality. TvDanmark zejména poznamenala, že výpočet nadměrného vyrovnání prováděný Komisí by měl zohlednit prospěch, který TV2 získala díky osvobození od daně z příjmů právnických osob, bezúročným úvěrům s odložením splátek, státním zárukám za provozní úvěry a bezplatné vysílací frekvenci. TvDanmark uvedla, že obecné výkyvy trhu v oblasti příjmů z televizní reklamy jsou omezené a neopravňují posílení kapitálu TV2.
(55)
Pokud jde o reklamní trh, TvDanmark uvedla, že cenová politika TV2 neumožňuje komerčním provozovatelům pokrýt jejich náklady na jednotlivou službu. TvDanmark musí stanovit cenu svých TRP přibližně o 30-40 % níže než TV2, aby byla tržně přijatelná (TRP nebo GRP společnosti TV2 mají vyšší hodnotu kvůli lepšímu územnímu pokrytí) (28). Kvůli jedinečnému postavení TV2 z hlediska pokrytí a rozpočtu na programy vloží inzerent vždy určitou část svého rozpočtu do TV2, aby získal co největší dopad z hlediska počtu kontaktů, míry zasažení a/nebo dané četnosti v rámci rozpočtu. TvDanmark předložila číselné údaje, které prokazují, že její činnost byla od období 1997-2002 ztrátová, a tvrdí, že nekalá soutěž ze strany TV2 ji zbavila možnosti vytvářet dostatečné příjmy. TvDanmark rovněž předložila analýzu tvorby cen na dánském trhu televizní reklamy vypracovanou Copenhagen Economics. Zpráva porovnala průměrné a mezní ceny na trhu a došla k závěru, že hospodářská soutěž existuje pouze v oblasti reziduální poptávky, a srovnávání by proto mělo být založeno na mezních cenách. TvDanmark kromě toho předložila údaje srovnávající ceny za reklamu u TV2 s cenami v jiných druzích médií a jiných zemích.
(56)
Společnost TV3 uvedla, že kvůli tomu, aby byla tržně přijatelná, byla nucena poskytovat za umístění reklam velké slevy, protože TV2 nabízí mezní mimořádnou slevu na část rozpočtů na televizní reklamu, která inzerentům zbývá, pokud inzerenti i tuto část umístí u TV2.
(57)
Zadruhé, následkem svého rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení obdržela Komise připomínky dánských orgánů. Hlavní prvky těchto připomínek jsou shrnuty níže.
(58)
Dánské orgány se domnívaly, že vysílací frekvence vyhrazené TV2 nelze považovat za zvýhodnění, protože lokální televizní stanice mají také vysílací frekvence, které jsou jim vyhrazeny. TV2 se proto nedostalo zvláštního zacházení. Společnost TV2 za používání frekvence platila stejně jako ostatní stanice.
(59)
Pokud jde o osvobození od daně z příjmů právnických osob, dánské orgány uvedly, že zisk z komerční činnosti byl celkem omezený a že metoda, jež byla zvolena za účelem neutralizace osvobození TV2 od daně z příjmů právnických osob ve vztahu ke komerčním činnostem, zabránila tomu, aby tyto činnosti získaly z tohoto osvobození finanční prospěch.
(60)
Pokud jde o otázku proporcionality, dánské orgány uvedly, že převod částky 167 milionů DKK z fondu TV2 byl přidělen na digitalizaci vysílací sítě. Tuto částku proto nelze označovat za volný vlastní kapitál.
(61)
Dánské orgány rovněž uvedly, že přebytek za období 1995-2002 odrážel vzhledem k obratu TV2 přiměřenou míru návratnosti. Kromě toho existovala potřeba kapitálu jako tlumiče pro případ náhlého propadu příjmů z reklamy a TV2 nesměla ze zákona přijímat úvěry přesahující 4 % jejího ročního obratu. Podle dánských orgánů k tomu stát jednal v souladu se „zásadou investora v podmínkách tržního hospodářství“, protože vlastní kapitál TV2 nepřesáhl míru, kterou by běžný tržní investor poskytl. Takový kapitál není v rozporu se Smlouvou, pokud se kapitál nepoužije ke křížovému dotování komerčních aktivit TV2.
(62)
Pokud jde o chování TV2 na reklamním trhu, dánské orgány poznamenaly, že TV2 důsledně určovala své ceny tak, aby dosáhla co největších příjmů. Ceny byly stanoveny výlučně na základě nabídky a poptávky. Určovaly se jednou ročně na základě odhadu prováděného reklamním oddělením TV2, který se týkal komerčního počtu diváků (věková skupina 21-50 let), programových plánů, hospodářského vývoje a stavu hospodářské soutěže na trhu. Součástí tohoto odhadu nebyly provozní náklady TV2 a ani částka z koncesionářských poplatků. TV2 měla na dánském trhu nejvyšší ceny, a tak se nemůže jednat o snižování cen, jež by vedlo k narůstající potřebě státních prostředků.
(63)
Dánské úřady předložily zprávu RBB Economics o hospodářské soutěži na dánském trhu v oblasti televizní reklamy. Zpráva dospěla k závěru, že průměrné čisté ceny TV2 byly ve skutečnosti vyšší než ceny jejích konkurentů a že rozdíly mezi cenami za reklamu u společností TV2 a TvDanmark se daly vysvětlit rozdíly v jejich relativní úspěšnosti z hlediska programové nabídky a schopnosti přitáhnout diváky.
(64)
Zatřetí, následkem rozsudku požádala Komise dánské orgány o jejich analýzu důsledků rozsudku Soudu pro tento případ.
(65)
Dánské orgány zaslaly své připomínky a předložily rovněž vyjádření TV2. Hlavní prvky těchto připomínek jsou shrnuty níže.
(66)
Pokud jde o příjmy z reklamy za roky 1995 a 1996, dánské orgány a TV2 tvrdily, že dánský stát nemá nad těmito částkami žádnou kontrolu, a že je proto nelze považovat za státní prostředky. Pokud jde o číselné údaje, dánské orgány nepotvrdily částky uváděné Komisí, ale spíše vysvětlily, že výpočet částek za reklamu za roky 1995 a 1996 by měl zohlednit skutečnost, že část finančních prostředků z fondu TV2 byla použita k financování regionálních stanic TV2 a že tato část mohla být financována pouze z koncesionářských poplatků. Dánské orgány přesto vyjádřily souhlas s tím, že pro výpočet čistých nákladů služby veřejného zájmu by se měl v každém případě zohlednit příjem z reklamy a že tento příjem představuje příjem vytvořený činnostmi v oblasti služby veřejného zájmu.
(67)
Dánské orgány a TV2 se dále odvolaly na rozsudek Soudu a tvrdily, že jsou splněny podmínky rozsudku ve věci Altmark ze dne 24. července 2003 (29). V této souvislosti dánské orgány připomenuly, že stejně jako ve věci BUPA (30) se případ TV2 týká okolností, jež existovaly již přede dnem vynesení rozsudku ve věci Altmark. Domnívaly se, že podmínky rozsudku ve věci Altmark musí být uplatněny v souladu s jejich duchem a účelem tak, aby mohly být zohledněny zvláštní okolnosti případu. Uvedly, že v souladu s nimi z rozsudku vyplývá, že jediný požadavek, který Soud dánskému státu uložil, je, že by měl „v podstatě“ vyhovět podmínkám Altmark.
(68)
Konkrétněji se dánské orgány a TV2 domnívaly, že postup použitý ke stanovení koncesionářského poplatku byl transparentní a splňoval požadavky druhého kritéria Altmark alespoň ve své podstatě, což je podle nich na základě rozhodnutí Soudu dostačující. Domnívaly se, že třetí kritérium bylo rovněž splněno, protože TV2 bylo umožněno dosáhnout přiměřeného zisku. Pokud jde o čtvrtou podmínku rozsudku ve věci Altmark, zdůraznily různé kontroly, jimž TV2 podléhá, a odvolaly se také na judikaturu ve věci BUPA a rozsudek Soudu s tvrzením, že tato zkouška by měla být v tomto konkrétním případě do určité míry zmírněna či splněna pouze ve své podstatě. Na základě věci Chronopost (31) rovněž zdůraznily, že v praxi nelze porovnávat TV2 s běžným, dobře provozovaným podnikem. Dánské orgány také zůstaly u svého názoru, že vyrovnání by splnilo zkoušku investora v podmínkách tržního hospodářství.
(69)
Dánské orgány a TV2 byly dále názoru, že státní podpora by měla být prohlášena za slučitelnou. Vysvětlily postup, který vedl k navýšení základu kapitálu v TV2, a zdůraznily různé důvody, proč byl tento kapitál nutný k tomu, aby TV2 splnila své úkoly veřejné služby.
(70)
Po rozsudku Soudu předložily připomínky také některé třetí strany. V podstatě vysvětlily, proč by podmínky rozsudku ve věci Altmark neměly být považovány za splněné, a to zejména kvůli skutečnosti, že hospodářské zprávy předložené Soudu nejsou dostatečné k tomu, aby prokázaly splnění druhého a čtvrtého kritéria. Zdůraznily rovněž, že by Komise měla zůstat u svého závěru ze zrušeného rozhodnutí o vrácení, tj. že podpora nebyla slučitelná.
IV. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
IV.1 STÁTNÍ PODPORA VE SMYSLU ČL. 107 ODST. 1 SFEU
(71)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak“.
(72)
Komise musí posoudit, zda výše popsaná opatření nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
IV.1.1. PŘÍTOMNOST STÁTNÍCH PROSTŘEDKŮ A PŘIČITATELNOST STÁTU
(73)
Komise musí posoudit, zda dotčená opatření mají dopad na státní prostředky.
(74)
Pokud jde o koncesionářský poplatek, Komise bere na vědomí zjištění Soudu v jeho rozsudku (32). Platí zejména následující: částka je stanovena dánskými orgány; povinnost uhradit koncesionářský poplatek nevyplývá ze smluvního vztahu mezi TV2 a osobou povinnou k poplatku, ale z pouhého vlastnictví televizního nebo rozhlasového přijímače; je-li to nutné, je koncesionářský poplatek vybírán v souladu s předpisy o vybírání osobních daní; a konečně podíl TV2 na příjmu z koncesionářských poplatků stanoví dánské orgány. Soud dospěl k závěru, že prostředky z koncesionářských poplatků jsou dánským orgánům k dispozici a jsou pod jejich kontrolou, a že proto představují státní prostředky.
(75)
Pokud jde o příjmy z reklamy v letech 1995 a 1996, Soud ve svém rozsudku zdůraznil, že koncesionářský poplatek a příjmy z reklamy jsou svou povahou dvě odlišné záležitosti (33).
(76)
V tomto ohledu se Soud ve svém rozsudku (34) domníval, že ze strany Komise došlo k chybnému uvažování, když se domnívala, že příjmy z reklamy za roky 1995 a 1996 je nutno považovat za státní prostředky.
(77)
Podle rozsudku ve věci Preussen Elektra (35) musí Komise prokázat, zda lze příjmy z reklamy za roky 1995 a 1996 označit za státní prostředky. Za tímto účelem musí posoudit, zda měl dánský stát nad těmito příjmy z reklamy kontrolu.
(78)
V tomto ohledu bere Komise na vědomí následující skutečnosti, které jsou důležité pro rozhodnutí, zda příjmy z reklamy za roky 1995 a 1996 představují státní prostředky.
(79)
V roce 1995 a 1996 obdržela TV2 příjmy z reklamy od fondu TV2, který je sám obdržel od TV2 Reklame A/S.
(80)
TV2 Reklame byl samostatný, státem vlastněný subjekt nezávislý na TV2. Společnost byla zřízena, aby jednala jako zprostředkovatel pro prodej reklamy na TV2 na komerčním základě (36). TV2 Reklame měla s inzerenty smluvní vztah.
(81)
Neexistovala žádná povinnost převádět finanční prostředky z TV2 Reklame do fondu TV2. O převodu místo toho rozhodoval dánský stát (37). Ministr kultury měl za úkol rozhodnout o části zisků TV2 Reklame, které měly být převedeny do fondu TV2. Takové rozhodnutí bylo přijímáno pro jeden nebo více roků najednou a po schválení dánským parlamentem (stálým parlamentním výborem pro finance). Ministr kultury mohl po schválení finančním výborem rozhodnout, že nepřevedený zisk bude použit ke splacení předešlé státní záruky ve prospěch TV2 Reklame nebo ke kulturním účelům.
(82)
Ve skutečnosti byly v roce 1995 a 1996 převedeny do fondu TV2 všechny finanční prostředky TV2 Reklame.
(83)
Fond TV2 byl založen s cílem poskytovat TV2 příjmy pocházející z koncesionářských poplatků a z výnosů z reklamy. Fond TV2 patřil ke skupině TV2. Byl spravován správní radou TV2.
(84)
Neexistovala žádná povinnost převádět finanční prostředky fondu TV2 do TV2 na ročním základě. O převodu do TV2 místo toho rozhodoval dánský stát. Fond TV2 měl ve skutečnosti zákonnou povinnost převádět prostředky ve prospěch TV2 podle rámcových rozpočtů, které připravoval ministr kultury (38).
(85)
Ve skutečnosti nedostala TV2 v roce 1995 a 1996 z fondu TV2 všechny příjmy z reklamy.
(86)
V rámci fondu TV2 navíc neexistovaly oddělené účty pro příjmy z reklamy na jedné straně a pro koncesionářské poplatky na straně druhé. Příjmy nepřevedené na TV2 se hromadily ve fondu TV2. Na TV2 byly převedeny v okamžiku, kdy byl fond TV2 zrušen.
(87)
Podle TV2 a dánských orgánů patřily příjmy z reklamy TV2, která na ně údajně měla právní nárok. Odvolávaly se při tom na dopis ministra spravedlnosti ze dne 22. listopadu 2003, ve kterém se uvádělo, že prostředky fondu TV2 lze použít pouze na pokrytí činností TV2. Podle TV2 a dánských orgánů proto existovala zákonná povinnost převádět případně příjmy z reklamy z fondu TV2 na TV2. Avšak jak je ukázáno výše, neexistovala žádná zákonná povinnost převést na TV2 všechny příjmy z reklamy a záleželo na konkrétním rozhodnutí ministra, zda a v jaké výši se mají finanční prostředky na TV2 převést.
(88)
Pokud jde o TV2, je nutno dodat, že tato společnost neměla žádné smluvní vztahy s konečnými inzerenty a neměla žádný vliv na činnosti v oblasti reklamy (39). Dánská vláda potvrdila, že výhledové příjmy z reklamy na následující rok byly stanoveny nezávisle na TV2.
(89)
Na základě výše uvedených informací se Komise domnívá, že ministr měl kontrolu nad částkami, které se nacházely ve společnosti TV2 Reklame a ve fondu TV2. Konkrétně i) dánský stát rozhodoval, zda se má část nebo všechny příjmy z reklamy převést do fondu TV2 a na TV2; ii) v roce 1995 a 1996 nezískala TV2 všechny příjmy z reklamy a iii) se všechny nepřevedené příjmy z reklamy hromadily ve fondu TV2, kde se ve skutečnosti smíchaly s koncesionářskými poplatky.
(90)
Z těchto důvodů se Komise domnívá, že v tomto konkrétním případě představují příjmy z reklamy za rok 1995 a 1996, které byly převedeny na TV2 přes společnost TV2 Reklame a fond TV2, státní prostředky.
(91)
V každém případě by se výše státní podpory, kterou by bylo možno prohlásit za slučitelnou, nelišila v případě, kdy by příjmy z reklamy nebyly označeny za státní prostředky (quod non). V souladu s ustálenou praxí Komise a jak je uvedeno ve sdělení o vysílání z roku 2001 (40), příjmy z veřejné služby, jako jsou příjmy z reklamy, musí být zohledněny při výpočtu čistých nákladů na veřejnou službu, tj. i v případě, že nejsou považovány za státní prostředky, protože tyto příjmy snižují potřebu financování z veřejných prostředků. Dánské orgány tento názor sdílejí (41).
(92)
Je nutno dodat, že převod ad-hoc finančních prostředků z rozhlasového fondu na TV2 se týká příjmů z koncesionářských poplatků, které byly dány k dispozici TV2 na základě rozhodnutí státu. To samé platí pro převod ad-hoc finančních prostředků z fondu TV2, když byl zrušen, protože vedle prvků uvedených v souvislosti s kontrolou dánského státu nad fondem TV2 byly prostředky fondu TV2 uvolněné v okamžiku jeho zrušení dány k dispozici TV2 na základě rozhodnutí státu. Jelikož prostředky zůstávaly pod veřejnou kontrolou, je na ně nutno také pohlížet jako na státní prostředky. Protože jsou příjmy z reklamy považovány za státní prostředky a protože o převodu na TV2 v době zrušení fondu rozhodl stát, nemá na tento závěr v žádném případě vliv tvrzení dánských orgánů, že paušální částka převedená na TV2 v souvislosti se zrušením fondu pochází výlučně z příjmů za reklamu.
(93)
Pokud jde o další státní opatření, Komise je názoru, že v osvobození od daně z příjmů právnických osob jsou obsaženy veřejné prostředky, protože ztráta daňových příjmů se rovná spotřebě státních prostředků ve formě daňových výdajů (42).
(94)
Bezúročné úvěry s odložením splátek poskytnuté TV2 jsou udělovány přímo státem a přidělovány z veřejného rozpočtu. Zřeknutím se úroků a splátek u těchto úvěrů přichází dánský stát o příjmy, a tyto finanční prostředky proto představují prostředky státní. Kromě toho dánský stát ručí za provozní úvěry. Prospěch ze státní záruky spočívá v tom, že riziko spojené se zárukou nese stát. Skutečnost, že riziko nese stát, by měla být běžně odměněna přiměřenou prémií. Zřekne-li se stát takové odměny, jedná se jak o zvýhodnění TV2, tak o úbytek státních prostředků (43).
(95)
Stát navíc pro TV2 vyhradil celostátní vysílací frekvenci, za niž TV2 platí státnímu subjektu poplatek. Roční poplatek placený TV2 se ve vyšetřovaném období pohyboval mezi 2 a 4 miliony DKK.
(96)
Při neexistujícím základu pro srovnání poplatku placeného za celostátní vysílací frekvenci, lze tento poplatek porovnat pouze s poplatkem placeným za povolení pokrýt větší část obyvatelstva prostřednictvím síťového systému. Poplatek placený TV2 za frekvenci s celostátním pokrytím je výrazně nižší, než poplatek za síťový systém uložený TvDanmark, který se pohybuje mezi 5 miliony DKK v roce 1997 a 30 miliony DKK v roce 2001, ačkoliv síť regionálních frekvencí TvDanmark dosahuje pokrytí pouze v míře 77 %. TV2 tak mohla pokrýt větší část dánského obyvatelstva za nižší cenu.
(97)
Komise je proto názoru, že poplatek za vysílací frekvenci neodráží tržní podmínky a že tím, že stát nepožadoval za aktivum tržní sazbu, se zřekl příjmů, které měly být vybrány do státního rozpočtu.
(98)
Protože TV2 nevysílá za použití systému lokálních frekvencí s cílem vytvořit celostátní síť, není naopak povinna platit poplatek za síťový systém. Protože stát nemohl oprávněně tento poplatek od TV2 vybírat, nezřekl se příjmů, které měly být vybrány do státního rozpočtu, a nedošlo tak k žádnému dopadu na státní prostředky.
(99)
Stejně tak Komise není schopna zjistit žádné státní prostředky v právním ustanovení, kterým jsou vlastníci anténových zařízení povinni přenášet programy veřejných služeb pomocí těchto zařízení (must-carry), protože zde stát nepřichází o žádný příjem a ani aktivně nepřevádí finanční prostředky těmto subjektům. TV2 tak má sice prospěch z ustanovení o přístupu, ale nezískává přitom žádnou výhodu ze státních prostředků (44).
(100)
Všechna výše uvedená opatření jsou přičitatelná dánskému státu, protože, jak je popsáno výše, obsahují v té či oné podobě rozhodnutí přijaté dánským státem.
IV.1.2. SELEKTIVNÍ ZVÝHODNĚNÍ A NARUŠENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE
(101)
Komise se domnívá, že příjmy z koncesionářského poplatku, převody z fondu TV2 (včetně příjmů za reklamu v letech 1995 a 1996) a rozhlasového fondu, osvobození od daně z příjmů právnických osob, bezúročné úvěry s odložením splátek, státní záruka u provozních úvěrů a přístup k celostátní frekvenci za výhodných podmínek poskytují TV2 hospodářskou a finanční výhodu, která zbavuje tuto společnost provozních nákladů, které by za obvyklých okolností musel nést její rozpočet. Konkurenti TV2 navíc stejné finanční prostředky neobdrželi.
(102)
Státní opatření, kterými se vyrovnávají čisté dodatečné náklady služby obecného hospodářského zájmu, se nicméně za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU nepokládají, jsou-li splněny čtyři podmínky vysvětlené Soudním dvorem v rozsudku ve věci Altmark (45):
-
zaprvé, podnik-příjemce musí být skutečně pověřen plněním povinností veřejné služby a tyto povinnosti musí být jasně definovány,
-
zadruhé, parametry, na jejichž základě je vyrovnání vypočteno, musejí být předem stanoveny objektivním a transparentním způsobem,
-
zatřetí, vyrovnání nemůže přesahovat meze toho, co je nezbytné k pokrytí všech nebo části nákladů vynaložených k plnění povinností veřejné služby se zohledněním příjmů, které se k nim vztahují, jakož i zisku, který je přiměřený k plnění těchto povinností,
-
začtvrté, není-li výběr podniku, který má být pověřen plněním povinností veřejné služby učiněn v rámci řízení o zadání veřejné zakázky, musí být úroveň nutného vyrovnání určena na základě analýzy nákladů, které by průměrný podnik, správně řízený a přiměřeně vybavený výrobními prostředky k tomu, aby mohl uspokojit požadavky veřejné služby, vynaložil při plnění těchto povinností se zohledněním příjmů, které se k nim vztahují, jakož i zisku, který je přiměřený k plnění těchto povinností.
(103)
Jak bude dále rozvedeno v části tohoto rozhodnutí věnované slučitelnosti (viz 160. bod odůvodnění a následující tohoto rozhodnutí), z rozsudku Soudního dvora vyplývá, že první podmínka rozsudku ve věci Altmark je splněna.
(104)
Pokud jde o druhé kritérium Altmark, podle kterého parametry, na jejichž základě je vyrovnání za plnění veřejné služby vypočteno, musejí být předem stanoveny objektivním a transparentním způsobem, musí Komise posoudit právní a hospodářské podmínky, kterými se během vyšetřovaného období řídilo stanovení výše příjmů z koncesionářského poplatku vyplácených TV2. V tomto ohledu Komise zaznamenává, že postup byl následující.
(105)
Podle bodů 29 a 30 dopisu dánských orgánů ze dne 24. března 2003 určoval zákon o rozhlasovém a televizním vysílání, jenž platil během vyšetřovaného období (46), způsob, jakým byla stanice TV2 jako celek financována (koncesionářský poplatek, příjmy z reklamy a jiné zdroje příjmů), a stanovil, že ministr kultury určuje podíl TV2 a DR na koncesionářských poplatcích, a tím i výši vyrovnání, jež bylo poskytováno TV2. Je nutno připomenout, že za roky 1995 a 1996 obdržela TV2 svůj podíl na koncesionářských poplatcích od fondu TV2.
(106)
V souladu s ustálenou praxí byla výše tohoto vyrovnání stanovena ministrem po konzultacích s finančním výborem dánského parlamentu a v rámci dohody o médiích uzavřené s většinou politických stran v dánském parlamentu. V dotčeném období byly uzavřeny tři dohody o médiích: dohoda o médiích na období 1994-1997 uzavřená dne 16. září 1993, dohoda o médiích na období 1997-2000 uzavřená dne 10. května 1996 a dohoda o médiích na období 2001-2004 uzavřená dne 28. března 2000.
(107)
Příjem z koncesionářských poplatků tak byl stanoven na celkem dlouhé období. Během vyšetřovaného období neprošlo vyrovnání poskytované TV2 žádnou následnou revizí, a to ani v době, kdy příjem TV2 poklesl. Například ačkoliv příjem TV2 z reklamy se v roce 1999 výrazně snížil, nedošlo k úpravě vyrovnání, ve které by se tato skutečnost odrazila.
(108)
Podle dánských orgánů bylo vyrovnání stanoveno na základě cen a mezd indexovaných na rozpočet a účetní závěrku TV2 a rovněž na základě hospodářských analýz.
(109)
V roce 1995 a v roce 1999 provedla auditorská společnost KPMG hloubkové hospodářské analýzy. KPMG pomáhala monitorovací skupina složená ze zástupců vedoucích subjektů na trhu, a to v případě zprávy z roku 1999 také ze zástupců konkurentů TV2. Pozornost se zejména zaměřila na údaje o možných příjmech z jiných zdrojů než z koncesionářských poplatků, jako byly např. příjmy z reklamy.
(110)
V bodech 164 a 165 svého dopisu ze dne 24. března 2003 dánské orgány uvedly, že konzultační studie KPMG, které se snažily odhadnout co nejpravděpodobnější vývoj obratu v oblasti reklamy na dánském reklamním trhu a zdroje příjmů TV2 a určit nejistoty spojené s těmito odhady, byly vypracovány, aby dánské vládě a dánskému parlamentu poskytly lepší základ pro jejich rozhodování při stanovení a rozdělení koncesionářských poplatků během jednání o mediální politice.
(111)
Podle dánských orgánů byly podklady použité pro stanovení vyrovnání veřejně dostupné. Dohody o médiích byly zveřejněny v tisku a úředním oznámení parlamentních zápisů (Folketingstidende). Právní předpisy, kterými se prováděly dohody o médiích, byly zveřejněny v dánském Úředním věstníku (Lovtidende). Spolu s výše uvedenými hospodářskými analýzami byly rovněž zveřejněny účty TV2.
(112)
Vzhledem k rozsudku musí Komise posoudit, zda by výše popsaný postup nemohl vést k tomu, že by bylo splněno druhé kritérium ve věci Altmark.
(113)
Na jedné straně bere Komise na vědomí, že Soud ve svém rozsudku (47) uvedl, že „(…) je možné, že dotčený postup pro stanovení výše příjmů z koncesionářských poplatků vyplácených TV2 byl objektivní a transparentní vzhledem zejména ke skutečnosti, že byl zapojen dánský parlament, že postup byl založen na hospodářských analýzách vypracovaných auditorskou společností za pomoci monitorovací skupiny, na jejíž práci se podíleli konkurenti TV2, a že tyto analýzy byly zveřejněny stejně jako roční účetní závěrky TV2. V souladu s tím se nedá vyloučit, že by seriózní analýza tohoto postupu mohla dojít k závěru, že Dánské království ještě před tím, než Soudní dvůr stanovil podmínky v rozsudku ve věci Altmark, splnilo v zásadě druhou z těchto podmínek“. K tomu, jak rozhodl Soud, „výše příjmů z koncesionářských poplatků vyplácených TV2 byla vypočítána na základě konkrétního předpokladu, že TV2 bude mít nadále prospěch z ostatních státních opatření (48)“ (např. osvobození od daně atd.).
(114)
Komise zastává názor, že zapojení dánského parlamentu do postupu vedoucímu ke stanovení koncesionářských poplatků zajistilo do jisté míry určitou úroveň transparentnosti a objektivity. O dohodách o médiích, které určily částku koncesionářských poplatků, již měla obdržet TV2, bylo navíc rozhodnuto předem na několik let a během vyšetřovaného období nedošlo nikdy později k úpravě vyrovnání ve prospěch TV2.
(115)
Hospodářské zprávy vypracované KPMG ovšem pouze předpověděly výši příjmů z reklamy náležejících TV2 (tj. stranu příjmů). Pokud jde o stranu nákladů při stanovení vyrovnání, uvedené hospodářské zprávy nezaujaly stanovisko a Komisi se zdá, že dohody o médiích byly založeny pouze na indexaci nákladů, které TV2 měla v předchozích letech. Dánské orgány totiž uvedly, že vyrovnání bylo stanoveno na základě cen a mezd indexovaných na rozpočet a účetní závěrku TV2 a rovněž na základě hospodářských analýz, které ovšem posuzovaly pouze stranu příjmů a netýkaly se období krytého dohodou o médiích uzavřenou dne 16. září 1993.
(116)
Nikde k tomu nejsou uvedeny parametry, na jejichž základě se mělo vyrovnání vypočítávat. Výše vyrovnání byla stanovena předem, ovšem druhé kritérium Altmark stanoví, že parametry, na jejichž základě je vyrovnání za poskytování veřejné služby vypočteno, musejí být samy o sobě stanoveny předem objektivním a transparentním způsobem.
(117)
Na základě výše uvedených skutečností se proto Komise domnívá, že druhé kritérium Altmark není splněno. V každém případě platí, že kritéria Altmark jsou kumulativní, a Komise soudí, že čtvrté kritérium splněno není (viz níže).
(118)
Podle čtvrtého kritéria Altmark, „není-li výběr podniku, který má být pověřen plněním povinností veřejné služby učiněn v rámci řízení o zadání veřejné zakázky, musí být úroveň nutného vyrovnání určena na základě analýzy nákladů, které by průměrný podnik, správně řízený a přiměřeně vybavený výrobními prostředky k tomu, aby mohl uspokojit požadavky veřejné služby, vynaložil při plnění těchto povinností se zohledněním příjmů, které se k nim vztahují, jakož i zisku, který je přiměřený k plnění těchto povinností“.
(119)
V tomto konkrétním případě nebyl poskytovatel veřejné služby TV2 vybrán v řízení o zadání veřejné zakázky. Jelikož veřejná soutěž neproběhla, Komise musí posoudit, zda úroveň vyrovnání byla stanovena na základě nákladů, které by průměrný podnik, správně řízený a přiměřeně vybavený výrobními prostředky, vynaložil při plnění povinností veřejné služby.
(120)
Hospodářské a právní podmínky, jimiž se řídilo stanovení vyrovnání ve prospěch TV2, byly popsány výše. Vzhledem k rozsudku a při zohlednění skutečnosti, že Soud uvedl, že součástí postupu zavedeného Dánským královstvím pro stanovení výše příjmů z koncesionářských poplatků vyplácených TV2 v období 1995-2002 byly mimo jiné hospodářské analýzy vypracované za pomoci konkurentů TV2, musí Komise při posouzení, zda bylo porovnání nákladů TV2 provedeno s náklady průměrného, správně řízeného provozovatele, zohlednit zejména zprávy KPMG z roku 1995 a roku 1999.
(121)
Zprávy vypracované poradenskou společností KPMG zvažují pro jednotlivá období koncesionářských poplatků různé scénáře vývoje na reklamním trhu. Zprávy neobsahují žádné informace o společnosti TV2 jako takové (např. o jejím finančním stavu nebo jejích provozních nákladech), ale dokládají, jak by se příjmy z reklamy mohly vyvíjet a jaká část všeobecného reklamního trhu by mohla vyústit v příjmy TV2. Tím, že poskytly odhady nejpravděpodobnějšího vývoje obratu z reklamy na dánském reklamním trhu a že zjistily nejistoty spojené s těmito odhady, se tyto zprávy staly součástí postupu, jímž se dánské orgány řídily při stanovení koncesionářských poplatků, které měly být poskytnuty TV2.
(122)
Zprávy KPMG neposuzovaly žádné náklady TV2, ani náklady ostatních provozovatelů, ale samy se omezovaly na posouzení vývoje na reklamním trhu a podílu TV2 na příjmech z reklamy. Je nutno také poznamenat, že se tyto zprávy netýkaly prvních roků vyšetřovaného období, které pokrývala dohoda o médiích z roku 1993.
(123)
Do vypracování těchto zpráv byly do určité míry zapojeni konkurenti. U zprávy z roku 1995 se v dokumentu říká, že byly zapojeny „četné zúčastněné strany“, aniž je ze zprávy jasné, o jaké zúčastněné strany se jednalo. Zpráva KPMG z roku 1999 zmiňuje monitorovací skupinu odborníků, ve které skutečně působili konkurenti TV2. Ovšem skutečnost, že hospodářské zprávy byly do určité míry vypracovány za pomoci konkurentů TV2, sama o sobě neznamená, že byla provedena analýza nákladů konkurentů.
(124)
Jinými slovy, tyto zprávy neobsahují analýzu nákladů, které by průměrný podnik, správně řízený a přiměřeně vybavený výrobními prostředky, vynaložil při plnění povinností veřejné služby, ale spíše pojednávají o obecnějších otázkách výhledů reklamního trhu a výše budoucích příjmů TV2 z reklamy. Je nutno také dodat, že ceny na reklamním trhu se netvoří pouze na základě nákladů, ale na základě různých prvků, jako je podíl na počtu diváků.
(125)
Dánské orgány a TV2 ve spojení se čtvrtou podmínkou ve věci Altmark uvádějí také právní a věcné argumenty.
(126)
Zaprvé, Dánsko se odvolává na věc BUPA a tvrdí, že čtvrtá podmínka ve věci Altmark není nutně použitelná, nebo alespoň že by Komise měla vzhledem k rozsudku Soudu pouze posoudit, zda je splněna ve své podstatě. Komise zastává názor, že v případě BUPA byla situace velmi vymezená v tom smyslu, že dotčený projekt, který se týkal poskytování zdravotních služeb, nebyl spojen s náklady, tj. na rozdíl od jiných odvětví veřejných služeb byl systém založen na rizikových profilech zákazníků. Za takových okolností proto subjekt nemohl provozovat účinně svou činnost, pokud by pracoval na vlastní náklady. U veřejnoprávních televizních a rozhlasových společností je ovšem výpočet vyrovnání na základě nákladů a příjmů možný.
(127)
Zadruhé, Dánsko s odkazem na věc Chronopost (49) tvrdí, že poskytovatele veřejné služby jako TV2 nelze srovnávat se soukromým subjektem. Komise je ale názoru, že na rozdíl od otázky rozdělení nákladů v souvislostech posouzení slučitelnosti, o což šlo ve věci Chronopost, spočívá podstata čtvrtého kritéria Altmark přesně v tom, že při neprovedení veřejné soutěže se musí provést srovnání nákladů na poskytnutou veřejnou služby s náklady, které by vynaložil průměrný podnik, správně řízený a přiměřeně vybavený výrobními prostředky.
(128)
Dánsko k tomu tvrdí, že Národní auditní úřad prováděl jako součást stálého dohledu nad TV2 audity jejich účtů z finančního hlediska a z hlediska řízení a že docházelo ke stálým kontrolám, které se rovněž zaměřovaly na hlediska efektivnosti. Komise se ale domnívá, že skutečnost, že roční účetní závěrky podléhaly schválení ministerstva kultury, není dostatečná k tomu, aby se prokázalo, že náklady TV2 odpovídají nákladům průměrného, správně řízeného podniku. Navíc lze pochybovat o tom, že kontroly ex-post mohou být z hlediska splnění čtvrtého kritéria relevantní, pokud nebyla před stanovením výše vyrovnání provedena žádná analýza nákladů.
(129)
Dánské orgány se navíc odvolávají na zprávu dánského Národního auditního úřadu z roku 2000, která do určité míry porovnala vývoj produktivity TV2 s vývojem produktivity DR a zahraničních veřejnoprávních televizních a rozhlasových společností (British Broadcasting Corporation „BBC“, Sveriges Television „SVT“ a Norsk Riksringkastning „NRK“). V této zprávě dospěl Národní auditní úřad ke zjištění, že jak DR, tak TV2 zlepšily mezi rokem 1990 a 1999 svou produktivitu. DR snížil své náklady spojené s premiérovými vysíláními ve větší míře než TV2, ale v roce 1999 byly hodinové náklady DR na premiérové vysílání přesto o 53 % vyšší než náklady TV2. Hodinové náklady na vysílání byly u DR v roce 1999 přibližně o 29 % vyšší než u TV2. Národní auditní úřad se také domníval, že vývoj produktivity u DR a TV2 byl lepší nebo se rovnal vývoji produktivity u ostatních třech veřejnoprávních rozhlasových a televizních společností.
(130)
Tato zpráva ale není na prokázání splnění čtvrté podmínky dostatečná.
(131)
Zpráva je totiž z pozdější doby než dohody o médiích, které stanovily výši vyrovnání, a nemůže tak prokázat, že toto vyrovnání bylo stanoveno na základě nákladů, které by vynaložil průměrný podnik při plnění úkolů veřejné služby.
(132)
Zpráva se dále vztahuje na ostatní veřejnoprávní rozhlasové a televizní společnosti, a netýká se tak nákladů „průměrného“ podniku. Není tak například prokázáno, že náklady společnosti DR, která nesmí vytvářet finanční prostředky prostřednictvím reklamy a u níž je úroveň vyrovnání stanovena podle stejné dohody o médiích jako v případě TV2, jsou stejné jako náklady průměrného podniku. Pro účely čtvrtého kritéria Altmark proto není možno na základě srovnání s náklady DR dospět k žádnému závěru.
(133)
Pokud jde o srovnání se zahraničními veřejnoprávními rozhlasovými a televizními společnostmi, zpráva k tomu pouze srovnává vývoj produktivity TV2 s jednou z ostatních veřejnoprávních společností, ale nevyjadřuje názor ohledně úrovně efektivity jako takové, a tak ani o samotných nákladech. Důvodů pro pomalejší vývoj produktivity může být totiž celá řada, a to včetně skutečnosti, že efektivita jako taková byla na počátku vyšší, nebo skutečnosti, že televizní společnost nemohla prodloužit svůj vysílací čas. Například bod 51 zprávy uvádí, že „během dotčeného období měly BBC a SVT téměř stejný vývoj nákladů, tj. růst o přibližně 50 % v reálném vyjádření, zatímco náklady NRK vzrostly o přibližně 60 % v reálném vyjádření. Jak je uvedeno výše, náklady DR v reálném vyjádření vzrostly o 23 % a náklady TV2 o 63 %. Protože, jak již bylo zmíněno, délka vysílání SVT a BBC nevzrostla stejně jako u jiných televizních společností, tento vývoj nákladů znamená, že SVT a BBC nezlepšily svou produktivitu stejným způsobem jako ostatní tři veřejnoprávní rozhlasové a televizní společnosti“.
(134)
Komise bere také na vědomí, že bod 50 zprávy uvádí následující: „Protože Národní auditní úřad podrobněji nezkoumal účty zahraničních veřejnoprávních rozhlasových a televizních společností, mohou existovat rozdíly mezi činnostmi těchto společností a mezi metodami výpočtu používanými pro jednotlivé účetní položky. Znamená to, že použité náklady a z nich odvozené jednotkové náklady se nemusí nutně vztahovat ke stejným činnostem a že nebyly nutně vypočteny podle stejných účetních zásad. Vyplývá z toho, že úrovně jednotkových nákladů se jako takové nedají ke srovnání použít. Protože smyslem zahrnutí zahraničních rozhlasových a televizních společností je porovnat spíše ‚vývoj‘ produktivity než její úroveň jako takovou, zaujal Národní auditní úřad stanovisko, že údaje týkající se zahraničních televizních společností mohou přesto ve své stávající podobě posloužit jako přiměřený ukazatel vývoje“. Bod 53 zprávy rovněž uvádí, že „Národní auditní úřad podrobněji nezkoumal příčiny výše uvedeného vývoje, protože, jak je zmíněno výše, vývoj zjištěných jednotkových nákladů závisí na obsahu programu nabízeného televizními společnostmi a protože analýza každopádně předpokládá, že se kvalita neměnila. Jelikož to představuje bezprostřední potíž při srovnávání dotčených veřejnoprávních rozhlasových a televizních společností, zjištění analýzy by se měla vykládat s jistou obezřetností. V tomto ohledu ministerstvo kultury prohlásilo, že souhlasí s popsaným vývojem jednotkových nákladů a že porovnání jednotkových nákladů DR, TV2 a zahraničních rozhlasových a televizních společností je nutno vykládat s jistou obezřetností“.
(135)
Vzhledem k výše uvedeným důvodům Komise proto zastává názor, že zpráva neprokazuje, že náklady TV2 představují náklady, které by průměrný, správně řízený podnik vynaložil při plnění povinností veřejné služby.
(136)
Na základě výše uvedených skutečností Komise na závěr soudí, že čtvrté kritérium Altmark není splněno, a protože jsou tato kritéria kumulativní, nesplňuje vyrovnání poskytnuté TV2 podmínky stanovené Soudním dvorem v rozsudku ve věci Altmark. Jak bude prokázáno níže, Komise každopádně soudí, že toto vyrovnání lze považovat za slučitelné s vnitřním trhem.
(137)
Komise musí také posoudit, zda by dotčená opatření mohla splnit zkoušku „investora v tržním hospodářství“. Dánské orgány a TV2 tvrdí, že opatření nelze označit za státní podporu, protože splňují podmínky zkoušky investora v tržním hospodářství. Domnívají se zejména, že v rámci zkoušky investora v tržním hospodářství bylo zcela oprávněné ponechat přebytek TV2 k navýšení kapitálu.
(138)
V tomto ohledu je nutno předběžně poznamenat, že otázka, zda by bylo možno opatření odůvodnit v rámci zkoušky investora v tržním hospodářství, je jiná než otázka, zda by bylo možno opatření považovat za nutná pro plnění úkolů veřejné služby (viz níže posouzení slučitelnosti), tj. skutečnost, že k výkonu svých úkolů veřejné služby by TV2 mohla potřebovat určitou míru rezerv a kapitálu, ještě neznamená, že by soukromý investor ponechal tyto finanční prostředky ve společnosti a nevyžadoval by dividendy.
(139)
V souladu s ustálenou judikaturou musí Komise stanovit, zda by se za podobných okolností dalo od soukromého investora srovnatelného velikostí se subjekty, které spravují veřejný sektor, očekávat, že přistoupí ke vkladům kapitálu stejného rozsahu (50). Ačkoliv jednání soukromého investora, s nímž je nutno porovnávat zásah veřejného investora, nemusí být jednáním běžného investora, který vynakládá kapitál s cílem dosáhnout poměrně krátkodobě zisku, musí být alespoň jednáním soukromé holdingové společnosti nebo soukromé skupiny podniků sledujících strukturální politiku a vedených vyhlídkou na ziskovost v dlouhodobějším časovém úseku.
(140)
Podle ustálené judikatury musí být dále zkouška investora v tržním hospodářství provedena v okamžiku přijetí rozhodnutí a ne následně (ex-post) (51).
(141)
Jelikož je v tomto konkrétním případě Dánsko jediným akcionářem společnosti TV2, je také prvním a posledním věřitelem, kterého je nutno v případě úpadku společnosti vyplatit. Z hlediska investora by tak dánský stát mohl usilovat o návratnost své investice tím, že by požadoval odměnu v podobě úroku z půjčky nebo výnosu z kapitálového podílu.
(142)
V tomto ohledu Komise zaznamenává, že během dotčeného období se Dánsko zřeklo nároku na placení úroků a umožnilo, aby úvěry zůstaly bez splátek. Dánský stát navíc nepožadoval žádnou odměnu z kapitálu, který se v TV2 nahromadil. Dánský stát proto nevyžadoval obvyklou návratnost své investice, jak by věřitel nebo majitel společnosti běžně učinil.
(143)
Dánské orgány dále nepředložily žádné přijatelné prvky pro odůvodnění, proč mělo ze strategického hlediska smysl reinvestovat přebytek do TV2 místo toho, aby požadovaly odměnu v podobě úroků nebo dividend. Takové rozhodnutí by za běžných okolností učinil investor pouze tehdy, pokud by se domníval, že opětovné investování vytvoří u jeho původní investice přidanou hodnotu.
(144)
V tomto konkrétním případě není prokázáno, že by existoval podnikatelský plán nebo zřetelná vypracovaná podnikatelská strategie, která by ukazovala, že tomu tak bylo. Neexistují ani žádné jiné náznaky, které by svědčily o tom, že TV2 plánovala rozvinout své činnosti tak, aby podobnou přidanou hodnotu vytvořila. Komise se tímto tvrzením nesnaží spoléhat na formální argumenty, aby odmítla tvrzení dánských orgánů o zkoušce investora v tržním hospodářství, ale pouze posuzuje, zda by se investor v tržním hospodářství rozhodl ponechat finanční prostředky v TV2 na základě podkladů, které měl k dispozici v okamžiku, kdy by toto rozhodnutí přijímal. Při zohlednění informací dostupných v okamžiku, kdy byly finanční prostředky ponechány v TV2 (52), a nezávisle na ohledech spojených s potřebami úkolů veřejné služby, které zajišťovala TV2 a na které by nebral ohled soukromý investor, se Komise přesto domnívá, že neexistoval žádný podnikatelský plán, investiční projekt nebo jiný prvek, na jejichž základě by se racionální soukromý investor domníval, že by reinvestování vytvořilo u jeho původní investice přidanou hodnotu, a že by se rozhodl ponechat finanční prostředky v TV2 místo toho, aby požadoval odměnu.
(145)
Dánské orgány kromě toho použily jako ukazatel výnos z obratu, aby prokázaly, že při reinvestování finančních prostředků do TV2 jednaly jako soukromý investor. V tomto konkrétním případě je ovšem nutno zdůraznit, že dánská vláda jedná ve skutečnosti jako finančník TV2 v tom smyslu, že jí poskytuje na pokrytí části jejích provozních nákladů značné výnosy. Výše těchto výnosů má přímý dopad na výsledky, jichž je TV2 schopna dosáhnout. V praxi lze koeficient výkonnosti zlepšit pouhým navýšením částky státních finančních prostředků. Protože nadměrné finanční prostředky vedou také k neefektivitě a ta zase k většímu čerpání státních prostředků, není zdaleka jisté, že zvýšené financování vede k odpovídajícím lepším výsledkům.
(146)
Chování dánských orgánů proto nelze považovat za chování investora v tržním hospodářství. Jak bude prokázáno níže, Komise ale každopádně soudí, že vyrovnání lze považovat za slučitelné. Jak již bylo zmíněno, zkouška investora v tržním hospodářství je jinou otázkou než otázka, zda bylo pro dánský stát odůvodnitelné ponechat přebytek v TV2 za účelem vytvoření kapitálu nutného pro úkoly veřejné služby.
(147)
Komise na závěr soudí, že během vyšetřovaného období opatření upřednostňovala TV2. Na trhu televizního vysílání se TV2 nachází v hospodářské soutěži s ostatními televizními společnostmi, kterým se stejného zvýhodnění nedostalo. Opatření je proto nutno považovat za selektivní a narušující hospodářskou soutěž ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
IV.1.3. OVLIVNĚNÍ OBCHODU
(148)
Státní opatření spadají pod ustanovení čl. 107 odst. 1 SFEU, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy. To nastává vždy, když jsou dotčené činnosti součástí obchodní výměny uvnitř Společenství.
(149)
Soudní dvůr vypracoval rozsáhlý výklad tohoto pojmu. Podle judikatury Soudního dvora, pokud státní podpora posílí postavení určitého podniku ve srovnání s ostatními podniky zapojenými do hospodářské soutěže v obchodu v rámci Společenství, je nutno považovat tyto podniky za dotčené touto podporou (53). Skutečnost, že příslušný podnik nepůsobí v oblasti vývozu, nevylučuje možnost ovlivnění obchodu. Poskytne-li členský stát určitému podniku podporu, mohou být díky podpoře zachovány vnitrostátní činnosti nebo mohou dokonce vzrůst, což ve svém důsledku snižuje možnosti jiných podniků na trh proniknout. Podpora tak umožňuje příjemci zachovat si podíl na trhu, který by jinak mohli získat konkurenti z jiných členských států (54).
(150)
V bodě 18 sdělení o vysílání Komise s odkazem na judikaturu Soudního dvora uvedla, že „lze obecně předpokládat, že státní financování veřejnoprávních vysílacích organizací ovlivňuje obchod mezi členskými státy. To jednoznačně platí pro získávání a prodej programových práv, které se často uskutečňují na mezinárodní úrovni. Rovněž reklama v případě veřejných vysílacích organizací, které mají oprávnění prodávat vysílací čas pro reklamu, má přeshraniční účinek, zejména u jazykově stejnorodých oblastí přes hranice jednotlivých států. Kromě toho se vlastnická struktura soukromých vysílacích organizací může rozšířit na více členských států.“
(151)
Komise v tomto případě zaznamenává, že TV2 vyvíjí činnost na mezinárodním trhu a vyměňuje televizní programy (55). Nachází se v přímé hospodářské soutěži se soukromými televizními společnostmi, které vyvíjejí činnost na mezinárodním televizním trhu a mají mezinárodní vlastnickou strukturu. Finanční prostředky vložené do organizace TV2 poskytly této společnosti konkurenční zvýhodnění při získávání audiovizuálních práv a při investování do programů, které mohou být následně prodávány. Opatření podpory k tomu dostala TV2 do výhodného postavení ve srovnání s jejími konkurenty v rámci Evropské unie, protože oslabila jejich možnosti, aby sami do Dánska pronikli.
(152)
Komise proto dochází k závěru, že opatření ve prospěch TV2 ovlivnila obchod mezi členskými státy ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
IV.1.4. ZÁVĚR
(153)
Protože jsou splněny všechny podmínky čl. 107 odst. 1 SFEU, Komise dochází k závěru, že výše popsaná opatření ve prospěch TV2 představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(154)
Jelikož TV2 začala vysílat v roce 1989, byla všechna opatření poskytnuta TV2 po přistoupení Dánska k Evropské unii. Z tohoto důvodu představují opatření včetně koncesionářského poplatku novou státní podporu (a ne stávající ve smyslu čl. 108 odst. 1 SFEU).
IV.2 SLUČITELNOST PODPORY S VNITŘNÍM TRHEM
(155)
Komise soudí, že čl. 107 odst. 2 a čl. 107 odst. 3 písm. a), b), c) a d) SFEU nejsou zjevně použitelné a ani dánské orgány či TV2 v tomto ohledu netvrdily opak.
(156)
Komise proto posoudí, zda by nebylo možno použít čl. 106 odst. 2 SFEU.
(157)
Podle čl. 106 odst. 2 SFEU „podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu nebo ty, které mají povahu fiskálního monopolu, podléhají pravidlům obsaženým ve Smlouvách, zejména pravidlům hospodářské soutěže, pokud uplatnění těchto pravidel nebrání právně nebo fakticky plnění zvláštních úkolů, které jim byly svěřeny. Rozvoj obchodu nesmí být dotčen v míře, která by byla v rozporu se zájmem Unie“.
(158)
Aby opatření mohlo využít této odchylky, musí být splněny následující podmínky:
-
příslušná služba musí být službou obecného hospodářského zájmu a jako taková jasně definována členským státem („definice“),
-
členský stát musí příslušný podnik výslovně pověřit poskytováním této služby („pověření“),
-
uplatnění pravidel hospodářské soutěže obsažených ve Smlouvě musí bránit plnění zvláštních úkolů, které byly podniku svěřeny, a výjimka z těchto pravidel nesmí ovlivňovat rozvoj obchodu v míře, která by byla v rozporu se zájmem Unie („proporcionalita“).
(159)
Sdělení Komise z roku 2001 o použití pravidel státní podpory na veřejnoprávní vysílání (56) (dále jen „sdělení o vysílání“) stanoví zásady a metody, které má Komise v úmyslu uplatňovat v odvětví rozhlasového a televizního vysílání, aby zajistila soulad s výše uvedenými podmínkami.
IV.2.1. DEFINICE
(160)
Podle zákona o rozhlasovém a televizním vysílání (v platné verzi z roku 1994) (57) je TV2 nezávislým subjektem, jehož cílem je poskytovat a šířit prostřednictvím nezávislé programové činnosti celostátní a regionální televizní programy. Nabídka poskytovaných programů musí být v rozhodující míře zaměřena na kvalitu, všestrannost a rozmanitost. Při plánování programů regionálních stanic TV2 musí být také upřednostňován blízký vztah k regionu. Veřejná služba v oblasti vysílání je podrobněji vymezena ve stanovách TV2, které uvádějí, že TV2 musí veškerému dánskému obyvatelstvu poskytovat programy skládající se ze zpravodajských, všeobecně informačních, vzdělávacích, uměleckých a zábavných pořadů (58).
(161)
Komise bere na vědomí, že Soudní dvůr přijal v rozsudku (59) stanovisko ohledně veřejné služby, kterou musí TV2 ze zákona poskytovat.
(162)
Zaprvé je nutno připomenout, že členské státy mají široký prostor pro uvážení při vymezení toho, co považují za služby obecného hospodářského zájmu, a Komise tudíž může zpochybnit definici těchto služeb vytvořenou členským státem pouze v případě zjevného pochybení (60).
(163)
Jak je k tomu uvedeno v odstavci 33 sdělení o vysílání, spadá definice poslání veřejné služby veřejnoprávní rozhlasové a televizní společnosti do pravomoci členských států.
(164)
Pokud jde konkrétněji o služby obecného veřejného zájmu, judikatura Soudního dvora uznala, že členské státy mohou oprávněně definovat takové služby tak, aby zahrnovaly obecné programy (61).
(165)
Když členské státy v Amsterodamském protokolu (62) prohlásily, „že systém veřejnoprávního vysílání v členských státech je přímo spjat s demokratickými, společenskými a kulturními potřebami každé společnosti a s potřebou zachovat mediální pluralitu“, odkazovaly přímo na veřejnoprávní systémy rozhlasového a televizního vysílání, které zavedly a pověřily vysíláním obecných televizních programů pro veškeré obyvatelstvo těchto států.
(166)
Ve svém rozsudku Soudní dvůr rozhodl, že pravomoc členských států definovat vysílací služby obecného hospodářského zájmu široce a kvalitativně, aby se pokrylo vysílaní široké škály programů, nemůže být popírána, stejně jako možnost členských států uchýlit se při financování služeb obecného hospodářského zájmu k financování prostřednictvím reklamy (63).
(167)
Možnost členského státu definovat vysílací služby obecného hospodářského zájmu široce, se zahrnutím vysílání obecných programů, nemůže být zpochybněna skutečností, že veřejnoprávní rozhlasová a televizní společnost vykonává krom toho obchodní činnosti, zejména prodej vysílacího času pro reklamu. Otázka definice poslání veřejné služby se totiž nesmí zaměňovat s otázkou finančního mechanismu, který byl vybrán pro poskytování těchto služeb (64).
(168)
Soud k tomu ujasnil, že Komise nemusí srovnávat programy TV2 s programy komerčních kanálů. Učinit prostřednictvím srovnávací analýzy programů definici vysílací služby obecného hospodářského zájmu závislou na škále programů nabízených komerčními televizními společnostmi by znamenalo připravit členské státy o jejich pravomoc definovat veřejnou službu. Definice služby obecného hospodářského zájmu by tak ve skutečnosti závisela při konečné analýze na komerčních provozovatelích a jejich rozhodnutí, zda vysílat či nevysílat určité programy.
(169)
Soudní dvůr (65) také potvrdil, že povinnosti uložené komerčním televizním společnostem nejsou srovnatelné s povinnostmi veřejné služby uloženými TV2. Záměrem těchto povinností veřejné služby je poskytovat veškerému dánskému obyvatelstvu pestrý televizní program, který odpovídá požadavkům kvality, všestrannosti a rozmanitosti. Tyto povinnosti veřejné služby podmiňují celou televizní činnost TV2 způsobem více omezujícím, než činí minimální povinnosti stanovené dánským zákonem pro poskytnutí povolení vysílat.
(170)
Soudní dvůr proto dospěl k závěru (66), že „definice použitá dánskými orgány je jistě široká, jelikož v důsledku své zejména kvalitativní povahy ponechává vysílací organizaci volnost, aby stanovila skladbu programů. Přesto se nedopouští nepřesnosti. Naopak pověření TV2 je zcela jasné a přesné: poskytovat celé dánské populaci pestrý televizní program zaměřující se na kvalitu, všestrannost a rozmanitost“.
(171)
Na základě výše uvedených skutečností a s přihlédnutím ke zvláštní povaze odvětví televizního vysílání Komise považuje z hlediska výkladových ustanovení protokolu „širokou“ definici, jež pověřuje danou televizní společnost úkolem poskytovat vyváženou a rozmanitou programovou nabídku v souladu s jejím posláním, za oprávněnou podle čl. 106 odst. 2 SFEU. Taková definice by odpovídala záměru uspokojovat demokratické, společenské a kulturní potřeby jednotlivých společností a zachovat mediální pluralitu včetně kulturní a jazykové rozmanitosti.
(172)
Na základě výše uvedených skutečností Komise proto soudí, že lze přijmout definici veřejné služby poskytované společností TV2.
(173)
Je nutno dodat, že během vyšetřovaného období TV2 provozovala internetové stránky jako součást svého úkolu veřejné služby. Internetové stránky informují uživatele o veřejnoprávních televizních programech TV2. Komise může souhlasit s tím, že internetové stránky TV2, jež se omezují na informování uživatele o veřejnoprávních televizních programech TV2, spadají mezi úkoly TV2 v oblasti vysílání v rámci veřejné služby. Zahrnutí provozování těchto stránek do poslání veřejné služby proto neobsahuje zjevné pochybení. TV2 kromě toho provozovala komerční internetové stránky s hrami atd. Tuto komerční internetovou službu TV2 je nutno považovat za čistě obchodní činnosti, protože nabízí interaktivní produkty na osobní žádost, jako jsou hry nebo „chat rooms“, které se neliší od podobných komerčních produktů. Tyto činnosti se proto nacházejí mimo rámec veřejné služby poskytované TV2.
IV.2.2. POVĚŘENÍ
(174)
Aby poslání veřejné služby mohlo využít odchylky podle čl. 106 odst. 2 SFEU, musí jím být TV2 pověřena na základě úředního aktu. Komise bere na vědomí, že zákon o rozhlasovém a televizním vysílání (67) formálně pověřil TV2 úkolem veřejné služby v oblasti televizního vysílání. Komise bere rovněž na vědomí rozsudek, ve kterém Soudní dvůr rozhodl, že „je zjevné, že TV2 má takový úkol [úkol veřejné služby]“ (68).
(175)
Jelikož právní definice nedostatečně ujasňuje, jaké další služby jsou povoleny jako veřejná služby, je nutno, aby veřejnoprávní televizní společnost získala formální předchozí souhlas s každou činností, kterou si TV2 přeje zahájit jako veřejnou službu. Komise bere na vědomí, že v období 1995-2002 TV2 neposkytovala takové další služby kromě rámce svých úkolů vysílání v oblasti veřejné služby. Internetové stránky nabízející služby, jako jsou hry, byly totiž provozovány jako obchodní činnost, zatímco internetové stránky, které pouze informovaly uživatele o televizních programech TV2 vysílaných v rámci veřejné služby, nelze od služby vysílání oddělit. Komise proto dochází k závěru, že v období 1995-2002 byla TV2 pověřena úkolem vysílání v rámci veřejné služby řádným způsobem.
(176)
Jak je však uvedeno v odstavcích 41 až 43 sdělení o vysílání z roku 2001, nestačí, aby veřejnoprávní televizní společnost byla formálně pověřena poskytováním veřejné služby, je rovněž nezbytné, aby veřejná služby byla poskytována tak, jak se v pověřovacím aktu předpokládá. Jelikož není úkolem Komise, aby posuzovala plnění jakýchkoliv norem kvality, je žádoucí, aby existoval vhodný dohlížecí orgán, přičemž je na členském státu, aby zvolil mechanizmus, který by zajistil účinný dohled, a to za podmínky, že je příslušný orgán nezávislý na pověřeném podniku.
(177)
V těchto souvislostech Komise bere na vědomí, že v roce 2000 provedl Národní auditní úřad zvláštní šetření ohledně podstaty a povahy povinností TV2 v oblasti veřejné služby a také, jak jsou tyto povinnosti ve skutečnosti plněny. Při tomto šetření nebyly zjištěny žádné nedostatky v plnění závazků TV2 při poskytování veřejné služby. V období 2001-2002 navíc existovala Rada veřejné služby, aby zajistila plnění závazků TV2 v oblasti veřejné služby, ačkoliv tento subjekt během krátkého období své existence nevydal v tomto ohledu žádnou zprávu. Komise nemá ani žádné náznaky o tom, že TV2 neplnila své závazky nebo že by její jednání bylo takové, že by jí poskytovaná služba již nemohla být považována za službu obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU.
(178)
Pokud jde o finanční kontrolu služby veřejného vysílání, Komise bere na vědomí, že Národní auditní úřad provedl audity účtů TV2. Tyto audity zahrnovaly jak finanční audity, tak audity řízení, ačkoliv Národní auditní úřad neměl žádnou pravomoc zabránit nadměrnému vyrovnání nákladů TV2 vynaložených na veřejnou službu.
(179)
Pokud jde o přiměřenost, má Komise pravomoc toto posouzení provést. Komise bere na vědomí, že směrnice o transparentnosti byla v Dánsku provedena. Komise obdržela od dánských orgánů údaje nutné k tomu, aby byla schopna posoudit, zda státní financování bylo či nebylo přiměřené.
IV.2.3. PROPORCIONALITA
(180)
Podle rozsudku a sdělení o vysílání z roku 2001 má posouzení proporcionality, jež musí Komise provést, dvě stránky.
(181)
Zaprvé musí Komise vypočítat čisté náklady vynaložené na úkoly veřejné služby, jimiž byla TV2 pověřena, a ověřit, zda u těchto nákladů došlo či nedošlo k nadměrnému vyrovnání z hlediska potřeb tohoto subjektu při plnění úkolů veřejné služby.
(182)
Zadruhé musí Komise analyzovat chování TV2 na reklamním trhu. Podle sdělení o vysílání z roku 2001 by totiž veřejnoprávní televizní společnost do té míry, v níž jsou nižší příjmy pokryty státní podporou, mohla být sváděna k tomu, aby stlačovala ceny za reklamu nebo jiné činnosti, které nejsou veřejnými službami na trhu, aby snížila příjem konkurentů. Komise proto soudí, že kdykoliv veřejnoprávní televizní stanice sníží ceny za činnosti, které nejsou veřejnou službou, níže, než je nutné k pokrytí nákladů na tuto službu, které by za podobných okolností musel schopný soukromý provozovatel obvykle pokrýt, znamená to, že by mohlo dojít k nadměrnému vyrovnání za plnění povinností veřejné služby.
1. Výše státní podpory a posouzení nadměrného vyrovnání
(183)
Podle směrnice o transparentnosti (69) mají členské státy vést oddělené účty pro veřejnou službu a činnosti, které nejsou veřejnou službou. Náklady a příjmy mají být řádně zaúčtovány na základě jasně stanovených a objektivních zásad nákladového účetnictví.
(184)
Komise přijala názor, že v odvětví vysílání nemůže být oddělené vedení účtů na straně nákladů jednoznačné nebo vůbec proveditelné, protože různé činností sdílejí stejné vstupy. V tomto odvětví mohou členské státy považovat celý program televizních společností za pokrytý posláním veřejné služby, zároveň však umožňovat jeho obchodní využití (70).
(185)
V tomto rozhodnutí musí Komise nejprve zjistit náklady na službu obecného hospodářského zájmu, kterou plnila TV2.
(186)
Jelikož TV2 vyvíjí také obchodní činnosti, musí vést pro své různé činnosti oddělené účetnictví. Od roku 2001 byla TV2 ze zákona povinna vést oddělené účetnictví pro svou veřejnou službu na jedné straně a pro své obchodní činnosti na straně druhé.
(187)
Při výpočtu čistých nákladů musí Komise odečíst z hrubých nákladů na veřejnou službu všechny čisté zisky z komerčního využití činnosti v oblasti veřejné služby. Dánské orgány poskytly číselné údaje v souladu s metodou uvedenou v bodě 56 sdělení o vysílání, aby doložily výkonnost TV2 u komerčních činností a činností v oblasti veřejné služby. Ukazuje se, že většina komerčních činností TV2 sdílela stejný vstup jako činnosti v oblasti veřejných služeb. Důsledkem bylo, že se neprovádělo žádné smysluplné přidělování nákladů k těmto komerčním činnostem. K výpočtu čistých nákladů na veřejnou službu Komise v takovém případě odečte čisté příjmy z komerčního využití. Za oddělitelné od veřejné služby lze považovat pouze činnosti při komerčním využívání internetu. Ztráty, které TV2 vykazovala u komerčních internetových činností od jejich zahájení v roce 1997, dosahují výše […] (71) milionů DKK.
(188)
Ke zjištění čistých nákladů vynaložených na veřejnou službu Komise poté odečetla od hrubých nákladů vynaložených na veřejnou službu příjmy vytvořené činností v oblasti veřejné služby (příjem z reklamy a jiné výnosy z komerční činnosti). Poté bylo od čistých nákladů na veřejnou službu odečteno státní financování v hotovosti. Tento výpočet je znázorněn v níže uvedené tabulce.
(189)
Je nutno poznamenat, že bez ohledu na četné žádosti Komise o poskytnutí přesných částek u výnosů z reklamy za roky 1995 a 1996, nebyly dánské orgány a TV2 schopny předložit jasné a jednoznačné číselné údaje.
(190)
Ve své odpovědi ze dne 26. června 2009 dánské orgány uvedly, že nejsou s to potvrdit, že příjem z reklamy, který TV2 obdržela z fondu TV2, dosáhl v roce 1995 částky 400,1 milionu DKK a v roce 1996 částky 337,7 milionu DKK.
(191)
Ve své odpovědi TV2 uvedla, že i) fond TV2 obdržel v roce 1995 a v roce 1996 zaprvé finanční prostředky od TV2 Reklame (824 a 904,5 milionu DKK) a zadruhé koncesionářské poplatky od státu (330,3 a 356,3 milionu DKK) a že ii) fond TV2 převedl TV2 v roce 1995 částku 730,4 milionu DKK a v roce 1996 částku 694 milionů DKK a regionální stanicím TV2 ve stejných rocích částky 269,6 a 275 milionů DKK. Účelem částek převedených do fondu TV2 bylo pokrýt finanční potřeby TV2 a jejích regionálních stanic.
(192)
Ve svých odpovědích ze dne 26. června 2009, 17. listopadu 2010 a 30. listopadu 2010 dánské orgány k tomu potvrdily argumentaci TV2, podle které byly regionální stanice TV2, jež neměly žádné jiné komerční příjmy, ve skutečnosti zcela financovány pomocí prostředků z koncesionářských poplatků, a proto všechny částky převáděné každoročně regionálním stanicím TV2 mohly pocházet pouze z koncesionářských poplatků převedených do fondu TV2. Taková argumentace znamená, že prostředky z koncesionářských poplatků převedených TV2 lze považovat za rovnající se nejvyšší možné částce koncesionářských poplatků, které byly každý dotčený rok převedeny do fondu TV2, a to po odečtení všech částek převedených regionálním stanicím TV2. Stejně tak dánské orgány a TV2 tvrdí, že to znamená, že drtivá většina finančních prostředků převedených z fondu TV2 společnosti TV2 v roce 1995 a v roce 1996 spočívala v čistých příjmech z reklamy. Taková argumentace znamená, že podle dánských orgánů obdržela TV2 v roce 1995 60,7 milionu DKK v podobě koncesionářských poplatků (zůstatek po odečtení finančních prostředků přidělených regionům) a 669,7 milionu DKK v podobě příjmů z reklamy (zůstatek) a v roce 1996 částku 81,3 milionu DKK v podobě koncesionářských poplatků a částku 612,7 milionu DKK v podobě příjmů z reklamy.
(193)
Komise není argumentací TV2 a dánských orgánů ohledně výše příjmů z reklamy za období 1995-1996 přesvědčena. Komise zejména zaznamenává, že v rámci fondu TV2 neexistovaly oddělené účty pro příjmy z reklamy a pro koncesionářské poplatky a že všechny tyto příjmy byly kvůli tomu promíchány. Komise vyjadřuje politování nad tím, že dánské orgány nepředložily jasné a jednoznačné číselné údaje o výši příjmů z reklamy v roce 1995 a v roce 1996. Komise se ale domnívá, že v tomto konkrétním případě není nutno vést v této otázce další vyšetřování, protože tato otázka nepředstavuje důležitý problém, jelikož Komise, jak již bylo uvedeno dříve, soudí, že příjmy z reklamy za období 1995-1996 představují státní prostředky a že se každopádně musí odečíst od hrubých nákladů vynaložených na veřejnou službu. Příjmy z reklamy převedené fondem TV2 v roce 1995 a 1996 jsou proto v níže uvedené tabulce uváděny ve stejné řádce jako koncesionářské poplatky.
(194)
Je nutno také poznamenat, že Komise zahrnula do období 1997-2002 koncesionářské poplatky, které byly převedeny na regionální stanice TV2 přes společnost TV2. Protože tyto částky obdržela TV2 a poté je převedla na regiony, Komise se domnívá, že se musí do výpočtů zahrnout jak jako příjmy, tak jako výdaje, což ve skutečnosti znamená, že na níže uvedený výpočet Komise nemají žádný vliv.
(195)
Pokud jde o kapitál vložený do TV2 za účelem digitalizace, je v roce 1997 vykazován jako příjem. Odpovídající odpočty byly zohledněny v okamžiku, kdy k investici došlo. U nákladů na digitalizaci se totiž jedná o náklady na veřejnou službu. Aby nedošlo k dvojímu započtení stejných nákladů, byly od hrubých nákladů na veřejnou službu odečteny odpisy odpovídající uskutečněným investicím. Nehledě na kritiku TV2 v tomto bodě zastává Komise názor, že v souladu s ustálenou praxí při výpočtech státního vyrovnání je nutno zohlednit příjmy od státu nebo z veřejného fondu v roce, kdy byly poskytnuty, a ne v roce, kdy byly vynaloženy nebo použity.
Tabulka 1
Náklady na veřejnou službu a opatření vyrovnání v období 1995-2002 podle výpisu z účtů
(v milionech DKK)
Rok
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
Celkem
Hrubé náklady na poskytování veřejné služby
- 755,8
- 856,2
-1 415,2
-1 475,3
-1 439,1
-1 531,6
-1 518,5
-1 604,1
-10 595,8
Investice do digitalizace
0
0
0
0
-10,3
-4
-56,7
-23,9
-94,9
Čisté příjmy z reklamy získané TV2 přímo
0
0
1 091,9
1 118,4
1 014,4
1 089,9
1 006,8
1 028,3
6 349,7
Ostatní příjmy
83,2
121,6
97,3
76,3
50,9
65,4
58
73,8
626,5
Čisté náklady na poskytování veřejné služby
- 672,6
- 734,6
- 226,0
- 280,6
- 384,1
- 380,3
- 510,4
- 525,9
-3 714,5
Koncesionářské poplatky a čisté příjmy z reklamy obdržené v období 1995-1996 z fondu TV2
730,4
694
328,5
357,5
414,6
449,2
537,3
556,2
4 067,7
Převod při zrušení rozhlasového fondu
0
0
8
10
15
25
0
0
58
Převod při zrušení fondu TV2
0
0
217
0
0
0
0
0
217
i) výše zmíněné koncesionářské poplatky a příjmy z fondu TV2 a rozhlasového fondu a ii) čisté náklady na poskytování veřejné služby - celkem
57,8
-40,6
327,5
86,9
45,5
93,9
26,9
30,3
628,2
Zdroj: roční výkaz zisků a ztrát TV2.
(196)
Jak lze vyvodit z výše uvedené tabulky, financování přesahuje náklady o 628,2 milionu DKK (84,4 milionu EUR).
(197)
Komise bere na vědomí skutečnost, že se TvDanmark domnívá, že při posuzování nadměrného vyrovnání je nutno také zohlednit další opatření ve prospěch TV2, jako je osvobození od placení úroků a daní a přístup k celostátní vysílací frekvenci za výhodných podmínek. Tyto výhody jsou shrnuty v níže uvedené tabulce:
Tabulka 2
Odhadovaný prospěch z osvobození od daně, zřeknutí se úroků a z vysílací frekvence
(v milionech DKK)
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
Celkem
Osvobození od daně z příjmů právnických osob
19,7
-13,8
54,6
30,1
16,7
29,7
18,5
3,9
159,4
Narostlé úroky u úvěrů na rozběh činnosti
44,5
39,2
36,9
41,3
37,5
45,1
51,7
45,6
341,8
Státní záruka u provozních úvěrů
2,4
2,1
1,7
1,4
1,0
0,7
0,4
0,1
9,8
Poplatek za vysílací frekvenci (72)
2,3
7,9
12,6
21,4
26,0
70,2
Celkem
66,6
27,5
95,5
80,7
67,8
96,9
96,6
49,6
581,2
(198)
Komise souhlasí s tím, že v tomto vyšetřování je nutno brát na tato opatření zřetel. Při výpočtech nadměrného vyrovnání je však není vhodné zahrnout do výpočtu tabulky 1. V souladu se stanoviskem Komise ve věci RAI (73) lze tyto dodatečné zisky považovat za vyrovnání nákladů, které by jinak musely být financovány. Pro výpočet proporcionality státního financování nákladů vynaložených na plnění úkolu veřejné služby se tedy na tyto dodatečné výhody nemá brát zřetel, protože povinnost zaplatit dotčené náklady by úměrně zvýšila původní náklady na veřejnou službu svěřenou TV2. Z hlediska čistého výsledku by nedošlo k žádnému rozdílu. Je ovšem nutno zajistit, aby z těchto výhod měla prospěch pouze veřejná služba a aby tyto výhody nepřesáhly do komerčních činností. Tato otázka je řešena níže v 234. až 237. bodu odůvodnění.
(199)
Dánské orgány a TV2 předložily různé argumenty, aby odůvodnily nadměrné financování vypočítané v 196. bodě odůvodnění. Podle rozsudku musí Komise zejména posoudit, zda bylo nadměrné financování ve skutečnosti nutné k tomu, aby TV2 byla schopna plnit své úkoly veřejné služby.
(200)
V tomto ohledu je nejprve nutno poznamenat, že Amsterodamský protokol (74) zdůraznil zvláštnosti odvětví rozhlasového a televizního vysílání ve srovnání s jinými službami obecného hospodářského zájmu, protože „systém veřejnoprávního vysílání v členských státech je přímo spjat s demokratickými, společenskými a kulturními potřebami každé společnosti a s potřebou zachovat mediální pluralitu“. Při posuzování slučitelnosti v tomto rozhodnutí musí Komise na tyto zvláštnosti brát ohled.
(201)
Komise k tomu v předchozích rozhodnutích souhlasila s tím, že k zachování poskytování veřejné služby televizními společnostmi je odůvodněna určitá struktura kapitálu. Například ve věci rakouského rozhlasového a televizního vysílání (75) Komise prohlásila, že „podle čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES ve výkladu Amsterodamského protokolu mohou členské státy v zásadě poskytnout veřejné financování provozovatelům veřejnoprávního vysílání v míře nutné pro zachování výkonu veřejné služby. To se týká nejenom provozních nákladů na výkon služby obecného hospodářského zájmu ale také vlastního kapitálu“.
(202)
Jak rozhodl Soudní dvůr ve svém rozsudku (76), „Komise se nemůže opírat o údajný nedostatek kontroly, aby nařídila navrácení celé částky, o níž Dánské království tvrdí, že představuje rezervu nezbytnou pro veřejnou službu, jestliže byl možný důkladný přezkum všech právních a hospodářských podmínek, za kterých byla vytvořena tato rezerva během období šetření, s ohledem na informace, které měla Komise k dispozici, a jestliže při neexistenci takového přezkumu nebylo možné se platně vyslovit k otázce, zda tato rezerva byla celá, nebo pouze částečně skutečně nezbytná pro veřejnou službu“.
(203)
Soudní dvůr dodal (77), že čistě formální požadavek jako nutnost, aby rezervy byly specifické a průhledné, nemůže odůvodnit příkaz k navrácení, a že skutečnost, že TV2 nikdy nemusela čerpat ze svých rezerv, neznamená, že je nutno považovat tyto rezervy za neúměrné finančním potřebám na poskytování veřejné služby (78).
(204)
Komise proto musí posoudit všechny prvky, jichž použily dánské orgány ke stanovení vyrovnání poskytnutého TV2 v období 1995-2002 a k rozhodnutí o vytvoření rezerv. V tomto ohledu je postup stanovení koncesionářských poplatků posouzen výše v 105. bodu odůvodnění a následujících.
(205)
Pokud jde o skutečnosti, které vedly dánské orgány k vytvoření rezerv pro plnění úkolů veřejné služby, jimiž byla TV2 pověřena, je nutno zohlednit následující prvky předložené dánskými orgány.
(206)
Při vzniku TV2 v roce 1998 nebyl vložen žádný kapitál. Provoz TV2 byl financován pouze pomocí úvěru na rozběh činnosti ve výši 510,8 milionu DKK, který umožnil zakoupit výrobní vybavení TV2, budovy atd. TV2 byla proto kapitálově slabá, protože byla kapitalizována neobvykle vysokými úvěry a neobvykle slabým vlastním kapitálem. Výsledkem bylo, že velmi brzo čelila finančním potížím.
(207)
Audit státních účtů (Rigsrevisionen), což je nezávislý orgán dánského parlamentu, má za úkol provádět jak audity účtů, tak audity řízení. V roce 1995 dospěl k závěru, že podstatnou část finančních problémů TV2 lze přisoudit skutečnosti, že stanice byla založena bez vložení kapitálu (79). Audit státních účtů zejména doporučil, že by stát měl přeměnou úvěrů na rozběh činnosti vložit do TV2 kapitál v přibližné výši 530 milionů DKK. Tím by TV2 získala vlastní kapitál v přibližné výši 350 milionů DKK a míru solventnosti okolo 50 %. Doporučená míra solventnosti ve výši přibližně 50 % odpovídala míře solventnosti podniků v soukromém vlastnictví jako TV2 Norge (Norsko) a TV4 (Švédsko).
(208)
Následkem této zprávy požádali státní auditoři, což jsou členové dánského parlamentu pověření odpovědností za kritický audit mimo jiné účtů státem vlastněných podniků, ministerstvo financí o vyjádření k otázce, zda má TV2 navýšit vlastní kapitál. Ministerstvo financí ve svém vyjádření ze srpna 1995, jež bylo připraveno jako odpověď na návrh Auditu státních účtů, že by TV2 měla mít vlastní kapitál, uvedlo, že „jak při zakládání nového podniku, tak při přeměně stávajících podniků vlastněných státem je nutno zajistit, aby podnik měl potřebný kapitálový základ. Zároveň je ale nutno zajistit, že stát neposkytne nadměrný vklad kapitálu, protože to zaprvé pro stát znamená zbytečný výdaj a zadruhé by to podniku mohlo poskytnout bezdůvodné zvýhodnění v hospodářské soutěži. Je proto nutno zajistit, aby podnik nebyl ani podkapitalizován, ani překapitalizován“. Na tomto základě se dánský stát domníval, že by v TV2 měl být navýšen vlastní kapitál. Bylo ale přijato rozhodnutí, že se stát nebude podílet na vytvoření kapitálu jednorázově. Místo toho měla TV2 vytvořit nutný vlastní kapitál sama pomocí stávajících přebytků.
(209)
Povinnost kapitálového základu se odrazila ve stanovách TV2 z roku 1997. Od roku 1997 stanovy TV2 jasně uvádějí, že počínaje rokem 2001 bude volný vlastní kapitál TV2 dosahovat přinejmenším částky 200 milionů DKK a že tato částka bude používána k vyrovnání provozních ztrát této televizní společnosti (80). Vládní nařízení ze dne 18. srpna 1997 uvedlo, že pro financování možných provozních ztrát musí volný vlastní kapitál TV2, tj. vlastní kapitál po odečtení rezerv a dalších vázaných zdrojů, dosáhnout do konce roku 2000 přinejmenším částky 200 milionů DKK. Volný vlastní kapitál bude navyšován tak, aby koncem roku 1998 dosáhl přinejmenším částky 50 milionů DKK a na konci roku 1999 přinejmenším částky 100 milionů DKK. Počínaje rokem 2001 musí být volný vlastní kapitál podle posledního stavu účtů vždy přinejmenším ve výši 200 milionů DKK. Pokud se dá očekávat, že vlastní kapitál klesne pod uvedené částky, je záležitost předložena ministru kultury. Ministr kultury může ve zvláštních případech a po konzultaci s Rigsrevisionen souhlasit s nižší úrovní vlastního kapitálu a ke svému souhlasu může připojit konkrétní podmínky.
(210)
Vládní nařízení z roku 1997 vydané ministrem a nařizující minimální úroveň volného vlastního kapitálu bylo zveřejněno v dánské Sbírce zákonů (Lovtidende). Počínaje rokem 1998 bylo k tomu v souladu s požadavky stanov navyšování vlastního kapitálu uváděno zejména ve zveřejňované roční účetní závěrce TV2.
(211)
Podle dánských orgánů by nesplnění požadavku stanov na minimální kapitál ve výši 200 milionů DKK zřejmě znamenalo, že by TV2 byla převedena pod státní správu.
(212)
Komise zastává názor, že stěžejní otázkou je určit, zda a do jaké míry byl základ vlastního kapitálu dosažený pomocí vyrovnání nutný pro provádění úkolů veřejné služby TV2.
(213)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti, jež vysvětlují postup a důvody, které vedly k navýšení rezerv TV2 v podobě základu vlastního kapitálu, a vzhledem k rozsudku Soudního dvora Komise soudí, že navýšení rezerv bylo pro plnění úkolů veřejné služby TV2 skutečně nutné.
(214)
Komise má přesto pochybnosti o tom, zda celá částka rezerv byla skutečně oprávněná a nutná, tj. zda celá výše základu vlastního kapitálu dosažená na konci roku 2002 byla skutečně nutná pro plnění úkolů veřejné služby TV2.
(215)
Komise zastává názor, že výše základu vlastního kapitálu, již lze považovat za přiměřenou a nutnou pro zajištění provádění veřejné služby, závisí na skutečnostech a právním rámci každého jednotlivého případu.
(216)
Pokud jde o základ vlastního kapitálu TV2, má Komise k dispozici následující číselné údaje:
(v milionech DKK)
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
Vázaný vlastní kapitál (digitalizace)
167,0
167,0
156,7
152,6
96,6
72
Nevázaný vlastní kapitál
-97,8
- 138,4
22,1
110,7
173,3
270,3
418,7
478,5
Vlastní kapitál celkem
-97,8
- 138,4
189,1
277,7
330,0
422,9
515,3
550,5
Závazky celkem
770,3
746,9
1 244,7
1 363,3
1 311,8
1 423,0
1 409,5
1 409,1
Míra solventnosti (81)
-13
-19
2
8
13
19
30
34
(217)
K 31. prosinci 2002 vytvořila TV2 vlastní kapitál ve výši 550,5 milionu DKK, a to při započtení 72 milionů DKK vázaného vlastního kapitálu (digitalizace), což odpovídá míře solventnosti ve výši 34 %. Nevázaný vlastní kapitál dosáhl na konci roku 2002 výše 478,5 milionu DKK.
(218)
Komise zaprvé konstatuje, že se u části kapitálu nejednalo o volný vlastní kapitál. Podle účetní závěrky TV2 za rok 1997 (82) totiž Rada pro média „Medieforliget“ rozhodla, že TV2 musí do konce roku 2000 digitalizovat svá výrobní zařízení. Na digitalizaci jak TV2, tak regionálních stanic byla vyčleněna částka ve výši 300 milionů DKK. V roce 1997 byla za tímto účelem TV2 převedena částka 167 milionů DKK. Komise proto zastává názor, že tato částka byla pro potřeby veřejné služby TV2 nutná. Skutečnost, že k datu účinnosti 1. ledna 2003 byly finanční prostředky, které nebyly investovány do digitalizace (tj. zůstatek ve výši 72 milionů DKK), nakonec uvolněny, tento závěr nezpochybňuje, protože tyto částky byly během vyšetřovaného období v účtech TV2 zcela jasně vyčleněny jako vázaný vlastní kapitál a mohly by být použity pouze na digitalizaci, a jak rozhodl Soudní dvůr ve svém rozsudku, skutečnost, že TV2 nemusela čerpat ze svých rezerv, neznamená, že je nutno považovat tyto rezervy za neúměrné finančním potřebám na poskytování veřejné služby (83).
(219)
Je nutno také poznamenat, že k 31. prosinci 1994 byl vlastní kapitál TV2 záporný ve výši téměř 156 milionů DKK (tj. na začátku období, kterého se týká toto rozhodnutí) a že v roce 1995 a roce 1996 měla TV2 zápornou míru solventnosti a záporný vlastní kapitál, což vysvětluje, proč byl na konci roku 2002 celkový vlastní kapitál nižší než obdržené vyrovnání. TV2 měla nevázaný vlastní kapitál, který přesahoval požadovanou minimální prahovou hodnotu ve výši 200 milionů DKK, až na konci roku 2000.
(220)
Za účelem prokázání, že úroveň vlastního kapitálu TV2 byla oprávněná, dánské orgány předložily prohlášení ze dne 18. listopadu 2002 vypracované PricewaterhouseCoopers. V tomto prohlášení se uvádí, že míra solventnosti TV2 byla na konci vyšetřovaného období nižší než míry solventnosti skandinávských televizních společností srovnatelných s TV2 z hlediska velikosti, činností, struktury a trhů, na nichž působí. Míra solventnosti TV2 byla například nižší než u TV2 Norge (36 %) a značně nižší než u TV4 (Švédsko), u níž dosahovala výše 65 %, to znamená dvojnásobku míry solventnosti TV2. Podle prohlášení byla míra solventnosti TV2 nižší než u jejích protějšků, a nelze ji proto považovat za přemrštěnou. Prohlášení rovněž uvádí, že neexistuje žádný důvod se domnívat, že struktura kapitálu nebyla u srovnatelných televizních společností optimalizována. PricewaterhouseCoopers také uvádí, že míra solventnosti pod 30 % po delší dobu by byla neobvyklá a společnost by se stala citlivou na výkyvy v příjmech.
(221)
Toto srovnání s jinými provozovateli je nutno brát obezřetně, protože tyto provozovatelé neplní stejné úkoly veřejné služby jako TV2, nejsou financováni stejným způsobem a nemají stejný právní status. Toto prohlášení nicméně o něčem vypovídá a lze jej spolu s jinými prvky zohlednit.
(222)
Komise v tomto ohledu bere na vědomí, že dánské orgány předložily informace, jež prokazují, že během období, jehož se týká toto vyšetřování, plánovaly změnit právní status TV2, zapsat ji do obchodního rejstříku jako soukromou akciovou společnost a privatizovat. Jako součást postupu při zapsání TV2 do obchodního rejstříku bylo také analyzováno, jak postupně odstranit převádění koncesionářských poplatků, protože dánské orgány měly v úmyslu zrušit po privatizaci TV2 financování jejich prostřednictvím.
(223)
Kvůli splnění těchto záměrů navázala dánská vláda v červnu 2002 dohodu s parlamentní většinou o úplné liberalizaci dánské mediální politiky. Podle této dohody mělo dojít k přeměně TV2 za účelem její privatizace co nejdříve. Byla provedena analýza finančního základu pro zapsání TV2 do obchodního rejstříku jako soukromé akciové společnosti. V létě roku 2002 jmenoval ministr kultury řídicí skupinu složenou ze zástupců ministerstva kultury, financí a „Kammeradvokaten“ s cílem vyjasnit hospodářské východisko pro privatizaci TV2 a její zapsání do obchodního rejstříku jako obchodní společnosti. Na podporu své činnosti najala řídicí skupina auditní společnost a finančního poradce, aby mohla například vypočítat úroveň potřebného vlastního kapitálu TV2. Auditní společnost dospěla k závěru, že by měl být vlastní kapitál TV2 stanoven na 640 milionů DKK.
(224)
Zapsání TV2 do obchodního rejstříku jako obchodní společnosti a stanovení jejího vlastního kapitálu schválil finanční výbor parlamentu (Folketing). Ke změně právního statusu TV2 a jejímu zapsání do obchodního rejstříku jako soukromé akciové společnosti došlo se zpětnou platností k 1. lednu 2003. Po změně právního statusu TV2 a její přeměny v akciovou společnost byla zrušena řada opatření v její prospěch, jako byly bezúročné půjčky s odkladem splátek a osvobození od daně. V roce 2005 byla privatizace sice odložena, ale TV2 po roce 2004 již nedostávala koncesionářské poplatky.
(225)
Na základě výše uvedených skutečností Komise proto soudí, že skutečnost, že během poslední části období, kterého se týká toto vyšetřování, dánské orgány již plánovaly změnit zejména právní status TV s potřebou zajistit určitý základ vlastního kapitálu, která to provází, musí být spolu s dalšími prvky Komisí při jejím posuzování slučitelnosti rezerv zohledněna.
(226)
V souladu se svým postupem při přijímání rozhodnutí má Komise v zásadě vstřícný přístup k přeměně státních subjektů, které hospodářsky soutěží s obchodními podniky, na obchodní společnosti, protože tato přeměna může ve svém důsledku omezit narušování hospodářské soutěže tím, že nahradí neomezené státní výhody omezenou výší vlastního kapitálu, a tím, že jasně odliší mezi úlohou státu jako orgánu veřejné moci a podnikatelem, který požaduje návratnost své investice.
(227)
Spolu s jinými prvky, které je nutno zohlednit, Komise navíc soudí, že na úroveň rezerv TV2 se musí nahlížet vzhledem k výkyvům v příjmech z reklamního trhu.
(228)
TV2 byla totiž citlivá na výchylky v příjmech, které jsou nevyhnutelným aspektem reklamního trhu. Například jen za rok 1998-1999 zažila TV2 pokles v příjmech z reklamy ve výši přibližně 104 milionů DKK. Podle dánských orgánů je TV2 schopna čelit podobným poklesům takového rozsahu pouze za předpokladu, že bude mít značnou výši volného vlastního kapitálu, protože příjmy z koncesionářských poplatku byly stanoveny na několik let dopředu. I když TV2 byla méně závislá na příjmech z reklamy než TV2 Norge a TV4, které nemají možnost využívat koncesionářské poplatky, představovalo přesto financování prostřednictvím příjmů z reklamy během dotčeného období důležitý zdroj financování provozu TV2.
(229)
V tomto ohledu bere Komise na vědomí, že Soudní dvůr ve svém rozsudku (84) upřesnil, že „skutečnost, že TV2 nemusela čerpat v roce 1999 ze svých rezerv, neznamená, že by tyto rezervy měly být považovány za nepřiměřené ve srovnání s jejími potřebami veřejné služby. Je totiž v samotné povaze rezervy vytvořené k řešení nepředvídaných událostí, že nemusí být nutně použita“.
(230)
Komise souhlasí s dánskými orgány v tom, že posouzení potřeb TV2 musí navíc zahrnovat skutečnost, že TV2 měla během roku a mezi různými roky výrazné výchylky v hotovosti, protože hlavní sportovní události jako olympijské hry se konají pouze v intervalech několika let a programová práva se obvykle nabízejí v rámci víceletých smluv. Z výroční zprávy za rok 1995 (85) například vyplývá, že přebytek za rok 1995 byl převeden na rok 1996, aby se pokryl očekávaný schodek v tomto roce, kdy došlo k mimořádně vysokým výdajům v souvislosti s olympijskými hrami a mistrovstvím Evropy v kopané.
(231)
K tomu je také nutno vzít na vědomí, že během vyšetřovaného období neměla TV2 možnost financování prostřednictvím běžných úvěrů. Úvěry na rozběh činnosti byly povoleny až do výše 4 % příjmů podle posledního stavu účtů. Všechny ostatní formy půjček, záruk a finančního pronájmu měla TV2 zakázány s výjimkou běžného provozního úvěru. Důsledkem omezených možností TV2 financovat se pomocí půjček bylo, že její potřeby hotovosti byly v zásadě uspokojovány hotovostí z provozu.
(232)
Úroveň vlastního kapitálu je konečně zřejmá ze zveřejněných účtů. Během dotčeného období provedl generální auditor audity účtů TV2. Tyto audity zahrnovaly jak finanční audity, tak audity řízení, ačkoliv generální auditor neměl žádnou pravomoc zabránit nadměrnému vyrovnání nákladů TV2 vynaložených na veřejnou službu. Jak stanovil Soudní dvůr ve svém rozsudku (86), skutečnost, že auditní subjekt neměl sám oprávnění k tomu, aby zabránil nadměrnému vyrovnání, neumožňuje vyvodit závěr, že dánské orgány kontrolu neprováděly. Dánské orgány naopak uvedly, že pokud by Národní auditní úřad dospěl k závěru, že je základní kapitál příliš velký, mohlo to vést například k tomu, že v příští dohodě o médiích by došlo ke snížení příjmů z koncesionářských poplatků vyplácených TV2.
(233)
Na základě výše uvedených skutečností shrnutých do společného souboru nepřímých důkazů Komise k první části posouzení proporcionality soudí, že v tomto velmi zvláštním případě a vzhledem k Amsterodamskému protokolu a rozsudku Soudního dvora byla výše vlastního kapitálu vytvořeného na konci roku 2002 (tj. 550 milionů DKK) nutná pro plnění úkolů veřejné služby společností TV2. Částka ve výši 628 milionů DKK obdržená za tímto účelem byla proto přiměřená a nutná na základě čl. 106 odst. 2 SFEU.
(234)
Ačkoliv toto rozhodnutí posuzuje jako možnou státní podporu poskytnutou TV2 v roce 2003 a v roce 2004 pouze rekapitalizační opatření, Komise bere rovněž na vědomí, že dánské orgány předložily informace dokládající, že v roce 2004 dosáhl vlastní kapitál TV2 výše 640 milionů DKK. Do komerčních činností bylo investováno 96 milionů DKK a nelze zjistit, zda se jednalo o financování z vlastního kapitálu nebo z vnějších zdrojů. Pokud se vyjde z předpokladu, že byl použit pouze vlastní kapitál, znamenalo by to, že pro vysílací činnosti TV2 v oblasti veřejné služby bylo dostupných 544 milionů DKK vlastního kapitálu.
(235)
V souvislosti s výše uvedeným 198. bodem odůvodnění je nutno poznamenat, že TV vykonává rovněž řadu komerčních činností. Z hlediska všech činností TV2 se jedná o okrajovou záležitost. Náklady na tyto obchodní činnosti byly přidělovány na základě metody uvedené ve sdělení o vysílání z roku 2001 (87), kde se uvádí, že v rozporu s přístupem obecně zavedeným v jiných odvětvích veřejných služeb se náklady, které lze v plné míře připsat činnostem veřejné služby, ačkoli prospívají také obchodním činnostem, nemusejí rozdělovat mezi tyto dva druhy činností a mohou být zcela přiřazeny k veřejné službě. Sdělení o vysílání z roku 2001 soudilo, že při plném rozdělení těchto nákladů mezi obě činnosti je nebezpečí, že toto rozdělení bude svévolné a nebude smysluplné. Pokud jde o zvýhodnění, které má TV2 kvůli přístupu k vysílací frekvenci, Komise podotýká, že je nedílně spjato s úkolem zajišťovat veřejné služby. Komise také soudí, že v souladu se sdělením o vysílání lze finanční náklady (zisk z úroků) plně přiřadit k činnostem veřejné služby.
(236)
Za účelem neutralizování důsledků osvobození od daně, jehož využívají činnosti veřejné služby, se 30 % zisků z obchodní činnosti převádí na veřejnou službu. To se provádí teprve od roku 2001. Komise proto uznává, že mohlo dojít k narušení televizního trhu v tom, že TV2 při stanovení svých obchodních cen nemusela brát ohled na daň z příjmů právnických osob. V budoucnu by ovšem toto zvýhodnění díky „neutralizačnímu“ mechanizmu nemělo nadále existovat, protože podíl převodu odpovídá současné daňové sazbě. Pokud jde o minulost, nepředstavuje tato skutečnost pro stanovení výše nadměrného vyrovnání potíž, protože veškerý příjem z těchto obchodních činností byl použit na snížení čistých nákladů na veřejnou službu.
(237)
TV2 vykazovala ztrátové obchodní internetové činnosti. Jelikož tyto činnosti nepatří k úkolu veřejné služby v oblasti vysílání, není možné žádné státní financování. Protože kromě toho neexistují žádné jiné činnosti, které byly vykonávány na samostatném základě (stand-alone basis), neexistují ani žádné přebytky z obchodních činností, kterými by se daly krýt ztráty internetových činností.
2. Posouzení chování TV2 na reklamním trhu
(238)
V bodě 58 sdělení o vysílání se uvádí, že „veřejnoprávní vysílací organizace by do té míry, v níž jsou nižší příjmy pokryty státní podporou, mohla být sváděna k tomu, aby stlačovala ceny za reklamu nebo jiné činnosti, které nejsou veřejnými službami na trhu, aby snížila příjem konkurentů (…). Kdykoli vysílací organizace stlačuje ceny činností, které nejsou veřejnou službou, pod úroveň nutnou k pokrytí samostatných nákladů, jež by schopný soukromý provozovatel měl v podobné situaci obvykle pokrýt, svědčil by takový postup o nadměrné náhradě za povinnosti vyplývající z plnění veřejné služby (…)“.
(239)
TvDanmark předložila informace, které dokládají, že není schopna pokrýt samostatné náklady na své televizní činnosti z cen za reklamu, které si účtuje TV2. TvDanmark porovnává své náklady s cenami za reklamu u TRP 21-50, které si účtovala TV2.
(240)
Aby bylo možno uznat opodstatnění tohoto porovnání, musí Komise nejprve zjistit, zda se lze či nelze domnívat, že se TvDanmark nachází v podobné situaci jako TV2, a zda se jedná či nejedná o schopného provozovatele.
(241)
Zaprvé musí Komise posoudit, zda se TvDanmark nachází v podobné situaci jako TV2. Komise konstatuje následující skutečnosti. Během vyšetřovaného období se sledovanost TV2 pohybuje okolo 35 %, zatímco odpovídající údaj je u TvDanmark přibližně 15 %. Podíl na reklamním trhu se rovněž výrazně liší. Podíl TV2 na trhu se pohybuje okolo 60 %, zatímco u TvDanmark okolo 8 %. Obrat TV2 v oblasti reklamy byl přibližně pětinásobkem obratu TvDanmark. Kromě toho je TV2 jedinou stanicí, která pokrývá 100 % obyvatelstva, zatímco TvDanmark2 pokrývá 77 % a TvDanmark1 ještě méně. Na základě výše uvedených skutečností Komise soudí, že TvDanmark nelze přímo srovnávat s TV2.
(242)
Zadruhé musí Komise zjistit, zda je TvDanmark schopným tržním provozovatelem. Schopného provozovatele lze zjistit pomocí analýzy obecně používaných klíčových údajů a porovnáním výsledků provozovatele s průměrnými výsledky dosahovanými v členském státě. Analýza musí zohlednit různou velikost podniků a jejich konkrétní strukturu nákladů. O provozovatelích vysílání na dánském trhu se ale nedá říci, že by byli v podobné situaci, aby bylo možno provést přímé srovnání koeficientů výkonnosti. Komise proto zastává názor, že provedení analýzy těchto koeficientů na dánském trhu není v tomto konkrétním případě vhodné.
(243)
Komise místo toho provedla analýzu údajů o finančních výsledcích TvDanmark a SBS Broadcasting. Na základě své analýzy není Komise schopna s jistotou stanovit, zda vzniklé ztráty pocházejí z vysokých původních nákladů nutných na rozběh činností, ze kterých se TvDanmark dosud nedokázala vzchopit, nebo zda TvDanmark nevykonává ve skutečnosti svou činnost efektivně. Přes četné žádosti nebyla Komise schopna získat údaje o finančních výsledcích třetího provozovatele, konkrétně TV3, aby mohla provést srovnání se třetím subjektem na trhu. Komise proto nemůže dospět s jistotou k závěru, zda jsou ztráty TvDanmark výsledkem cenové politiky TV2 nebo zda jsou zapříčiněny jinými faktory, které může TvDanmark ovlivnit.
(244)
Protože tedy Komise nemůže s jistotou určit, zda je či není TvDanmark schopným provozovatelem a protože přímé srovnání dvou provozovatelů není možné, je názoru, že výše zadaná zkouška není v tomto konkrétním případě průkazná.
(245)
Komise se proto rozhodla podrobit cenovou politiku TV2 a dostupné údaje o reklamním trhu další analýze, aby byla schopna posoudit, zda TV2 jednala či nejednala tak, aby ve vyšetřovaném období maximalizovala své příjmy z reklamy.
(246)
Zaprvé, Komise porovnala ceny dvou provozovatelů a analyzovala cenovou politiku TV2. Analýza se zaměřuje na období 1998-2002, tedy na období, o němž stěžovatel tvrdí, že v něm TV2 začala na reklamním trhu uplatňovat cenový „dumping“. Zadruhé, Komise analyzovala dánské výdaje na reklamu s ohledem na EU a zejména na ostatní skandinávské země. Zatřetí, Komise provedla porovnání kontaktních cen (tj. pořizovacích cen na třicet sekund vystavení tisíci diváků) napříč skandinávskými zeměmi a druhy médií.
(247)
Komise bere na vědomí, že chování TV2 na reklamním trhu bylo předmětem vyšetřování dánských orgánů na ochranu hospodářské soutěže. Dánská Rada pro hospodářskou soutěž dne 21. prosince 2005 rozhodla, že TV2 porušila článek 102 SFEU a odpovídající vnitrostátní právní předpisy tím, že na reklamním trhu prosazovala slevy zvyšující věrnost. Toto rozhodnutí bylo zrušeno odvolacím soudem pro hospodářskou soutěž dne 1. listopadu 2006, a poté dne 22. června 2009 potvrzeno vyšším soudem východního Dánska. Proti poslednímu rozhodnutí bylo podáno odvolání u nejvyššího soudu, který dne 18. března 2011 usnesení vyššího soudu potvrdil. Tento případ následoval po předchozím z 29. listopadu 2000, kdy dánská Rada pro hospodářskou soutěž shledala, že slevy TV2 v roce 2000 byly nekorektní. Komise v tomto ohledu konstatuje, že se vyšetřování dánských orgánů na ochranu hospodářské soutěže týká období 2000-2005, a tedy pouze posledního roku období vyšetřovaného v tomto rozhodnutí. Věrností sleva zejména nepotřebuje křížové dotace ve smyslu sdělení o vysílání z roku 2001 (tj. „Kdykoli vysílací organizace stlačuje ceny činností, které nejsou veřejnou službou, pod úroveň nutnou k pokrytí samostatných nákladů, jež by schopný soukromý provozovatel měl v podobné situaci obvykle pokrýt, svědčil by takový postup o nadměrné náhradě za povinnosti vyplývající z plnění veřejné služby“). Ve skutečnosti, a jak je vysvětleno níže, TV2 v průměru stanovovala ceny za vysílání reklamy výrazně vyšší než její konkurenti. Věrnostní slevy k tomu znamenají, že zákazníci investují do TV2 větší část svých rozpočtů na reklamu, než by tak učinili za jiných okolností. Obvinění proto vlastně znamená, že TV2 zvýšila své příjmy z reklamy pomocí slev, což ve skutečnosti vedlo k menší potřebě koncesionářských poplatků. Komise každopádně není rozhodnutími dánských orgánů na ochranu hospodářské soutěže vázána.
(248)
Sledovanost a složení diváků, programové obsahy, regulační omezení času na vysílání reklamy a mechanizmus financování stanic jsou faktory, které ovlivňují povahu hospodářské soutěže na reklamním trhu. Ceny se proto liší podle jednotlivých televizních společností. Televizní stanice rovněž prodávají celou škálu odlišených „produktů“, které navíc dosahují různých cen (88).
(249)
Ceny uplatňované stanicemi zahrnují výrazné slevy. Porovnávat ceny za televizní vysílání reklam uvedené v cenících proto nemá význam. Většina televizní reklamy (přibližně 90 % veškeré celostátně vysílané reklamy) probíhá v rámci celoročních dohod, na jejichž základě televizní kanály poskytují roční slevy. K tomu existuje řada dalších slev (pro nové inzerenty, pro méně atraktivní umístění reklam, další množstevní slevy atd.). Vyjednání a zprostředkování dohod provádějí tzv. mediální agentury.
(250)
Aby bylo možné porovnat různé stanice, je nutno stanovit průměr různých uplatňovaných cen. Níže uvedená tabulka uvádí průměrné ceny pro cílovou skupinu TRP 21-50. Tyto ceny byly získány vydělením obratu relevantních stanic z celostátního vysílacího prostoru pro reklamy počtem získaných TRP 21-50, jak je ukázáno níže (89):
1998
1999
2000
2001
2002
TvDanmark
283 EUR
270 EUR
252 EUR
251 EUR
211 EUR
TV2
480 EUR
409 EUR
364 EUR
381 EUR
325 EUR
Rozdíl
197 EUR
139 EUR
112 EUR
130 EUR
114 EUR
CPP (90) TvDanmark jako podíl CPP TV2
58,9 %
66,0 %
69,3 %
65,9 %
64,9 %
Průměrné náklady na bod (CPP) společnosti TV2 za TRP 21-50 vyvážený pokrytím (0,7)
336 EUR
286 EUR
255 EUR
267 EUR
228 EUR
CPP TvDanmark jako podíl na vyváženém CPP TV2
84,2 %
94,3 %
99,0 %
94,1 %
92,7 %
(251)
Podle výše uvedených údajů byla cena TvDanmark za TRP 21-50 asi o 30-40 % nižší než cena TV2. Jak Komise tvrdila ve svém rozhodnutí o státní podpoře ve prospěch France 2 a France 3, existuje na trhu s televizní reklamou pozitivní vztah mezi průměrným počtem kontaktů a průměrnou čistou cenou za kontakt (91). Rozdíl v cenách různých televizních společností by proto bylo možno vysvětlit relativně silným postavením stanic z hlediska jejich schopnosti dosáhnout vysokého počtu diváků. V takové situaci je důležité zjistit, zda skutečné cenové rozdíly odrážejí či neodrážejí podmínky na trhu.
(252)
Na rozdíl od situace ve Francii lze v tomto konkrétním případě analyzovat pozorované skutečnosti pouze u dvou provozovatelů vysílání. Sklon lineární regresní přímky se proto vypočítá na základě cen těchto dvou provozovatelů a nebude mít příliš vysoký statistický význam. S tím výsledkem, že nebude možno dospět k žádnému závěru o tom, zda je sklon přímky „přiměřený“ či není.
(253)
Za účelem ověření, zda lze či nelze o skutečném rozdílu v cenách mezi oběma provozovateli prohlásit, že odráží tržní podmínky, je nutno kvůli neutralizaci dominantnějšího postavení TV na trhu uplatnit opravný koeficient. Vyvažující koeficient byl odvozen z výpočtů mediálních agentur a odráží rozdíl v zasáhnutí požadované cílové skupiny, kterého lze dosáhnout při zakoupení 100 TRP 21-50 u TvDanmark a TV2. TvDanmark se nachází lehce pod 70 % zasažení dosahovaného TV2 (při zakoupení 100 TRP 21-50). Při použití tohoto koeficientu se ceny téměř sbližují. Lze konstatovat, že ceny TV2 jsou stále o něco vyšší než ceny TvDanmark. Zdálo by se proto, že rozdíl v cenách jako by odrážel tržní podmínky. K tomuto výsledku je ovšem nutno přistupovat obezřetně, protože je nutno mít na mysli, že podobný opravný koeficient zřejmě není schopen vyvážit všechny rozdíly mezi stanicemi.
(254)
Komise bere rovněž na vědomí, že stěžovatel trvá na tom, že skutečná hospodářská soutěž na trhu televizní reklamy neprobíhá ani na úrovni ceníku, ani na úrovni průměrných cen GRP či TRP, jak je uváděno výše. Místo toho TvDanmark tvrdí, že si provozovatelé vysílání ve skutečnosti konkurují u tzv. mezních cen. Tyto mezní ceny údajně vznikají z dominantnějšího postavení TV2 na trhu. Aby inzerenti dosáhli cílů své kampaně, jsou nuceni kupovat určitou část ratingových bodů výlučně u TV2. U těchto tzv. podmezních jednotek neprobíhá žádná hospodářská soutěž, a TV2 je zde proto schopna dosahovat nadměrných zisků. V důsledku toho si provozovatelé konkurovali u zbývajících ratingových bodů, a tudíž i mezních cen. TvDanmark tvrdí, že tyto ceny byly dokonce nižší než průměrné ceny uváděné výše v tabulkách.
(255)
Odhlédne-li se od otázky, zda je toto tvrzení pravdivé, Komise se domnívá, že takové chování by bylo kvůli silnému postavení TV2 na trhu možné. Ovšem toto vyšetřování má zjistit, zda se TV2 na trhu chovala či nechovala tak, aby se pokoušela maximalizovat své příjmy. V tomto ohledu nelze vyloučit, že TV2 udržovala své ceny na nízké úrovni, aby si uchovala vysoký podíl na trhu, avšak toto chování není v rozporu se snahou maximalizovat příjmy.
(256)
Z výše uvedeného lze stanovit, že během vyšetřovaného období byly ceny TV2 vyšší než ceny TvDanmark. Je také zřejmé, že skutečná úroveň cen v tomto období klesala, i když ceny uváděné v cenících stoupaly. TV2 výrazně zvýšila úroveň slev, jež poskytovala.
(257)
Na základě analýzy cen ovšem nelze zjistit, zda vývoj v cenách skutečně přispěl či nepřispěl k poklesu celkových příjmů z reklamy, a tím ke zvýšení potřeby státního financování. Za účelem vyřešení této otázky Komise provedla níže uvedenou analýzu cenové politiky TV2 a jejích důsledků pro všeobecnou úroveň příjmů z reklamy, jichž TV2 dosahovala.
(258)
Jak je vysvětleno v níže uvedených bodech odůvodnění, TV2 během vyšetřovaného období provedla řadu zvýšení cen a jejich srážek (poskytováním vyšších slev). Níže uvedená tabulka přináší přehled vývoje všeobecné úrovně příjmů TV2 z reklamy během období 1998-2002, tzn. období, o kterém stěžovatel tvrdí, že v něm TV2 stlačovala na dánském trhu ceny (údaje v milionech DKK).
1998
1999
2000
2001
2002
Příjmy z celostátně vysílané reklamy
1 008
884
(- 11,3 %)
959
(+ 8,5 %)
879
(- 8,3 %)
884
(- 0,6 %)
(259)
V roce 1997 přijala TV2 strategické rozhodnutí, že v roce 1998 nebude zvyšovat využívání své kapacity, ale naopak zvýší své ceny. K dalšímu zvýšení cen došlo v roce 1999. Dánské orgány prohlašují, že hospodářská soutěž se v roce 1999 tak vyostřila, že TV2 na zvýšení cen doplatila a její příjem z reklamy poklesl oproti předchozímu roku přibližně o 10 %.
(260)
V roce 2000 TV2 očekávala zostření hospodářské soutěže a své ceny nezvýšila. Kvůli novému systému slev, který TV2 zavedla, došlo ale k poklesu skutečných cen. Výsledkem bylo, že TV2 zvýšila využívání svých kapacit oproti předchozímu roku o 33 %. Cenová opatření vedla k tomu, že se zvýšil obrat TV2 u celostátně vysílané reklamy o 8,4 %. V roce 2001 TV2 své ceny opět zvýšila. Bez ohledu na zvýšení cen kleslo využívání kapacit a příjmy TV2 z reklamy na úroveň roku 1999. V roce 2002 uplatnila TV2 další cenové srážky a čelila mírnému poklesu celkového obratu. Celkový obrat na reklamním trhu ovšem klesl v ještě větší míře.
(261)
Na základě výše uvedeného lze dospět k závěru, že používání rozsáhlých slev vedlo ke snížení skutečné úrovně cen. TV2 dokázala tento pokles v cenách vyrovnat zvýšeným využíváním svých kapacit. Konkurence stejnou možnost neměla, protože neměla v oblasti kapacit k dispozici stejné rezervy. Aby byla tržně přijatelná, byla nucena držet krok s TV2. Během let, kdy TV2 své ceny zvyšovala, docházelo k poklesu jejího celkového obratu z vysílání reklamy. Když TV2 své ceny snižovala, byla naopak schopna svůj celkový obrat zvyšovat. Komise proto dochází k závěru, že srážky v cenách, jež uplatňovala TV2, vedly ve skutečnosti ke zvýšení celkových příjmů. Cenová politika TV2 tudíž zřejmě neprokazuje, že se společnost nesnažila maximalizovat své příjmy.
(262)
Srovnání cen dánských provozovatelů vysílání a analýza cenové politiky TV2 nepřinášejí žádné doklady o tom, zda celkové ceny na dánském trhu televizní reklamy byly či nebyly příliš nízké. Podobně pokleslá úroveň cen mohla být důsledkem toho, že TV2 využívala svého dominantního postavení ke snížení celkové úrovně výdajů na televizní reklamu pod konkurenceschopnou úroveň.
(263)
Kvůli objasnění této otázky Komise provedla analýzu hospodářských údajů z reklamního trhu ve všech zemích EU a porovnala je s Dánskem. Protože dánský trh televizní reklamy lze nejlépe srovnávat s ostatními severoevropskými zeměmi, provedla Komise také porovnání údajů mezi Dánskem a ostatními severskými zeměmi (Finsko, Švédsko a Norsko) (92). Klíčové údaje o výdajích na televizní reklamu, které byly analyzovány, jsou: 1) výdaje na televizní reklamu vyjádřené jako podíl na celkových výdajích na reklamu, 2) výdaje na televizní reklamu na jednoho obyvatele a 3) výdaje na televizní reklamu vyjádřené jako podíl na hrubém domácím produktu (HDP). Následující tabulka přináší přehled těchto klíčových údajů:
Klíčové číselné údaje o výdajích na televizní reklamu v Dánsku, EU a ostatních severských zemích
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
Výdaje na televizní reklamu vyjádřené jako podíl na celkových výdajích na reklamu (v %)
DK
27 %
29 %
29 %
30 %
28 %
27 %
27 %
EU
35 %
37 %
37 %
37 %
37 %
37 %
37 %
Sev.
24 %
25 %
26 %
27 %
27 %
27 %
26 %
Výdaje na televizní reklamu na obyvatele (v EUR)
DK
39 EUR
44 EUR
48 EUR
51 EUR
46 EUR
47 EUR
44 EUR
EU
37 EUR
40 EUR
45 EUR
49 EUR
53 EUR
60 EUR
58 EUR
Sev.
32 EUR
36 EUR
41 EUR
44 EUR
45 EUR
54 EUR
49 EUR
Výdaje na televizní reklamu vyjádřené jako podíl na HDP (v ‰)
DK
1,49 ‰
1,61 ‰
1,70 ‰
1,77 ‰
1,51 ‰
1,45 ‰
1,34 ‰
EU
2,20 ‰
2,34 ‰
2,46 ‰
2,58 ‰
2,70 ‰
2,88 ‰
2,71 ‰
Sev.
1,45 ‰
1,51 ‰
1,62 ‰
1,72 ‰
1,66 ‰
1,73 ‰
1,55 ‰
Zdroj: Evropská audiovizuální observatoř, Eurostat.
(264)
Z výše uvedené tabulky lze vyvodit, že podíl televizní reklamy na celkových výdajích na reklamu byl v Dánsku (27 %) ve srovnání s průměrem v EU (37 %) nižší. Údaje však ukazují, že mezi severní a jižní Evropou existuje obecná dělicí čára (93). V jižních členských státech jsou výdaje na televizní reklamu podstatně vyšší než v severních členských zemích (94). Stejný stav lze konstatovat u výdajů na televizní reklamu vyjádřených jako podíl na HDP (95). Také výdaje na televizní reklamu na obyvatele vykazují výrazné rozdíly mezi členskými státy (96). Při srovnání těchto poměrů v rámci severských zemí odpovídají dánské údaje situaci v severských zemích.
(265)
S ohledem na výše uvedené dochází Komise k závěru, že neexistuje jasný a jednoznačný doklad o tom, že by dánský trh televizní reklamy byl systematicky a důsledně utlumován cenovou politikou TV2.
(266)
Stěžovatel předložil rovněž údaje o porovnání kontaktních cen (vyjádřených v CPM (97)) uplatňovaných v rámci daného typu média v různých zemích a napříč typy médií v dané konkrétní zemi. Údaje předložené stěžovatelem porovnávají náklady na kontaktování 1 000 jednotlivců reklamou za použití buď tisku, nebo televize, a to v Dánsku, Norsku a Švédsku (98).
(267)
Tyto údaje ukazují, že televizní reklama je v Dánsku levnější než ve Švédsku a Norsku (99), zatímco u tištěných médií je tomu naopak (100).
(268)
Komise však nemůže ověřit spolehlivost předložených informací a žádné podobné údaje nejsou veřejně dostupné. Vzhledem k tomu, že tyto informace jsou spíše omezené a nezohledňují případné kulturní rozdíly, Komise nemůže dospět k opodstatněnému závěru o úrovni kontaktních cen u různých médií ve skandinávských zemích.
(269)
Komise proto dochází k závěru, že TV2 měla na dánském trhu během vyšetřovaného období nejvyšší ceny a byla schopna stanovit cenu za svůj produkt o 15 až 40 % vyšší než její konkurenti v závislosti na zasažení příslušné cílové skupiny. Ve srovnání se Švédskem a Norskem jsou ceny v Dánsku přibližně o 20 % nižší.
(270)
Vzhledem k výše provedeným analýzám dochází Komise k závěru, že z hlediska státní podpory neexistují žádné jasné důkazy o tom, že se TV2 nepokoušela maximalizovat své příjmy z reklamy a že by její chování na reklamním trhu vedlo ke zvýšené potřebě financování ze státních prostředků.
V. ZÁVĚR
Komise shledává, že Dánsko poskytlo dotčenou podporu neoprávněně, a porušilo tak čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Podle rozsudku Soudního dvora a na základě výše uvedených skutečností Komise ale soudí, že podpora je slučitelná s vnitřním trhem podle čl. 106 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Podle rozsudku Soudního dvora je nutno posoudit, zda by výše uvedené zjištění nemohlo vést k nadměrnému vyrovnání ve prospěch TV2, protože částka ve výši 628 milionů DKK, kterou v roce 2004 získal dánský stát zpět od TV2 i s úroky, je nyní považována za slučitelnou a mohla by být státem společnosti TV2 vrácena. Vzhledem k rekapitalizačním opatřením, ke kterým ve skutečnosti došlo v roce 2004 (věc N 313/2004) kvůli finančním potřebám TV2 po vrácení uvedené částky, si je možno představit, že by podobné zpětné proplacení obsahovalo riziko nadměrného vyrovnání. Jak je možno vyvodit z bodů odůvodnění č. 34 a 35 rozsudku Soudního dvora a vzhledem ke skutečnosti, že dánské orgány nedovolily TV2 vyhlásit úpadek, byla povinnost vrátit uvedenou částku nutným předpokladem pro rekapitalizační opatření z roku 2004. Jak stanovil Soud v bodě odůvodnění č. 43 svého rozsudku, „ačkoliv zvláštní okolnosti tohoto případu přiměly Komisi k přijetí dvou rozhodnutí [zrušené rozhodnutí a rozhodnutí o rekapitalizaci], je zřejmé, že tato rozhodnutí představují dva aspekty stejné právní otázky spojené s označením za státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, a pokud se o státní podporu jedná, tak s posouzením slučitelnosti se společným trhem opatření učiněných Dánským královstvím ve prospěch TV2 a následně TV2 A/S. Zrušení rozhodnutí 2006/217 proto pro Komisi znamená nové posouzení všech opatření učiněných Dánským královstvím ve prospěch TV2 a následně TV2 A/S“. Kvůli jejich úzké vazbě v důsledku záležitosti vrácení je nutno nahlížet na rekapitalizační opatření z roku 2004 ve prospěch TV2 v souvislosti se státní podporou poskytnutou v období 1995-2002 tak, aby se zajistilo, že nedojde k žádnému nebezpečí nadměrného vyrovnání ve prospěch TV2.
V tomto ohledu konstatuje Komise následující. Po rozhodnutí o vrácení získaly dánské orgány ve skutečnosti zpět částku 1 050 milionů DKK (tj. více než 628 milionů DKK a úroky). Jak je uvedeno v rozsudku Soudu, následkem jeho zrušení rozhodnutí o vrácení zmizel důvod k vrácení částky ve výši 628 milionů DKK navýšené o úroky. Dánské orgány ale předložily prohlášení, v němž uvádějí, že se samy zavázaly nevracet TV2 zpětně získané finanční prostředky nebo, v případě splnění určitých kumulativních podmínek, vrátit TV2 částku, jež by odpovídala nejvýše rozdílu mezi částkou (včetně úroků), kterou TV2 skutečně vrátila za období 1995-2002, a částkou odpovídající rekapitalizačním opatřením. Na základě výše uvedeného příslibu proto neexistuje nebezpečí nadměrného vyrovnání ve prospěch TV2 v souvislosti se státní podporou za období 1995-2002 a ve spojení s rekapitalizačními opatřeními z roku 2004, což je v souladu s rozsudkem Soudu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Opatření učiněná Dánskem ve prospěch TV2/DANMARK mezi rokem 1995 a rokem 2002 formou prostředků z koncesionářských poplatků a dalších opatření uvedených v tomto rozhodnutí jsou slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 106 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Dánskému království.
V Bruselu dne 20. dubna 2011.
ROZHODNUTIE KOMISIE
z 20. apríla 2011
o opatreniach Dánska (C 2/03) v prospech TV2/Danmark
[oznámené pod číslom K(2011) 2612]
(Iba dánske znenie je autentické)
(Text s významom pre EHP)
(2011/839/EÚ)
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie (1), a najmä na jej článok 108 ods. 2 prvý pododsek,
so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, a najmä na jej článok 62 ods. 1 písm. a),
po vyzvaní zainteresovaných strán, aby predložili pripomienky v súlade s uvedenými ustanoveniami (2), a so zreteľom na tieto pripomienky,
keďže:
I. POSTUP
(1)
Listom z 5. apríla 2000 bola Komisii doručená sťažnosť dánskej komerčnej televíznej spoločnosti SBS Broadcasting SA/TVDanmark (ďalej len „SBS/TVDanmark“) týkajúca sa štátneho financovania dánskeho verejnoprávneho televízneho vysielateľa TV2/Danmark (ďalej len „TV2“ (3)). Stretnutie so sťažovateľom sa uskutočnilo 3. mája 2000. Listami z 28. februára 2001, 3. mája 2001 a 11. decembra 2001 sťažovateľ predložil ďalšie informácie.
(2)
Listom z 5. júna 2002 Komisia požiadala o informácie dánske orgány, ktoré odpovedali listom z 10. júla 2002. Dve stretnutia s dánskymi orgánmi sa uskutočnili 25. októbra 2002 a 19. novembra 2002. Ďalšie informácie boli Komisii doručené listami z 19. novembra 2002 a 3. decembra 2002.
(3)
Listom z 24. januára 2003 (4) Komisia informovala Dánsko, že sa rozhodla začať konanie podľa článku 108 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie v súvislosti so štátnym financovaním dánskeho verejnoprávneho vysielateľa TV2.
(4)
Rozhodnutie Komisie o začatí konania bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie14. marca 2003 (5). Komisia vyzvala zainteresované strany, aby predložili pripomienky k daným opatreniam.
(5)
Komisii boli doručené pripomienky od dánskych orgánov listom z 24. marca 2003. Ďalej jej boli doručené pripomienky od niekoľkých zainteresovaných strán. Spoločnosť TVDanmark predložila pripomienky listom zo 14. apríla 2003. Asociácia európskych komerčných televízií (ACT) poslala svoje pripomienky listom zo 14. apríla 2003. Komerčné televízne stanice Antena 3 TV a Gestevisión Telecinco predložili pripomienky16. apríla 2003. Komerčná stanica TV3 predložila pripomienky listom zo 14. apríla 2003. Komisia postúpila tieto pripomienky Dánsku, ktoré odpovedalo listom z 12. septembra 2003.
(6)
Komisia dostala od sťažovateľa ďalšie informácie listami z 15. decembra 2003 a zo 6. januára 2004. Dňa 17. decembra 2003 sa uskutočnilo stretnutie sťažovateľa s útvarmi Komisie s cieľom objasniť informácie, ktoré sťažovateľ predložil listom z 15. decembra 2003. Komisia postúpila tieto informácie dánskej vláde, ktorá odpovedala listom z 15. marca 2004. Stretnutie dánskych orgánov s útvarmi Komisie sa uskutočnilo 9. februára 2004.
(7)
Dňa 19. mája 2004 Komisia prijala rozhodnutie o verejnom financovaní v prospech TV2 v období rokov 1995 až 2002 prostredníctvom koncesionárskych poplatkov a iných opatrení (6). V rozhodnutí dospela k záveru, že pomoc bola zlučiteľná so spoločným trhom s výnimkou sumy 628,2 mil. DKK (približne 84,3 mil. EUR), ktorá sa musela vrátiť spolu s úrokom („rozhodnutie o vrátení pomoci“).
(8)
Spoločnosť TV2, dánske orgány a súkromní vysielatelia Viasat a SBS/TVDanmark následne začali pred Európskym súdnym dvorom právne konanie proti rozhodnutiu Komisie o vrátení pomoci.
(9)
Dánske orgány vykonali rozhodnutie Komisie o vrátení pomoci. Spoločnosť TV2 skutočne vrátila 1 050 mil. DKK (7).
(10)
Toto vrátenie spôsobilo v TV2 finančnú krízu. Následne Dánsko informovalo o rekapitalizácii TV2.
(11)
Rozhodnutím zo 6. októbra 2004 (8) Komisia schválila rozhodnutie dánskej vlády rekapitalizovať spoločnosť TV2 zvýšením jej kapitálu o 440 mil. DKK a premenou štátnej pôžičky vo výške 394 mil. DKK na kapitál („rekapitalizačné opatrenie“). Spoločnosti SBS a Viasat podnikli proti tomuto rozhodnutie právne kroky pred súdom.
(12)
Dňa 22. októbra 2008 (9) Súd prvého stupňa (teraz Všeobecný súd, ďalej len „súd“) potvrdil rozsah pôsobnosti úlohy spoločnosti TV2 pri poskytovaní služby vo verejnom záujme a zrušil rozhodnutie o vrátení pomoci (ďalej len „rozsudok“). Odvolanie nebolo podané.
(13)
Na základe tohto rozsudku musí teraz Komisia prijať nové rozhodnutie, pretože začala nové konanie vo veci formálneho zisťovania ohľadne obdobia rokov 1995 - 2002.
(14)
Okrem toho súd vydal uznesenie (10) (ďalej len „uznesenie súdu“) vo veci rekapitalizácie, v ktorom sa uvádza, že konanie vo veci T-12/05 sa zastavuje. V bode 35 uznesenia súdu sa uvádza, že existovala úzka súvislosť medzi rozhodnutím o vrátení pomoci a rekapitalizačným rozhodnutím. Súd tvrdil, že zrušenie rozhodnutia o vrátení pomoci zbavilo rekapitalizačné rozhodnutie akejkoľvek podstaty a významu. Uviedol, že „hoci osobitné okolnosti tejto veci nabádali Komisiu prijať dve rozhodnutia, je zrejmé, že tieto rozhodnutia predstavujú dva aspekty tej istej právnej otázky týkajúcej sa klasifikácie opatrení, ktoré vykonalo Dánske kráľovstvo v prospech TV2 a následne TV2 A/S, ako štátnej pomoci v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES a v posúdení zlučiteľnosti týchto opatrení so spoločným trhom.“ (11). Zrušenie rozhodnutia o vrátení pomoci preto vyžadovalo „nové preskúmanie všetkých opatrení, ktoré vykonalo Dánske kráľovstvo v prospech TV2“. Proti tomuto rozhodnutiu nebolo podané žiadne odvolanie.
(15)
V súlade s uznesením súdu musí Komisia v tomto rozhodnutí pri svojom posúdení zohľadniť opatrenia, ktoré vykonali dánske orgány v roku 2004 v dôsledku príkazu vrátiť pomoc, ktorý im bol uložený (neskôr zrušeným) rozhodnutím o vrátení pomoci.
(16)
Z odôvodnení 13, 14 a 15 vyplýva, že toto rozhodnutie sa vzťahuje len na opatrenia, ktoré prijal štát v prospech TV2 na obdobie 1995 - 2000, avšak v súlade s uznesením súdu Komisia zohľadní pri svojom posúdení v rámci tohto rozhodnutia rekapitalizačné opatrenia prijaté v roku 2004, ktoré vyplynuli z príkazu vrátiť pomoc uloženého rozhodnutím o vrátení pomoci.
(17)
Listom z 20. marca 2009 Komisia požiadala dánske orgány, aby poskytli svoju analýzu dôsledkov rozsudku v tejto veci.
(18)
Po žiadosti o viacero predĺžení lehoty dánske orgány poslali svoje pripomienky 26. júna 2009. V prílohe k svojmu listu dánske orgány predložili aj pripomienky od spoločnosti TV2.
(19)
Uskutočnilo sa niekoľko stretnutí s dánskymi orgánmi a/alebo so spoločnosťou TV2 (okrem iného 25. augusta 2009, 7. februára 2011 a 4. marca 2011).
(20)
Komisia poslala ďalšie žiadosti o informácie (o. i. 22. septembra 2010, 28. októbra 2010, 19. novembra 2010, 14. januára 2011), na ktoré dánske orgány odpovedali 17. novembra 2010, 30. novembra 2010, 3. februára 2011, 24. februára 2011 a 7. marca 2011. Dánske orgány predložili takisto viacero informácií v marci a apríli 2011.
(21)
Komisia dostala pripomienky aj od tretích strán, najmä od spoločnosti SBS/TVDanmark 7. februára 2011.
(22)
Dňa 4. augusta 2008 Komisia prijala rozhodnutie nevzniesť žiadne námietky proti pomoci na záchranu, ktorá sa má poskytnúť spoločnosti TV2 vo forme úverov za 1 000 mil. DKK (12). Konkurent spoločnosti TV2, spoločnosť MTG/Viasat, podala proti tomuto rozhodnutiu odvolanie. Všeobecný súd rozhodol prerušiť konanie až do rozhodnutia Komisie vo veci reštrukturalizácie (13).
(23)
Dňa 4. februára 2009 Dánsko informovalo Komisiu na základe článku 108 ods. 3 ZFEÚ o pláne reštrukturalizácie spoločnosti TV2 Danmark A/S (ďalej len „prípad reštrukturalizácie“). Listom z 2. júla 2009 Komisia informovala Dánsko, že začala konanie v súvislosti s prípadom reštrukturalizácie (14).
(24)
Vyšetrovanie Komisie vo veci reštrukturalizácie sa uskutočnilo súbežne s jej posúdením v tejto veci a jej rozhodnutie v prípade reštrukturalizácie bude prijaté súbežne a súčasne s týmto rozhodnutím.
II. PODROBNÝ OPIS
II.1. NÁRODNÝ KONTEXT
II.1.1. DÁNSKY TELEVÍZNY TRH V OBDOBÍ ROKOV 1995 - 2002
(25)
V rokoch 1995 - 2002 pôsobili v Dánsku dve verejnoprávne rozhlasové a televízne spoločnosti, a to Danmarks Radio (ďalej len „DR“) a TV2. DR bola financovaná takmer výlučne z koncesionárskych poplatkov. Spoločnosť TV2 bola financovaná čiastočne z koncesionárskych poplatkov, ale aj z príjmov z reklamy.
(26)
Spoločnosť TV2 bola založená v roku 1986 (15) ako nezávislá samostatná inštitúcia financovaná štátnymi pôžičkami. Spoločnosť začala vysielať na celom území krajiny 1. októbra 1988. Vysielala pozemným kanálom TV2 a v roku 2000 začala vysielať satelitným kanálom TV2 Zulu. Koncom roku 2002 sa TV2 Zulu zmenila z verejnoprávneho kanála na komerčný platený televízny kanál. Okrem toho vláda schválila osem staníc ako regionálne stanice TV2. Spoločnosť TV2 mala vysielať programy z regionálnych staníc TV2 na svojom celoplošnom pozemnom kanáli.
(27)
V rokoch 1995 až 2002 pôsobili na dánskom celoštátnom trhu televízneho vysielania okrem verejnoprávnych spoločností dve komerčné televízne spoločnosti, a to TVDanmark a TV3/3+. Komerčné televízne spoločnosti konkurovali spoločnosti TV2 na celoštátnom televíznom reklamnom trhu. TVDanmark je súčasťou spoločnosti SBS Broadcasting S. A. a vysiela v Dánsku na dvoch kanáloch. Od roku 1997 prevádzkuje kanál TVDanmark2 cez sieť pozostávajúcu z 10 lokálnych komerčných televíznych staníc a od roku 2000 prevádzkuje na základe britského povolenia satelitný kanál TVDanmark1. Satelitné kanály TV3 a 3 + začali vysielať v roku 1992. Tvoria súčasť skupiny Modern Times Group (MTG).
II.1.2. ZÁKONNÉ POŽIADAVKY V OBDOBÍ ROKOV 1995 - 2002
(28)
Právne ustanovenia, ktoré upravujú poskytovanie služieb verejnosti v období vyšetrovania 1995 - 2002 sú obsiahnuté v ďalších zneniach zákona o prevádzkovaní rozhlasu a televízie (ďalej len „zákon o rozhlase a televízii“) (16).
(29)
Úlohou TV2 je poskytovať a šíriť celoštátne a regionálne televízne programy. Šírenie môže prebiehať prostredníctvom rozhlasových zariadení vrátane satelitných a káblových systémov. Predpisy upravujúce povinnosti spoločnosti TV2 vydáva minister kultúry.
(30)
Spoločnosť TV2 má povinnosť poskytovať služby vo verejnom záujme. Podľa zákona o rozhlase a televízii (1994 - znenie platné počas príslušného obdobia) (17) je spoločnosť TV2 nezávislou inštitúciou, ktorej cieľom je poskytovať a šíriť prostredníctvom nezávislých programových činností celoštátne a regionálne televízne programy. Rozsah poskytovaných programov sa musí zamerať zásadne na kvalitu, všestrannosť a rôznorodosť. Pri plánovaní programov regionálnych staníc TV2 sa musí klásť priorita aj na vzťah k príslušnému regiónu.
(31)
V rozsudku (18) sa uvádza, že presné stanovenie úlohy spoločnosti TV2 pri poskytovaní služby vo verejnom záujme sa postupom času zmenilo, ale všetky vymedzenia v rozličných bodoch počas obdobia vyšetrovania vyžadujú „kvalitu, všestrannosť a rôznorodosť“, čo sú základné kvalitatívne požiadavky činnosti vykonávanej vo verejnom záujme, ktorá je zverená spoločnosti TV2.
(32)
Ďalšie vymedzenie úlohy poskytovania služby vo verejnom záujme možno nájsť v stanovách spoločnosti TV2. Tie napríklad špecifikujú vysielacie povinnosti TV2, pokiaľ ide o umenie a kultúru, dánsku filmovú produkciu, programy pre deti, mládež a etnické menšiny. Spoločnosť TV je takisto povinná vysielať núdzové varovania pre obyvateľstvo.
(33)
Činnosti TV2 vykonávané vo verejnom záujme sú financované z jej podielu na príjmoch z televíznych koncesionárskych poplatkov, z príjmov z reklamy a z iných príjmov. Na základe podmienok zákona o rozhlase a televízii platného v roku 1994 (19) sú celkové činnosti TV2 financované z prostriedkov prevedených z fondu TV2 v súlade s rámcovými rozpočtami, ktoré stanovuje minister kultúry, z príjmu z predaja programov a prostredníctvom iných príspevkov, subvencií atď. Treba zdôrazniť, že za roky 1995 a 1996 dostala spoločnosť TV2 svoj podiel z koncesionárskych poplatkov a príjmy z reklamy z osobitného fondu (fond TV2) (20).
(34)
Ustanovenia o vysielaní komerčných televíznych staníc, ktoré presahujú rámec jednej lokálnej oblasti, sú stanovené v kapitole 5 zákona o rozhlase a televízii. Kapitola 6 sa venuje činnosti miestnych rozhlasových a televíznych staníc. Hlavnou požiadavkou je získať licenciu na vysielanie. Programové požiadavky pre držiteľov licencie sú stanovené vo vykonávacích nariadeniach č. 874 o európskych programoch a č. 1349 o činnosti miestnych rozhlasových a televíznych staníc (21). Na základe týchto nariadení sieťové stanice, ktoré dostali lokálnu televíznu licenciu, musia vysielať lokálne programy najmenej jednu hodinu denne a produkovať podstatnú časť svojich programov po dánsky alebo pre dánske publikum. Keďže TV3, 3 + a prvý kanál spoločnosti TVDanmark vysielajú na základe britskej licencie, platia tieto predpisy len na TVDanmark2.
II.1.3. KOMERČNÉ ČINNOSTI TV2
(35)
V rokoch 1995 až 2002 sa spoločnosť TV2 zaoberala viacerými komerčnými činnosťami, keď na tento účel dostala od 1. januára 1997 osobitné oprávnenie (22), ktoré jej okrem iného umožňovalo využívať svoje technické zariadenia, zakladať nové spoločnosti alebo vykonávať kapitálové investície do existujúcich spoločností. Tieto činnosti zahŕňali v období 1995 až 2002 reklamu, predaj programov, prenájom antén, obchodovanie, internetové činnosti, ďalší predaj športových práv atď.
(36)
Od januára 2001 je spoločnosť TV2 povinná viesť oddelené účty pre svoje podnikanie vykonávané v rámci služby vo verejnom záujme a „ostatné podnikanie“ s obratom presahujúcim 5 % z celkového obratu a 3 mil. DKK ročne. Musí uplatňovať účtovanie všetkých nákladov a stanovovať ceny produktov a služieb, ktoré nie sú vo verejnom záujme, na základe trhovej hodnoty. Prevody kapitálu medzi službou vo verejnom záujme a ostatným podnikaním sa musia uskutočňovať v súlade so zásadou investora v trhovom hospodárstve a nesmú zahŕňať prostriedky z koncesionárskych poplatkov (23).
II.2. OPATRENIA
(37)
V rokoch 1995 až 2002 dostávala spoločnosť TV2 príjmy z koncesionárskych poplatkov.
(38)
Minister kultúry stanovuje výšku koncesionárskych poplatkov od vlastníkov rozhlasových a televíznych prijímačov na jeden alebo viac rokov naraz (24). Televízne koncesionárske poplatky vyberá DR a príjmy sa potom rozdeľujú medzi DR a TV2 tak, ako to určí minister kultúry na základe mediálnej dohody s dánskym parlamentom.
(39)
Minister kultúry stanovuje pravidlá určujúce začiatok a koniec povinnosti platiť koncesionárske poplatky, lehoty splatnosti a núteného výberu, ako sú penále atď. Úrok za oneskorené platby sa účtuje v súlade s príslušným zákonom. Výber neuhradených poplatkov môže vymáhať Hypotekenbank (Dánska hypotekárna banka). Neuhradené sumy sa môžu napríklad zraziť z platu príslušnej osoby v súlade s pravidlami o výbere daní fyzických osôb, ako to stanovuje zákon o zrážke daní pri zdroji.
(40)
Do roku 1997 dostávala spoločnosť TV2 svoje prostriedky (príjmy z reklamy a koncesionárskych poplatkov) cez fond TV2. Od roku 1997 dostáva spoločnosť TV2 svoj podiel z koncesionárskych poplatkov priamo od DR.
(41)
V rokoch 1995 a 1996 dostávala spoločnosť TV2 výnosy z reklamy z fondu TV2 (25).
(42)
Spoločnosť TV2 dostala aj 58 mil. DKK z rozhlasového fondu na zvýšenú angažovanosť v dánskej filmovej tvorbe.
(43)
Okrem toho, keď bol fond TV2 v roku 1997 zrušený, spoločnosť TV2 dostala 167 mil. DKK z fondu na investovanie do digitalizácie svojich výrobných systémov a 50 mil. DKK na pokrytie prevádzkových nákladov.
(44)
Spoločnosť TV2 bola okrem toho oslobodená od platenia dane z príjmu právnických osôb v zmysle zákona o obchodných spoločnostiach. Výsledný prospech pre TV2 počas sledovaného obdobia predstavuje 159,4 mil. DKK. V januári 2001 dánsky štát zaviedol mechanizmus na neutralizáciu vplyvu oslobodenia od platenia tejto dane na komerčné činnosti spoločnosti TV2. Na základe toho musela spoločnosť TV2 previesť 30 % svojho ročného zisku z činností iných ako služba verejnosti na verejnoprospešnú činnosť. Táto sadzba zodpovedá štandardnej sadzbe dane z príjmu právnických osôb, ktorú Dánsko zaviedlo v roku 2000.
(45)
Výdavky spoločnosti TV2 spojené so založením podniku a prevádzkovým deficitom boli v prvom období jej činnosti financované zo štátnych prostriedkov. TV2 musela platiť úroky z istiny v rámci pôvodných pôžičiek a musela splatiť celú dlžnú sumu. Počas celého sledovaného obdobia však bola spoločnosť TV2 oslobodená od platenia úrokov a užívala výhody moratória na splácanie pôžičiek. Táto výhoda vyplývajúca z bezúročných a nenávratných pôžičiek na založenie podniku a z pôžičiek na prevádzku za sledované obdobie predstavovala 341,8 mil. DKK.
(46)
Až do konca roku 1996 štát vydával záruky za pôžičky, ktoré si fond TV2 vzal na financovanie prevádzky spoločnosti TV2. Prostriedky z pôžičiek zaručených štátom boli po zrušení fondu TV2 prevedené na spoločnosť TV2. Výhoda plynúca z tejto záruky pre spoločnosť TV2 predstavuje 9,8 mil. DKK.
(47)
Počas sledovaného obdobia malo Dánsko prístup k trom celoštátnym pozemným vysielacím frekvenciám, ktoré boli vyhradené pre verejnoprávne televízne spoločnosti. Jedna frekvencia bola vyhradená pre spoločnosť TV2, druhá pre DR a tretia pre digitálnu televíziu.
(48)
Spoločnosť TV2 platila poplatok za používanie vyhradenej celoštátnej vysielacej frekvencie národnej agentúre pre IT a telekomunikácie (IT- og Telestyrelsen) - štátnemu orgánu podliehajúcemu ministerstvu pre výskum, technológiu a vývoj (26). Výšku tohto poplatku stanovuje dánsky zákon o financiách. Počas sledovaného obdobia spoločnosť TV2 platila frekvenčné poplatky vo výške od 2 do 4 mil. DKK ročne.
(49)
Televízna spoločnosť Danmark má aj frekvencie s výlučne regionálnym pokrytím. V roku 1997 vláda zaviedla možnosť používať regionálne frekvencie na dosiahnutie širšieho pokrytia (sieť). V rokoch 1998 - 2001 museli všetky komerčné lokálne televízne stanice s povolením vysielať do sieťových rozvodov platiť ročné poplatky štátu (27). Regionálna pôsobnosť TV2 nebola spoplatnená, lebo vysielala v rámci „okien“ na celoštátnej frekvencii TV2. Komerčná televízna spoločnosť TVDanmark bola prvým operátorom, ktorý platil takýto poplatok za svoj druhý kanál. Celkový poplatok, ktorý TVDanmark zaplatila, predstavoval 85 mil. DKK.
(50)
Majitelia spoločných anténových zariadení majú povinnosť vysielať programy TV2 vo verejnom záujme prostredníctvom svojich zariadení (povinnosť prenosu).
III. PRIPOMIENKY ZAINTERESOVANÝCH STRÁN A DÁNSKA
(51)
Po prvé Komisia dostala rôzne pripomienky zainteresovaných strán po jej rozhodnutí začať konanie vo veci formálneho zisťovania. Hlavné body sú zhrnuté ďalej v texte.
(52)
TVDanmark zastávala názor, že poskytovanie celoštátnej vysielacej frekvencie štátom vytvára štátnu pomoc, pretože štát sa zrieka príjmu z tohto nedostatkového aktíva. Konkurenti majú krytie max. 77 %. Podľa TVDanmark treba skutočnosť, že poplatky za sieť sa vyžadujú len od TVDanmark2 a nie od lokálnych staníc TV2, hoci sa z hospodárskeho a obchodného hľadiska nachádzajú v tej istej situácii, hodnotiť ako štátnu pomoc pre lokálne stanice TV2. Podľa spoločností ACT, Antena 3 TV a Telecinco vyžaduje zásada neutrality EÚ vo vzťahu k prostriedkom prenosu, aby sa poplatky ukladali všetkým druhom vysielacích sietí.
(53)
Pokiaľ ide o oslobodenie od dane z príjmu právnických osôb, spoločnosti ACT, Antena 3 TV a Telecinco poznamenali, že povinnosť TV2 odvádzať 30 % zisku z jej komerčnej činnosti na verejnoprávnu činnosť nemožno prirovnávať k odvodu dane z príjmu právnických osôb štátu, pretože narúša hospodársku súťaž na televíznom trhu.
(54)
Viaceré tretie strany poznamenali, že definíciu činnosti TV2 ako službu vo verejnom záujme nemožno považovať za legitímnu. Namietali, že podmienky poverenia a podmienky proporcionality boli splnené. TVDanmark najmä uviedla, že Komisia by pri svojom výpočte nadmernej kompenzácie mala zohľadňovať prospech, ktorý TV2 získala z oslobodenia od dane z príjmu právnických osôb, z bezúročných a nenávratných pôžičiek na založenie podniku, zo štátnej záruky za pôžičky na prevádzku a z bezplatného používania vysielacích frekvencií. TVDanmark uviedla, že trhové kolísania príjmov z televíznej reklamy sú vo všeobecnosti obmedzené a neoprávňujú k navýšeniu kapitálu TV2.
(55)
Pokiaľ ide o reklamný trh, TVDanmark zdôraznila, že cenová prax TV2 stavia komerčných operátorov do situácie, keď nedokážu kryť všetky svoje výdavky. TVDanmark musí určovať cenu svojich TRP asi 30 - 40 % pod ceny TV2, len aby bola akceptovaná na trhu (TRP alebo GRP spoločnosti TV2 má vyššiu hodnotu na základe lepšieho pokrytia) (28). Na základe osobitného postavenia TV2, okrem iného aj v ohľade pokrytia a programového rozpočtu, by inzerujúci časť svojho rozpočtu na reklamu vždy radšej umiestnil v TV2, čím by dosiahol najväčší efekt, to znamená čo najlepšie kontakty, čo najväčší dosah a/alebo frekvenciu v rámci daného rozpočtu. TVDanmark predložila údaje, ktoré dokazujú, že od obdobia rokov 1997 - 2002 má straty, a namietla, že zo strany TV2 je to neférová konkurencia a bráni TVDanmark generovať dostatočné príjmy. TVDanmark predložila aj analýzu cenotvorby pre televíznu reklamu na dánskom trhu, ktorú vypracoval Copenhagen Economics. Analýza porovnala priemerné a marginálne ceny na trhu a dospela k záveru, že došlo k súťaži len o zvyškový dopyt a že každé porovnanie by sa preto malo zakladať na marginálnych cenách. Okrem toho, TVDanmark predložila informácie porovnávajúce ceny reklamy spoločnosti TV2 s cenami pre ostatné druhy médií a s cenami v iných krajinách.
(56)
TV3 uviedla, že spoločnosť bola nútená poskytovať oveľa väčšie rabaty na reklamu, len aby bola akceptovaná na trhu, lebo TV2 ponúka inzerentom osobitné marginálne rabaty na zvyšnú časť ich rozpočtu na reklamu za podmienky, že aj tento zvyšok rozpočtu umiestnia v TV2.
(57)
Po druhé Komisia dostala aj pripomienky od dánskych orgánov po jej rozhodnutí začať konanie vo veci formálneho zisťovania. Hlavné body sú zhrnuté ďalej v texte.
(58)
Dánske orgány usúdili, že vysielacie frekvencie pre TV2 nemožno pokladať za výhodu, pretože lokálne televízne stanice disponujú aj vysielacími frekvenciami, ktoré sú im vyhradené. Voči TV2 sa preto nepostupovalo nijako mimoriadne výhodne. TV2 takisto platila poplatok za používanie frekvencie tak, ako ho platia ostatné stanice.
(59)
Vo veci oslobodenia od platenia daní právnických osôb sa dánske orgány vyjadrili, že zisk z komerčnej činnosti bol dosť obmedzený a že metóda, ktorá sa zvolila na neutralizovanie oslobodenia TV2 od platenia daní právnických osôb z jej komerčných činností znamenala, že spoločnosť nezískala z tohto oslobodenia žiadny finančný prospech.
(60)
V otázke proporcionality sa dánske orgány vyjadrili, že príspevok vo výške 167 mil. DKK z fondu TV2 sa poskytol na digitalizáciu televíznej siete. Preto sa nemôže považovať za voľný kapitál.
(61)
Dánske orgány ďalej uviedli, že zisk za roky 1995 - 2002 odzrkadľoval primeranú výšku návratnosti vo vzťahu k obratu TV2. Okrem toho bol potrebný kapitál ako nárazník v prípade náhleho poklesu výnosov z reklamy a podľa zákona TV2 nesmela brať pôžičky presahujúce 4 % ročného obratu. Okrem toho, podľa dánskych orgánov štát konal v súlade so „zásadou investora v trhovom hospodárstve“, keďže vlastný kapitál spoločnosti TV2 nepresahoval to, čo by vložil bežný trhový investor. Taký kapitál nebol v rozpore so zmluvou za predpokladu, že sa nepoužil na krížové subvencovanie komerčnej činnosti TV2.
(62)
Pokiaľ ide o správanie spoločnosti TV2 na reklamnom trhu, dánske orgány sa vyjadrili, že TV2 dôsledne určovala svoje ceny s cieľom dosiahnuť čo najvyšší výnos. Ceny sa stanovovali výlučne na základe ponuky a dopytu. Ročné stanovenie cien sa uskutočňovalo na základe hodnotení reklamného oddelenia TV2, ktoré sleduje komerčnú sledovanosť (vekovej skupiny 21 - 50 rokov), programové plány, hospodársky vývoj a konkurenčnú situáciu na trhu. Prevádzkové náklady TV2 sa do tejto kalkulácie nezahŕňali ani koncesionárske poplatky. Ceny TV2 boli najvyššie na dánskom trhu, a preto nemožno hovoriť o znižovaní cien, čo by viedlo k narastajúcej potrebe štátneho financovania.
(63)
Dánske orgány predložili správu RBB Economics o konkurencii na dánskom reklamnom trhu. V správe dospeli k záveru, že priemerné čisté ceny TV2 boli v skutočnosti vyššie ako ceny konkurentov a že rozdiely v cenách reklamy v TV2 a TVDanmark boli spôsobené rozdielmi v ich vzájomnom pomere síl, pokiaľ ide o programy a schopnosť zaujať divákov.
(64)
Po tretie Komisia požiadala po rozsudku súdu dánske orgány, aby predložili svoju analýzu jeho uplatňovania v danej veci.
(65)
Dánske orgány poslali svoje pripomienky a predložili aj pripomienky od spoločnosti TV2. Hlavné body sú zhrnuté ďalej v texte.
(66)
Pokiaľ ide o príjmy z reklamy za roky 1995 a 1996, dánske orgány a TV2 uviedli, že dánsky štát nemá kontrolu nad ich výškou, a preto ich nemožno považovať za štátne prostriedky. Dánske orgány nepotvrdili údaje, ktoré predložila Komisia, no vysvetlili, že výpočet príjmov z reklamy za roky 1995 a 1996 mal zohľadňovať skutočnosť, že časť peňazí z fondu TV2 sa použila na financovanie regiónov TV2 a že táto časť mohla byť financovaná len z koncesionárskych poplatkov. Dánske orgány však pripustili, že príjmy z reklamy by sa v žiadnom prípade nemali brať do úvahy na účely výpočtu čistých nákladov na verejnoprávne vysielanie a že predstavovali príjem vytváraný činnosťami v oblasti služby verejného záujmu.
(67)
Dánske orgány a TV2 ďalej poukázali na rozsudok súdu ako dôkaz, že boli splnené podmienky rozsudku vo veci Altmark z 24. júla 2003 (29). Pripomenuli, že podobne ako vo veci BUPA (30) sa prípad TV2 týkal okolností, ktoré už existovali pred dátumom rozsudku vo veci Altmark. Uviedli, že pri uplatňovaní kritérií rozsudku vo veci Altmark sa musel dodržiavať duch a účel kritérií tak, aby sa zohľadnili skutočnosti konkrétneho prípadu. Podľa ich názoru z rozsudku vyplynulo, že jediná požiadavka, ktorú súd uložil dánskemu štátu spočívala v tom, že by mal „v podstate“ spĺňať podmienky rozsudku vo veci Altmark.
(68)
Dánske orgány a TV2 vyslovili názor, že postup použitý na stanovenie koncesionárskych poplatkov bol transparentný a spĺňal požiadavky druhého kritéria Altmark aspoň vo svojej podstate, čo je podľa nich na základe rozsudku súdu postačujúce. Usúdili, že bolo splnené aj tretie kritérium do tej miery, aby TV2 mohla dosahovať primeraný zisk. Pokiaľ ide o štvrté kritérium Altmark, zdôraznili rozsiahle kontroly, ktoré uplatňovali na TV2, a tvrdili, že vec BUPA a rozsudok súdu podporili ich tvrdenie, že v tomto konkrétnom prípade by sa mal test zmierniť alebo by sa mal splniť len v podstate. Citujúc vec Chronopost (31) poukázali aj na to, že v praxi nebolo možné porovnávať TV2 s typickým dobre riadeným podnikom. Okrem toho dánske orgány viackrát zopakovali svoj názor, že v rámci testu investora v trhovom hospodárstve by sa kompenzácia mala schváliť.
(69)
Dánske orgány a TV2 ďalej uviedli, že štátna pomoc by sa mala vyhlásiť za zlučiteľnú. Vysvetlili proces, ktorý viedol k navýšeniu kapitálu v spoločnosti TV2 a zdôraznili viaceré dôvody, prečo bol tento kapitál potrebný pre TV2 na plnenie jej úloh spojených s poskytovaním služieb verejnosti.
(70)
Niektoré tretie strany takisto predložili pripomienky po rozsudku súdu. V podstate tvrdili, že podmienky rozsudku vo veci Altmark by sa nemali považovať za splnené, najmä preto, že hospodárske správy, na ktoré sa odvolával súd, nepostačovali na preukázanie, že druhé a tretie kritérium boli splnené. Ďalej uviedli, že Komisia by mala zastávať svoj záver v zrušenom rozhodnutí o vrátení pomoci, t. j. že pomoc bola nezlučiteľná.
IV. POSÚDENIE OPATRENÍ
IV.1. ŠTÁTNA POMOC V ZMYSLE ČLÁNKU 107 ODS. 1 ZFEÚ
(71)
V článku 107 ods. 1 ZFEÚ sa uvádza: „Ak nie je zmluvami ustanovené inak, pomoc poskytovaná v akejkoľvek forme členským štátom alebo zo štátnych prostriedkov, ktorá narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže tým, že zvýhodňuje určitých podnikateľov alebo výrobu určitých druhov tovaru, je nezlučiteľná s vnútorným trhom, pokiaľ ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi.“
(72)
Komisia musí posúdiť, či opísané opatrenia predstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
IV.1.1. ŠTÁTNE PROSTRIEDKY A PRIPÍSATEĽNOSŤ ŠTÁTU
(73)
Komisia musí posúdiť, či uvedené opatrenia zahŕňajú štátne prostriedky.
(74)
Pokiaľ ide o koncesionárske poplatky, Komisia berie na vedomie závery súdu v jeho rozsudku (32). Platí najmä nasledujúce: sumu určujú dánske orgány; povinnosť platiť koncesionárske poplatky nevyplýva zo zmluvného vzťahu medzi TV2 a osobou povinnou platiť, ale jednoducho z faktu vlastnenia televízneho alebo rádiového prijímača; v prípade potreby sa koncesionárske poplatky vyberajú v súlade s pravidlami o vyberaní dane z príjmu fyzických osôb; a napokon, podiel TV2 na príjmoch z koncesionárskych poplatkov určujú dánske orgány. Súd dospel k záveru, že príjmy z koncesionárskych poplatkov sú dostupné pre dánske orgány a podliehajú ich kontrole a preto predstavujú štátne prostriedky.
(75)
Pokiaľ ide o príjmy z reklamy za roky 1995 a 1996, súd poukázal vo svojom rozsudku na to, že koncesionárske poplatky a príjmy z reklamy sú svojou podstatou rozdielne (33).
(76)
Súd vo svojom rozsudku konštatoval (34), že Komisia neuviedla dostatočné dôvody, prečo by sa príjmy z reklamy za roky 1995 a 1996 mali považovať za štátne prostriedky.
(77)
Na základe rozsudku vo veci PreussenElektra (35) musí Komisia preukázať, či možno príjmy z reklamy za roky 1995 a 1996 klasifikovať ako štátne prostriedky. S týmto cieľom musí posúdiť, či tieto príjmy podliehali kontrole dánskeho štátu.
(78)
V tejto súvislosti Komisia berie na vedomie nasledujúce faktory, ktoré sú dôležité pre rozhodnutie, či príjmy z reklamy za roky 1995 a 1996 predstavovali štátne prostriedky.
(79)
V rokoch 1995 a 1996 spoločnosť TV2 dostávala príjmy z reklamy z fondu TV2, ktorý dostával príjmy z reklamy od spoločnosti TV2 Reklame A/S.
(80)
TV2 Reklame bol samostatný, štátom vlastnený subjekt nezávislý od TV2. Spoločnosť bola založená, aby pôsobila ako sprostredkovateľ pre predaj reklamy v TV2 na komerčnom základe (36). TV2 Reklame mala zmluvné vzťahy so svojimi reklamnými zákazníkmi.
(81)
Neexistovala žiadna povinnosť prevádzať príjmy od TV2 Reklame do fondu TV2. O prevode rozhodoval vlastne dánsky štát (37). Minister kultúry rozhodol, že časť ziskov spoločnosti TV2 Reklame sa mala previesť do fondu TV2. Toto rozhodnutie bolo prijaté na jeden alebo viac rokov naraz po schválení dánskym parlamentom (výborom pre financie). Minister kultúry mohol rozhodnúť, že neprevedený zisk by sa mal použiť na splácanie štátnej záruky vydanej v minulosti v prospech TV2 Reklame alebo na kultúrne účely.
(82)
V praxi sa v rokoch 1995 a 1996 celá suma ziskov spoločnosti TV2 Reklame previedla do fondu TV2.
(83)
Fond TV2 bol zriadený s cieľom poskytovať spoločnosti TV2 príjmy z koncesionárskych poplatkov a z reklamy. Fond TV2 patril do skupiny TV2. Spravovalo ho predstavenstvo spoločnosti TV2.
(84)
Neexistovala žiadna povinnosť každoročne prevádzať peniaze z fondu TV2 do spoločnosti TV2. O prevode do TV2 rozhodoval vlastne dánsky štát. Keďže podľa zákona bol fond TV2 povinný prevádzať finančné prostriedky do TV2 v súlade s rámcovými rozpočtami, ktoré určoval minister kultúry (38).
(85)
V praxi spoločnosť TV2 nedostala v rokoch 1995 a 1996 od fondu TV2 všetky príjmy z reklamy.
(86)
Okrem toho sa vo fonde TV2 nerozlišovalo medzi príjmami z reklamy a z koncesionárskych poplatkov. Príjmy, ktoré nebol prevedené do TV2, sa hromadili vo fonde TV2. Do spoločnosti TV2 boli prevedené po zrušení fondu TV2.
(87)
Podľa TV2 a dánskych orgánov príjmy z reklamy patrili spoločnosti TV2 a tá bola na ne legálne oprávnená. Odvolávali sa pri tom na list od ministra spravodlivosti z 22. novembra 2003, v ktorom sa uvádzalo, že prostriedky fondu TV2 možno používať len na pokrytie činností TV2. Preto podľa TV2 a dánskych orgánov napokon existovala zákonná povinnosť prevádzať príjmy z reklamy z fondu TV2 do spoločnosti TV2. Ako sme však už uviedli, zo zákona neexistovala žiadna povinnosť previesť všetky príjmy z reklamy do TV2 a bolo na ministrovi, aby prijal osobitné rozhodnutie o tom, či sa peniaze majú previesť na TV2 a, v kladnom prípade, v akom množstve.
(88)
Pokiaľ ide o TV2, treba dodať, že vysielateľ nemal žiadny zmluvný vzťah s inzerentmi a žiadny vplyv na reklamné činnosti (39). Dánska vláda potvrdila, že predpokladané príjmy z reklamy na nadchádzajúci rok boli určené nezávisle od TV2.
(89)
Na základe uvedených informácií Komisia usúdila, že minister má kontrolu nad finančnými prostriedkami v TV2 Reklame a vo fonde TV2. Zdôrazňuje sa najmä, že i) o tom, či sa majú všetky príjmy z reklamy alebo len ich časť previesť do fondu TV2 a do spoločnosti TV2, rozhodoval dánsky štát; ii) v rokoch 1995 a 1996 spoločnosť TV2 nedostala všetky príjmy z reklamy; a iii) príjmy z reklamy, ktoré neboli prevedené, sa hromadili vo fonde TV2, kde sa v praxi zlúčili s koncesionárskymi poplatkami.
(90)
Z týchto dôvodov Komisia usudzuje, že v tomto konkrétnom prípade príjmy z reklamy za roky 1995 a 1996, ktoré boli prevedené do TV2 cez TV2 Reklame a fond TV2, predstavujú štátne prostriedky.
(91)
V každom prípade by sa na výške štátnej pomoci, ktorú možno považovať za zlučiteľnú so spoločným trhom, nič nezmenilo, keby príjmy z reklamy neboli označené ako štátne prostriedky (quod non). V súlade so stálou praxou Komisie a s oznámením o vysielaní (40) príjem dosiahnutý z verejnoprávnej činnosti, ako sú príjmy z reklamy, sa musí zohľadniť pri výpočte čistých nákladov na služby verejnosti, čo znamená, že takéto príjmy, aj keď sa nepovažujú za štátne prostriedky, znižujú potrebu verejného financovania. Dánske orgány tento názor zastávajú (41).
(92)
Ad hoc prevod finančných prostriedkov spoločnosti TV2 z rozhlasového fondu zahŕňal príjmy z koncesionárskych poplatkov, ktoré boli sprístupnené spoločnosti TV2 po rozhodnutí štátu. To isté platí aj pre ad hoc prevod z fondu TV2 po jeho zrušení, keďže odhliadnuc od skutočnosti, že dánsky štát vykonával kontrolu nad fondom TV2, ako sa už uviedlo, prostriedky z fondu TV2 boli sprístupnené spoločnosti TV2 rozhodnutím štátu. Keďže tieto prostriedky zostali pod verejnou kontrolou, treba ich považovať za štátne prostriedky. Keďže príjmy z reklamy sa považujú za štátne prostriedky a o prevode na TV2 v čase zrušenia fondu vlastne rozhodoval štát, tvrdenie dánskych orgánov, že paušálna suma prevedená na TV2, keď bol fond TV2 zrušený, pochádzala výlučne z príjmov z reklamy, na tomto závere nič nemení.
(93)
Pokiaľ ide o ostatné opatrenia štátu, Komisia usudzuje, že oslobodenie od dane z príjmu právnických osôb predstavuje použitie verejných prostriedkov, keďže zrieknutie sa príjmu z daní zodpovedá spotrebe štátnych prostriedkov formou daňových výdavkov (42).
(94)
Bezúročné a nenávratné pôžičky udelené spoločnosti TV2 poskytuje priamo štát a prideľujú sa zo štátneho rozpočtu. Zrieknutím sa úrokov a splatenia týchto pôžičiek sa dánsky štát zrieka príjmu, a preto tieto prostriedky predstavujú štátne prostriedky. Okrem toho je to práve dánsky štát, ktorý garantuje pôžičky na prevádzku. Výhoda štátnej záruky spočíva v tom, že riziko spojené so zárukou znáša štát. Skutočnosť, že štát znáša riziko, by sa mala normálne odmeňovať primeranou prémiou. Ak sa štát zrieka takej prémie, vzniká tým výhoda pre TV2 a úbytok štátnych prostriedkov (43).
(95)
Štát okrem toho vyhradil pre TV2 celoštátnu vysielaciu frekvenciu, za ktorú TV2 platí štátnemu orgánu frekvenčný poplatok. Ročný poplatok, ktorý platila TV2, sa pohyboval počas sledovaného obdobia od 2 mil. DKK do 4 mil. DKK.
(96)
Pri neexistujúcom základe na porovnanie poplatku zaplateného za celoštátnu frekvenciu možno tento poplatok porovnávať s poplatkom zaplateným za povolenie získať väčší podiel obyvateľstva prostredníctvom konfigurácie siete. Frekvenčný poplatok, ktorý platí spoločnosť TV2 za celoštátne pokrytie, je podstatne nižší ako sieťový poplatok, ktorý bol uložený spoločnosti TVDanmark a ktorý sa pohyboval od 5 mil. DKK v roku 1977 do 30 mil. DKK v roku 2001, hoci sieť regionálnych frekvencií spoločnosti TVDanmark dosahuje 77-percentné pokrytie. Spoločnosť TV2 bola takto schopná získať väčší podiel dánskeho obyvateľstva za nižšiu cenu.
(97)
Komisia preto zastáva názor, že frekvenčný poplatok neodzrkadľuje trhové podmienky a štát sa tým, že nevyžaduje poplatok vypočítaný na základe trhových podmienok, zrieka príjmov, ktoré by mali plynúť do štátneho rozpočtu.
(98)
Na druhej strane, keďže TV2 nevysiela tým, že používa konfiguráciu lokálnych frekvencií s cieľom vytvoriť vnútroštátnu sieť, nie je povinná platiť sieťový poplatok. Keďže štát nebol oprávnený vyberať tento poplatok od TV2, nevzdal sa príjmov, a teda nejde tu o štátne prostriedky.
(99)
Komisia podobne nevidí žiadne prvky štátnych prostriedkov v zákonnej povinnosti majiteľov spoločných anténových zariadení šíriť programy služieb verejnosti v týchto zariadeniach (must-carry), pretože štát sa nezrieka príjmov, ani aktívne neprevádza finančné prostriedky takýmto operátorom. Tento prístup neposkytuje TV2 žiadne finančné výhody odvodené od štátnych prostriedkov (44).
(100)
Všetky uvedené opatrenia sú pripísateľné dánskemu štátu, pretože, ako sme už uviedli, zahŕňajú rozhodnutie dánskeho štátu takým, či onakým spôsobom.
IV.1.2. SELEKTÍVNE ZVÝHODNENIE A NARUŠENIE HOSPODÁRSKEJ SÚŤAŽE
(101)
Komisia zastáva názor, že príjmy z koncesionárskych poplatkov, prevody z fondu TV2 (vrátane príjmov z reklamy za roky 1995 a 1996) a rozhlasového fondu, oslobodenie od dane z príjmu právnických osôb, bezúročné a nenávratné pôžičky a štátna záruka za pôžičky na prevádzku spolu s prístupom k celoštátnej frekvencii za výhodných podmienok poskytujú spoločnosti TV2 hospodársku a finančnú výhodu tým, že znižujú jej prevádzkové náklady, ktoré by normálne musela znášať zo svojho rozpočtu. Okrem toho konkurenti spoločnosti TV2 nedostávajú rovnaké finančné prostriedky.
(102)
Opatrenia štátu na náhradu čistých ďalších nákladov služby všeobecného hospodárskeho záujmu nepredstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, ak sú splnené štyri podmienky, ktoré stanovil Súdny dvor vo veci Altmark (45):
-
po prvé, podnik, ktorému bola poskytnutá pomoc bol poverený realizáciou záväzkov služby vo verejnom záujme a tieto záväzky boli jasne definované,
-
po druhé, kritériá, na základe ktorých je vypočítaná kompenzácia boli vopred určené objektívnym a transparentným spôsobom,
-
po tretie, kompenzácia nepresahuje sumu nevyhnutnú na krytie výdavkov alebo ich časti vynaložených pri realizácii záväzkov služieb vo verejnom záujme, zohľadniac pri tom súvisiace príjmy ako aj primeraný zisk pri realizácii záväzkov služby vo verejnom záujme,
-
po štvrté, ak sa výber podniku povereného realizáciou záväzkov služieb vo verejnom záujme neuskutočnil prostredníctvom výberového konania v rámci verejnej súťaže, výška nevyhnutnej kompenzácie je určená na základe analýzy výdavkov, ktoré by stredne veľký podnik, dobre riadený a primerane vybavený výrobnými prostriedkami vynaložil pri realizácii týchto záväzkov, zohľadniac pri tom súvisiace príjmy, ako aj primeraný zisk pri realizácii týchto záväzkov.
(103)
Ako sa opisuje podrobnejšie v oddiele tohto rozhodnutia venovanom zlučiteľnosti opatrení (odôvodnenia 160 a nasl. tohto rozhodnutia), z rozsudku súdu vyplýva, že prvé kritérium Altmark je splnené.
(104)
Pokiaľ ide o druhé kritérium Altmark, podľa ktorého parametre, na základe ktorých sa vypočíta náhrada, musia byť vopred objektívne a transparentne vymedzené, Komisia musí posúdiť právne a hospodárske podmienky, za ktorých boli počas sledovaného obdobia stanovené príjmy z koncesionárskych poplatkov splatných spoločnosti TV2. V tejto súvislosti Komisia poznamenáva, že postup bol takýto.
(105)
Podľa bodov 29 a 30 listu dánskych orgánov z 24. marca 2003 sa v zákone o rozhlase a televízii uplatniteľnom počas sledovaného obdobia (46) stanovovalo, ako mala byť celá stanica TV2 financovaná (z koncesionárskych poplatkov, príjmov z reklamy a iných zdrojov príjmov), a podľa tohto zákona mal minister kultúry určiť jednotlivé podiely spoločností TV2 a DR na koncesionárskych poplatkoch, a tým aj výšku náhrady, ktorá sa má poskytnúť spoločnosti TV2. Treba pripomenúť, že za roky 1995 a 1996 spoločnosť TV2 dostala svoj podiel na koncesionárskych poplatkov z fondu TV2.
(106)
V súlade so zavedenou praxou určoval výšku náhrady minister po porade s výborom pre financie dánskeho parlamentu v rámci mediálnej dohody uzavretej s väčšinou politických strán v parlamente. V uvedenom čase existovali 3 mediálne dohody: mediálna dohoda na roky 1994 až 1997 uzavretá 16. septembra 1996, mediálna dohoda na roky 1997 až 2000 uzavretá 10. mája 1996 a mediálna dohoda na roky 2001 až 2004 uzavretá 28. marca 2000.
(107)
Príjmy z koncesionárskych poplatkov boli teda pevne stanovené na dosť dlhý čas. Počas sledovaného obdobia náhrada poskytnutá spoločnosti TV2 nepodliehala žiadnemu následnému preskúmaniu, a to aj v prípade, že príjmy TV2 klesali. Keď napríklad príjmy TV2 z reklamy utrpeli v roku 1999 väčší pokles, náhrada nebola upravená, aby odzrkadlila túto skutočnosť.
(108)
Podľa dánskych orgánov sa náhrada určovala pomocou cenovej a mzdovej indexácie rozpočtu a účtovnej závierky TV2 a prostredníctvom hospodárskych analýz.
(109)
Hĺbkové hospodárske analýzy uskutočnila v rokoch 1995 a 1999 audítorská firma KPMG. Pri vypracúvaní správy za rok 1999 firme KPMG pomáhala skupina pozostávajúca z predstaviteľov vedúcich účastníkov trhu, vrátane konkurentov spoločnosti TV2. Osobitná pozornosť sa venovala informáciám o potenciálnych príjmoch z iných zdrojov než z koncesionárskych poplatkov, ako sú napr. príjmy z reklamy.
(110)
V bodoch 164 a 165 svojho listu z 24. marca 2003 dánske orgány uviedli, že poradné štúdie firmy KPMG, ktorých úlohou bolo predpovedať pravdepodobný trend obratu z reklamy na dánskom reklamnom trhu a zdroje príjmov spoločnosti TV2 a identifikovať neistoty spojené s týmito odhadmi, boli vypracované s cieľom poskytnúť dánskej vláde a parlamentu lepší základ na stanovenie a prideľovanie príjmov z koncesionárskych poplatkov v rokovaniach o mediálnej politike.
(111)
Podľa dánskych orgánov dokumenty použité na stanovenie náhrady boli verejne dostupné. Mediálne dohody boli uverejnené v tlačových správach a v Úradných záznamoch z rokovania parlamentu (Folketingstidende). Právne predpisy, ktoré mali implementovať mediálne dohody, boli uverejnené v Dánskych úradných novinách (Lovtidende). Bola uverejnená aj účtovná závierka spoločnosti TV2 spolu so zmienenými hospodárskymi analýzami.
(112)
Na základe rozsudku súdu musela Komisia posúdiť, či vzhľadom na už opísaný postup možno urobiť záver, že druhé kritérium Altmark je splnené.
(113)
Na druhej strane Komisia berie na vedomie, že súd vo svojom rozsudku (47) konštatoval, že „nemožno vylúčiť, že vyššie uvedené spôsoby stanovenia výšky koncesionárskeho poplatku pripadajúceho TV2 by mohli byť objektívne a transparentné, najmä pokiaľ zahŕňali účasť dánskeho parlamentu, opierali sa o hospodárske analýzy vyhotovené audítorskou kanceláriou za pomoci monitorovacej skupiny zloženej z odborníkov, v ktorej mali svoje zastúpenie aj konkurenti TV2, a pokiaľ tieto analýzy boli rovnako ako účtovné závierky TV2 uverejnené. Nemožno preto vylúčiť, že seriózna analýza týchto spôsobov by prípadne mohla viesť k záveru, že Dánske kráľovstvo ešte predtým, ako Súdny dvor formuloval podmienky Altmark, v podstate zabezpečilo rešpektovanie druhej z týchto podmienok.“ Súd ďalej konštatoval, že „výška koncesionárskeho poplatku pripadajúca TV2 bola […] vypočítaná práve s ohľadom na zachovanie týchto ďalších štátnych opatrení v prospech tohto vysielateľa.“ (48) (t. j. z oslobodenia od dane atď.).
(114)
Komisia zastáva názor, že angažovanosť dánskeho parlamentu v procese stanovenia koncesionárskych poplatkov zabezpečila určitý stupeň transparentnosti a objektívnosti. O mediálnych dohodách stanovujúcich výšku prostriedkov z koncesionárskych poplatkov, ktoré mali byť pridelené spoločnosti TV2, bolo okrem toho rozhodnuté v predstihu na niekoľko rokov a následne náhrada pre TV2 už nebola počas sledovaného obdobia nikdy upravená.
(115)
Hospodárske správy vypracované firmou KPMG poskytli len odhady výšky príjmov z reklamy, ktorá narastala spoločnosti TV2 (t. j. strana príjmov). Nehovorili nič o strane nákladov výpočtu náhrady a Komisia má dojem, že mediálne dohody sa zakladali výlučne na indexácii nákladov spoločnosti TV2 v predchádzajúcich rokoch. Dánske orgány skutočne konštatovali, že náhrada sa určovala na základe hospodárskych analýz, ktoré hodnotili len stranu príjmov a nevenovali sa obdobiu, na ktoré sa vzťahovala mediálna dohoda uzavretá 16. septembra 1993.
(116)
Okrem toho neexistovala žiadna indikácia parametrov, ktoré sa mali použiť na výpočet náhrady. Výška náhrady sa stanovila v predstihu, no druhé kritérium Altmark vyžaduje, že samotné parametre použité na výpočet náhrady musia byť objektívne a transparentne stanovené vopred.
(117)
Na základe uvedeného Komisia usudzuje, že druhé kritérium Altmark nie je splnené. Kritériá stanovené v rozsudku Altmark sú v každom prípade kumulatívne a Komisia konštatuje, že štvrté kritérium nie je splnené (pozri ďalej v texte).
(118)
Štvrté kritérium v rozsudku Altmark vyžaduje že „ak sa výber podniku povereného realizáciou záväzkov služieb vo verejnom záujme neuskutočnil prostredníctvom výberového konania v rámci verejnej súťaže, výška nevyhnutnej kompenzácie [by mala byť] určená na základe analýzy výdavkov, ktoré by stredne veľký podnik, dobre riadený a primerane vybavený výrobnými prostriedkami vynaložil pri realizácii týchto záväzkov, zohľadniac pri tom súvisiace príjmy, ako aj primeraný zisk pri realizácii týchto záväzkov“.
(119)
V tomto prípade poskytovateľ služby vo verejnom záujme, spoločnosť TV2, nebol vybraný na základe postupu verejného obstarávania. Komisia musí preto posúdiť, či bola výška náhrady stanovená na základe nákladov, ktoré by typický podnik, dobre riadený a primerane vybavený nevyhnutnými výrobnými prostriedkami, vynaložil na splnenie záväzkov služby vo verejnom záujme.
(120)
Hospodárske a právne podmienky, za ktorých bola stanovená náhrada pre TV2, boli už opísané. Na základe rozhodnutia súdu a po zohľadnení jeho zistenia, že postup, ktorý Dánske kráľovstvo použilo na stanovenie výšky príjmov z koncesionárskych poplatkov v rokoch 1995 až 2002, zahŕňal okrem iného hospodárske analýzy vypracované za pomoci konkurentov spoločnosti TV2, musí Komisia pri posúdení, či sa náklady TV2 porovnávali s nákladmi typického dobre riadeného konkurenta, osobitne prihliadať na správy firmy KPMG za roky 1995 a 1999.
(121)
Správy firmy KPMG zvažujú rôzne scenáre, podľa ktorých sa reklamný trh mohol vyvíjať v príslušných obdobiach koncesionárskych poplatkov. Správy neobsahujú žiadne informácie o spoločnosti TV2 ako takej (napr. o jej finančnej situácii alebo jej prevádzkových nákladoch); ilustrujú, ako sa mohli vyvíjať príjmy z reklamy a aká časť príjmov zo všeobecného reklamného trhu mohla plynúť pre TV2. Tým, že poskytli odhady najpravdepodobnejšieho vývoja obratu z reklamy na dánskom trhu a že identifikovali neistoty spojené s týmito odhadmi, sa tieto správy stali súčasťou postupu, ktorým sa dánske orgány riadili pri stanovení koncesionárskych poplatkov, ktoré sa mali poskytnúť spoločnosti TV2.
(122)
Správy firmy KPMG nehodnotia žiadne náklady spoločnosti TV2 alebo náklady iných operátorov a obmedzujú sa na posúdenie vývoja reklamného trhu a podielu TV2 na príjmoch z reklamy. Treba takisto zdôrazniť, že správy sa netýkajú prvého roka sledovaného obdobia, ktorý bol pokrytý mediálnou dohodou na rok 1993.
(123)
Konkurenti boli do istej miery zapojení do vypracúvania týchto správ. V správe za rok 1995 sa uvádza, že boli zapojené „mnohé zúčastnené strany“, zo správy však nie je jasné, kto to bol. Správa firmy KPMG za rok 1999 sa zmieňuje o skupine expertov, ktorá skutočne zahŕňala konkurentov TV2. No skutočnosť, že tieto hospodárske správy boli vypracované za pomoci konkurentov spoločnosti TV2, sama osebe nedokazuje, že sa vykonala analýza nákladov konkurentov.
(124)
Inými slovami, správy nezahŕňajú žiadnu analýzu nákladov, ktoré by mal vynaložiť typický podnik, dobre riadený a náležite vybavený výrobný prostriedkami, pri plnení záväzkov služby vo verejnom záujme, namiesto toho sa však venovali všeobecnejšej otázke vyhliadky pre reklamný trh, ako aj výšky budúcich príjmov z reklamy spoločnosti TV2. Treba takisto dodať, že ceny na reklamnom trhu sa neurčujú len základe nákladov, ale vychádzajú z rôznych faktorov, ako je napr. sledovanosť divákov.
(125)
Dánske orgány a spoločnosť TV2 predložili aj právne a vecné argumenty týkajúce sa štvrtej podmienky Altmark.
(126)
Po prvé, Dánsko citovalo vec BUPA, tvrdiac, že štvrtá podmienka rozsudku Altmark sa nevyhnutne neuplatňovala, alebo aspoň že Komisia na základe rozhodnutia súdu by mala len posúdiť, či bola v podstate splnená. Komisia zastáva názor, že situácia vo veci BUPA bola dosť osobitá tým, že posudzovaná schéma, ktorá sa týkala poskytovania zdravotnej starostlivosti, nesúvisela s nákladmi, ale sa zakladala na rizikových profiloch zákazníkov, na rozdiel od sektorov služieb verejnosti. V tomto prípade nebola teda žiadna možnosť, aby operátor zvýšil účinnosť prostredníctvom svojich nákladov. V prípade verejnoprávneho vysielateľa je však možné vypočítať náhradu na základe nákladov a príjmov.
(127)
Po druhé, odvolávajúc sa na vec Chronopost (49), Dánsko tvrdí, že poskytovateľa služby verejnosti, ako je spoločnosť TV2, nemožno porovnávať so súkromným operátorom. Komisia však zastáva názor, že na rozdiel od otázky rozdeľovanie nákladov v súvislosti s posudzovaním zlučiteľnosti ako vo veci Chronopost, podstata štvrtej podmienky Altmark je presne v tom, že pri absencii verejnej súťaže by sa mali náklady poskytovanej služby verejnosti porovnávať s nákladmi typického dobre riadeného podniku, náležite vybaveného výrobnými prostriedkami.
(128)
Okrem toho Dánsko uviedlo, že Národný kontrolný úrad (Rigsrevisionen) vykonával finančné audity a audity riadenia účtov spoločnosti TV2 v rámci svojich stálych preverení tejto spoločnosti a vykonávali sa pravidelné kontroly, vrátane kontroly efektívnosti. Komisia však nezastáva názor, že skutočnosť, že účtovné závierky spoločnosti TV2 sa predkladali ministrovi kultúry na schválenie, je dostatočným dôkazom toho, že náklady spoločnosti TV2 predstavovali náklady typického, dobre riadeného podniku. Okrem toho možno pochybovať o tom, či kontroly vykonávané následne môžu byť relevantné pre plnenie štvrtého kritéria, ak sa pred stanovením náhrady nevykonala žiadna analýza nákladov.
(129)
Dánske orgány poukázali najmä na správu dánskeho Národného kontrolného úradu za rok 2000, v ktorej sa zmena produktívnosti TV2 do istej miery porovnávala so zmenou produktivity spoločnosti DR a niektorých zahraničných verejnoprávnych vysielateľov (British Broadcasting Corporation „BBC“, Sveriges Television „SVT“’ a Norsk Riksringkastning „NRK“). Národný kontrolný úrad v správe konštatoval, že v období rokov 1990 až 1999 spoločnosti DR aTV2 zvýšili svoju produktivitu. Spoločnosť DR znížila svoje hodinové náklady na prvé vysielania viac ako TV2, no v roku 1999 boli tieto náklady stále o 53 % vyššie ako u TV2. Celkové hodinové náklady na vysielanie spoločnosti DR boli v roku 1999 približne o 29 % vyššie ako u TV2. Národný kontrolný úrad ďalej zistil, že zvýšenie produktivity spoločností DR a TV2 bolo lepšie, alebo sa rovnalo zvýšeniu produktivity ostatných troch verejnoprávnych vysielateľov.
(130)
Táto správa však nie je postačujúci dôkaz, že štvrtá podmienka bola splnená.
(131)
Správa bola v skutočnosti vypracovaná po mediálnych dohodách, ktoré stanovili výšku náhrady, a preto nemohla preukázať, že náhrada bola určená na základe nákladov, ktoré by typický podnik vynaložil pri plnení svojej úlohy poskytovania služieb verejnosti.
(132)
Okrem toho sa správa vzťahovala na iných verejnoprávnych vysielateľov, a nevenovala sa nákladom „typického“ vysielateľa. Nezistila napríklad, že náklady spoločnosti DR, ktoré nesmú vytvárať príjem prostredníctvom reklamy a výška náhrady ktorých sa určila na základe tej istej mediálnej dohody ako v prípade TV2, boli nákladmi typického podniku. Na účely štvrtého kritéria Altmark preto nie je možné vyvodiť žiadne závery z porovnania s nákladmi spoločnosti DR.
(133)
Pokiaľ ide o porovnanie so zahraničnými verejnoprávnymi vysielateľmi, správa porovnáva len vývoj produktivity TV2 s jedným alebo viacerými verejnoprávnymi vysielateľmi, mlčí však o úrovni efektivity ako takej, a teda o samotných nákladoch. Menšie zvýšenie produktivity môže byť spôsobené mnohými faktormi, napríklad tým, že efektivita bola vyššia na začiatku obdobia, alebo vysielateľ nebol schopný zvýšiť svoj vysielací čas. Napríklad v bode 51 správy sa uvádza, že „Počas sledovaného obdobia BBC a SVT zaznamenali takmer identický rast nákladov, zvýšenie približne o 50 % v reálnych hodnotách, zatiaľ čo náklady spoločnosti NRK sa zvýšili približne o 60 % v reálnych hodnotách. Ako sme už uviedli, náklady spoločnosti DR sa zvýšili o 23 % v reálnych hodnotách a náklady TV2 o 63 %. Keďže, ako sme už konštatovali, vysielací čas spoločností SVT a BBC nerástol o toľko ako u iných vysielateľov, toto zvýšenie nákladov znamenalo, že SVT a BBC nezvýšili svoju produktivitu rovnakým spôsobom, ako ostatní traja verejnoprávni vysielatelia.“
(134)
Komisia ďalej poznamenáva, že v bode 50 správy sa uvádza: „Keďže Národný kontrolný úrad podrobnejšie neskúmal účtovne závierky zahraničných verejnoprávnych vysielateľov, môžu existovať rozdiely medzi činnosťami týchto vysielateľov a medzi metódami výpočtu použitými pre jednotlivé účtovné položky. To znamená, že použité náklady a z nich odvodené jednotkové náklady nesúvisia nevyhnutne s jednotlivými činnosťami a že neboli nevyhnutne vypočítané na základe identických zásad účtovníctva. V dôsledku toho sa úrovne jednotlivých nákladov nehodia na okamžité porovnanie. Keďže účelom zahrnutia zahraničných vysielateľov je porovnať skôr ‚vývoj‘ produktivity než samotnú úroveň produktivity, Národný kontrolný úrad zastáva názor, že údaje týkajúce sa zahraničných televíznych vysielateľov môžu, napriek tomu, vo svojej súčasnej forme slúžiť ako primeraný ukazovateľ vývoja.“ V bode 53 správy sa ďalej poukazuje na to, že „Národný kontrolný úrad podrobnejšie neskúmal príčiny uvedeného vývoja, pretože, ako sa už uviedlo, vývoj zistených jednotkových nákladov závisí od obsahu programu ponúkaného televíznymi spoločnosťami, a pretože analýza v každom prípade predpokladá, že kvalita zostala nezmenená. Keďže toto predstavuje bezprostrednú ťažkosť z hľadiska vyvodenia porovnaní medzi príslušnými verejnoprávnymi vysielateľmi, závery analýzy sa musia vykladať s určitou opatrnosťou. V tejto súvislosti minister kultúry konštatoval, že súhlasí s opísaným vývojom jednotkových nákladov a že porovnanie jednotkových nákladov spoločností DR, TV2 a zahraničných verejnoprávnych vysielateľov by sa malo vykladať s určitou opatrnosťou.“
(135)
Z uvedených dôvodov Komisia zastáva názor, že správa nepreukazuje, že náklady spoločnosti TV2 boli nákladmi, ktoré by typický dobre riadený podnik vynaložil pri plnení úloh poskytovania služieb vo verejnom záujme.
(136)
Z hľadiska uvedeného Komisia na záver usudzuje, že štvrté kritérium Altmark nie je splnené a keďže tieto kritériá sú kumulatívne, náhrada poskytnutá spoločnosti TV2 nespĺňa podmienky, ktoré stanovil súd v rozsudku Altmark. Ako sa uvádza ďalej v texte, Komisia v každom prípade zastáva názor, že náhradu možno považovať za zlučiteľnú s vnútorným trhom.
(137)
Komisia musí takisto posúdiť, či dané opatrenia mohli spĺňať test „zásady investora v trhovom hospodárstve“ (ďalej „test MEIP“, Market Economy Investor Principle). Dánske orgány a TV2 uviedli, že opatrenia nespĺňajú požiadavky na štátnu pomoc, pretože podmienky testu MEIP sú splnené. Tvrdili najmä, že podľa testu MEIP bolo plne oprávnené ponechať prebytočný zisk spoločnosti TV2 na navýšenie kapitálu.
(138)
V tejto súvislosti treba v prvom rade zdôrazniť, že otázka, či možno opatrenia odôvodniť podľa testu MEIP, nie je tá istá ako otázka, či sa môžu považovať za nevyhnutné na splnenie úloh poskytovania služieb vo verejnom záujme (pozri ďalej v texte posúdenie zlučiteľnosti), keďže skutočnosť, že spoločnosť TV2 musela nevyhnutne mať určitú úroveň rezerv a kapitál na plnenie úloh poskytovania služieb vo verejnom záujme, neznamená, že súkromný investor by musel vložiť peniaze do spoločnosti a neusilovať sa o návratnosť.
(139)
Komisia v súlade s ustálenou judikatúrou musí určiť, či za podobných okolností možno od súkromného investora porovnateľného s veľkosťou subjektov, ktoré riadia verejný sektor, očakávať, že bude ochotný vykonať rovnako veľké kapitálové vklady (50). Aj keď správanie súkromného investora, ktorý sa porovnáva so správaním verejného investora nemusí byť správaním bežného investora vynakladajúceho kapitál s cieľom realizovať zisk v pomerne krátkom čase, musí to byť prinajmenej správanie súkromnej holdingovej spoločnosti alebo súkromnej skupiny podnikov vykonávajúcich štrukturálnu politiku a riadených vyhliadkami výnosnosti v dlhšom časovom výhľade.
(140)
Okrem toho test MEIP sa v súlade s ustálenou judikatúrou musí uplatňovať v momente rozhodovania a nie ex post (51).
(141)
V tomto prípade, keďže Dánsko je jediná zainteresovaná strana v spoločnosti TV2, je prvým i posledným veriteľom, ktorý má byť odškodnený v prípade úpadku spoločnosti. Takže z hľadiska investora by dánsky štát mohol žiadať o vrátenie svojich investícií buď požadovaním odmeny vo forme úrokov z pôžičky alebo vrátenia podielu na základnom imaní.
(142)
Komisia poznamenáva, že počas sledovaného obdobia sa Dánsko zrieklo svojho nároku na úroky z pôžičky a povolilo moratórium na splatenie. Okrem toho dánsky štát nepožiadal o žiadnu odmenu z navýšenia kapitálu v spoločnosti TV2. Preto dánsky štát nepožiadal o bežné vrátenie svojich investícií, ako by to bol urobil každý veriteľ alebo vlastník spoločnosti.
(143)
Okrem toho dánske orgány nepredložili žiadne platné dokumenty, ktoré by zdôvodnili, prečo by malo zmysel strategicky reinvestovať prebytočný zisk do spoločnosti TV2 namiesto žiadosti o odmenu vo forme úrokov alebo dividend. Takéto rozhodnutie by zvyčajne prijal investor, len keby sa domnieval, že reinvestícia zvýši hodnotu jeho počiatočnej investície.
(144)
V tomto prípade sa nezistilo, že existoval podnikateľský plán alebo jednoznačná celková podnikateľská stratégia naznačujúca, že práve o toto išlo. Neexistovali ani žiadne iné indikácie, že TV2 plánuje rozvíjať svoje činnosti tak, aby vytvorila takúto pridanú hodnotu. Týmto tvrdením sa Komisia nepokúša použiť formalistické argumenty s cieľom vyvrátiť tvrdenie dánskych orgánov o teste MEIP, ale sa len snaží posúdiť, či by sa investor v trhovom hospodárstve rozhodol ponechať tieto prostriedky v TV2 na základe dostupných informácií v čase, keď prijal rozhodnutie. No s prihliadnutím na informácie dostupné v čase, keď boli tieto prostriedky ponechané v TV2 (52) a nechajúc bokom akékoľvek úvahy týkajúce sa úloh TV2 pri poskytovaní služieb vo verejnom záujme, ktoré by súkromný investor nebol vzal do úvahy, Komisia usudzuje, že neexistoval žiadny podnikateľský plán ani investičný projekt alebo iný prvok, na základe ktorého by sa racionálny súkromný investor domnieval, že reinvestovanie by zvýšilo hodnotu jeho počiatočnej investície, a preto by sa rozhodol ponechať peniaze v TV2 namiesto toho, aby žiadal o určitú formu odmeny.
(145)
Dánske orgány okrem toho použili výnos z obratu ako referenčnú hodnotu s cieľom ukázať, že konali ako súkromný investor, keď reinvestovali peniaze do spoločnosti TV2. No v tomto prípade treba zdôrazniť, že dánska vláda už koná ako financovateľ spoločnosti TV2 tým, že jej poskytuje značné finančné prostriedky na pokrytie časti jej prevádzkových nákladov. Výška týchto prostriedkov má priamy vplyv na výsledky, ktoré je TV2 schopná vytvárať. V praxi môže byť tento pomer posilnený jednoducho zvýšením sumy štátneho financovania. No keďže nadmerné financovanie obvykle vedie aj k neefektívnosti, ktorej výsledkom je väčšie čerpanie štátnych prostriedkov, nie je isté, či zvýšené financovanie povedie k zodpovedajúcemu zlepšeniu výsledkov.
(146)
Dánske orgány teda nemôžu tvrdiť, že konali ako investor v trhovom hospodárstve. Ako sa podrobne uvádza ďalej v texte, Komisia napriek tomu usudzuje, že náhradu možno považovať za zlučiteľnú s vnútorným trhom. Ako sme už uviedli, test MEIP je inou otázkou než otázka, či bolo opodstatnené, aby dánsky štát povolil spoločnosti TV2 ponechať si prebytočný zisk na vytvorenie kapitálu potrebného na plnenie jej úloh pri poskytovaní služieb vo verejnom záujme.
(147)
Záverom Komisia zastáva názor, že spoločnosť TV2 mala počas sledovaného obdobia prospech z opatrení. Na trhu televízneho vysielania súťaží TV2 s inými vysielateľmi, ktorí nedostali rovnaké výhody. Preto sa opatrenia musia považovať za selektívne a narúšajúce hospodársku súťaž v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
IV.1.3. VPLYV NA OBCHOD
(148)
Štátne opatrenia patria do ustanovení článku 107 ods. 1 ZFEÚ, pokiaľ ovplyvňujú obchod medzi členskými štátmi. Tento prípad nastáva vždy, keď sú príslušné činnosti predmetom vzájomného obchodu v rámci Spoločenstva.
(149)
Súdny dvor vypracoval široký výklad tohto pojmu. Je ustálenou judikatúrou, že v prípade keď pomoc posilňuje postavenie podniku v porovnaní s inými podnikmi súťažiacimi vo vzájomnom obchodovaní v rámci Spoločenstva, také podniky sa musia považovať za ovplyvnené touto pomocou (53). Skutočnosť, že daný podnik sa nezaoberá vývozom, nevylučuje možnosť, že obchod mohol byť ovplyvnený. Ak členský štát poskytuje niektorému podniku pomoc, jeho domáce činnosti môžu byť vďaka tejto pomoci podporené alebo dokonca vystupňované, čo následne zmenšuje pole pôsobnosti iných podnikov, aby sa samy etablovali na trhu. V dôsledku toho pomoc umožňuje jej príjemcovi udržať si podiel na trhu, ktorý by inak mohli získať konkurenti z iných členských štátov (54).
(150)
V bode 18 oznámenia o vysielaní Komisia, odvolávajúc sa na judikatúru Súdneho dvora, konštatovala, že „financovanie verejnoprávnych vysielateľov štátom možno vo všeobecnosti považovať za také, ktoré ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi. Pokiaľ ide o nadobúdanie a predaj programových práv, toto je jasný prípad, ktorý sa často vyskytuje na medzinárodnej úrovni. V prípade verejnoprávnych vysielateľov, ktorí majú povolenie na predaj reklamného priestoru, má aj reklama cezhraničný účinok, hlavne v homogénnych jazykových oblastiach nerozdelených štátnymi hranicami. Okrem toho vlastnícka štruktúra komerčných vysielateľov môže zasahovať do viac ako jedného členského štátu.“
(151)
V tomto prípade Komisia poznamenáva, že spoločnosť TV2 pôsobí na medzinárodnom trhu a vymieňa si televízne programy (55). Je to v priamej hospodárskej súťaž s komerčnými vysielateľmi, ktorí pôsobia na medzinárodnom trhu televízneho vysielania a majú medzinárodnú vlastnícku štruktúru. Finančné prostriedky sprístupnené spoločnosti TV2 jej poskytujú výhodu v hospodárskej súťaži, pokiaľ ide o nákup televíznych vysielacích práv a investovanie do programov, ktoré sa môžu následne predávať. Opatrenia pomoci okrem toho poskytli spoločnosti TV2 zvýhodnené postavenie v porovnaní s jej konkurentmi v Európskej únii, pretože znížili priestor jej konkurentom na etablovanie sa v Dánsku.
(152)
Komisia preto dospela k názoru, že opatrenia poskytnuté spoločnosti TV2 mali vplyv na obchod medzi členskými štátmi v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
IV.1.4. ZÁVER
(153)
Keďže sú všetky podmienky článku 107 ods. 1 ZFEÚ splnené, Komisia dospieva k názoru, že opísané opatrenia v prospech spoločnosti TV2 predstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
(154)
Keďže TV2 začala vysielať v roku 1989, všetky opatrenia pre TV2 sa prijali po pristúpení Dánska do Európskej únie. Tieto opatrenia vrátane koncesionárskych poplatkov predstavujú teda novú štátnu pomoc (a nie existujúcu pomoc v zmysle článku 108 ods. 1 ZFEÚ).
IV.2. ZLUČITEĽNOSŤ POMOCI S VNÚTORNÝM TRHOM
(155)
Komisia zastáva názor, že článok 107 ods. 2 a článok 107 ods. 3 písm. a), 107 ods. 3 písm. b), 107 ods. 3 písm. c) a 107 ods. 3 písm. d) ZFEÚ evidentne nie je uplatniteľný a dánske orgány ani spoločnosť TV2 nepredložili v tomto zmysle žiadne argumenty.
(156)
Komisia preto posúdi, či možno uplatňovať článok 106 ods. 2 ZFEÚ.
(157)
Podľa článku 106 ods. 2 ZFEÚ platí: „Podniky poverené poskytovaním služieb všeobecného hospodárskeho záujmu alebo podniky, ktoré majú povahu fiškálneho monopolu, podliehajú pravidlám zmlúv, najmä pravidlám hospodárskej súťaže, za predpokladu, že uplatňovanie týchto pravidiel neznemožňuje, právne alebo v skutočnosti, plniť určité úlohy, ktoré im boli zverené. Rozvoj obchodu nesmie byť ovplyvnený v takom rozsahu, aby to bolo v rozpore so záujmami Únie.“
(158)
Na to, aby opatrenie mohlo mať úžitok z tejto odchýlky, musia byť splnené všetky tieto podmienky:
-
predmetná služba musí byť službou všeobecného hospodárskeho záujmu („SGEI“) a ako taká musí byť členským štátom zreteľne definovaná („definícia“),
-
predmetný podnik musí byť členským štátom výslovne poverený poskytovaním tejto služby („poverenie“),
-
uplatňovanie pravidiel hospodárskej súťaže ustanovených v zmluve musí zabrániť vykonávaniu osobitných úloh, ktorými je podnik poverený, a oslobodenie od týchto pravidiel nesmie ovplyvniť rozvoj obchodu v rozsahu, ktorý by bol v rozpore so záujmami Únie („proporcionalita“).
(159)
Oznámenie o vysielaní z roku 2001 (56) stanovuje zásady a metódy, ktoré Komisia hodlá uplatňovať na zabezpečenie súladu s už uvedenými podmienkami.
IV.2.1. DEFINÍCIA
(160)
Podľa zákona o rozhlase a televízii (1994) (57) je TV2 nezávislou inštitúciou, ktorej cieľom je poskytovať a šíriť národné a regionálne televízne programy prostredníctvom nezávislých programových činností. Rozsah poskytovaných programov musí byť zásadne zameraný na kvalitu, všestrannosť a rôznorodosť. Regionálna relevantnosť musí takisto dostať prioritu pri plánovaní programov pre regionálne stanice TV2. Úloha poskytovania služieb vo verejnom záujme je podrobnejšie špecifikovaná v stanovách spoločnosti TV2, podľa ktorých TV2 musí poskytovať programy obsahujúce nové spravodajstvo, informácie, zábavu, umenie a kultúru celému dánskemu obyvateľstvu (58).
(161)
Komisia berie na vedomie, že súd vo svojom rozsudku (59) posúdil službu vo verejnom záujme, ktorú je spoločnosť TV2 povinná poskytovať zo zákona.
(162)
Po prvé súd pripomenul, že členské štáty užívajú širokú voľnosť konať podľa vlastného uváženia pri definovaní toho, čo považujú za službu všeobecného hospodárskeho záujmu. To znamená, že definovanie takých služieb členským štátom môže Komisia spochybniť len v prípade evidentnej chyby (60).
(163)
Okrem toho, ako sa uvádza v bode 33 oznámenia o vysielaní, je na členskom štáte, aby definoval poskytovanie služby vo verejnom záujme zo strany verejnoprávneho vysielateľa.
(164)
Konkrétnejšie, pokiaľ ide o služby všeobecného hospodárskeho záujmu v oblasti vysielania, judikatúra súdu uznala, že členské štáty mohli legitímne definovať služby všeobecného hospodárskeho záujmu s cieľom pokryť vysielanie celospektrálneho programovania (61).
(165)
Keď členské štáty konštatovali v Amsterdamskom protokole (62), že „systém verejnoprávneho vysielania v členských štátoch priamo súvisí s demokratickými, spoločenskými a kultúrnymi potrebami každej spoločnosti a s potrebou zachovať pluralizmus médií“, odvolávali sa priamo na systémy verejnoprávneho vysielania, ktoré zaviedli, a na organizácie poverené vysielaním celospektrálnych televíznych programov pre celé obyvateľstvo týchto štátov.
(166)
Súd vo svojom rozsudku stanovil, že nemožno spochybniť právomoc členských štátov definovať vysielacie služby všeobecného hospodárskeho záujmu v širokom kvalitatívnom zmysle s cieľom obsiahnuť vysielanie širokého rozsahu programov, ani voľnosť členských štátov používať príjmy z reklamy na financovanie takých služieb všeobecného hospodárskeho záujmu (63).
(167)
Možnosť sprístupnená členským štátom široko definovať vysielacie služby všeobecného hospodárskeho záujmu, aby sa pokrylo vysielanie celospektrálnych programov, nemožno spochybniť tým, že verejnoprávny vysielateľ sa zaoberá aj komerčnými činnosťami, najmä predajom reklamného priestoru. Skutočne otázka definície poskytovania služby vo verejnom záujme sa nesmie zamieňať s otázkou mechanizmu financovania, ktorý sa zvolil na poskytovanie takej služby (64).
(168)
Súd okrem toho vysvetlil, že Komisia nemôže porovnávať programy TV2 s programami komerčných staníc. Snaha urobiť definovanie úlohy poskytovania služby vo verejnom záujme závislým od rozsahu programov ponúkaných komerčnými vysielateľmi - porovnávacou programovou analýzou - by zbavila členské štáty ich právomoci definovať službu vo verejnom záujme. V konečnej analýze by definícia závisela od komerčných operátorov a ich rozhodnutí o tom, či majú alebo nemajú vysielať niektoré programy.
(169)
Súd (65) takisto potvrdil, že záväzky uložené komerčným vysielateľom nie sú porovnateľné so záväzkami poskytovania služby vo verejnom záujme uloženými spoločnosti TV2. Cieľom týchto záväzkov poskytovania služby vo verejnom záujme je poskytovať dánskemu obyvateľstvu pestré programy, ktoré spĺňajú požiadavky kvality, všestrannosti a rôznorodosti. Tieto záväzky poskytovania služby vo verejnom záujme určujú všetky vysielacie činnosti TV2, a to ešte prísnejšie než minimálne záväzky, ktoré stanovuje dánske právo pre udeľovanie vysielacích koncesií.
(170)
Súd preto dospel k záveru (66), že „definícia, ktorú si zvolili dánske orgány je široká, pretože, hoci je v zásade kvalitatívna, ponecháva vysielateľovi voľnosť stanoviť si vlastný rozsah programov. Napriek tomu ju nemožno označiť za nepresnú. Naopak, mandát spoločnosti TV2 je dokonale jasný a precízny: ponúkať celému dánskemu obyvateľstvu pestré televízne programy, ktorých cieľom je poskytovať kvalitu, všestrannosť a rôznorodosť.“
(171)
Vzhľadom na uvedené a na osobitný charakter vysielacieho sektoru Komisia usudzuje, že „široká“ definícia, ktorá poveruje vysielateľa úlohou poskytovať vyvážené a pestré programy v súlade s jeho právomocou, je legitímna podľa článku 106 ods. 2 ZFEÚ na základe výkladových ustanovení protokolu. Taká definícia by zodpovedala cieľu uspokojovať demokratické, spoločenské a kultúrne potreby konkrétnej spoločnosti a garantovať pluralizmus vrátane kultúrnej a jazykovej rôznorodosti.
(172)
Preto Komisia na základe uvedeného usudzuje, že definíciu služby vo verejnom záujme poskytovanú spoločnosťou TV2 možno akceptovať.
(173)
Treba poznamenať, že počas sledovaného obdobia spoločnosť TV2 prevádzkovala internetovú stránku ako súčasť svojej úlohy poskytovania služby vo verejnom záujme. Internetová stránka informuje používateľov o televíznych programoch TV2 vysielaných v rámci poskytovania služby vo verejnom záujme. Komisia môže akceptovať, že internetová stránka, ktorá je obmedzená na informovanie používateľov o televíznych programoch TV2 vysielaných v rámci poskytovania služby vo verejnom záujme, patrí do oblasti úloh TV2 spojených s poskytovaním služby vo verejnom záujme. Preto zahrnutie prevádzkovania tejto stránky do poslania služby vo verejnom záujme nemožno považovať za evidentnú chybu. TV2 okrem toho prevádzkovala komerčnú internetovú stránku s hrami atď. Táto komerčná internetová služba by sa mala označiť za čisto komerčnú činnosť, pretože ponúka interaktívne produkty na uspokojenie individuálneho dopytu, ako sú hry alebo „diskusné miestnosti (chat rooms)“, ktoré sa nelíšia od podobných komerčných produktov. Tieto činnosti preto nespadajú do sféry úloh TV2 spojených s poskytovaním služby vo verejnom záujme.
IV.2.2. POVERENIE
(174)
V záujme toho, aby spoločnosť TV2 užívala výhodu oslobodenia podľa článku 106 ods. 2 ZFEÚ, jej úloha spojená s poskytovaním služby vo verejnom záujme by jej mala byť pridelená oficiálnym právnym aktom. Komisia poznamenáva, že zákon o rozhlase a televízii (67) formálne prideľuje spoločnosti TV2 úlohu verejnoprávneho televízneho vysielania. Komisia berie na vedomie rozsudok súdu, podľa ktorého „[j]e zjavné, že TV2 je poverená takouto úlohou [služby vo verejnom záujme]“ (68).
(175)
Keďže však z definície v zákone dosť jednoznačne nevyplýva, aké formy iných služieb sú povolené v rámci služby vo verejnom záujme, musí sa TV2 ako verejnoprávnej televíznej spoločnosti pred akýmikoľvek dodatočnými činnosťami, ktoré chce vykonávať v rámci služby vo verejnom záujme, udeliť formálna právomoc. Komisia poznamenáva, že TV2 neponúkala v sledovanom období žiadne iné služby presahujúce jej úlohu verejnoprávneho vysielania. Internetová stránka ponúkajúca ďalšie služby, ako sú hry, bola prevádzkovaná ako komerčná činnosť, zatiaľ čo internetová stránka, ktorá iba informuje používateľov o televíznych programoch TV2 vysielaných v rámci služby vo verejnom záujme, sa môže považovať za súčasť jej úlohy vysielania vo verejnom záujme, keďže ju nemožno oddeliť od vysielacej služby. Komisia preto prichádza k záveru, že spoločnosť TV2 bola počas sledovaného obdobia legitímne poverená úlohou vysielania vo verejnom záujme.
(176)
Ako sa však uvádza v bodoch 41 až 43 oznámenia o vysielaní z roku 2001, nestačí, aby vysielateľ bol formálne poverený poskytovaním službou vo verejnom záujme, ale táto úloha mu musí tiež byť pridelená tak, ako je to opísané v zákone, ktorý ho ňou poveril. Keďže nie je úlohou Komisie rozhodnúť, či boli splnené všetky kvalitatívne normy, je preto žiaduce, aby existoval primeraný monitorovací úrad, a je na členskom štáte, aby si zvolil mechanizmus na zabezpečenie účinného dohľadu, za predpokladu, že tento úrad je nezávislý od povereného podniku.
(177)
V tejto súvislosti Komisia poznamenáva, že Národný kontrolný úrad vykonal v roku 2000 osobitné prešetrovanie týkajúce sa podstaty a charakteru záväzkov TV2 pri poskytovaní služby vo verejnom záujme, ako aj toho, ako sa plnili v praxi. Pri tomto prešetrovaní sa nezistila žiadna chyba na strane TV2, pokiaľ ide o plnenie jej záväzkov pri poskytovaní služby vo verejnom záujme. Okrem toho existovala v rokoch 2001 až 2002 Rada pre služby vo verejnom záujme, ktorej úlohou bolo zabezpečiť, aby TV2 plnila svoje záväzky pri poskytovaní služby vo verejnom záujme, aj keď tento orgán počas svojej krátkej existencie nikdy neuverejnil žiadnu správu o tejto otázke. Komisia nezistila ani žiadny náznak o tom, že TV2 neplnila svoje záväzky alebo že ich plnenie bolo také, že jej činnosti sa už viac nemohli považovať za služby všeobecného hospodárskeho záujmu podľa článku 106 ods. 2 ZFEÚ.
(178)
Pokiaľ ide o finančnú kontrolu služby vysielania vo verejnom záujme, Komisia poznamenáva, že Národný kontrolný úrad vykonal audity účtovnej závierky spoločnosti TV2 v priebehu celého sledovaného obdobia. Tieto audity zahŕňali tak finančné audity, ako aj audity riadenia, aj keď Národný kontrolný úrad nemá žiadnu právomoc zabrániť nadmernej kompenzácii nákladov TV2 vynaložených na službu vo verejnom záujme.
(179)
Komisia však má právomoc posúdiť proporcionalitu štátnej pomoci. Komisia poznamenáva, že smernica o transparentnosti sa v Dánsku implementovala. Od dánskych orgánov dostala aj údaje, ktoré jej umožňujú posúdiť, či je štátne financovanie proporcionálne.
IV.2.3. PROPORCIONALITA
(180)
Na základe rozsudku súdu a oznámenia o vysielaní z roku 2001, má posúdenie proporcionality, ktoré musí Komisia vykonať, dva aspekty.
(181)
Po prvé musí Komisia vypočítať čisté náklady na úlohu poskytovania služby vo verejnom záujme, ktorou je spoločnosť TV2 poverená, a overiť, či tieto náklady boli alebo neboli nadmerne kompenzované v porovnaní s potrebami TV2 v súvislosti s plnením jej úloh pri poskytovaní služby vo verejnom záujme.
(182)
Po druhé musí Komisia analyzovať správanie spoločnosti TV2 na reklamnom trhu. Oznámenie o vysielaní z roku 2001 poukazuje na to, že ak bol pokles výnosov krytý štátnou pomocou, verejnoprávny vysielateľ sa mohol pokúsiť stlačiť svoje ceny za reklamu alebo iné komerčné činnosti na trhu s cieľom znížiť výnosy svojich konkurentov. Komisia je preto toho názoru, že vždy keď verejnoprávny vysielateľ stláča ceny za činnosti, ktoré nie sú službou vo verejnom záujme, viac, než je to potrebné na to, aby efektívny komerčný operátor získal späť svoje náklady, ktoré by musel v podobnej situácii normálne získať späť, naznačuje to, že došlo k nadmernej kompenzácii záväzkov spojených s poskytovaním služby vo verejnom záujme.
1. Výška štátnej pomoci a posúdenie nadmernej kompenzácie
(183)
Podľa smernice o transparentnosti (69) sa od členských štátov vyžaduje, aby viedli samostatné účty pre služby vo verejnom záujme a pre činnosti, ktoré nie sú službou vo verejnom záujme. Náklady a príjmy sa musia správne prideľovať na základe presne stanovených, objektívnych zásad nákladového účtovníctva.
(184)
Komisia zaujala stanovisko, že oddelenie účtov v sektore vysielania nemusí byť na strane nákladov jednoduché alebo dokonca uskutočniteľné, keďže rozličné činnosti majú rovnaké vstupy. V tomto sektore môžu členské štáty považovať celý program televíznych spoločností za zahrnutý do poskytovania služby vo verejnom záujme a pritom súčasne povoliť jeho komerčné využitie (70).
(185)
V tomto rozhodnutí musí Komisia najprv určiť náklady na služby všeobecného hospodárskeho záujmu, ktorú plní spoločnosť TV2.
(186)
Keďže TV2 vykonáva aj komerčné činnosti, musí viesť samostatné účty pre svoje rôzne činnosti. Od roku 2001 bola spoločnosť TV2 zo zákona povinná viesť samostatné účty pre svoje činnosti v rámci poskytovania služby vo verejnom záujme a pre komerčné činnosti.
(187)
Pri výpočte čistých nákladov musí Komisia odpočítať z hrubých nákladov na poskytovanie služby vo verejnom záujme všetky čisté výhody vyplývajúce z komerčného využívania činnosti vykonávanej vo verejnom záujme. Dánske orgány poskytli údaje preukazujúce komerčné činnosti TV2 a jej činnosti vykonávané vo verejnom záujme v súlade s metódou uvedenou v bode 56 oznámenia o vysielaní. Tieto údaje ukazujú, že väčšina komerčných činností TV2 používa rovnaké vstupy ako jej činnosti vykonávané vo verejnom záujme. V dôsledku toho nebolo možné urobiť žiadne zmysluplné pridelenie nákladov týmto komerčným činnostiam. Ak nastane tento prípad, Komisia odpočíta čisté výnosy z komerčných operácií, aby vypočítala náklady na činnosti vykonávané vo verejnom záujme. Komerčné internetové činnosti sú len operácie, ktoré možno považovať za oddeliteľné od činností vykonávaných vo verejnom záujme. Straty, ktoré spoločnosť TV2 zaznamenala pri svojich internetových činnostiach od ich začatia v roku 1997, dosahujú […] (71) mil. DKK.
(188)
Komisia teda odpočítala príjmy vytvorené z činností vykonávaných vo verejnom záujme (príjem z reklamy a iné komerčné príjmy) od hrubých nákladov na službu vo verejnom záujme, aby dostala čisté náklady na činnosť vykonávanú vo verejnom záujme. Hotovostné štátne finančné prostriedky sa potom odpočítali od čistých nákladov na službu vo verejnom záujme. Výpočet je uvedený v tabuľke.
(189)
Treba poznamenať, že napriek početným žiadostiam od Komisie o poskytnutie presnej výšky príjmov z reklamy v rokoch 1995 a 1996 dánske orgány a TV2 neboli schopné poskytnúť jednoznačné, nespochybniteľné údaje.
(190)
Dánske orgány vo svojej odpovedi z 26. júna 2009 uviedli, že neboli schopné potvrdiť, že príjmy z reklamy, ktoré spoločnosť TV2 dostala z fondu TV2, dosiahli 400,1 mil. DKK v roku 1995 a 337,7 mil. DKK v roku 1996.
(191)
Spoločnosť TV2 vo svojej odpovedi uviedla, že v rokoch 1995 a 1996 i) fond TV2 dostal príjmy z reklamy od spoločnosti TV2 Reklame (824 mil. DKK resp. 904,5 mil. DKK) a koncesionárske poplatky od štátu (330,3 mil. DKK resp. 356,3 mil. DKK) a ii) že fond TV2 previedol v týchto rokoch do TV2 sumu 730,4 mil. DKK resp. 694 mil. DKK, a do regionálnych staníc TV2 sumu 269,6 mil. DKK resp. 275 mil. DKK. Účelom súm prevedených do fondu TV2 bolo pokryť potreby financovania TV2 a jej regionálnych staníc.
(192)
Dánske orgány vo svojich odpovediach z 26. júna 2009, 17. novembra 2010 a 30. novembra 2010 potvrdili argumentáciu spoločnosti TV2, že bez iných komerčných príjmov by jej regionálne stanice boli financované fakticky v plnom rozsahu cez koncesionárske poplatky a že všetky sumy prevádzané ročne do regionálnych staníc TV2 preto mohli pochádzať len z príjmov z koncesionárskych poplatkov prevedených do fondu TV2. To znamená, že príjmy z koncesionárskych poplatkov prevedené do TV2 možno považovať za rovnocenné maximálnej sume príjmov z koncesionárskych poplatkov, ktoré boli prevedené do fondu TV2 vo všetkých príslušných rokoch mínus všetky sumy prevedené do regionálnych staníc TV2. Dánske orgány a spoločnosť TV2 tvrdia, že to znamená, že obrovské množstvo finančných prostriedkov prevedených z fondu TV2 do spoločnosti TV2 v rokoch 1995 a 1996 pozostávalo z čistého príjmu z reklamy. Podľa dánskych orgánov by tento spôsob dôvodenia znamenal, že TV2 dostala v roku 1995 v koncesionárskych poplatkoch (zostatok po odpočítaní prevodov do regionálnych staníc) 60,7 mil. DKK a v príjmoch z reklamy (zostatok) 669,7 mil. DKK, a v roku 1996 sumu 81,3 mil. DKK v koncesionárskych poplatkoch a 612,7 mil. DKK v príjmoch z reklamy.
(193)
Tvrdenie spoločnosti TV2 a dánskych orgánov o výške príjmov z reklamy za roky 1995 - 1996 Komisiu nepresvedčilo. Komisia poznamenáva najmä, že fond TV2 neviedol žiadne samostatné účty pre príjmy z reklamy a pre koncesionárske poplatky, a preto boli všetky tieto príjmy navzájom zmiešané. Komisia ľutuje, že dánske orgány nepredložili jednoznačné a nespochybniteľné údaje o výške príjmov z reklamy v rokoch 1995 a 1996. V tomto konkrétnom prípade však usudzuje, že nie je potrebné ďalej skúmať túto otázku, pretože nepredstavuje väčší problém, keďže Komisia, ako sme už uviedli, usudzuje, že príjmy z reklamy za roky 1995 - 1996 predstavujú štátne prostriedky, ktoré sa musia v každom prípade odpočítať z celkových nákladov na činnosti spojené s poskytovaním služby vo verejnom záujme. V tabuľke sú preto príjmy z reklamy prevedené z fondu TV2 za roky 1995 a 1996 uvedené v tom istom stĺpci ako koncesionárske poplatky.
(194)
Treba takisto poznamenať, že pre roky 1997 až 2002 Komisia zahrnula koncesionárske poplatky, ktoré boli prevedené do regionálnych staníc TV2 cez spoločnosť TV2. Keďže tieto sumy dostala TV2 a potom ich previedla do regionálnych staníc, Komisia sa domnieva, že mali byť do výpočtov zahrnuté tak príjmy, ako aj výdavky, čo v praxi znamená, že nemajú vplyv na výpočet Komisie uvedený ďalej v texte.
(195)
Kapitálová injekcia prevedená do TV2 na digitalizáciu sa v roku 1997 uvádza ako príjem. Zodpovedajúce zníženia boli zohľadnené ako náklady, keď sa uskutočnili investície. Náklady na digitalizáciu sú náklady na službu vo verejnom záujme. Aby sa tie isté náklady nerátali dvakrát, amortizácia zodpovedajúca uskutočneným investíciám bola odpočítaná od celkových nákladov na službu vo verejnom záujme. Napriek kritickému postoju TV2 v tomto bode sa Komisia domnieva, že v súlade s jej stálou praxou pri výpočte štátnej náhrady sa príjmy od štátu alebo z verejného fondu musia zohľadniť v tom roku, v ktorom boli poskytnuté, a nie v roku, keď boli vynaložené alebo použité.
Tabuľka 1
Náklady na službu vo verejnom záujme a kompenzačné opatrenia v rokoch 1995 - 2002 na základe účtovnej závierky
(v mil. DKK)
Rok
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
Spolu
Hrubé náklady na službu vo verej. záujme
- 755,8
- 856,2
-1 415,2
-1 475,3
-1 439,1
-1 531,6
-1 518,5
-1 604,1
-10 595,8
Investícia do digitalizácie
0
0
0
0
-10,3
-4
-56,7
-23,9
-94,9
Čisté príjmy z reklamy, ktoré dostala priamo TV2
0
0
1 091,9
1 118,4
1 014,4
1 089,9
1 006,8
1 028,3
6 349,7
Ostatné príjmy
83,2
121,6
97,3
76,3
50,9
65,4
58
73,8
626,5
Čisté náklady na službu vo verej. záujme
- 672,6
- 734,6
- 226,0
- 280,6
- 384,1
- 380,3
- 510,4
- 525,9
-3 714,5
Koncesionárske poplatky a čisté príjmy z reklamy získané v rokoch 1995- 1996 z fondu TV2
730,4
694
328,5
357,5
414,6
449,2
537,3
556,2
4 067,7
Prevod po zrušení rozhlas. fondu
0
0
8
10
15
25
0
0
58
Prevod po zrušení fondu TV2
0
0
217
0
0
0
0
0
217
i) už uvedené koncesionárske poplatky a príjmy z fondu TV2 a rozhlas. fondu; a ii) čisté náklady na službu vo verej. záujme - spolu
57,8
-40,6
327,5
86,9
45,5
93,9
26,9
30,3
628,2
Zdroje: Ročné výkazy ziskov a strát
(196)
Ako možno vidieť z tabuľky, financovanie prevyšuje náklady o 628,2 mil. DKK (84,4 mil. EUR).
(197)
Komisia berie na vedomie skutočnosť, že spoločnosť TVDanmark zastáva názor, že ostatné opatrenia, z ktorých mala TV2 výhodu, ako je oslobodenie od platenia úrokov a daní, ako aj prístup k celoštátnej vysielacej frekvencii za výhodných podmienok, by sa mali zohľadniť pri posudzovaní nadmernej kompenzácie. Tieto výhody sú zhrnuté v tabuľke.
Tabuľka 2
Odhadované výhody z oslobodenia od dane z príjmu právnických osôb, zrieknutia sa úrokov a z vysielacej frekvencie
(v mil. DKK)
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
Spolu
Oslobodenie od dane z príjmu právnických osôb
19,7
-13,8
54,6
30,1
16,7
29,7
18,5
3,9
159,4
Nahromadené úroky z pôžičky na založenie podniku
44,5
39,2
36,9
41,3
37,5
45,1
51,7
45,6
341,8
Štátom garantované pôžičky na prevádzku
2,4
2,1
1,7
1,4
1,0
0,7
0,4
0,1
9,8
Poplatok za vysielaciu frekvenciu (72)
2,3
7,9
12,6
21,4
26,0
70,2
Spolu
66,6
27,5
95,5
80,7
67,8
96,9
96,6
49,6
581,2
(198)
Komisia súhlasí s tým, že v tomto prešetrovaní sa tieto opatrenia musia zohľadniť. Pri výpočte nadmernej kompenzácie však nie je vhodné ich zahrnúť do výpočtu v tabuľke 1. Podľa stanoviska Komisie vo veci RAI (73) sa tieto dodatočné výhody môžu považovať za kompenzačné náklady, ktoré by v opačnom prípade museli byť financované. Preto pri hodnotení proporcionality štátneho financovania nákladov na službu vo verejnom záujme by sa tieto dodatočné výhody nemali zohľadňovať, pretože nutnosť uhradiť uvedené náklady by viedla k zodpovedajúcemu zvýšeniu počiatočných nákladov na poskytovanie služby vo verejnom záujme, ktorým bola spoločnosť TV2 poverená. Z hľadiska čistých nákladov tu nebude žiadny rozdiel. Treba však zabezpečiť, aby tieto výhody prinášali úžitok len poskytovaniu služby vo verejnom záujme a nepresiahli do komerčných činností. Tejto otázke sú venované odôvodnenia 235 - 237.
(199)
Dánske orgány a spoločnosť TV2 predložili rôzne argumenty s cieľom opodstatniť nadmerné financovanie vypočítané v odôvodnení 196. Konkrétne, na základe rozsudku súdu musí Komisia posúdiť, či nadmerné financovanie bolo skutočne potrebné, aby spoločnosť TV2 bola schopná plniť svoju úlohu poskytovania služby vo verejnom záujme.
(200)
V tejto súvislosti treba predovšetkým poznamenať, že Amsterdamský protokol (74) zdôraznil špecifické osobitosti vysielacieho sektoru v porovnaní s inými službami všeobecného hospodárskeho záujmu, pretože „systém verejnoprávneho vysielania v členských štátoch je priamo spojený s demokratickými, sociálnymi a kultúrnymi potrebami každej spoločnosti, a s potrebou zachovania plurality médií“. Komisia by pri posudzovaní zlučiteľnosti v tomto rozhodnutí mala tieto osobitné črty zohľadniť.
(201)
Komisia okrem toho v predchádzajúcich rozhodnutiach akceptovala, že určitý kapitálový základ je opodstatnený na zabezpečenie poskytovania služby vo verejnom záujme zo strany vysielateľov. Napríklad vo veci rakúskeho rozhlasového a televízneho vysielania (75) Komisia konštatovala, že „podľa článku 86 ods. 2 Zmluvy o ES, ako je vykladaný v Amsterdamskom protokole, členské štáty môžu v zásade poskytovať verejnoprávnym vysielateľom toľko verejných finančných prostriedkov, koľko je potrebných na zabezpečenie výkonu služby vo verejnom záujme. To sa týka nielen prevádzkových nákladov na vykonávanie služieb všeobecného hospodárskeho záujmu, ale aj vlastného kapitálu.“
(202)
Ako súd vo svojom rozsudku uviedol (76), „Komisia v každom prípade však nemôže vychádzať z údajne nedostatočnej kontroly, aby mohla nariadiť vymáhanie všetkých súm, o ktorých Dánske kráľovstvo tvrdí, že predstavujú rezervu nevyhnutnú na poskytovanie služby vo verejnom záujme, pokiaľ seriózne preskúmanie všetkých právnych a hospodárskych podmienok, ktoré viedli k vytvoreniu tejto rezervy počas vyšetrovaného obdobia, bolo nepochybne možné vzhľadom na informácie, ktorými disponovala Komisia, a pokiaľ bez takéhoto preskúmania nebolo možné právoplatne sa vyjadriť k otázke, či táto rezerva bola celá, alebo len v časti nevyhnutná na poskytovanie služby vo verejnom záujme.“
(203)
Súd dodal (77), že čisto formálne požiadavky, ako je povinnosť, aby rezervy boli špecifické a transparentné, nemohli opodstatniť príkaz na vrátenie, a skutočnosť, že TV2 v praxi nečerpala svoje rezervy, nepodporila záver, že tieto rezervy sa mali považovať za neúmerné potrebám financovať poskytovanie služby vo verejnom záujme (78).
(204)
Komisia musí preto posúdiť všetky faktory, ktoré zohľadnili dánske orgány pri stanovení náhrady poskytnutej spoločnosti TV2 za roky 1995 - 2002 a pri rozhodnutí vytvárať rezervy. Pokiaľ ide o túto otázku, Komisia sa bude odvolávať na svoje predchádzajúce posúdenie postupu použitého na stanovenie koncesionárskych poplatkov v odôvodnení 105.
(205)
Pokiaľ ide o úvahu, ktorá viedla dánske orgány k vytváraniu rezervy na plnenie úlohy TV2 pri poskytovaní služby vo verejnom záujme, mali by sa zohľadniť nasledujúce faktory, ktoré uviedli dánske orgány.
(206)
Pri vzniku spoločnosti TV2 v roku 1988 nebol vložený žiadny kapitál. Jej činnosť bola financovaná výlučne pôžičkou na zakladanie vo výške 510,8 mil. DKK, ktorá umožnila TV2 zakúpiť výrobné zariadenie, budovy atď. Spoločnosť TV2 bola preto kapitálovo slabá, pretože bola kapitalizovaná nezvyčajne vysokými pôžičkami a nezvyčajne slabým kapitálom. V dôsledku toho sa rýchlo dostala do finančných ťažkostí.
(207)
Národný kontrolný úrad, nezávislý orgán dánskeho parlamentu, má za úlohu vykonávať tak účtovné audity, ako aj audity riadenia. V roku 1995 dospel k záveru, že značnú časť finančných problémov spoločnosti TV2 možno pripísať skutočnosti, že bola založená bez kapitálového vkladu (79). Hlavné odporúčanie Národného kontrolného úradu bolo, že štát by mal premenou pôžičiek na zakladanie vložiť do TV2 kapitál vo výške približne 530 mil. DKK. To by poskytlo TV2 kapitál vo výške približne 350 mil. DKK a mieru solventnosti okolo 50 %. Odporúčaná miera solventnosti približne 50 % bola rovnocenná miere solventnosti súkromných podnikov, ako sú TV2 Norge (Nórsko) a TV4 (Švédsko).
(208)
Na základe tejto správy štátni audítori - členovia dánskeho parlamentu zodpovední za kritický audit okrem iného účtov štátnych podnikov - požiadali ministerstvo financií o jeho stanovisko k otázke, či má spoločnosť TV2 navýšiť svoj kapitál. V auguste 1995 v reakcii na návrh Národného kontrolného úradu, že TV2 má dostať kapitálovú injekciu, ministerstvo financií uviedlo, že „tak pri zakladaní nových podnikov, ako aj pri transformácii existujúcich štátnych podnikov musia mať podniky potrebný kapitálový základ. Súčasne však štát nesmie robiť príliš veľké injekcie kapitálu, po prvé preto, že by to znamenalo zbytočný výdavok štátu, a po druhé preto, že by to poskytlo podniku nenáležitú výhodu v hospodárskej súťaži. Podnik nesmie byť ani podkapitalizovaný, ani prekapitalizovaný.“ Na základe toho dánsky štát usúdil, že v spoločnosti TV2 by sa mal navýšiť kapitál. Rozhodlo sa však, aby štát nevložil všetok kapitál naraz. Namiesto toho by TV2 mala sama vytvoriť potrebný kapitál z prichádzajúcich ziskov.
(209)
Požiadavka kapitálového základu bola zahrnutá do stanov spoločnosti TV2 v roku 1997. Odvtedy jej stanovy presne špecifikujú, že od roku 2001 musí voľný kapitál TV2 dosahovať najmenej 200 mil. DKK a že by sa mal použiť na kompenzáciu prevádzkovej straty vysielateľa (80). Vyhláška z 18. augusta 1997 stanovila, že na financovanie všetkých možných prevádzkových strát by voľný kapitál - t. j. kapitál mínus rezervy a iné viazané prostriedky - na celoštátne činnosti mal dosiahnuť koncom roku 2000 najmenej 200 mil. DKK. Voľný kapitál sa mal navýšiť tak, aby koncom roku 1998 dosiahol celkom najmenej 50 mil. DKK a koncom roku 1999 najmenej 100 mil. DKK. Od roku 2001 mal voľný kapitál v každom okamihu dosahovať najmenej 200 mil. DKK na základe poslednej účtovnej závierky. Ak by sa očakávalo, že kapitál klesne pod tieto čísla, záležitosť sa mala predložiť ministrovi kultúry. V osobitných prípadoch môže minister kultúry, po porade s Národným kontrolným úradom, schváliť nižšiu sumu kapitálu a pripojiť k tomu konkrétne podmienky.
(210)
Vyhlášku z roku 1997, ktorú vydal minister a ktorá stanovila minimálnu výšku voľného kapitálu, uverejnili Dánske úradné noviny (Lovtidende). Okrem toho od roku 1998 sa navyšovanie kapitálu v súlade s požiadavkami stanov uvádzalo osobitne vo zverejnenej ročnej závierke spoločnosti TV2.
(211)
Podľa dánskych orgánov sa očakáva, že nedodržanie minimálnej kapitálovej požiadavky 200 mil. DKK bude mať za následok, že TV2 sa dostane pod štátnu správu.
(212)
Komisia zastáva názor, že rozhodujúcou otázkou je zistiť, či a do akej miery je kapitálový základ, dosiahnutý kompenzáciou, skutočne potrebný na plnenie úlohy TV2 pri poskytovaní služby vo verejnom záujme.
(213)
So zreteľom na uvedený opis postupu a na dôvody, ktoré viedli k vytváraniu rezerv TV2 vo forme kapitálového základu, a na základe rozsudku súdu Komisia usudzuje, že vytvorenie rezervy bolo skutočne potrebné na plnenie úlohy TV2 pri poskytovaní služby vo verejnom záujme.
(214)
Komisia sa však pýta, či celá suma rezerv bola skutočne opodstatnená a potrebná, t. j. či celá výška kapitálového základu dosiahnutá ku koncu roku 2002 bola skutočne potrebná na plnenie úlohy TV2 pri poskytovaní služby vo verejnom záujme.
(215)
Podľa názoru Komisie objem kapitálového základu, ktorý možno považovať za primeraný a potrebný na zaručenie poskytovania služby vo verejnom záujme, závisí od faktov a právneho rámca každého jednotlivého prípadu.
(216)
Číselné údaje o základe vlastného kapitálu spoločnosti TV2, ktoré má Komisia k dispozícii, sú uvedené v tejto tabuľke:
V mil. DKK
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
Vyčlenený kapitál (digitalizácia)
167,0
167,0
156,7
152,6
96,6
72
Voľný kapitál
-97,8
- 138,4
22,1
110,7
173,3
270,3
418,7
478,5
Kapitál spolu
-97,8
- 138,4
189,1
277,7
330,0
422,9
515,3
550,5
Pasíva spolu
770,3
746,9
1 244,7
1 363,3
1 311,8
1 423,0
1 409,5
1 409,1
Miera solventnosti (81)
-13
-19
2
8
13
19
30
34
(217)
K 31. decembru 2002 spoločnosť TV2 vytvorila kapitál vo výške 550,5 mil. DKK, vrátane 72 mil. DKK vyčleneného kapitálu (digitalizácia), čo zodpovedá miere solventnosti 34 %. Suma voľného kapitálu koncom roku 2002 bola 478,5 mil. DKK.
(218)
Komisia predovšetkým poznamenáva, že časť kapitálu nebola voľným kapitálom. Skutočne, podľa ročnej závierky spoločnosti TV2 za rok 1997 (82) výbor pre médiá rozhodol, že TV2 by mala digitalizovať svoje výrobné zariadenie do konca roku 2000. Do spoločnosti TV2 a regionálnych staníc bolo prevedených 300 mil. DKK. V roku 1997 bolo do TV2 prevedených 167 mil. DKK. Komisia preto usudzuje, že TV2 potrebovala túto sumu na plnenie svojich úloh spojených s poskytovaním služby vo verejnom záujme. Skutočnosť, že prostriedky, ktoré neboli investované do digitalizácie do 1. januára 2003 (zostatok 72 mil. DKK) a boli napokon uvoľnené, nemení nič na tomto závere, pretože počas sledovaného obdobia boli tieto sumy presne vložené na účty TV2 ako vyčlenený kapitál, ktorý sa môže použiť len na účely digitalizácie, a ako uviedol súd vo svojom rozsudku, skutočnosť, že TV2 v praxi nemusela čerpať rezervu, nepodporuje domnienku, že táto rezerva sa musela považovať za neúmernú potrebám financovať poskytovanie služby vo verejnom záujme (83).
(219)
Treba takisto poznamenať, že 31. decembra 1994 (na začiatku obdobia, na ktoré sa vzťahuje toto rozhodnutie) bola TV2 v strate (mínus takmer 156 mil. DKK) a že v rokoch 1995 a 1996 mala TV2 zápornú mieru solventnosti a bola v strate, čo vysvetľuje, prečo bol celkový kapitál koncom roka 2002 nižší než získaná kompenzácia. Až koncom roku 2000 sa voľný kapitál spoločnosti TV2 zvýšil nad požadovaný minimálny prah 200 mil. DKK.
(220)
Dánske orgány v snahe preukázať, že úroveň kapitálu v spoločnosti TV2 bola opodstatnená, predložili stanovisko vypracované firmou PricewaterhouseCoopers z 18. novembra 2002. V tomto stanovisku sa uvádza, že miera solventnosti TV2 na konci sledovaného obdobia bola nižšia ako u ostatných škandinávskych vysielateľov porovnateľných s TV2 čo do veľkosti, činností, štruktúry a trhov, na ktorých pôsobili. Napríklad miera solventnosti TV2 bola nižšia než u spoločnosti TV2 Norge (36 %) a podstatne nižšia ako v prípade TV4 (Švédsko), ktorej miera solventnosti bola 65 %, takmer dvojnásobok v porovnaní s TV2. Podľa tohto stanoviska miera solventnosti TV2 bola nižšia ako u jej rovnocenných partnerov, a preto sa nemohla považovať za nadmernú. V stanovisku sa takisto poukazuje na to, že nebol žiadny dôvod domnievať sa, že štruktúra kapitálu týchto porovnateľných vysielateľov nebola optimalizovaná. PricewaterhouseCoopers ďalej naznačila, že miera solventnosti nižšia ako 30 % bude po nejakom čase neobvyklá a spôsobí zraniteľnosť spoločnosti pri kolísaní príjmov.
(221)
Porovnanie s inými operátormi by sa malo vykladať s opatrnosťou, keďže neplnia tie isté úlohy poskytovania služby vo verejnom záujme ako TV2, nie sú financované rovnakým spôsobom a nemajú rovnaké právne postavenie. Napriek tomu stanovisko podáva určitú indikáciu a môže byť zohľadňované súčasne s inými prvkami.
(222)
V tejto súvislosti Komisia dodáva, že dánske orgány predložili informácie, z ktorých vyplýva, že počas poslednej časti sledovaného obdobia plánovali pretransformovať TV2 na verejnú spoločnosť s ručením obmedzeným a privatizovať ju. V rámci tohto transformačného procesu sa vykonala analýza, ako by sa mohlo financovanie koncesionárskych poplatkov postupne ukončiť, keďže dánske orgány mali po privatizácii TV2 v úmysle zrušiť financovanie cez koncesionárske poplatky.
(223)
S týmto cieľom dánska vláda v júni 2002 uzavrela dohodu s väčšinou parlamentu o úplnej liberalizácii dánskej mediálnej politiky. Podľa tejto dohody sa TV2 mala s cieľom privatizácie transformovať čo najskôr. Urobila sa analýza finančného základu pre transformáciu TV2 na spoločnosť s ručením obmedzeným. Minister kultúry vymenoval v lete roku 2002 riadiacu skupinu s predstaviteľmi ministerstva kultúry, ministerstva financií a generálneho prokurátora (Kammeradvokat) s cieľom objasniť hospodársky základ pre privatizáciu spoločnosti TV2 a jej transformáciu na spoločnosť s ručením obmedzeným. Na podporu tejto práce riadiaca skupina angažovala audítorskú firmu a finančného poradcu, aby napr. vypočítala výšku kapitálu potrebného pre TV2. Audítorská firma dospela k záveru, že kapitál TV2 by sa mal stanoviť vo výške 640 mil. DKK.
(224)
Finančný výbor dánskeho parlamentu schválil transformáciu TV2 na spoločnosť s ručením obmedzeným a stanovenie jej kapitálu. Transformácia TV2 na spoločnosť s ručením obmedzeným sa uskutočnila s retroaktívnym účinkom od 1. januára 2003. Po zmene právneho postavenia TV2 a jej transformácii na spoločnosť s ručením obmedzeným boli zrušené viaceré opatrenia v prospech TV2, ako boli bezúročné a nenávratné pôžičky a oslobodenie od dane. Privatizácia bola v roku 2005 odložená, ale po roku 2004 už TV2 nedostávala koncesionárske poplatky.
(225)
Vzhľadom na uvedené Komisia usudzuje, že jedným z faktorov, ktoré musí zohľadniť pri posudzovaní zlučiteľnosti rezerv s vnútorným trhom, je skutočnosť, že už počas poslednej časti sledovaného obdobia dánske orgány plánovali zmeniť právne postavenie TV2, z čoho vyplýva potreba kapitálového základu.
(226)
Praxou Komisie v jej rozhodnutiach je mať v zásade priaznivý pohľad na schémy transformovania štátnych subjektov, ktoré konkurujú komerčným podnikom, na formu spoločnosti s ručením obmedzeným, pretože takýto postup obmedzuje narúšanie hospodárskej súťaže tým, že nahrádza neobmedzené štátne zvýhodnenia obmedzenou výškou kapitálu a vytvára zreteľné rozlíšenie medzi úlohou štátu ako verejného orgánu a jeho úlohou ako podnikateľa usilujúceho o návratnosť svojich investícií.
(227)
Komisia okrem toho zastáva názor, že spomedzi faktorov, ktoré sa majú zohľadňovať, mala by sa výška rezerv TV2 skúmať z hľadiska kolísania príjmov z reklamného trhu.
(228)
Spoločnosť TV2 bola naozaj zraniteľná, pokiaľ ide o kolísanie príjmov, ktoré je nevyhnutným aspektom reklamného trhu. Napríklad v jednom roku (1998 - 1990) TV2 zaznamenala pokles príjmov z reklamy približne o 104 mil. DKK. Podľa dánskych orgánov by sa TV2 mohla vyrovnať s takým veľkým poklesom iba za predpokladu, že bude mať značnú sumu voľného kapitálu, keďže príjmy z koncesionárskych poplatkov boli stanovené vopred na niekoľko rokov. Hoci TV2 bola menej závislá od príjmov z reklamy ako spoločnosti TV2 Norge a TV4, ktoré nedostávali koncesionárske poplatky, financovanie cez reklamu napriek tomu predstavovalo počas sledovaného obdobia významný zdroj financovania prevádzky TV2.
(229)
V tejto súvislosti Komisia berie na vedomie, že súd vo svojom rozsudku jednoznačne stanovil (84), že „[s]kutočnosť, že TV2 v roku 1999 nečerpala zo svojich rezerv, nemôže totiž viesť k záveru, že táto rezerva sa musí považovať za neprimeranú vo vzťahu k potrebám služby vo verejnom záujme. Zo samotnej povahy rezervy vytvorenej na účely odvrátenia rizík totiž vyplýva, že sa nevyhnutne nemusí použiť.“
(230)
Komisia súhlasí s dánskymi orgánmi, že pri posudzovaní potrieb spoločnosti TV2 sa musí zohľadňovať aj skutočnosť, že TV2 zaznamenáva značné kolísania likvidity tak v priebehu jedného roka, ako aj z jedného roka na nasledujúci rok, keďže veľké športové podujatia, ako sú olympijské hry, sa konajú len v niekoľkoročných intervaloch a programové práva sa obvykle ponúkajú v rámci viacročných zmlúv. Napríklad z výročnej správy za rok 1995 (85) vyplýva, že zisk za rok 1995 bol prenesený do roku 1996, aby sa pokryl očakávaný schodok za tento rok, keď sa vyskytli obzvlášť vysoké výdavky v súvislosti s olympijskými hrami a majstrovstvami Európy vo futbale.
(231)
Okrem toho treba takisto poznamenať, že počas sledovaného obdobia bolo spoločnosti TV2 bránené využívať bežné financovanie formou pôžičiek. Investičné pôžičky boli povolené do 4 % príjmov na základe poslednej účtovnej závierky. TV2 mala zakázané prijímať akékoľvek iné formy pôžičiek, záruk alebo povinností z finančného lízingu okrem bežného úveru na prevádzku. Obmedzené možnosti TV2 využívať financovanie formou pôžičiek znamenali, že jej likvidita musela byť v podstate pokrytá likviditou z operácií.
(232)
Napokon úroveň kapitálu je uvedená v uverejnených účtovných závierkach. Národný kontrolný úrad vykonal počas sledovaného obdobia audity účtovných závierok spoločnosti TV2. Tieto audity zahŕňali tak finančné audity, ako aj audity riadenia, aj keď Národný kontrolný úrad nemal žiadnu právomoc zabrániť nadmernej kompenzácii nákladov spoločnosti TV2 na služby vo verejnom záujme. Ako súd vo svojom rozsudku uviedol (86), skutočnosť, že tento kontrolný úrad nemal právomoc zabrániť nadmernej kompenzácii, neumožnila urobiť záver, že dánske orgány nevykonávali kontroly. Naopak, dánske orgány uviedli, že keby bol Národný kontrolný úrad dospel k záveru, že kapitálový základ bol príliš veľký, mohlo by to napríklad viesť k tomu, že by sa príjmy z koncesionárskych poplatkov splatné spoločnosti TV2 v ďalšej mediálnej dohode znížili.
(233)
Vzhľadom na celok uvedených úvah Komisia, pokiaľ ide o prvú časť posudzovania proporcionality, usudzuje, že v tomto konkrétnom prípade so zreteľom na Amsterdamský protokol a rozsudok súdu, výška kapitálu nahromadeného ku koncu roka 2002 (t. j. 550 mil. DKK) bola pre TV2 potrebná na plnenie jej úlohy pri poskytovaní služby vo verejnom záujme. Preto suma 628 mil. DKK získaná na tento účel vyhovovala kritériám proporcionality a nevyhnutnosti podľa článku 106 ods. 2 ZFEÚ.
(234)
Hoci toto rozhodnutie nehodnotí inú možnú štátnu pomoc než rekapitalizačné opatrenia poskytnuté spoločnosti TV2 v rokoch 2003 a 2004, Komisia takisto poznamenáva, že dánske orgány predložili informácie dokumentujúce skutočnosť, že v roku 2004 kapitál TV2 dosiahol 640 mil. DKK. Suma 96 mil. DKK bola investovaná do komerčných činností, a preto nie je možné určiť, či boli financované cez kapitál alebo prostriedky poskytnuté zvonku. Za predpokladu, že sa použil len kapitál, znamenalo by to, že kapitál vo výške 544 mil. DKK bol k dispozícii pre TV2 na verejnoprávne vysielanie.
(235)
Vzhľadom na uvedené v odôvodnení 198 treba poznamenať, že TV2 vykonáva aj viaceré komerčné činnosti. Sú do značnej miery okrajové v porovnaní s celkovými činnosťami TV2. Náklady na tieto komerčné činnosti boli pridelené na základe metódy uvedenej v oznámení o vysielaní z roku 2001 (87), podľa ktorého, na rozdiel od prístupu všeobecne prijatého v iných sektoroch verejnoprávnych služieb, náklady, ktoré sú plne pripísateľné činnostiam spojeným s poskytovaním služby vo verejnom záujme a ktoré súčasne prinášajú výhodu komerčným činnostiam, nemusia byť rozdelené medzi tieto dve služby a môžu byť plne pridelené činnostiam vo verejnom záujme. Podľa oznámenia o vysielaní z roku 2001 existovalo riziko, že striktné zníženie týchto nákladov medzi týmito dvoma činnosťami by bolo svojvoľné a nie zmysluplné. Pokiaľ ide o výhodu, ktorú TV2 získala z prístupu k vysielacej frekvencii, Komisia poznamenáva, že je to neodlučiteľne spojené s úlohou poskytovať službu vo verejnom záujme. Komisia je ďalej toho názoru, že náklady na financovanie (úrokové výhody) možno v súlade s oznámením o vysielaní plne pripísať činnostiam vykonávaným vo verejnom záujme.
(236)
V záujme neutralizácie účinkov oslobodenia činností vykonávaných vo verejnom záujme od dane, 30 % ziskov z komerčných činností bolo prevedených na stranu služieb vo verejnom záujme. To sa vykonáva až od roku 2001. Komisia preto uznáva, že sa mohlo vyskytnúť narušenie na vysielacom trhu v tom zmysle, že TV2 nemusela prihliadať na daň z príjmu právnických osôb pri určovaní svojich komerčných cien. V budúcnosti by však táto výhoda už nemala existovať vzhľadom na to, že podiel prevodu zodpovedá skutočnej miere zdanenia vďaka tomuto mechanizmu „neutralizácie“. Pokiaľ ide o minulosť, toto nepredstavuje problém, keď sa stanovuje výška nadmernej kompenzácie, pretože celkový príjem z komerčných činností sa použil na zníženie čistých nákladov na vykonávanie služby vo verejnom záujme.
(237)
Spoločnosť TV2 sa zapájala do stratových komerčných internetových činností. Keďže tieto činnosti nepatria do rámca poskytovania služby vo verejnom záujme, nie je možné žiadne financovanie od štátu. Keďže žiadne iné činnosti sa okrem toho neprevádzkovali samostatne, neexistuje žiadny zisk z komerčných činností na krytie strát z internetových činností.
2. Posúdenie správania TV2 na reklamnom trhu
(238)
V bode 58 oznámenia o vysielaní sa uvádza: „keďže nižšie príjmy sú pokryté štátnou pomocou, verejnoprávny vysielateľ by mohol mať pokušenie znižovať ceny reklamy alebo ostatných činností neverejnoprávnej služby na trhu, čím by znižoval príjmy konkurencie. […] Kedykoľvek verejnoprávny vysielateľ znižuje ceny pri činnostiach neverejnoprávnej služby pod hodnotu, ktorá je potrebná na úhradu izolovanej činnosti, ktoré by operátor v podobnej situácii musel bežne uhrádzať, takýto postup by poukazoval na prítomnosť nadmerných náhrad povinností verejnoprávnej služby[…].“
(239)
Spoločnosť TVDanmark predložila informácie o tom, že nemohla kryť náklady na svoje televízne činnosti z cien za reklamu, ktoré si účtuje. TVDanmark porovnala svoje náklady s cenami TRP 21-50, ktoré si účtovala TV2.
(240)
Na to, aby toto porovnanie bolo platné, Komisia musí ako prvý krok určiť, či možno usúdiť, že spoločnosť TVDanmark je v podobnej situácii ako TV2 a či je efektívnym operátorom.
(241)
Po prvé musí Komisia posúdiť, či je TVDanmark v podobnej situácii ako TV2. Komisia konštatuje tieto skutočnosti. Počas sledovaného obdobia podiel sledovanosti TV2 v regióne bol 35 %, zatiaľ čo zodpovedajúci údaj pre TVDanmark bol približne 15 %. Ich podiely na reklamnom trhu sa tiež značne líšili. Podiel TV2 na trhu bol v rozsahu 60 %, zatiaľ čo podiel TVDanmark bol okolo 8 %. Príjmy TV2 z reklamy boli približne päťkrát vyššie ako v prípade TVDanmark. Okrem toho je TV2 jedinou stanicou, ktorá má dosah na 100 % obyvateľstva, zatiaľ čo TVDanmark 2 má 77-percentné pokrytie a TVDanmark 1 ešte menšie. Vzhľadom na uvedené Komisia usudzuje, že TVDanmark nemožno priamo porovnávať s TV2.
(242)
Po druhé musí Komisia zistiť, či TVDanmark je efektívnym operátorom na trhu. Efektívneho operátora možno stanoviť na základe analýzy všeobecne používaných účtovných údajov a porovnaním výsledkov operátora s priemernými výsledkami v danom členskom štáte. Pri tejto analýze treba zohľadniť rozdielne veľkosti podnikov a ich špecifické nákladové štruktúry. Ako sa však už uviedlo, o operátoroch na dánskom trhu nemožno povedať, že by sa nachádzali v natoľko porovnateľnej situácii, aby sa dalo uskutočniť priame porovnanie týchto ukazovateľov. Komisia preto zastáva názor, že v danom prípade nie je vhodné uskutočniť analýzu týchto ukazovateľov na dánskom trhu.
(243)
Namiesto toho Komisia analyzovala údaje o finančnej výkonnosti spoločností TVDanmark a SBS Broadcasting. Podľa tejto analýzy Komisia nemôže s istotou stanoviť, či vzniknuté straty vyplývajú z toho, že TVDanmark mala na začiatku vysoké počiatočné náklady, ktoré spoločnosť ešte nebola schopná pokryť, alebo či skutočne jej výkonnosť nie je efektívna. Napriek rôznym požiadavkám Komisia nebola schopná získať údaje o finančnej výkonnosti tretieho operátora, spoločnosti TV3, aby mohla vykonať porovnanie s tretím operátorom na trhu. Komisia preto nemôže s istotou dospieť k záveru, či straty TVDanmark sú výsledkom cenového správania spoločnosti TV2, alebo či sú spôsobené inými faktormi, nad ktorými má samotná TVDanmark určitú kontrolu.
(244)
Keďže nemožno s istotou zistiť, či spoločnosť TVDanmark je efektívnym operátorom, a keďže priame porovnanie týchto dvoch operátorov nie je možné, Komisia zastáva názor, že každé takéto hodnotenie je v danom prípade bezvýsledné.
(245)
Komisia sa preto rozhodla uskutočniť podrobnejšiu analýzu cenovej politiky TV2 a údajov dostupných na reklamnom trhu s cieľom posúdiť, či spoločnosť TV2 konala so zreteľom na maximalizáciu svojich príjmov z reklamy počas sledovaného obdobia.
(246)
Po prvé Komisia porovnávala ceny dvoch operátorov a analyzovala cenovú politiku TV2. Analýza sa zamerala na roky 1998 - 2002, obdobie, počas ktorého sťažovateľ tvrdil, že TV2 začala uplatňovať na reklamnom trhu „dampingové“ ceny. Po druhé analyzovala dánske výdavky na reklamu v kontexte EÚ a v porovnaní s ostatnými škandinávskymi krajinami. Po tretie uskutočnila porovnanie kontaktných cien vo všetkých škandinávskych krajinách a pre všetky médiá.
(247)
Komisia poznamenáva, že správanie spoločnosti TV2 na reklamnom trhu preskúmali dánske orgány na ochranu hospodárskej súťaže. Dánska rada pre hospodársku súťaž 21. decembra 2005 konštatovala, že TV2 porušila článok 102 ZFEÚ a príslušné národné právne predpisy tým, že uplatnila na reklamnom trhu vernostné zľavy. Toto rozhodnutie bolo 1. novembra 2006 zrušené odvolacím súdom pre hospodársku súťaž (Konkurrenceankenævntet), potom však 22. júna 2009 potvrdené na Vyššom súde pre východné Dánsko (Østre Landsret). Proti tomuto rozsudku bolo podané odvolanie na Najvyššom súde (Højesteret), ktorý 18. marca 2011 potvrdil rozsudokØstre Landsret. To sa týkalo rozhodnutia Rady pre hospodársku súťaž prijatého 29. novembra 2000, v ktorom sa konštatovalo, že zľavy TV2 za rok 2000 predstavovali zneužitie dominantného postavenia. V tejto súvislosti Komisia poznamenáva, že prešetrovanie dánskych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže sa vzťahovalo na roky 2000 - 2005, inými slovami len na posledné roky obdobia, na ktoré sa vzťahuje toto rozhodnutie. Vernostné zľavy nemusia predovšetkým nevyhnutne znamenať existenciu krížových subvencií v zmysle oznámenia o vysielaní z roku 2001 („Kedykoľvek verejnoprávny vysielateľ znižuje ceny pri činnostiach neverejnoprávnej služby pod hodnotu, ktorá je potrebná na úhradu izolovanej činnosti, ktoré by operátor v podobnej situácii musel bežne uhrádzať, takýto postup by poukazoval na prítomnosť nadmerných náhrad povinností verejnoprávnej služby“). V skutočnosti, ako sa vysvetľuje ďalej v texte, spoločnosť TV2 účtovala v priemere podstatne vyššie ceny než jej konkurenti. Vernostné zľavy okrem toho znamenajú, že klienti umiestňujú väčšiu časť svojich ročných rozpočtov na reklamu do spoločnosti TV2, než by tak robili za iných okolností. Preto uvedené tvrdenie znamená, že TV2 zvýšila svoje príjmy z reklamy pomocou systému zliav, čo by skutočne znížilo potrebu financovania cez koncesionárske poplatky. Komisia v žiadnom prípade nie je viazaná rozhodnutiami dánskych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže.
(248)
Podiel a zloženie sledovanosti, obsah programov, pravidlá určovania reklamného času a mechanizmus financovania staníc sú faktory, ktoré ovplyvňujú charakter hospodárskej súťaže na reklamnom trhu. V dôsledku toho majú rôzni vysielatelia odlišné ceny. Stanice predávajú aj celý rozsah diferencovaných „produktov“, ktoré prinášajú rozdielne ceny (88).
(249)
Ceny, ktoré stanice účtujú, zahŕňajú výrazné zľavy. Preto nie je relevantné porovnávať cenníky v televíznej reklame. Väčšina televíznej reklamy (približne 90 % všetkej celoštátnej reklamy) sa riadi ročnými dohodami, na základe ktorých televízne kanály poskytujú ročné zľavy. Okrem toho existujú viaceré iné zľavy (pre nových inzerentov, menej atraktívne reklamné priestory, dodatočné objemové zľavy atď.). Tieto dohody sa prerokovávajú a uzatvárajú prostredníctvom tzv. mediálnych agentúr.
(250)
Na porovnávanie rôznych staníc je potrebné určiť priemer rôznych účtovaných cien. V tabuľke sú uvedené priemerné ceny pre cieľovú skupinu TRP 21-50. Priemerné ceny sa získali delením relevantného obratu staníc z národných reklamných priestorov počtom dosiahnutých TRP 21-50 (89):
1998
1999
2000
2001
2002
TVDanmark
283 EUR
270 EUR
252 EUR
251 EUR
211 EUR
TV2
480 EUR
409 EUR
364 EUR
381 EUR
325 EUR
Rozdiel
197 EUR
139 EUR
112 EUR
130 EUR
114 EUR
CPP TVDanmark ako podiel CPP TV2 (90)
58,9 %
66,0 %
69,3 %
65,9 %
64,9 %
Priemer CPP TV2 pre TRP 21-50 vážený pokrytím (0,7)
336 EUR
286 EUR
255 EUR
267 EUR
228 EUR
CPP TVDanmark ako podiel váženého CPP TV2
84,2 %
94,3 %
99,0 %
94,1 %
92,7 %
(251)
Podľa týchto údajov bola cena TRP 21-50 v prípade TVDanmark približne o 30 až 40 % nižšia ako cena TV2. Komisia vo svojom rozhodnutí o štátnej pomoci pre stanice France 2 a France 3 konštatovala, že na trhu televíznej reklamy existuje kladný vzťah medzi priemerným počtom kontaktov a priemernou čistou cenou na kontakt (91). To znamená, že každý rozdiel v cenách medzi vysielateľmi možno vysvetliť relatívnou silou staníc v zmysle ich schopnosti pritiahnuť divákov. V tejto situácii je relevantné zistiť, či skutočný cenový rozdiel odzrkadľuje podmienky na trhu.
(252)
Na rozdiel od situácie vo Francúzsku možno v tomto prípade analyzovať zistenia len v prípade dvoch operátorov. Sklon priamky lineárnej regresie by sa preto mal vypočítať na základe cien týchto dvoch operátorov a mal by mať malý štatistický význam. Preto by nebolo možné vyvodiť žiadny záver o tom, či je sklon tejto priamky „primeraný“.
(253)
Na overenie toho, či skutočný cenový rozdiel medzi dvoma operátormi možno považovať za odzrkadľujúci trhové podmienky, použil sa korekčný faktor v snahe neutralizovať silnejšie postavenie TV2 na trhu. Váhový faktor sa získal z výpočtov, ktoré vykonali mediálne agentúry, a odzrkadľuje rozdiel v pokrytí žiaducej cieľovej skupiny, ktoré možno dosiahnuť kúpou 100 TRP 21-50 od TVDanmark a od TV2. Pokrytie TVDanmark je v priemere pod 70 % pokrytia TV2 (pri kúpe 100 TRP 21-50). Ak sa použije tento faktor, ceny sú užšie konvergentné, hoci cena TV2 je stále o niečo vyššia ako cena TVDanmark. Preto sa zdá, že cenový rozdiel odzrkadľuje trhové podmienky. Tento výsledok sa však musí vykladať opatrne, pretože treba mať na zreteli, že korekčný faktor tohto druhu nemôže zohľadniť všetky rozdiely medzi stanicami.
(254)
Komisia ďalej poznamenáva, že sťažovateľ tvrdí, že hospodárska súťaž na trhu televíznej reklamy v skutočnosti neprebieha cez cenníky ani cez priemerné ceny GRP či TRP, ako sa už uviedlo. TVDanmark namiesto toho tvrdí, že operátori súťažia na základe tzv. marginálnych cien. Tvrdí sa, že tieto marginálne ceny sú odvodené od silnejšieho postavenia TV2 na trhu. Na to, aby inzerenti dosiahli ciele svojej kampane, musia zakúpiť určitú kvótu hodnotiacich bodov výlučne od TV2. Keďže na tieto tzv. inframarginálne jednotky neexistovala žiadna konkurencia, TV2 bola schopná dosiahnuť z nich mimoriadne vysoké zisky. V dôsledku toho operátori súťažili o zvyškové hodnotiace body (rating points), a teda v oblasti marginálnych cien. TVDanmark tvrdí, že tieto ceny boli ešte nižšie ako priemerné ceny uvedené v tabuľke.
(255)
Ak odhliadneme od otázky, či je toto tvrdenie správne, Komisia usudzuje, že takéto správanie by bolo vzhľadom na silné postavenie TV2 na trhu možné. Úlohou tohto prešetrovania je však zistiť, či sa TV2 pokúša svojím správaním na reklamnom trhu maximalizovať svoje príjmy. V tejto otázke nemožno vylúčiť, že TV2 držala svoje ceny nízko, aby si udržala vysoký podiel na trhu, to však neznamená, že sa nepokúšala maximalizovať svoje príjmy.
(256)
Na základe uvedeného možno konštatovať, že ceny TV2 boli počas sledovaného obdobia vyššie ako ceny TVDanmark. Je tiež zrejmé, že napriek zvýšeniam cien v cenníku skutočná úroveň cien v tomto období klesala. TV2 podstatne zvýšila svoje rabaty.
(257)
Z analýzy cien však nemožno zistiť, či cenový trend skutočne prispel k zníženiu celkových príjmov z reklamy, a tým znížil potrebu štátneho financovania. Na vyriešenie tejto otázky Komisia analyzovala cenové správanie TV2 a vplyv, ktorý malo na celkovú výšku jej príjmov z reklamy.
(258)
Ako sa uvádza v nasledujúcich odôvodneniach, TV2 uplatnila počas sledovaného obdobia niekoľko cenových zvýšení a znížení cien (poskytnutím vyšších rabatov). V tabuľke je uvedený prehľad vývoja celkovej úrovne príjmov TV2 z reklamy (v mil. DKK) v rokoch 1998 až 2002, teda v období, o ktorom sťažovateľ tvrdí, že TV2 vtedy stlačila ceny na dánskom trhu.
1998
1999
2000
2001
2002
Príjmy z reklamy v celom Dánsku
1 008
884
(- 11,3 %)
959
(+ 8,5 %)
879
(- 8,3 %)
884
(- 0,6 %)
(259)
Spoločnosť TV2 prijala v roku 1997 strategické rozhodnutie, že nebude rozširovať využitie svojich kapacít, ale že v roku 1998 zvýši svoje ceny. Ďalšie zvýšenie cien uskutočnila v roku 1999. Dánske orgány tvrdia, že v roku 1999 sa hospodárska súťaž natoľko vyhrotila, že TV2 mala v dôsledku zvyšovania cien problémy a jej príjmy z reklamy klesli v porovnaní s predchádzajúcim rokom približne o 10 %.
(260)
V roku 2000 očakávala TV2 zostrenie konkurencie a nezvýšila svoje ceny. Aktuálne ceny skutočne klesli v dôsledku nového systému zliav, ktoré TV2 zaviedla. V dôsledku toho TV2 rozšírila využívanie svojich kapacít v porovnaní s predchádzajúcim rokom o 33 %. Cenové opatrenia však viedli k zvýšeniu jej celoštátneho obratu z reklamy o 8,4 %. V roku 2001 TV2 znovu zvýšila svoje ceny. Napriek zvýšeniu cien jej príjmy z reklamy a využívanie kapacít klesli späť na úroveň roku 1999. V roku 2002 TV2 znova znížila ceny a zaznamenala mierny pokles celkového obratu. Celkový obrat na reklamnom trhu však ešte väčšmi klesol.
(261)
Z uvedeného možno vyvodiť záver, že využitie rozsiahlych zliav vyústilo do zníženia aktuálnej cenovej úrovne. TV2 bola v stave kompenzovať pokles cien zvýšením využívania svojich kapacít. Jej konkurenti nemali takúto možnosť, pretože nemali zodpovedajúcu rezervu kapacity. Aby sa presadili na trhu, museli držať krok s TV2. V priebehu rokov, keď TV2 zvyšovala ceny, jej celkový obrat z reklamy klesol. Naopak, keď TV2 znížila ceny, bola schopná zvýšiť svoj celkový obrat. Komisia preto dospieva k záveru, že zníženia cien, ktoré uskutočnila TV2, vlastne viedli k vyššiemu celkovému príjmu. Celkovo možno poznamenať, že cenové správanie TV2 nedávalo podnet k domnienke, že sa TV2 neusilovala maximalizovať svoje príjmy.
(262)
Porovnanie cien medzi dánskymi operátormi a analýza cenotvorby TV2 nenaznačujú, že celkové ceny na dánskom trhu televíznej reklamy boli príliš nízke. Takúto nízku úroveň cien mohla spôsobiť skutočnosť, že TV2 využívala svoje silnejšie postavenie na trhu, aby stlačila celkovú výšku výdavkov na televíznu reklamu pod úroveň, ktorá by existovala pri bežnej hospodárskej súťaži.
(263)
Na vyriešenie tejto otázky Komisia analyzovala hospodárske údaje o reklamnom trhu vo všetkých krajinách EÚ a porovnala ich s dánskymi údajmi. Keďže dánsky trh televíznej reklamy sa dá najlepšie porovnávať s ostatnými severoeurópskymi krajinami, Komisia porovnala údaje Dánska s inými severskými krajinami (Fínskom, Švédskom a Nórskom) (92). Kľúčové čísla za výdavky na televíznu reklamu, ktoré sa analyzovali, boli: 1. výdavky na televíznu reklamu v percentách celkových výdavkov na reklamu; 2. výdavky na televíznu reklamu pripadajúce na hlavu; 3. výdavky na televíznu reklamu ako podiel HDP. V tabuľke sa uvádza prehľad týchto číselných údajov
Kľúčové údaje o výdavkoch na televíznu reklamu v Dánsku, EÚ a ostatných severských krajinách
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
Výdavky na televíznu reklamu v percentách celkových výdavkov na reklamu
Dánsko
27 %
29 %
29 %
30 %
28 %
27 %
27 %
EÚ
35 %
37 %
37 %
37 %
37 %
37 %
37 %
Severské krajiny
24 %
25 %
26 %
27 %
27 %
27 %
26 %
Výdavky na televíznu reklamu pripadajúce na hlavu (v mil. EUR)
Dánsko
39
44
48
51
46
47
44
EÚ
37
40
45
49
53
60
58
Severské krajiny
32
36
41
44
45
54
49
Výdavky na televíznu reklamu ako podiel HDP
Dánsko
1,49 ‰
1,61 ‰
1,70 ‰
1,77 ‰
1,51 ‰
1,45 ‰
1,34 ‰
EÚ
2,20 ‰
2,34 ‰
2,46 ‰
2,58 ‰
2,70 ‰
2,88 ‰
2,71 ‰
Severské krajiny
1,45 ‰
1,51 ‰
1,62 ‰
1,72 ‰
1,66 ‰
1,73 ‰
1,55 ‰
Zdroj: Európske audiovizuálne observatórium, Eurostat.
(264)
Z tejto tabuľky vyplýva, že podiel televíznej reklamy na celkových výdavkoch na reklamu bol v Dánsku nižší (27 %) ako priemer EÚ (37 %). Tieto čísla ukazujú, že medzi severnou a južnou Európou je výrazná deliaca čiara (93). V južných členských štátoch sú výdavky na televíznu reklamu podstatne nižšie ako v severských členských štátoch (94). Ten istý vzor možno pozorovať vo výdavkoch na reklamu ako podiele HDP (95). Výdavky na televíznu reklamu pripadajúce na hlavu takisto vykazujú veľký rozdiel medzi členskými štátmi (96). Vychádzajúc z údajov severských štátov možno povedať, že dánsky model výdavkov sa zhoduje s modelmi v ostatných severských krajinách.
(265)
Vzhľadom na uvedené Komisia usudzuje, že neexistuje jednoznačný a nevyvrátiteľný dôkaz o tom, že cenové správanie TV2 vyvíjalo systematický a trvalý tlak na dánsky trh televíznej reklamy.
(266)
Sťažovateľ predložil aj údaje o cezhraničných porovnaniach kontaktných cien (vyjadrených v CPM (97)) pre jeden druh médií, ako aj o porovnaniach všetkých druhov médií v jednej konkrétnej krajine. Údaje, ktoré predložil sťažovateľ, porovnávajú náklady na kontaktovanie 1 000 jednotlivcov reklamou buď v tlačových médiách, alebo v televízii v Dánsku, Nórsku a vo Švédsku (98).
(267)
Tieto údaje dokazujú, že televízna reklama je v Dánsku lacnejšia než vo Švédsku a v Nórsku (99), zatiaľ čo opak je pravdou v prípade tlačových médií (100).
(268)
Komisia však nedokáže overiť spoľahlivosť poskytnutých údajov a žiadne takéto údaje nie sú verejne dostupné. Keďže tieto informácie sú dosť obmedzené a nezohľadňujú prípadné kultúrne rozdiely, Komisia nemôže dospieť k platnému záveru o úrovni kontaktných cien pre rôzne média v škandinávskych krajinách.
(269)
Komisia preto dospela k záveru, že TV2 mala v sledovanom období najvyššie ceny na dánskom trhu, pretože bola schopná oceniť svoj produkt o 15 - 40 % vyššie ako jej konkurenti v závislosti od dosahu na relevantné cieľové skupiny. V porovnaní so Švédskom a Nórskom sú ceny v Dánsku približne o 20 % nižšie.
(270)
Na základe uvedených analýz Komisia dospela k záveru, že z hľadiska štátnej pomoci neexistujú jednoznačné dôkazy o tom, že TV2 sa nesnažila maximalizovať svoje príjmy z reklamy, alebo že toto správanie na reklamnom trhu viedlo k zvýšenej potrebe štátneho financovania.
V. ZÁVER
Komisia konštatuje, že Dánsko neoprávnene uplatňovalo danú pomoc v rozpore s článkom 108 ods. 3 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.
Vzhľadom na rozsudok súdu a na základe už uvedených dôvodov však Komisia usudzuje, že pomoc je zlučiteľná s vnútorným trhom na základe článku 106 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.
Na základe rozsudku súdu je potrebné preskúmať otázku, či uvedené financovanie mohlo viesť k nadmernej kompenzácii spoločnosti TV2, keďže suma 628 mil. DKK, ktorú dánsky štát vymáhal v roku 2004 s úrokmi od TV2, sa teraz považuje za zlučiteľnú s vnútorným trhom a štát ju mohol spoločnosti TV2 splatiť. Splatenie takej sumy mohlo pochopiteľne viesť k nadmernej kompenzácii na základe rekapitalizačných opatrení, ktoré sa skutočne realizovali v roku 2004 (vec N 313/2004) v dôsledku finančných potrieb TV2 po vrátení uvedenej sumy. Ako naznačujú body 34 a 35 uznesenia súdu, povinnosť vrátenia bola skutočne nevyhnutným predpokladom pre rekapitalizačné opatrenia v roku 2004 vzhľadom na to, že dánske orgány sa rozhodli nedovoliť spoločnosti TV2 zbankrotovať. Ako uviedol súd v bode 43 svojho uznesenia, „hoci osobitné okolnosti tohto prípadu nabádali Komisiu prijať dve rozhodnutia [zrušené rozhodnutie o vrátení pomoci a rozhodnutie o rekapitalizácii], je zrejmé, že tieto rozhodnutia predstavujú dva aspekty tej istej právnej otázky týkajúcej sa klasifikácie opatrení, ktoré vykonalo Dánske kráľovstvo v prospech TV2 a následne TV2 A/S, ako štátnej pomoci v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES a v posúdení zlučiteľnosti týchto opatrení so spoločným trhom. Zrušenie rozhodnutia 2006/217 preto znamená pre Komisiu nové preskúmanie všetkých opatrení, ktoré uskutočnilo Dánske kráľovstvo pre TV2 a následne pre TV2 A/S.“ V dôsledku ich úzkej súvislosti na základe rozhodnutia o vrátení by sa rekapitalizačné opatrenia v prospech TV2 v roku 2004 mali posudzovať v spojitosti so štátnou pomocou poskytnutou v rokoch 1995 až 2002, aby sa zabezpečilo, že neexistuje žiadne riziko nadmernej kompenzácie TV2.
V tejto súvislosti Komisia poznamenáva nasledovné. Po rozhodnutí o vrátení pomoci dánske orgány skutočne vymohli 1 050 mil. DKK (t. j. viac ako 628 mil. DKK s úrokmi). Ako sa uvádza v uznesení súdu, dôvod na vrátenie 628 mil. DKK s úrokmi prestal existovať potom, ako súd zrušil rozhodnutie o vrátení. Dánske orgány predložili vyhlásenie, ktorým sa zaväzujú nesplatiť vrátenú sumu spoločnosti TV2, alebo ak budú splnené určité kumulatívne podmienky, splatiť spoločnosti TV2 sumu rovnocennú najviac rozdielu medzi sumou (vrátane úrokov), ktorá sa skutočne vymohla od TV2 v období rokov 1995 - 2002, a sumou rekapitalizačných opatrení. V súlade s uznesením súdu vzhľadom na uvedený záväzok neexistuje žiadne riziko, že TV2 bude nadmerne kompenzovaná v súvislosti so štátnou pomocou za roky 1995 - 2002 a v spojení s rekapitalizačnými opatreniami z roku 2004,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Opatrenia, ktoré vykonalo Dánsko v prospech TV2/Danmark medzi rokmi 1995 a 2002 formou prostriedkov z koncesionárskych poplatkov a iných opatrení, o ktorých sa hovorí v tomto rozhodnutí, sú zlučiteľné s vnútorným trhom v zmysle článku 106 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.
Článok 2
Toto rozhodnutie je určené Dánskemu kráľovstvu.
V Bruseli 20. apríla 2011