ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 27. dubna 2011,
kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES
(oznámeno pod číslem K(2011) 2772)
(2011/278/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (1), a zejména na článek 10a této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Článek 10a směrnice vyžaduje, aby prováděcí opatření k plně harmonizovanému přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celém Společenství v možném rozsahu určila předem stanovené referenční hodnoty, aby se přidělování bezplatných povolenek na emise uskutečňovalo způsobem, který motivuje ke snižování emisí skleníkových plynů a k energeticky účinným technikám, přičemž tam, kde jsou příslušná zařízení k dispozici, se zohlední nejúčinnější techniky, náhražky, alternativní výrobní procesy, vysoce účinná kombinovaná výroba tepla a elektřiny, účinné způsoby využívání energie z odpadních plynů, využívání biomasy a zachytávání a ukládání oxidu uhličitého. V zájmu řádného fungování trhu musí být množství přidělených povolenek určeno před začátkem obchodovacího období.
(2)
Při stanovení zásad pro určování předem stanovených referenčních úrovní v jednotlivých odvětvích nebo pododvětvích je výchozím bodem průměrný výkon, kterého v daném odvětví nebo pododvětví dosáhlo 10 % nejúčinnějších zařízení EU v letech 2007 a 2008. Aby se při výrobním procesu v daném odvětví nebo pododvětví dosáhlo maximálního snížení emisí skleníkových plynů a maximální energetické účinnosti, vychází se při výpočtu referenčních úrovní z produktů, a nikoli ze vstupů.
(3)
Komise za účelem stanovení referenčních úrovní konzultovala příslušné zúčastněné subjekty, včetně dotčených odvětví a pododvětví. Informace nezbytné pro stanovení referenčních úrovní, údaje zařízení týkající se výroby, emisí a využívání energie byly shromaždovány od února 2009 od průmyslových sdružení, členských států, z veřejně a obchodně dostupných zdrojů a prostřednictvím průzkumu otevřeného účasti zařízení.
(4)
Komise v možném rozsahu stanovila referenční úrovně pro produkty, jakož i meziprodukty obchodované mezi zařízeními, které jsou výsledkem činností uvedených v příloze I směrnice 2003/87/ES. V zásadě by měla být stanovena referenční úroveň pro každý jednotlivý produkt. V případě, že produkt představuje přímou náhradu jiného produktu, měla by se na oba tyto produkty vztahovat stejná referenční úroveň produktu (product benchmark) a odpovídající definice produktu.
(5)
Komise došla k závěru, že stanovení referenční úrovně pro produkt bylo možné v případě, kdy byly pro účely přidělování povolenek na emise k dispozici definice a klasifikace produktu umožňující ověření údajů o výrobě a jednotné uplatňování referenční úrovně produktu v celé Unii, a to s přihlédnutím ke komplexní povaze výrobních postupů. Nerozlišovalo se podle zeměpisného umístění ani použitých technologií, surovin nebo paliv, aby nebyly narušeny komparativní výhody uhlíkové výkonnosti v rámci hospodářství Unie a aby byla podpořena harmonizace přechodného přidělování bezplatných povolenek na emise.
(6)
Hodnoty referenčních úrovní (benchmark values) by měly zahrnovat veškeré přímé emise spojené s výrobou, včetně emisí spojených s výrobou měřitelného tepla použitého k výrobě, bez ohledu na to, zda bylo měřitelné teplo uvolněno na místě nebo jiným zařízením. Emise spojené s výrobou elektřiny a vývozem měřitelného tepla, včetně emisí spojených s výrobou alternativního tepla nebo elektřiny v případě exotermických procesů nebo výroby elektřiny bez přímých emisí, jejichž vzniku bylo zabráněno, byly při stanovování hodnot referenčních úrovní odečteny. V případě, kdy odpočet emisí spojených s vývozem měřitelného tepla nebyl možný, toto teplo by nemělo být způsobilé pro přidělení bezplatných povolenek na emise.
(7)
S cílem zajistit, aby referenční úrovně vedly ke snížení emisí skleníkových plynů u některých výrobních postupů, u nichž přímé emise způsobilé pro přidělení bezplatných povolenek na emise a nepřímé emise související s výrobou elektřiny, které nejsou na základě směrnice 2003/87/ES způsobilé pro přidělení bezplatných povolenek na emise, jsou do určité míry vzájemně zaměnitelné, byly pro účely stanovení hodnot referenčních úrovní zohledněny celkové emise včetně nepřímých emisí spojených s výrobou elektřiny, aby se zajistily rovné podmínky pro zařízení s vysokou spotřebou paliva a elektřiny. Pro účely přidělení povolenek na emise na základě dotčených referenčních úrovní bude zohledněn pouze podíl přímých emisí na celkových emisích, aby se zabránilo přidělení bezplatných povolenek na emise spojené s výrobou elektřiny.
(8)
Při stanovení hodnot referenčních úrovní Komise vyšla z aritmetického průměru emisí skleníkových plynů, jichž v letech 2007 a 2008 dosáhlo 10 % nejúčinnějších zařízení, pokud jde o emise těchto plynů, pro něž byly shromážděny údaje. Komise kromě toho v souladu s čl. 10a odst. 1 směrnice 2003/87/ES u všech odvětví, pro něž je v příloze I stanovena referenční úroveň produktů, analyzovala na základě dodatečných informací získaných z několika zdrojů a na základě specializované studie analyzující nejúčinnější techniky a potenciál ke snížení emisí na evropské a mezinárodní úrovni, zda tyto výchozí body dostatečně odrážejí nejúčinnější techniky, náhražky, alternativní výrobní procesy, vysoce účinnou kombinovanou výrobu tepla a elektřiny, účinné způsoby využívání energie z odpadních plynů, využívání biomasy a zachytávání a ukládání oxidu uhličitého, tam, kde jsou příslušná zařízení k dispozici. Údaje použité ke stanovení hodnot referenčních úrovní byly shromážděny ze široké škály zdrojů za účelem pokrytí maximálního počtu zařízení, jež v letech 2007 a 2008 vyráběla produkt, pro nějž byla stanovena referenční úroveň. Zaprvé byly příslušnými evropskými odvětvovými sdruženími nebo jejich jménem na základě stanovených pravidel, tzv. „odvětvových knih pravidel“, shromážděny údaje o emisích skleníkových plynů zařízení, na něž se vztahuje systém EU pro obchodování s emisemi a jež vyrábějí produkty, pro něž byla stanovena referenční úroveň. Jako pomůcku pro tyto knihy pravidel poskytla Komise pokyny týkající se kritérií kvality a ověřování pro údaje použité pro stanovení referenčních úrovní v rámci systému EU pro obchodování s emisemi (EU-ETS). Zadruhé, s cílem doplnit údaje shromážděné evropskými odvětvovými sdruženími, získávali konzultanti jménem Evropské komise údaje od zařízení, na něž se údaje odvětví nevztahovaly. Údaje a analýzy pak poskytly i příslušné orgány členských států.
(9)
S cílem zajistit, aby hodnoty referenčních úrovní byly založeny na správných a shodných údajích, Komise provedla za podpory konzultantů důkladné kontroly shody odvětvových knih pravidel, jakož i kontroly věrohodnosti výchozích hodnot odvozených z údajů. Jak je uvedeno v pokynech týkajících se kvality a ověřování, údaje byly ověřeny v nezbytném rozsahu nezávislými ověřovateli.
(10)
V případech, kdy je v určitém zařízení vyráběno několik produktů a přiřazení emisí k jednotlivým produktům nebylo shledáno možným, byla v rámci shromažďování údajů a stanovování referenčních úrovní zohledněna pouze zařízení vyrábějící jeden produkt. To se týká referenčních úrovní produktů u vápna, dolomitu, lahví a nádob z bezbarvého skla, lahví a nádob z barevného skla, obkladových cihel, dlažebních kostek, sprejově sušeného prášku, nenatíraného bezdřevého papíru, hedvábného papíru, testlineru a papíru na zvlněnou vrstvu, nenatírané kartonové lepenky i natírané kartonové lepenky. S cílem zvýšit význam a zkontrolovat věrohodnost výsledků byly hodnoty pro stanovení průměrného výkonu 10 % nejúčinnějších zařízení porovnány s dokumentací o nejúčinnějších technikách.
(11)
V případě, že nebyly k dispozici žádné údaje nebo údaje shromážděné v souladu s metodikou stanovování referenčních úrovní, byly ke stanovení hodnot referenčních úrovní použity informace o současných úrovních emisí a spotřeby a nejúčinnějších technikách, získané hlavně z referenčních dokumentů o nejlepších dostupných technikách (BREF) vypracovaných v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění (2). Zejména v důsledku nedostatku údajů o čištění odpadních plynů, vývozu tepla a výrobě elektřiny byly hodnoty referenčních úrovní produktu u koksu a horkého kovu odvozeny z výpočtu přímých a nepřímých emisí na základě informací o příslušných energetických tocích obsažených v příslušných dokumentech BREF a na základě výchozích emisních faktorů stanovených v rozhodnutí Komise 2007/589/ES ze dne 18. července 2007, kterým se stanoví pokyny pro monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (3). Pokud jde o referenční úroveň produktu u sintrované rudy, byly rovněž opraveny údaje na základě příslušných energetických toků stanovených v příslušných dokumentech BREF, přičemž bylo zohledněno spalování odpadních plynů v daném odvětví.
(12)
V případě, že stanovení referenční úrovně produktu nebylo možné, avšak vyskytly se skleníkové plyny způsobilé pro přidělení bezplatných povolenek na emise, tyto povolenky by měly být přiděleny na základě generických nouzových přístupů. Byla vytvořena hierarchie tří nouzových přístupů s cílem dosáhnout maximálního snížení emisí skleníkových plynů a maximální energetické účinnosti alespoň pro některé části dotčených výrobních procesů. Referenční úroveň tepla (heat benchmark) je použitelná na procesy při spotřebě tepla, během kterých je použito měřitelné teplonosné médium. Referenční úroveň paliva (fuel benchmark) je použitelná v případě, že se spotřebovává neměřitelné teplo. Hodnoty referenčních úrovní tepla a paliva byly stanoveny na základě zásad transparentnosti a jednoduchosti za použití referenční účinnosti široce dostupného paliva, které lze považovat za druhé nejlepší z hlediska emisí skleníkových plynů při zohlednění energeticky účinných technik. Pokud jde o emise z procesů, povolenky na emise by měly být přiděleny na základě historických emisí. V zájmu toho, aby přidělování bezplatných povolenek na tyto emise představovalo dostatečný impuls pro snížení emisí skleníkových plynů, a aby se zabránilo rozdílnému zacházení s emisemi z procesů, které se přidělují na základě historických emisí, a emisemi v rámci systémových hranic referenční úrovně produktu, měla by být pro stanovení počtu bezplatných povolenek na emise vynásobena historická úroveň činnosti každého zařízení koeficientem, který se rovná 0,9700.
(13)
Od roku 2013 by veškeré přidělování bezplatných povolenek podle článku 10a směrnice 2003/87/ES mělo probíhat v souladu s těmito pravidly. K zavedení přechodného systému stanoveného v čl. 10a odst. 11 směrnice 2003/87/ES, podle něhož by se bezplatně přidělované povolenky na emise měly snížit z 80 % množství, které odpovídá povolenkám, jež mají být přiděleny v roce 2013, na 30 % tohoto množství v roce 2020 s cílem dosáhnout toho, aby v roce 2027 nebyly přiděleny žádné bezplatné povolenky, se použijí koeficienty stanovené v příloze VI. V případech, kdy bylo odvětví či pododvětví zahrnuto na seznam sestavený rozhodnutím Komise 2010/2/EU ze dne 24. prosince 2009, kterým se podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES sestavuje seznam odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku (4), se tyto koeficienty nepoužijí. Přidělení povolenek na základě tohoto rozhodnutí bude zohledněno při sestavování budoucích seznamů odvětví či pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku.
(14)
Aby se usnadnil sběr údajů od provozovatelů a výpočet povolenek na emise, které mají být přiděleny členskými státy, každé zařízení by mělo být v případě nutnosti rozděleno na dílčí zařízení (sub-installations). Členské státy by měly ověřit, zda jsou emise příslušným dílčím zařízením správně přiděleny a zda se jednotlivá dílčí zařízení mezi sebou nepřekrývají.
(15)
Členské státy by měly zajistit, aby údaje shromážděné od provozovatelů a použité pro účely přidělení byly úplné, jednotné a vykazovaly nejvyšší možnou míru přesnosti. Měly by být ověřeny nezávislým ověřovatelem, aby bylo zajištěno, že přidělování bezplatných povolenek na emise je založeno na přesvědčivých a spolehlivých údajích. Toto rozhodnutí by mělo stanovit konkrétní minimální požadavky na shromažďování a ověřování údajů s cílem umožnit harmonizované a jednotné uplatňování pravidel týkajících se přidělování.
(16)
Množství povolenek, které mají být bezplatně přiděleny stávajícím zařízením, by mělo vycházet z údajů o historické produkci. S cílem zajistit, aby referenční období co nejlépe reprezentovalo průmyslové cykly, zahrnovalo relevantní období, pro něž jsou dostupné kvalitní údaje, a omezovalo dopad zvláštních okolností, jako je dočasné uzavření zařízení, byly historické úrovně činnosti založeny na střední hodnotě výroby za období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2008, nebo (v případě vyšších úrovní) na střední hodnotě výroby za období od 1. ledna 2009 do 31. prosince 2010. Je rovněž vhodné zohlednit veškeré rozsáhlé změny kapacity, ke kterým v příslušném období došlo. U nových účastníků na trhu by se stanovení úrovní činnosti mělo zakládat na standardním využití kapacity vycházejícím z informací specifických pro dané odvětví nebo na využití kapacity specifickém pro dané zařízení.
(17)
Informace shromážděné členskými státy by měly usnadnit uplatňování tohoto rozhodnutí příslušnými orgány a Komisí.
(18)
S cílem zamezit narušení hospodářské soutěže a zajistit řádné fungování trhu s uhlíkem by členské státy měly zajistit, aby při určování množství povolenek přidělených jednotlivým zařízením nedocházelo k dvojímu započtení ani k dvojímu přidělení. V této souvislosti by členské státy měly věnovat zvláštní pozornost případům, kdy je produkt, pro který je stanovena referenční úroveň, vyráběn ve více než jednom zařízení, kdy je více než jeden produkt, pro který je stanovena referenční úroveň, vyráběn v témže zařízení nebo kdy jsou mezi hranicemi zařízení vyměňovány meziprodukty.
(19)
S cílem zajistit, aby systém obchodování s emisemi vedl v průběhu času ke snížení emisí, směrnice 2003/87/ES stanoví, že množství povolenek vydané v celé Unii se lineárně snižuje. Vzhledem k tomu, že toto klesající množství povolenek vydané v celé Unii je bráno v úvahu při stanovení maximálního ročního počtu povolenek podle čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES, všechny bezplatné povolenky na emise přidělené na základě tohoto rozhodnutí zařízením, na něž se tento maximální roční počet podle čl. 10a odst. 5 nevztahuje, by měly být upraveny stejným lineárním způsobem jako množství povolenek vydané v celé Unii, přičemž jako referenční rok se použije rok 2013.
(20)
Opravný koeficient, který je jednotný pro všechna odvětví a který lze uplatnit v každém roce období 2013-2020 na zařízení, jež nejsou označena jako výrobce elektřiny a nejsou novými účastníky na trhu podle čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES, by měl být stanoven na základě předběžného celkového ročního množství povolenek na emise bezplatně přidělených v období 2013 až 2020 a vypočítaných pro tato zařízení podle tohoto rozhodnutí, včetně zařízení, která mohou být podle článku 27 uvedené směrnice vyloučena. Toto množství bezplatných povolenek na emise přidělené za každý rok daného období by mělo být porovnáno s ročním počtem povolenek, který se vypočítá v souladu s čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES pro zařízení, jež nejsou výrobcem elektřiny ani novými účastníky na trhu, přičemž se zohlední příslušný podíl ročního celkového množství pro celé Společenství určeného podle článku 9 uvedené směrnice a příslušné množství emisí, které spadají do systému Unie až od roku 2013.
(21)
V případě, že je mezi dvěma nebo více zařízeními uskutečňována výměna měřitelného tepla, přidělení bezplatných povolenek na emise by mělo být založeno na spotřebě tepla jednotlivých zařízení a mělo by být při něm zohledněno riziko úniku uhlíku. Aby se zajistilo, že množství bezplatných povolenek na emise, které mají být přiděleny, je nezávislé na struktuře, která zajišťuje dodávku tepla, povolenky na emise by měly být přiděleny spotřebiteli tepla.
(22)
S cílem posílit význam dostupných údajů o výkonu zařízení, na něž se vztahuje systém Unie, z hlediska emisí skleníkových plynů vycházejí referenční úrovně produktu pro sulfitovou buničinu, termomechanickou a mechanickou buničinu, jakož i sběrový papír z informací v dokumentech BREF o nejúčinnějších technikách týkajících se používání fosilních startovacích paliv, fosilních paliv (u sulfitové buničiny, termomechanické a mechanické buničiny) a tepelné energie (u sběrového papíru). S cílem získat významnou hodnotu referenční úrovně vychází referenční úroveň produktu pro novinový papír rovněž z nejúčinnějších technik odrážejících používání tepelné energie.
(23)
S cílem zohlednit dodatečné emise skleníkových plynů, které nejsou zohledněny v údajích pro stanovení hodnot referenčních úrovní u některých zařízení, zejména emise methanu, a zajistit, aby při přidělování bezplatných povolenek na emise na základě referenční úrovně produktu byla zohledněna účinnost procesů z hlediska emisí skleníkových plynů a aby toto přidělování nemotivovalo ke zvyšování těchto emisí, jednotlivé údaje zařízení na křivce referenční úrovně pro kyselinu dusičnou byly opraveny na základě informací o průměrných hodnotách těchto emisí poskytnutých průmyslem a na základě informací získaných z dokumentů BREF. Referenční úroveň produktu pro kyselinu dusičnou tuto opravu zohledňuje.
(24)
Aby se zohlednily rozdíly v konfiguracích rafinérií, referenční úroveň produktů v odvětví rafinérií by měla být založena na přístupu „vážené tuny CO2“ (dále jen „CWT“). Jediným produktem rafinérií je tudíž CWT, jejíž výroba byla vypočítána na základě definovaných obecných výrobních jednotek, z nichž každá byla vážena emisním faktorem pro destilaci surové ropy, označovaným jako koeficient CWT a představujícím intenzitu emisí CO2 při průměrné úrovni energetické účinnosti, a to pro stejný standardní druh paliva u každé výrobní jednotky pro spalování a pro průměrné emise z procesů výrobní jednotky. Na tomto základě byly údaje použité pro stanovení referenční úrovně produktu získány srovnáním aktuálních emisí s celkovým počtem CWT každé rafinérie. Přidělení bezplatných povolenek na emise rafinériím je poté opraveno tak, že se vyloučí využívání a výroba elektřiny, aby byl zajištěn soulad s čl. 10a odst. 1 směrnice 2003/87/ES.
(25)
Vzhledem k široké škále vlastností produktu, jichž může být dosaženo, se referenční úrovně produktu pro vápno a dolomit vztahují ke standardnímu složení, pokud jde o oxid vápenatý a oxid hořečnatý. Co se týče emisí ze spalování, byly použity údaje týkající se specifických emisí ze spalování při výrobě těchto standardních produktů na základě rozhodnutí 2007/589/ES.
(26)
Vzhledem k tomu, že řada referenčních úrovní produktu, např. referenční úrovně čpavku a uhličitanu sodného, předpokládá, že veškeré emise CO2 z výrobních procesů jsou vypouštěny do atmosféry, emise by měly být monitorovány a vykazovány v souladu s nařízením o monitorování a vykazování emisí z činností uvedených v příloze I, které má být přijato do 31. prosince 2011 podle čl. 14 odst. 1 směrnice 2003/87/ES, za předpokladu, že veškeré emise CO2 vzniklé během těchto výrobních procesů byly vypuštěny do atmosféry, a to bez ohledu na možné využití CO2 jako vstupní suroviny v chemických výrobních procesech.
(27)
Referenční úroveň pro provoz ethylenové jednotky nezahrnuje tzv. doplňkovou frakci, chemické látky vysoké hodnoty, které nejsou produkovány v hlavním procesu, ani související emise. Doplňková frakce by nicméně měla být případně zohledněna pro účely přidělení bezplatných povolenek na emise za použití specifických emisních faktorů.
(28)
Aby byly zajištěny rovné podmínky pro výrobu aromatických látek v rafinériích a chemických závodech, přidělování bezplatných povolenek na emise pro aromatické látky by mělo být založeno na přístupu CWT a měla by být použita referenční hodnota referenční úrovně produktu rafinérií.
(29)
Vzhledem k tomu, že při výrobě monomeru vinylchloridu je vodík používán do určité míry jako palivo nahrazující konvenční paliva, jako je zemní plyn, čímž se snižují přímé emise z procesu spalování, ale rovněž s ohledem na to, že použití vodíku jako vstupní suroviny se upřednostňuje z důvodu jeho účinnosti z hlediska celkových emisí skleníkových plynů, nahlíží se v rámci referenční úrovně monomeru vinylchloridu na vodík používaný jako palivo tak, jako by se jednalo o zemní plyn.
(30)
Aby se zajistily rovné podmínky pro výrobu vodíku a syntetického plynu v rafinériích a chemických závodech, referenční úroveň pro tyto produkty by měla být založena na přístupu CWT a hodnotě referenční úrovně rafinérií. Obě referenční úrovně produktu se týkají definované objemové koncentrace vodíku.
(31)
Vzhledem k tomu, že v odvětví energetiky by se od roku 2013 mělo stát výlučné dražení povolenek pravidlem a zároveň s ohledem na schopnost tohoto odvětví přesouvat zvýšené náklady na oxid uhličitý, a dále k tomu, že na výrobu elektřiny by neměly být přidělovány bezplatné povolenky, s výjimkou přechodného přidělování bezplatných povolenek na modernizaci výroby elektřiny a na výrobu elektřiny z odpadních plynů, by se toto rozhodnutí nemělo vztahovat na bezplatné přidělování povolenek na emise vznikající při výrobě či spotřebě elektřiny. Nicméně podle čl. 10a odst. 6 směrnice 2003/87/ES odvětví nebo pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, mohou obdržet kompenzaci nákladů spojených s emisemi skleníkových plynů, které se promítají do cen elektřiny, na základě finančních opatření přijatých členskými státy v souladu s platnými a připravovanými pravidly státní podpory, která Komise v této oblasti přijme.
(32)
Je rovněž vhodné, aby referenční úrovně produktu zohledňovaly účinné způsoby využívání energie z odpadních plynů a emise spojené s využíváním této energie. Proto byl pro účely stanovení hodnot referenčních úrovní pro produkty, při jejichž výrobě vznikají odpadní plyny, ve značné míře zohledněn obsah uhlíku v těchto odpadních plynech. V případě, že jsou odpadní plyny vyváženy z výrobního procesu mimo systémové hranice referenční úrovně příslušného produktu a spáleny za účelem výroby tepla mimo systémové hranice postupu, pro který je stanovena referenční úroveň v příloze I, související emise by měly být zohledněny prostřednictvím přidělení dodatečných povolenek na emise na základě referenční úrovně tepla nebo paliva. Vzhledem k obecné zásadě, že žádné povolenky na emise by neměly být bezplatně přiděleny na výrobu elektřiny, aby se předešlo neopodstatněnému narušení hospodářské soutěže na trzích s elektřinou dodávanou pro potřeby průmyslových zařízení, a s ohledem na cenu uhlíku, která je nedílnou součástí ceny elektřiny, je vhodné, aby v případě, kdy jsou odpadní plyny vyváženy z výrobního procesu mimo systémové hranice referenční úrovně příslušného produktu a spáleny za účelem výroby elektřiny, nebyly přiděleny žádné dodatečné povolenky za vyšší podíl uhlíku, než je obsah uhlíku v odpadním plynu, který je zohledněn v referenční úrovni příslušného produktu.
(33)
Referenční úrovně produktu rovněž zohledňují historické emise ze spalování odpadních plynů spojených s výrobou příslušného produktu. Paliva používaná pro bezpečnostní spalování by měla být považována za paliva používaná pro výrobu neměřitelného tepla, aby se zohlednila závazná povaha tohoto spalování.
(34)
Je třeba realizovat výrazné investice do opatření zaměřených na boj proti změně klimatu a snížení uhlíkové intenzity hospodářství. Toto rozhodnutí by proto mělo být uplatňováno způsobem, který podpoří investice do čistých technologií v každém odvětví a pododvětví. Podle směrnice 2003/87/ES mohou v budoucnosti tento cíl doplnit další politiky a opatření, které mohou podpořit účinné využívání povolenek za účelem vytvoření dostatečných investic do energeticky účinnějších technologií. Zejména v případě, že konečný roční počet povolenek bezplatně přidělených všem stávajícím zařízením stanoveným v souladu s tímto rozhodnutím je výrazně nižší než maximální roční počet povolenek stanovený v čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES, by změna tohoto rozhodnutí mohla motivovat k dalšímu snižování emisí skleníkových plynů v souladu s čl. 10a odst. 1 směrnice 2003/87/ES tím, že se povolenky přidělí zařízením schopným zavádět nové technologie, jež emise skleníkových plynů dále sníží.
(35)
Investice do rozsáhlého rozšíření kapacity, které umožňují novým účastníkům na trhu přístup k rezervě stanovené v čl. 10a odst. 7 směrnice 2003/87/ES, by měly být jednoznačné a měly by dosahovat určité výše, aby se zabránilo předčasnému vyčerpání rezervy povolenek na emise vytvořené pro nové účastníky na trhu, narušení hospodářské soutěže, zbytečné administrativní zátěži a aby bylo zajištěno rovné zacházení se zařízeními ve všech členských státech. Je proto vhodné stanovit prahovou hodnotu pro rozsáhlou změnu kapacity o 10 % instalované kapacity zařízení a vyžadovat, aby změna instalované kapacity měla za následek významně vyšší či nižší úroveň činnosti dotčeného zařízení. Nicméně při posuzování toho, zda je této prahové hodnoty dosaženo, by mělo být zohledněno dílčí rozšíření či snížení kapacity.
(36)
Vzhledem k omezenému množství povolenek v rezervě pro nové účastníky na trhu je vhodné posoudit, zda v případě, kdy se novým účastníkům na trhu vydá velké množství těchto povolenek, je zajištěn náležitý a spravedlivý přístup ke zbývajícím povolenkám v této rezervě. V závislosti na výsledcích uvedeného posouzení lze případně zavést čekací systém. Návrh tohoto systému a definice jeho kritérií způsobilosti by měly zohlednit různé povolovací postupy v členských státech, měly by bránit zneužití a neměly by vytvářet motivaci k zadržování povolenek v rezervě po nepřiměřeně dlouhé období.
(37)
S cílem zajistit, aby bezplatné povolenky na emise nebyly přidělovány zařízením, jež ukončila provoz, by toto rozhodnutí mělo stanovit opatření, která taková zařízení definují a zakazují vydávání povolenek, pokud nelze prokázat, že dané zařízení výrobu v určité a přiměřené době obnoví.
(38)
S cílem upravit množství povolenek na emise, které mají být přiděleny zařízení, jež částečně ukončilo provoz, byly stanoveny konkrétní prahové hodnoty, které srovnávají omezenou úroveň činnosti s počáteční úrovní činnosti. Množství povolenek na emise, které mají být přiděleny, by mělo být odpovídajícím způsobem upraveno počínaje rokem následujícím po roce, během něhož zařízení částečně ukončilo provoz. V případě, že takové zařízení opět dosáhne úrovně činnosti, která přesahuje prahové hodnoty, by původní množství povolenek na emise, které má být přiděleno, mělo být v závislosti na úrovni provozu zařízení částečně nebo dokonce zcela obnoveno.
(39)
V příslušných případech byly zohledněny pokyny pro výklad přílohy I směrnice 2003/87/ES.
(40)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro změnu klimatu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto rozhodnutí stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle směrnice 2003/87/ES od roku 2013.
Článek 2
Oblast působnosti
Toto rozhodnutí se vztahuje na přidělování bezplatných povolenek na emise podle kapitoly III (stacionární zařízení) směrnice 2003/87/ES v obchodovacích obdobích od roku 2013, s výjimkou přechodného přidělování bezplatných povolenek na emise v souvislosti s modernizací výroby elektřiny podle článku 10c směrnice 2003/87/ES.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a)
„stávajícím zařízením“ jakékoli zařízení, které poprvé provádí jednu či více činností uvedených v příloze I směrnice 2003/87/ES nebo činnost, na niž se vztahuje systém Unie, v souladu s článkem 24 uvedené směrnice, a které
i)
obdrželo povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů před 30. červnem 2011, nebo
ii)
skutečně provozuje činnost, do 30. června 2011 obdrželo všechna příslušná environmentální povolení, případně včetně povolení stanoveného ve směrnici 2008/1/ES, a které do 30. června 2011 splnilo všechna ostatní kritéria definovaná ve vnitrostátním právním řádu dotčeného členského státu, na jejichž základě by toto zařízení získalo povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů;
b)
„dílčím zařízením pro referenční úroveň produktu (product benchmark sub-installation)“ vstupy, výstupy a příslušné emise související s výrobou produktu, pro nějž byla stanovena referenční úroveň v příloze I;
c)
„dílčím zařízením pro referenční úroveň tepla (heat benchmark sub-installation)“ vstupy, výstupy a příslušné emise, které nejsou spojeny s dílčím zařízením pro referenční úroveň produktu a které souvisejí s výrobou, dovozem (ze zařízení nebo jiného subjektu, na který se vztahuje systém Unie) nebo s výrobou i dovozem (ze zařízení nebo jiného subjektu, na který se vztahuje systém Unie) měřitelného tepla, jež se
-
spotřebovává v rámci hranic zařízení při výrobě produktů, při výrobě jiné mechanické energie než energie používané k výrobě elektřiny, při topení nebo chlazení s výjimkou tepla spotřebovaného při výrobě elektřiny nebo jež se
-
vyváží do zařízení nebo jiného subjektu, na který se nevztahuje systém Unie, s výjimkou tepla vyvezeného za účelem výroby elektřiny;
d)
„dílčím zařízením pro referenční úroveň paliva (fuel benchmark sub-installation)“ vstupy, výstupy a příslušné emise, které nejsou spojeny s dílčím zařízením pro referenční úroveň produktu a které souvisejí s výrobou neměřitelného tepla spalováním paliva, jež je spotřebováváno při výrobě produktů, při výrobě jiné mechanické energie než energie používané k výrobě elektřiny, při topení nebo chlazení s výjimkou tepla spotřebovaného při výrobě elektřiny, včetně bezpečnostního spalování;
e)
„měřitelným teplem“ čistý tok tepla dopravovaný prostřednictvím zjistitelných potrubí nebo vedení pomocí prostředku pro přenos tepla, jako je zejména pára, horký vzduch, voda, ropa, tekuté kovy a soli, pro něž je nebo by mohl být instalován měřič tepla;
f)
„měřičem tepla“ měřič tepla ve smyslu přílohy MI-004 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/22/ES (5) nebo jakékoliv jiné zařízení sloužící k měření a zaznamenávání množství vyrobené tepelné energie na základě objemových průtoků a teplot;
g)
„neměřitelným teplem“ jiné teplo než teplo měřitelné;
h)
„dílčím zařízením pro emise z procesů (process emissions sub-installation)“ emise skleníkových plynů uvedených v příloze I směrnice 2003/87/ES kromě oxidu uhličitého, k nimž dochází mimo systémové hranice referenční úrovně produktu uvedeného v příloze I, nebo emise oxidu uhličitého, k nimž dochází mimo systémové hranice referenční úrovně produktu uvedeného v příloze I, v důsledku některé z následujících činností a emise ze spalování částečně zoxidovaného uhlíku, který vzniká v důsledku následujících činností za účelem výroby měřitelného tepla, neměřitelného tepla nebo elektřiny, za předpokladu, že se odečtou emise, které by vznikly při spalování takového množství zemního plynu, jež je rovno technicky využitelnému energetickému obsahu spáleného částečně zoxidovaného uhlíku:
i)
chemická nebo elektrolytická redukce sloučenin kovů v rudách, koncentrátech a druhotných surovinách,
ii)
odstraňování nečistot z kovů a sloučenin kovů,
iii)
rozklad uhličitanů s výjimkou uhličitanů k čistění spalin,
iv)
chemické syntézy, při nichž se na reakci podílí materiál obsahující uhlík a jejichž hlavním účelem není výroba tepla,
v)
použití přísad nebo surovin obsahujících uhlík, jejichž hlavním účelem není výroba tepla,
vi)
chemická nebo elektrolytická redukce oxidů polokovů a oxidů nekovů, jako jsou oxidy křemíku a fosfáty;
i)
„rozsáhlým rozšířením kapacity“ rozsáhlé navýšení počáteční instalované kapacity dílčího zařízení, v jehož důsledku dojde ke všem těmto okolnostem:
i)
dojde k jedné či více identifikovatelným fyzickým změnám týkajícím se jeho technické konfigurace a fungování, které nepředstavují pouhé nahrazení stávající výrobní linky, a
ii)
dílčí zařízení lze provozovat při kapacitě, která je alespoň o 10 % vyšší než počáteční instalovaná kapacita dílčího zařízení před provedením změny, nebo
iii)
dílčí zařízení, jehož se fyzická změna týká, má výrazně vyšší úroveň činnosti, v jejímž důsledku jsou dodatečně přiděleny povolenky na emise v množství přesahujícím 50 000 povolenek za rok, což představuje alespoň 5 % předběžného ročního množství povolenek na emise bezplatně přidělených tomuto dílčímu zařízení před provedením změny;
j)
„rozsáhlým snížením kapacity“ jedna nebo více zjistitelných fyzických změn vedoucích k rozsáhlému snížení počáteční instalované kapacity a úrovně činnosti dílčího zařízení v rozsahu, jenž je považován za rozsáhlé rozšíření kapacity;
k)
„rozsáhlou změnou kapacity“ buď rozsáhlé rozšíření kapacity, nebo rozsáhlé snížení kapacity;
l)
„navýšenou kapacitou“ rozdíl mezi počáteční instalovanou kapacitou dílčího zařízení a instalovanou kapacitou téhož dílčího zařízení poté, co u něj bylo provedeno rozsáhlé rozšíření kapacity, která se určí na základě průměru dvou nejvyšších měsíčních objemů výroby během prvních šesti měsíců následujících po zahájení změněného provozu;
m)
„sníženou kapacitou“ rozdíl mezi počáteční instalovanou kapacitou dílčího zařízení a instalovanou kapacitou téhož dílčího zařízení poté, co u něj bylo provedeno rozsáhlé snížení kapacity, která se určí na základě průměru dvou nejvyšších měsíčních objemů výroby během prvních šesti měsíců následujících po zahájení změněného provozu;
n)
„zahájením běžného provozu“ ověřený a schválený první den nepřetržitého devadesátidenního období, nebo v případě, že obvyklý výrobní cyklus v daném odvětví nepředpokládá nepřetržitou výrobu, první den devadesátidenního období rozděleného na výrobní cykly specifické pro dané odvětví, během něhož je zařízení v provozu a využívá alespoň 40 % kapacity, pro niž je jeho technické vybavení konstruováno, případně s přihlédnutím k provozním podmínkám specifickým pro dané zařízení;
o)
„zahájením změněného provozu“ ověřený a schválený první den nepřetržitého devadesátidenního období, nebo v případě, že obvyklý výrobní cyklus v daném odvětví nepředpokládá nepřetržitou výrobu, první den devadesátidenního období rozděleného na výrobní cykly specifické pro dané odvětví, během něhož je změněné dílčí zařízení v provozu a využívá alespoň 40 % kapacity, pro niž je jeho technické vybavení konstruováno, případně s přihlédnutím k provozním podmínkám specifickým pro dané zařízení;
p)
„bezpečnostním spalováním“ spalování pilotních paliv a velmi kolísavého množství plynů ze zpracování nebo zbytkových plynů v jednotce vystavené atmosférickým narušením, které je výslovně vyžadováno z bezpečnostních důvodů v příslušných povoleních pro zařízení;
q)
„soukromou domácností“ obytná jednotka, kterou si osoby jednotlivě nebo ve skupinách zařídí tak, aby jim mohlo být poskytováno měřitelné teplo;
r)
„ověřovatelem“ příslušná, nezávislá osoba nebo ověřovací subjekt odpovědný za provádění a vykazování procesu ověřování v souladu s podrobnými požadavky stanovenými členským státem podle přílohy V směrnice 2003/87/ES;
s)
„přiměřeným ujištěním“ vysoká, nikoli však absolutní míra ujištění kladně vyjádřená v ověřovacím posudku a udávající, že údaje, jež podléhají ověření, neobsahují významnou nesprávnost;
t)
„mírou ujištění“ míra jistoty, s níž ověřovatel v závěrech ověření uvede, že bylo prokázáno, že údaje předložené k danému zařízení neobsahují nebo obsahují významnou nesprávnost;
u)
„významnou nesprávností“ podstatná neprávnost (opomenutí, nesprávná prohlášení a chyby s výjimkou přípustné nejistoty) v předložených údajích, která by podle odborného posudku ověřovatele mohla mít vliv na následné použití těchto údajů příslušným orgánem při výpočtu přidělených povolenek na emise.
Článek 4
Příslušný orgán a zaokrouhlování
1. Členské státy přijmou k provedení pravidel tohoto rozhodnutí příslušná správní opatření, včetně jmenování příslušného orgánu či orgánů v souladu s článkem 18 směrnice 2003/87/ES.
2. Veškeré výpočty týkající se množství povolenek provedené v souladu s tímto rozhodnutím se zaokrouhlují směrem nahoru na nejbližší povolenku.
KAPITOLA II
STÁVAJÍCÍ ZAŘÍZENÍ
Článek 5
Určení zařízení
1. Každý členský stát určí všechna zařízení nacházející se na jeho území, která jsou způsobilá pro přidělení bezplatných povolenek podle článku 10a směrnice 2003/87/ES.
2. Každý členský stát rovněž určí všechny výrobce elektřiny produkující teplo a malá zařízení, která mohou být vyloučena ze systému Unie na základě článku 27 směrnice 2003/87/ES.
Článek 6
Rozdělení na dílčí zařízení
1. Pro účely tohoto rozhodnutí členské státy rozdělí všechna zařízení způsobilá pro bezplatné přidělení povolenek na emise podle článku 10a směrnice 2003/87/ES na jedno nebo více těchto dílčích zařízení:
a)
dílčí zařízení pro referenční úroveň produktu;
b)
dílčí zařízení pro referenční úroveň tepla;
c)
dílčí zařízení pro referenční úroveň paliva;
d)
dílčí zařízení pro emise z procesů.
Dílčí zařízení musí v co největší možné míře odpovídat fyzickým částem zařízení.
U dílčích zařízení pro referenční úroveň tepla, dílčích zařízení pro referenční úroveň paliva a dílčích zařízení pro emise z procesů členské státy jasně rozliší na základě kódů NACE a Prodcom, zda příslušný proces spadá, nebo nespadá do odvětví či pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, jak stanoví rozhodnutí 2010/2/EU.
Jestliže zařízení, na něž se vztahuje systém Unie, vyrobilo a vyvezlo měřitelné teplo do zařízení nebo jiného subjektu, na který se systém Unie nevztahuje, členské státy předpokládají, že příslušný proces dílčího zařízení pro referenční úroveň tepla spojený s tímto teplem nespadá do odvětví ani pododvětví, u něhož se má za to, že mu hrozí značné riziko úniku uhlíku, jak stanoví rozhodnutí 2010/2/EU, ledaže příslušný orgán zjistí, že spotřebitel měřitelného tepla pochází z odvětví nebo pododvětví, u něhož se má za to, že mu hrozí značné riziko úniku uhlíku, jak stanoví rozhodnutí 2010/2/EU.
2. Součet vstupů, výstupů a objemu emisí jednotlivých dílčích zařízení nesmí přesáhnout vstupy, výstupy a celkový objem emisí zařízení.
Článek 7
Shromažďování základních údajů
1. Pro každé stávající zařízení způsobilé pro přidělení bezplatných povolenek na emise podle článku 10a směrnice 2003/87/ES, včetně zařízení, která jsou v provozu pouze příležitostně, zejména zařízení, která jsou držena v rezervě nebo v pohotovostním režimu, a zařízení provozovaná podle sezónního rozvrhu členské státy za všechny roky v období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2008 nebo případně od 1. ledna 2009 do 31. prosince 2010, během kterých bylo zařízení v provozu, shromáždí od provozovatele veškeré příslušné informace a údaje týkající se jednotlivých parametrů uvedených v příloze IV.
2. Členské státy shromáždí údaje pro každé dílčí zařízení zvlášť. V případě potřeby si členské státy mohou od provozovatele vyžádat další údaje.
V případě, že 95 % vstupů, výstupů a příslušných emisí dílčího zařízení pro referenční úroveň tepla, dílčího zařízení pro referenční úroveň paliva nebo dílčího zařízení pro emise z procesů spadá do odvětví či pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, jak stanoví rozhodnutí 2010/2/EU, nebo v případě, že 95 % vstupů, výstupů a příslušných emisí dílčího zařízení pro referenční úroveň tepla, dílčího zařízení pro referenční úroveň paliva nebo dílčího zařízení pro emise z procesů spadá do odvětví a pododvětví, u nichž se nemá za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, mohou členské státy zprostit provozovatele povinnosti poskytnout údaje umožňující rozlišit, zda se jedná o riziko úniku uhlíku.
3. Členské státy od provozovatele požadují, aby předložil počáteční instalovanou kapacitu jednotlivých dílčích zařízení pro referenční úroveň produktu, již určí tímto způsobem:
a)
počáteční instalovaná kapacita se v zásadě stanoví jako průměr dvou nejvyšších měsíčních objemů výroby v období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2008 za předpokladu, že dílčí zařízení bylo provozováno při této zátěži 720 hodin měsíčně a 12 měsíců v roce;
b)
pokud není možné určit počáteční instalovanou kapacitu podle písmena a), provede se pokusné ověření kapacity dílčího zařízení pod dohledem ověřovatele, aby se zajistilo, že použité parametry jsou typické pro dotčené odvětví a že výsledky pokusného ověření jsou reprezentativní.
4. Pokud u dílčího zařízení došlo v období od 1. ledna 2005 do 30. června 2011 k rozsáhlé změně kapacity, členské státy požádají provozovatele, aby kromě počáteční instalované kapacity daného dílčího zařízení, určené v souladu s odstavcem 3, do zahájení změněného provozu předložil také navýšenou nebo případně sníženou kapacitu, jakož i instalovanou kapacitu dílčího zařízení, u něhož došlo k rozsáhlé změně kapacity, určenou na základě průměru dvou nejvyšších měsíčních objemů výroby během prvních šesti měsíců následujících po zahájení změněného provozu. Členské státy mají za to, že tato instalovaná kapacita dílčího zařízení po rozsáhlé změně kapacity představuje počáteční instalovanou kapacitu dílčího zařízení pro potřeby posouzení veškerých dalších rozsáhlých změn kapacity.
5. Členské státy získají, zaznamenají a zdokumentují údaje způsobem, který umožní jejich náležité využití příslušným orgánem.
Členské státy mohou provozovatele požádat, aby k předložení údajů použil elektronickou šablonu, nebo za tímto účelem mohou specifikovat formát souboru. Členské státy však provozovateli umožní použít jakoukoli specifikovanou elektronickou šablonu nebo formát souboru uveřejněný Komisí pro účely shromažďování údajů podle tohoto článku, s výjimkou případů, kdy specifikovaná šablona či formát souboru členského státu vyžaduje přinejmenším zadání stejných údajů.
6. Vstupy, výstupy a příslušné emise, pro něž jsou dostupné pouze údaje pro zařízení jako celek, se poměrně přidělí příslušným dílčím zařízením takto:
a)
v případě, že jsou produkty vyráběny jeden po druhém ve stejné výrobní lince, vstupy, výstupy a příslušné emise se přidělí sekvenčně na základě doby využití za rok u každého dílčího zařízení;
b)
v případě, že není možné vstupy, výstupy a příslušné emise přidělit podle písmena a), přidělí se na základě hmotnosti či objemu jednotlivých vyráběných produktů nebo odhadů založených na poměru volné reakční entalpie souvisejících chemických reakcí či na základě jiného vhodného distribučního klíče, který lze podepřít důkladnou vědeckou metodikou.
7. Členské státy od provozovatelů požadují, aby předkládali úplné a jednotné údaje a aby zajistili, že se dílčí zařízení mezi sebou nepřekrývají a že nedochází k dvojímu započtení. Členské státy zejména zajistí, aby provozovatelé prováděli hloubkovou kontrolu a předkládali údaje vykazující nejvyšší možnou míru přesnosti tak, aby bylo možné podat přiměřené ujištění o integritě údajů.
Za tímto účelem členské státy zajistí, aby každý provozovatel rovněž předložil zprávu o metodice obsahující zejména popis zařízení, použitou metodiku kompilace, různé zdroje údajů, jednotlivé kroky výpočtu a případně též předpoklady a metodiku použitou k přiřazení emisí příslušným dílčím zařízením v souladu s odstavcem 6. Členské státy mohou provozovateli nařídit, aby prokázal přesnost a úplnost poskytnutých údajů.
8. V případě, že údaje chybějí, členské státy si od provozovatele vyžádají náležité odůvodnění.
Členské státy požadují, aby provozovatel veškeré chybějící údaje nahradil konzervativními odhady, založenými zejména na osvědčené praxi v odvětví a nejaktuálnějších vědeckých a technických poznatcích, před ověřením nebo nejpozději během ověření ověřovatelem.
V případě, že jsou údaje částečně k dispozici, se konzervativním odhadem rozumí, že extrapolovaná hodnota nesmí překročit 90 % hodnoty získané s využitím dostupných údajů.
Pokud nejsou k dispozici žádné údaje o měřitelných tocích tepla u dílčího zařízení pro referenční úroveň tepla, může být odvozena náhradní hodnota z příslušného energetického vstupu, který se vynásobí naměřenou účinností výroby tepla ověřenou ověřovatelem. V případě, že takové údaje o účinnosti nejsou dostupné, uplatní se na odpovídající energetický vstup výroby měřitelného tepla referenční účinnost 70 %.
9. Každý členský stát zpřístupní na požádání údaje shromážděné podle odstavců 1 až 6 Komisi.
Článek 8
Ověřování
1. V rámci postupu shromažďování údajů v souladu s článkem 7 členské státy přijmou pouze údaje, které byly ověřovatelem označeny za uspokojivé. Postup ověřování se zaměří na zprávu o metodice a vykázané parametry uvedené v článku 7 a v příloze IV. Ověřování se týká spolehlivosti, věrohodnosti a přesnosti údajů poskytnutých provozovatelem a musí vyústit v ověřovací posudek, v němž je s přiměřeným ujištěním uvedeno, že předložené údaje neobsahují významné nesprávnosti.
2. Členské státy zajistí, aby ověřovatel byl nezávislý na provozovateli, vykonával své činnosti kvalitně, objektivně a profesionálně a rozuměl všem těmto bodům:
a)
ustanovením tohoto rozhodnutí, jakož i příslušným normám a pokynům;
b)
požadavkům právních a správních předpisů týkajícím se ověřovaných činností;
c)
vytváření veškerých informací týkajících se jednotlivých parametrů nebo zdrojů emisí v zařízení, zejména pokud jde o shromažďování, měření, výpočet a vykazování údajů.
3. Kromě požadavků stanovených v rozhodnutí 2007/589/ES členské státy zajistí, aby byly splněny všechny tyto minimální požadavky:
a)
ověřovatel ověření naplánoval a provedl na základě odborně-skeptického přístupu a s vědomím toho, že mohou existovat okolnosti vedoucí k významným nesprávnostem informací a předložených údajů;
b)
ověřovatel potvrdil pouze vykázané parametry stanovené s vysokou mírou jistoty. Vysoká míra jistoty předpokládá, že provozovatel nutně prokáže, že:
i)
vykázané parametry neobsahují nesrovnalosti,
ii)
shromažďování parametrů bylo provedeno v souladu s platnými normami nebo pokyny,
iii)
příslušné záznamy o zařízení jsou úplné a jednotné;
c)
ověřovatel zahájil proces ověřování strategickou analýzou všech relevantních činností prováděných v zařízení a má přehled o všech činnostech a jejich významu pro přidělování povolenek;
d)
ověřovatel zohlednil informace obsažené v povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů nebo v jiných příslušných environmentálních povoleních, jako je povolení stanovené ve směrnici 2008/1/ES, zejména při posuzování počáteční instalované kapacity dílčích zařízení;
e)
ověřovatel analyzoval inherentní a kontrolní rizika spojená s rozsahem a komplexností činností provozovatele a spojená s parametry přidělování, která by mohla vést k významným nepřesnostem, a na základě této analýzy rizik vypracoval plán ověření;
f)
ověřovatel případně provedl prohlídku na místě za účelem kontroly provozu měřidel a systémů monitorování, provedl dotazování a shromáždil dostatečné informace a důkazy. Jestliže ověřovatel usoudil, že kontrola na místě není vhodná, musí být schopen své rozhodnutí obhájit před příslušným orgánem;
g)
ověřovatel uskutečnil plán ověřování tím, že shromáždil údaje v souladu se stanovenými metodami odběru vzorků, rekapitulačními kontrolami, přezkoumáním dokladů, analytickými postupy a postupy přezkoumání údajů, včetně všech dalších příslušných důkazů, na nichž ověřovatel založí svůj ověřovací posudek;
h)
ověřovatel si od provozovatele vyžádal jakékoli chybějící údaje nebo doplnění chybějících částí revizních záznamů, vysvětlení odchylek v parametrech či údajích o emisích nebo revizi výpočtů nebo úpravu vykazovaných údajů;
i)
ověřovatel připravil zprávu o interním ověřování. Tato zpráva o ověřování zaznamenává důkazy o tom, že strategická analýza, analýza rizika a plán ověřování byly provedeny úplně, a poskytuje dostatečné informace na podporu ověřovacích posudků. Zpráva o interním ověřování musí rovněž umožnit potenciální vyhodnocení auditu příslušným orgánem a akreditačním orgánem;
j)
ověřovatel vydal posudek s ohledem na to, zda vykázané parametry obsahují významnou nepřesnost a zda na základě zjištění obsažených ve zprávě o interním ověřování existují jiné problémy, jež mají význam pro ověřovací posudek;
k)
ověřovatel předložil metodiku ověřování, svá zjištění a ověřovací posudek ve zprávě o ověřování určené provozovateli, kterou provozovatel se zprávou o metodice a vykázanými parametry předloží příslušnému orgánu.
4. Členské státy nepřidělí bezplatné povolenky na emise zařízení v případě, že údaje týkající se tohoto zařízení nebyly v rámci ověřování označeny za uspokojivé.
Členské státy se mohou rozhodnout přidělit bezplatné povolenky určitému zařízení, jehož údaje nebyly v rámci ověřování označeny za uspokojivé, pouze pokud jsou přesvědčeny, že chybějící údaje, které vedly k danému posudku ověřovatele, jsou důsledkem mimořádných a nepředvídatelných okolností, kterým se nedalo předejít ani v případě, že by byla vynaložena veškerá náležitá péče, a které jsou mimo kontrolu provozovatele dotčeného zařízení, zejména takových okolností, jako jsou přírodní katastrofy, válka, hrozba válkou, teroristické činy, revoluce, povstání, sabotáž nebo vandalismus.
5. Po ověření členské státy zejména zajistí, aby se jednotlivá dílčí zařízení mezi sebou vzájemně nepřekrývala a nedocházelo k dvojímu započtení.
Článek 9
Historická úroveň činnosti
1. U stávajících zařízení členské státy určí historickou úroveň činnosti každého zařízení za základní období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2008, nebo - v případě vyšší úrovně činnosti - za základní období od 1. ledna 2009 do 31. prosince 2010 na základě údajů shromážděných podle článku 7.
2. Historická úroveň činnosti týkající se produktů se u každého produktu, pro nějž byla stanovena referenční úroveň podle přílohy I, vztahuje ke střední hodnotě roční historické výroby tohoto produktu v dotčeném zařízení během základního období.
3. Historická úroveň činnosti týkající se tepla se vztahuje ke střední hodnotě ročního historického dovozu (ze zařízení, na které se vztahuje systém Unie), výroby nebo dovozu (ze zařízení, na které se vztahuje systém Unie) i výroby měřitelného tepla, jež se spotřebovává v rámci hranic zařízení při výrobě produktů, při výrobě jiné mechanické energie než energie používané k výrobě elektřiny, při topení nebo chlazení s výjimkou tepla spotřebovaného při výrobě elektřiny nebo jež se vyváží do zařízení nebo jiného subjektu, na který se nevztahuje systém Unie, s výjimkou tepla vyvezeného za účelem výroby elektřiny během základního období a je vyjádřena v terajoulech za rok.
4. Historická úroveň činnosti týkající se paliva se vztahuje ke střední hodnotě roční historické spotřeby paliv použitých při výrobě neměřitelného tepla spotřebovaného při výrobě produktů, při výrobě jiné mechanické energie než energie používané k výrobě elektřiny, při topení nebo chlazení s výjimkou tepla spotřebovaného při výrobě elektřiny, včetně bezpečnostního spalování, během základního období a je vyjádřena v terajoulech za rok.
5. U emisí z procesů, které vznikly v souvislosti s výrobou produktů v dotčeném zařízení během základního období uvedeného v odstavci 1, se historická úroveň činnosti týkající se procesů vztahuje ke střední hodnotě ročních historických emisí z procesů a je vyjádřena v tunách ekvivalentu oxidu uhličitého.
6. Pro účely stanovení středních hodnot podle odstavců 1 až 5 se zohledňují pouze kalendářní roky, během nichž bylo zařízení v provozu alespoň jeden den.
Pokud bylo zařízení během příslušného základního období v provozu méně než dva kalendářní roky, historické úrovně činnosti se vypočítají na základě počáteční instalované kapacity jednotlivých dílčích zařízení určené v souladu s metodikou stanovenou v čl. 7 odst. 3, která se vynásobí příslušným koeficientem využití kapacity určeným v souladu s čl. 19 odst. 2.
7. Odchylně od odstavce 2 členské státy určí historickou úroveň činnosti týkající se produktů u produktů, na něž se vztahují referenční úrovně produktu uvedené v příloze III, na základě střední hodnoty roční historické výroby podle vzorců uvedených v téže příloze.
8. Stávající zařízení, která jsou v provozu pouze příležitostně, zejména včetně zařízení, která jsou držena v rezervě nebo v pohotovostním režimu, a zařízení provozovaná podle sezónního rozvrhu, která nebyla v provozu alespoň jeden den v daném kalendářním roce během základního období, se zohlední při stanovování středních hodnot podle odstavce 1 za předpokladu, že jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
je jasně prokázáno, že zařízení je v provozu pouze příležitostně, zejména je-li pravidelně provozováno jako rezervní či pohotovostní kapacita nebo je-li pravidelně provozováno podle sezónního rozvrhu;
b)
na zařízení se vztahuje povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů a všechna další příslušná povolení k provozu zařízení, která jsou vyžadována vnitrostátním právním řádem členského státu;
c)
je technicky možné zahájit provoz v krátké době a je pravidelně prováděna údržba.
9. U stávajícího zařízení, u něhož v období od 1. ledna 2005 do 30. června 2011 došlo k rozsáhlému rozšíření či rozsáhlému snížení kapacity, je historickými úrovněmi činnosti součet středních hodnot stanovených podle odstavce 1 bez rozsáhlé změny kapacity a historických úrovní činnosti navýšené či snížené kapacity.
Historickými úrovněmi činnosti navýšené či snížené kapacity je rozdíl mezi počáteční instalovanou kapacitou jednotlivých dílčích zařízení, u nichž došlo k rozsáhlé změně kapacity určené v souladu s čl. 7 odst. 3, do zahájení změněného provozu a instalovanou kapacitou po rozsáhlé změně kapacity určené v souladu s čl. 7 odst. 4, který se vynásobí průměrným historickým využitím kapacity dotčeného zařízení v letech před zahájením změněného provozu.
Článek 10
Přidělování povolenek na úrovni zařízení
1. Na základě údajů shromážděných v souladu s článkem 7 členské státy pro každý rok vypočítají množství povolenek na emise bezplatně přidělených od roku 2013 každému stávajícímu zařízení na jejich území podle odstavců 2 až 8.
2. Pro účely tohoto výpočtu členské státy nejprve pro každé dílčí zařízení zvlášť stanoví předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise, a to tímto způsobem:
a)
u každého dílčího zařízení pro referenční úroveň produktu odpovídá předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise za daný rok hodnotě této referenční úrovně produktu, jak je uvedeno v příloze I, která se vynásobí příslušnou historickou úrovní činnosti týkající se produktů;
b)
u
i)
dílčího zařízení pro referenční úroveň tepla odpovídá předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise za daný rok hodnotě referenční úrovně produktu pro měřitelné teplo, jak je uvedeno v příloze I, která se vynásobí příslušnou historickou úrovní činnosti týkající se tepla za spotřebu měřitelného tepla,
ii)
dílčího zařízení pro referenční úroveň paliva odpovídá předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise za daný rok hodnotě referenční úrovně paliva, jak je uvedeno v příloze I, která se vynásobí příslušnou historickou úrovní činnosti týkající se paliva za spotřebované palivo,
iii)
dílčího zařízení pro emise z procesů odpovídá předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise za daný rok historické úrovni činnosti týkající se procesů vynásobené hodnotou 0,9700.
3. Je-li měřitelné teplo vyváženo do soukromých domácností a předběžné roční množství povolenek na emise určené v souladu s odst. 2 písm. b) bodem i) na rok 2013 je nižší než střední hodnota ročních historických emisí spojená s výrobou měřitelného tepla vyvezeného daným dílčím zařízením do soukromých domácností v období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2008, předběžné roční množství povolenek na emise na rok 2013 se upraví o příslušný rozdíl. V jednotlivých letech období 2014-2020 se předběžné roční množství povolenek na emise určené v souladu s odst. 2 písm. b) bodem i) upraví za předpokladu, že předběžné roční množství povolenek na emise na daný rok je nižší než procentní podíl výše uvedené střední hodnoty ročních historických emisí. Uvedený procentní podíl činí 90 % v roce 2014 a každý následující rok se sníží o 10 procentních bodů
4. Pro účely provedení čl. 10a odst. 11 směrnice 2003/87/ES se koeficienty uvedené v příloze VI použijí na předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených jednotlivým dílčím zařízením podle odstavce 2 tohoto článku za daný rok v případě, že procesy v těchto dílčích zařízeních spadají do odvětví a pododvětví, u nichž se nemá za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, jak stanoví rozhodnutí 2010/2/EU.
V případě, že procesy v těchto dílčích zařízeních spadají do odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, jak stanoví rozhodnutí 2010/2/EU, koeficientem, který se použije pro roky 2013 a 2014, je hodnota 1. Odvětví či pododvětví, u nichž je koeficientem pro roky 2015 až 2020 hodnota 1, se určí podle čl. 10a odst. 13 směrnice 2003/87/ES.
5. V případě, že alespoň 95 % historické úrovně činnosti dílčího zařízení pro referenční úroveň tepla, dílčího zařízení pro referenční úroveň paliva nebo dílčího zařízení pro emise z procesů spadá do odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, jak stanoví rozhodnutí 2010/2/EU, má se za to, že značné riziko úniku uhlíku hrozí dílčímu zařízení jako celku.
V případě, že alespoň 95 % historické úrovně činnosti dílčího zařízení pro referenční úroveň tepla, dílčího zařízení pro referenční úroveň paliva nebo dílčího zařízení pro emise z procesů spadá do odvětví a pododvětví, u nichž se nemá za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, jak stanoví rozhodnutí 2010/2/EU, má se za to, že značné riziko úniku uhlíku nehrozí dílčímu zařízení jako celku.
6. Předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělené dílčím zařízením, která získala měřitelné teplo od dílčích zařízení vyrábějících produkty, na které se vztahují referenční úrovně kyseliny dusičné uvedené v příloze I, se sníží o roční historickou spotřebu tohoto tepla během základního období uvedeného v čl. 9 odst. 1, která se vynásobí hodnotou referenční úrovně tepla pro toto měřitelné teplo, jak je uvedeno v příloze I.
7. Předběžným celkovým ročním množstvím povolenek na emise bezplatně přidělených jednotlivým zařízením je souhrn předběžného ročního množství bezplatně přidělených povolenek na emise všech dílčích zařízení, které se vypočítá podle odstavců 2, 3, 4, 5 a 6.
V případě, že zařízení zahrnuje dílčí zařízení vyrábějící buničinu (sulfátovou krátkovláknitou buničinu, sulfátovou dlouhovláknitou buničinu, termomechanickou a mechanickou buničinu, sulfitovou buničinu nebo další druhy buničiny, na které se nevztahuje referenční úroveň produktu), která vyvážejí měřitelné teplo do jiných technicky propojených dílčích zařízení, v předběžném celkovém ročním množství bezplatně přidělených povolenek na emise se zohlední - aniž je tím dotčeno předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených jiným dílčím zařízením dotčeného zařízení - předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise, pouze pokud jsou produkty z buničiny vyrobené tímto dílčím zařízením uvedeny na trh a nejsou v tomtéž zařízení ani v jiných technicky propojených zařízeních zpracovávány na papír.
8. Při stanovování předběžného celkového ročního množství povolenek na emise bezplatně přidělených jednotlivým zařízením členské státy zajistí, aby emise nebyly započteny dvakrát a aby množství přidělených povolenek nebylo záporné. Emise se nezapočítávají dvakrát zejména v případě, že zařízení dováží meziprodukt, na nějž se vztahuje referenční úroveň produktu podle definice příslušných systémových hranic stanovené v příloze I, při stanovování předběžného celkového ročního množství bezplatných povolenek na emise přidělených oběma dotčeným zařízením.
9. Konečným celkovým ročním množstvím povolenek na emise bezplatně přidělených jednotlivým stávajícím zařízením je s výjimkou zařízení, na něž se vztahuje čl. 10a odst. 3 směrnice 2003/87/ES, předběžné celkové roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených jednotlivým zařízením určené v souladu s odstavcem 7, jež se vynásobí opravným koeficientem, který je jednotný pro všechna odvětví a stanoví se v souladu s čl. 15 odst. 3.
U zařízení, na něž se vztahuje čl. 10a odst. 3 směrnice 2003/87/ES a která jsou způsobilá pro přidělování bezplatných povolenek na emise, odpovídá konečné celkové roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise předběžnému celkovému ročnímu množství povolenek na emise bezplatně přidělených jednotlivým zařízením určenému v souladu s odstavcem 7, které se každoročně upraví o lineární koeficient uvedený v čl. 10a odst. 4 směrnice 2003/87/ES, přičemž referenčním množstvím je předběžné celkové roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených dotčenému zařízení na rok 2013.
Článek 11
Přidělování povolenek na provoz ethylenové jednotky
Odchylně od čl. 10 odst. 2 písm. a) odpovídá předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených dílčímu zařízení pro referenční úroveň produktu v souvislosti s výrobou chemických látek vysoké hodnoty (dále jen „HVC“) hodnotě referenční úrovně produktu pro provoz ethylenové jednotky uvedené v příloze I, která se vynásobí historickou úrovní činnosti stanovenou v souladu s přílohou III a podílem celkových přímých emisí včetně emisí z čistého dovezeného tepla za základní období uvedené v čl. 9 odst. 1 tohoto rozhodnutí, vyjádřených v tunách ekvivalentu oxidu uhličitého, a souhrnem těchto celkových přímých emisí a příslušných nepřímých emisí za základní období uvedené v čl. 9 odst. 1 tohoto rozhodnutí, které se vypočítají v souladu s čl. 14 odst. 2. K výsledku tohoto výpočtu se připočítá střední hodnota historické produkce vodíku z doplňkové frakce, vyjádřená v tunách vodíku, která se vynásobí 1,78 tuny oxidu uhličitého na tunu vodíku, střední hodnota historické produkce ethylenu z doplňkové frakce, vyjádřená v tunách ethylenu, která se vynásobí 0,24 tuny oxidu uhličitého na tunu ethylenu, a střední hodnota historické produkce dalších chemických látek vysoké hodnoty jiných než vodík a ethylen z doplňkové frakce, vyjádřená v tunách HVC, která se vynásobí 0,16 tuny oxidu uhličitého na tunu HVC.
Článek 12
Přidělování povolenek na monomer vinylchloridu
Odchylně od čl. 10 odst. 2 písm. a) odpovídá předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených dílčímu zařízení v souvislosti s výrobou monomeru vinylchloridu (dále jen „VCM“) hodnotě referenční úrovně VCM, která se vynásobí historickou úrovní činnosti pro výrobu VCM, vyjádřenou v tunách, a podílem přímých emisí vyprodukovaných při výrobě VCM včetně emisí z čistého dovezeného tepla za základní období uvedené v čl. 9 odst. 1 tohoto rozhodnutí, které se vypočítají v souladu s čl. 14 odst. 2 a které jsou vyjádřeny v tunách ekvivalentu oxidu uhličitého, a souhrnem těchto přímých emisí a emisí spojených s výrobou vodíku pro účely výroby VCM za základní období uvedené v čl. 9 odst. 1 tohoto rozhodnutí, které jsou vyjádřeny v tunách ekvivalentu oxidu uhličitého a vypočítány na základě historické spotřeby tepla při spalování vodíku vyjádřené v terajoulech (TJ), vynásobeným 56,1 tuny oxidu uhličitého na TJ.
Článek 13
Toky tepla mezi zařízeními
V případě, že dílčí zařízení pro referenční úroveň produktu zahrnuje měřitelné teplo dovezené ze zařízení nebo jiného subjektu, na který se nevztahuje systém Unie, předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených dotčenému dílčímu zařízení pro referenční úroveň produktu stanovené podle čl. 10 odst. 2 písm. a) se sníží o množství tepla historicky dovezeného ze zařízení nebo jiného subjektu, na který se v daném roce systém Unie nevztahuje, vynásobené hodnotou referenční úrovně tepla pro měřitelné teplo stanovenou v příloze I.
Článek 14
Vzájemná zaměnitelnost paliva a elektřiny
1. U každého dílčího zařízení pro referenční úroveň produktu uvedeného v příloze I při zohlednění vzájemné zaměnitelnosti paliva a elektřiny odpovídá předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise hodnotě příslušné referenční úrovně produktu uvedené v příloze I, která se vynásobí historickou úrovní činnosti týkající se produktů a podílem celkových přímých emisí včetně emisí z čistého dovezeného tepla za základní období uvedené v čl. 9 odst. 1 tohoto rozhodnutí, vyjádřených v tunách ekvivalentu oxidu uhličitého, a souhrnem těchto celkových přímých emisí a příslušných nepřímých emisí za základní období uvedené v čl. 9 odst. 1 tohoto rozhodnutí.
2. Pro účely výpočtu podle odstavce 1 se příslušné nepřímé emise vztahují k příslušné spotřebě elektřiny, jak je uvedeno v definici procesů a emisí zahrnutých v příloze I, během základního období uvedeného v čl. 9 odst. 1 tohoto rozhodnutí, vyjádřené v megawatthodinách, při výrobě dotčeného produktu, která se vynásobí 0,465 tuny oxidu uhličitého na megawatthodinu a je vyjádřena v tunách oxidu uhličitého.
Pro účely výpočtu podle odstavce 1 se emise z čistého dovezeného tepla vztahují k množství měřitelného tepla spotřebovaného při výrobě dotčeného produktu a dovezeného ze zařízení, na která se vztahuje systém Unie, během základního období uvedeného v čl. 9 odst. 1 tohoto rozhodnutí, které se vynásobí hodnotou referenční úrovně tepla uvedenou v příloze I.
KAPITOLA III
ROZHODNUTÍ O PŘIDĚLENÍ POVOLENEK
Článek 15
Vnitrostátní prováděcí opatření
1. V souladu s čl. 11 odst. 1 směrnice 2003/87/ES předloží členské státy Komisi do 30. září 2011 seznam zařízení na svém území, na která se vztahuje směrnice 2003/87/ES, včetně zařízení vymezených podle článku 5, pomocí elektronické šablony, kterou Komise poskytne.
2. Seznam uvedený v odstavci 1 obsahuje k jednotlivým stávajícím zařízením zejména tyto informace:
a)
identifikaci zařízení a jeho hranic pomocí identifikačního kódu zařízení uvedeného v CITL;
b)
identifikaci každého dílčího zařízení v rámci zařízení;
c)
u každého dílčího zařízení pro referenční úroveň produktu počáteční instalovanou kapacitu spolu s ročními objemy výroby dotčeného produktu v období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2008;
d)
u každého zařízení a dílčího zařízení informace o tom, zda spadá do odvětví či pododvětví, u něhož se má za to, že mu hrozí značné riziko úniku uhlíku, jak stanoví rozhodnutí 2010/2/EU;
e)
u každého dílčího zařízení předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených na období 2013-2020 stanovené v souladu s čl. 10 odst. 2;
f)
kromě informací uvedených v písmenu d) se u dílčích zařízení, která nespadají do odvětví či pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, jak stanoví rozhodnutí 2010/2/EU, předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených na období 2013-2020, které se snižuje o stejné množství z 80 % v roce 2013 na 30 % v roce 2020, stanovené v souladu s čl. 10 odst. 4;
g)
u každého dílčího zařízení předběžné celkové roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených na období 2013-2020 stanovené v souladu s čl. 10 odst. 6.
V seznamu se rovněž uvedou všichni výrobci elektřiny produkující teplo a malá zařízení, která mohou být vyloučena ze systému Unie na základě článku 27 směrnice 2003/87/ES.
3. Poté, co Komise obdrží seznam uvedený v odstavci 1 tohoto článku, posoudí zahrnutí jednotlivých zařízení do seznamu a příslušné předběžné celkové roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise.
Poté, co všechny členské státy oznámí předběžné celkové roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených na období 2013-2020, stanoví Komise opravný koeficient, který je jednotný pro všechna odvětví a který je uveden v čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES. Tento opravný koeficient se stanoví srovnáním souhrnu předběžného celkového ročního množství povolenek na emise bezplatně přidělených zařízením, která nejsou výrobcem elektřiny, na každý rok období 2013-2020, aniž se použijí koeficienty uvedené v příloze VI, s ročním množstvím povolenek, které se vypočítá v souladu s čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES pro zařízení, jež nejsou výrobcem elektřiny ani novými účastníky na trhu, přičemž se zohlední příslušný podíl celkového ročního množství povolenek pro celou Unii stanoveného podle článku 9 uvedené směrnice a příslušné množství emisí, které je zahrnuto do systému Unie až od roku 2013.
4. Pokud Komise nezamítne zapsání zařízení na tento seznam, včetně příslušného předběžného celkového ročního množství povolenek na emise bezplatně přidělených tomuto zařízení, dotčený členský stát následně stanoví konečné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených na každý rok období 2013-2020 v souladu s čl. 10 odst. 9 tohoto rozhodnutí.
5. Poté, co členské státy určí konečné roční množství povolenek pro všechna stávající zařízení na svém území, předloží Komisi seznam konečných ročních množství bezplatně přidělených povolenek na emise na období 2013-2020, stanovených v souladu s čl. 10 odst. 9.
Článek 16
Změny rizika úniku uhlíku
Do tří měsíců od schválení seznamu uvedeného v čl. 10a odst. 13 směrnice 2003/87/ES na jednotlivé roky období 2015-2020 nebo od schválení doplnění seznamu stanoveného rozhodnutím 2010/2/EU na roky 2013 a 2014 každý členský stát reviduje seznam uvedený v čl. 15 odst. 1 tohoto rozhodnutí, přičemž jasně uvede změny týkající se rizika úniku uhlíku, které hrozí zařízením a dílčím zařízením, a související změny v předběžném ročním množství bezplatně přidělených povolenek, a předloží tento seznam Komisi.
KAPITOLA IV
NOVÍ ÚČASTNÍCI NA TRHU A VYŘAZENÍ Z PROVOZU
Článek 17
Žádost o bezplatné přidělení povolenek
1. Po předložení žádosti novým účastníkem na trhu členské státy určí na základě současných pravidel množství povolenek, které mají být bezplatně přiděleny, jakmile dotčené zařízení zahájí běžný provoz a určí se jeho počáteční instalovaná kapacita.
2. Členské státy přijímají pouze žádosti předložené příslušnému orgánu do jednoho roku od zahájení běžného provozu dotčeného zařízení nebo dílčího zařízení.
3. Členské státy rozdělí dotčené zařízení na dílčí zařízení v souladu s článkem 6 tohoto rozhodnutí a požádají provozovatele, aby společně s žádostí uvedenou v odstavci 1 předložil příslušnému orgánu ke každému dílčímu zařízení zvlášť všechny příslušné informace a údaje o jednotlivých parametrech uvedených v příloze V. V případě potřeby si členské státy mohou od provozovatele vyžádat údaje podrobnější.
4. U zařízení uvedených v čl. 3 písm. h) směrnice 2003/87/ES, s výjimkou zařízení, u nichž po 30. červnu 2011 došlo k rozsáhlému rozšíření, členské státy požádají provozovatele, aby určil počáteční instalovanou kapacitu jednotlivých dílčích zařízení podle metodiky stanovené v čl. 7 odst. 3, přičemž vyjde z referenčního devadesátidenního období, na jehož základě se stanoví zahájení běžného provozu. Členské státy tuto počáteční instalovanou kapacitu jednotlivých dílčích zařízení schválí před výpočtem povolenek, které se danému zařízení přidělují.
5. Členské státy přijmou pouze údaje předložené podle tohoto článku, které byly ověřovatelem označeny za uspokojivé v souladu s požadavky stanovenými v článku 8, s cílem zajistit vykázání údajů spolehlivých a správných.
Článek 18
Úrovně činnosti
1. U zařízení uvedených v čl. 3 písm. h) směrnice 2003/87/ES, s výjimkou zařízení, u nichž po 30. červnu 2011 došlo k rozsáhlému rozšíření, členské státy stanoví úrovně činnosti jednotlivých zařízení takto:
a)
úrovní činnosti týkající se produktů je u každého produktu, pro nějž je stanovena referenční úroveň produktu podle přílohy I, počáteční instalovaná kapacita dotčeného zařízení pro výrobu tohoto produktu, která se vynásobí koeficientem standardního využití kapacity;
b)
úrovní činnosti týkající se tepla je počáteční instalovaná kapacita pro dovoz (ze zařízení, na která se vztahuje systém Unie), výrobu nebo dovoz (ze zařízení, na která se vztahuje systém Unie) i výrobu měřitelného tepla, jež se spotřebovává v rámci hranic zařízení při výrobě produktů, při výrobě jiné mechanické energie než energie používané k výrobě elektřiny, při topení nebo chlazení s výjimkou tepla spotřebovaného při výrobě elektřiny nebo jež se vyváží do zařízení nebo jiného subjektu, na který se nevztahuje systém Unie, s výjimkou tepla vyvezeného za účelem výroby elektřiny, která se vynásobí příslušným koeficientem využití kapacity;
c)
úrovní činnosti týkající se paliva je počáteční instalovaná kapacita dotčeného zařízení pro spotřebu paliv použitých při výrobě neměřitelného tepla spotřebovaného při výrobě produktů, při výrobě jiné mechanické energie než energie používané k výrobě elektřiny, při topení nebo chlazení s výjimkou tepla spotřebovaného při výrobě elektřiny, včetně bezpečnostního spalování, která se vynásobí příslušným koeficientem využití kapacity;
d)
úrovní činnosti týkající se emisí z procesů je počáteční instalovaná kapacita pro produkci emisí z procesů výrobní jednotky, která se vynásobí příslušným koeficientem využití kapacity.
2. Koeficient standardního využití kapacity uvedený v odst. 1 písm. a) stanoví a uveřejní Komise na základě údajů shromážděných členskými státy v souladu s článkem 7 tohoto rozhodnutí. U každé referenční úrovně produktu stanovené v příloze I se jedná o 80. percentil koeficientů průměrného ročního využití kapacity všech zařízení vyrábějících dotčený produkt. Koeficient průměrného ročního využití kapacity jednotlivých zařízení vyrábějících dotčený produkt odpovídá průměrné roční produkci v období 2005-2008 vydělené počáteční instalovanou kapacitou.
Příslušný koeficient využití kapacity uvedený v odst. 1 písm. b) až d) stanoví členské státy na základě náležitě podložených a nezávisle ověřených informací o plánovaném běžném provozu, údržbě, běžném výrobním cyklu, energeticky účinných technikách a typickém využití kapacity zařízení v dotčeném odvětví ve srovnání s informacemi specifickými pro dané odvětví.
Při určování příslušného koeficientu využití kapacity uvedeného v odst. 1 písm. d) v souladu s předchozí větou členské státy rovněž zohlední náležitě podložené a nezávisle ověřené informace o intenzitě emisí vstupů a o účinných technikách snižování emisí skleníkových plynů.
3. U zařízení, u nichž po 30. červnu 2011 došlo k rozsáhlému rozšíření kapacity, členské státy stanoví v souladu s odstavcem 1 úrovně činnosti pouze s ohledem na navýšenou kapacitu dílčích zařízení, jichž se rozsáhlé rozšíření kapacity týká.
U zařízení, u nichž po 30. červnu 2011 došlo k rozsáhlému snížení kapacity, členské státy stanoví v souladu s odstavcem 1 úrovně činnosti pouze s ohledem na sníženou kapacitu dílčích zařízení, jichž se rozsáhlé snížení kapacity týká.
Článek 19
Přidělování povolenek novým účastníkům na trhu
1. Pro účely přidělování povolenek na emise novým účastníkům na trhu, s výjimkou povolenek přidělených zařízením uvedeným v čl. 3 písm. h) třetí odrážce směrnice 2003/87/ES, vypočítají členské státy předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených od zahájení běžného provozu zařízení u každého dílčího zařízení zvlášť takto:
a)
u každého dílčího zařízení pro referenční úroveň produktu odpovídá předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise na daný rok hodnotě této referenční úrovně produktu vynásobené úrovní činnosti týkající se produktů;
b)
u každého dílčího zařízení pro referenční úroveň tepla odpovídá předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise hodnotě referenční úrovně tepla pro toto měřitelné teplo uvedené v příloze I a vynásobené úrovní činnosti týkající se tepla;
c)
u každého dílčího zařízení pro referenční úroveň paliva odpovídá předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise hodnotě referenční úrovně paliva uvedené v příloze I a vynásobené úrovní činnosti týkající se paliva;
d)
u každého dílčího zařízení pro emise z procesů odpovídá předběžné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise na daný rok úrovni činnosti týkající se procesů vynásobené hodnotou 0,9700.
Pro výpočet předběžného ročního množství bezplatně přidělených povolenek na emise se obdobně použije čl. 10 odst. 4 až 6 a odst. 8 a články 11, 12, 13 a 14 tohoto rozhodnutí.
2. Na nezávisle ověřené emise nového účastníka na trhu, které vznikly před zahájením běžného provozu, se přidělí dodatečné povolenky na základě historických emisí, vyjádřených v tunách ekvivalentu oxidu uhličitého.
3. Předběžným celkovým ročním množstvím bezplatně přidělených povolenek na emise je souhrn předběžného ročního množství bezplatně přidělených povolenek na emise všech dílčích zařízení, které se vypočítá podle odstavce 1, a dodatečných povolenek uvedených v odstavci 2. Použije se druhá věta čl. 10 odst. 7.
4. Členské státy neprodleně oznámí Komisi předběžné celkové roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise. Povolenky na emise z rezervy vytvořené pro nové účastníky na trhu podle čl. 10a odst. 7 směrnice 2003/87/ES se přidělí na základě zásady „kdo dřív přijde, je dřív na řadě“ vzhledem k doručení tohoto oznámení.
Komise může předběžné celkové roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených dotčenému zařízení zamítnout. Pokud Komise toto předběžné celkové roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise nezamítne, členské státy stanoví konečné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise.
5. Konečné roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise odpovídá předběžnému celkovému ročnímu množství povolenek na emise bezplatně přidělených jednotlivým zařízením určenému v souladu s odstavcem 3 tohoto článku, které se každoročně upraví o lineární redukční koeficient uvedený v čl. 10a odst. 7 směrnice 2003/87/ES, přičemž referenčním množstvím je předběžné celkové roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených dotčenému zařízení na rok 2013.
6. Jakmile novým účastníkům na trhu byla vydána nebo má být do roku 2020 vydána polovina množství povolenek vyhrazených pro nové účastníky na trhu podle čl. 10a odst. 7 směrnice 2003/87/ES, a to bez ohledu na množství povolenek, jež jsou k dispozici podle čl. 10a odst. 8 směrnice 2003/87/ES, Komise posoudí, zda by měl být zaveden čekací systém, aby bylo zajištěno spravedlivé řízení přístupu k rezervě.
Článek 20
Přidělování povolenek novým účastníkům na trhu po rozsáhlém rozšíření kapacity
1. U zařízení, u nichž po 30. červnu 2011 došlo k rozsáhlému rozšíření kapacity, členské státy po podání žádosti provozovatelem, a aniž je dotčeno přidělování povolenek zařízení podle článku 10, stanoví na základě metodiky uvedené v článku 19 počet povolenek na emise, které mají být s ohledem na rozšíření bezplatně přiděleny.
2. Členské státy provozovatele požádají, aby na podporu rozhodnutí o přidělení povolenek předložil společně s žádostí důkaz o tom, že byla splněna kritéria pro rozsáhlé rozšíření kapacity, a poskytl informace uvedené v čl. 17 odst. 3. Členské státy provozovatele zejména požádají, aby předložil údaje o navýšené kapacitě a instalované kapacitě dílčího zařízení poté, co u něj bylo rozsáhlé rozšíření kapacity označeno ověřovatelem v souladu s požadavky stanovenými v článku 8 za uspokojivé. Členské státy vycházejí z toho, že tato instalovaná kapacita dílčího zařízení po rozsáhlém rozšíření kapacity představuje počáteční instalovanou kapacitu dílčího zařízení pro potřeby posouzení veškerých následných rozsáhlých změn kapacity.
Článek 21
Rozsáhlé snížení kapacity
1. U zařízení, u nichž po 30. červnu 2011 došlo k rozsáhlému snížení kapacity, členské státy stanoví množství, o něž se s ohledem na toto snížení kapacity sníží počet bezplatně přidělených povolenek. Za tímto účelem členské státy provozovatele zejména požádají, aby předložil údaje o snížené kapacitě a instalované kapacitě dílčího zařízení poté, co u něj bylo rozsáhlé snížení kapacity označeno ověřovatelem v souladu s požadavky stanovenými v článku 8 za uspokojivé. Členské státy vycházejí z toho, že tato instalovaná kapacita dílčího zařízení po rozsáhlém snížení kapacity představuje počáteční instalovanou kapacitu dílčího zařízení pro potřeby posouzení veškerých následných rozsáhlých změn kapacity.
2. Členské státy sníží předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených každému dílčímu zařízení o předběžné roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených dotčenému dílčímu zařízení vypočítané v souladu s čl. 19 odst. 1 s ohledem na rozsáhlé snížení kapacity.
Členské státy poté určí předběžné celkové roční množství povolenek dotčeného zařízení podle metodiky uplatněné na určení předběžného celkového ročního množství povolenek před rozsáhlým snížením kapacity a konečné celkové roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených dotčenému zařízení v souladu s čl. 10 odst. 9.
3. Množství povolenek přidělených dotčenému zařízení se odpovídajícím způsobem upraví od roku následujícího po roce, v němž ke snížení kapacity došlo, nebo od roku 2013, jestliže k rozsáhlému snížení kapacity došlo před 1. lednem 2013.
Článek 22
Ukončení provozu zařízení
1. Má se za to, že zařízení ukončilo provoz, je-li splněna některá z těchto podmínek:
a)
skončila platnost povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů, platného povolení podle směrnice 2008/1/ES nebo jiného příslušného environmentálního povolení;
b)
povolení uvedená v písmenu a) byla odebrána;
c)
provoz zařízení není technicky možný;
d)
zařízení není v provozu, ačkoli dříve v provozu bylo, a obnovení provozu není technicky možné;
e)
zařízení není v provozu, ačkoli dříve v provozu bylo, a provozovatel není s to prokázat, že toto zařízení obnoví provoz nejpozději do šesti měsíců poté, co byl ukončen. Členské státy mohou toto období prodloužit až na 18 měsíců, je-li provozovatel schopen prokázat, že zařízení nemůže obnovit provoz do šesti měsíců v důsledku mimořádných a nepředvídatelných okolností, kterým se nedalo předejít ani v případě, že by byla vynaložena veškerá náležitá péče, a které jsou mimo kontrolu provozovatele dotčeného zařízení, zejména takových okolností, jako jsou přírodní katastrofy, válka, hrozba válkou, teroristické činy, revoluce, povstání, sabotáž nebo vandalismus.
2. Ustanovení odst. 1 písm. e) se nevztahuje na zařízení, která jsou držena v rezervě nebo v pohotovostním režimu, ani na zařízení provozovaná podle sezónního rozvrhu, jsou-li splněny všechny tyto podmínky:
a)
provozovatel je držitelem povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů a všech dalších příslušných povolení;
b)
je technicky možné zahájit provoz bez provedení fyzických změn zařízení;
c)
je prováděna pravidelná údržba.
3. V případě, že zařízení ukončilo provoz, dotčený členský stát tomuto zařízení od roku následujícím po roce, v němž byl provoz ukončen, již nevydá povolenky na emise.
4. Členské státy mohou přerušit vydávání povolenek na emise zařízením uvedeným v odst. 1 písm. e), dokud se neprokáže, že zařízení obnoví provoz.
Článek 23
Částečné ukončení provozu zařízení
1. Má se za to, že zařízení částečně ukončilo provoz, za předpokladu, že dílčí zařízení, které přispívá minimálně k 30 % konečného ročního množství povolenek na emise bezplatně přidělených tomuto zařízení nebo k přidělení více než 50 000 povolenek, omezí úroveň své činnosti v daném kalendářním roce alespoň o 50 % v porovnání s úrovní činnosti použitou pro výpočet povolenek přidělených dílčímu zařízení v souladu s článkem 9 nebo případně s článkem 18 (dále jen „počáteční úroveň činnosti“).
2. Přidělování povolenek na emise zařízení, které částečně ukončilo provoz, se upraví od roku následujícím po roce, v němž zařízení částečně ukončilo provoz, nebo od roku 2013, jestliže k částečnému přerušení provozu došlo před 1. lednem 2013, takto:
jestliže se úroveň činnosti dílčího zařízení uvedeného v odstavci 1 sníží o 50 % až 75 % v porovnání s počáteční úrovní činnosti, dílčí zařízení obdrží polovinu původně přidělených povolenek.
Jestliže se úroveň činnosti dílčího zařízení uvedeného v odstavci 1 sníží o 75 % až 90 % v porovnání s počáteční úrovní činnosti, dílčí zařízení obdrží 25 % původně přidělených povolenek.
Jestliže se úroveň činnosti dílčího zařízení uvedeného v odstavci 1 sníží o 90 % či více v porovnání s počáteční úrovní činnosti, dotčenému dílčímu zařízení se nepřidělí žádné bezplatné povolenky.
3. Jestliže úroveň činnosti dílčího zařízení uvedeného v odstavci 1 dosáhne úrovně vyšší než 50 % v porovnání s počáteční úrovní činnosti, zařízení, které částečně ukončilo provoz, obdrží povolenky, jež mu byly původně přiděleny, od roku následujícího po kalendářním roce, v němž úroveň činnosti překročila prahovou hodnotu 50 %.
4. Jestliže úroveň činnosti dílčího zařízení uvedeného v odstavci 1 dosáhne úrovně vyšší než 25 % ve srovnání s počáteční úrovní činnosti, zařízení, které částečně ukončilo provoz, obdrží polovinu povolenek, jež mu byly původně přiděleny, od roku následujícího po kalendářním roce, v němž úroveň činnosti překročila prahovou hodnotu 25 %.
Článek 24
Změny provozu zařízení
1. Členské státy zajistí, aby všechny příslušné informace týkající se veškerých plánovaných nebo skutečných změn kapacity, úrovně činnosti a provozu zařízení provozovatel předložil příslušnému orgánu do 31. prosince každého roku.
2. Pokud dojde ke změně kapacity zařízení, úrovně činnosti nebo provozu, která má dopad na přidělování povolenek zařízení, členské státy předloží Komisi pomocí elektronické šablony, kterou Komise poskytne, veškeré příslušné informace, včetně revidovaného předběžného ročního množství povolenek na emise bezplatně přidělených dotčenému zařízení určeného v souladu s tímto rozhodnutím dříve, než stanoví konečné celkové roční množství bezplatně přidělených povolenek na emise. Komise může revidované předběžné celkové roční množství povolenek na emise bezplatně přidělených dotčenému zařízení zamítnout.
KAPITOLA V
ZÁVĚREČNÉ USTANOVENÍ
Článek 25
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 27. dubna 2011.
ROZHODNUTIE KOMISIE
z 27. apríla 2011,
ktorým sa ustanovujú prechodné pravidlá harmonizácie bezodplatného prideľovania emisných kvót podľa článku 10a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES, platné v celej Únii
[oznámené pod číslom K(2011) 2772]
(2011/278/EÚ)
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
so zreteľom na smernicu Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES (1) z 13. októbra 2003 o vytvorení systému obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov v Spoločenstve, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 96/61/ES, a najmä na jej článok 10a,
keďže:
(1)
V článku 10a smernice sa vyžaduje, aby sa úplne harmonizovanými vykonávacími opatreniami pre prideľovanie bezodplatných emisných kvót, platnými v celom Spoločenstve, v možnom rozsahu určili referenčné úrovne ex ante, aby sa zabezpečilo, že sa bezodplatné prideľovanie emisných kvót uskutoční spôsobom, ktorý poskytuje stimuly na znižovanie emisií skleníkových plynov a energeticky účinné techniky, pričom sa tam, kde sú k dispozícii príslušné zariadenia, zohľadnia najúčinnejšie techniky, náhrady, alternatívne výrobné procesy, vysoko účinná kogenerácia, účinné získavanie energie z odpadových plynov, využívanie biomasy a zachytávanie a ukladanie CO2, a ktorý by nemal poskytnúť stimuly na zvyšovanie emisií. V snahe zaručiť správne fungovanie trhu je potrebné určiť pridelenia kvót ešte pred začiatkom obdobia obchodovania.
(2)
Pri určovaní zásad na stanovenie referenčných úrovní ex ante v konkrétnych odvetviach alebo pododvetviach je východiskovým bodom priemerný výkon, ktorý v danom odvetví alebo pododvetví dosiahlo 10 % najúčinnejších zariadení v EÚ v období rokov 2007 - 2008. Referenčné úrovne by sa mali vypočítavať na základe produktov, a nie vstupov, čo umožní maximálne zníženie emisií skleníkových plynov a čo najväčšie úspory vďaka energetickej účinnosti v celom výrobnom procese v rámci príslušného odvetvia alebo pododvetvia.
(3)
Na určenie referenčných úrovní Komisia konzultovala s príslušnými zainteresovanými stranami vrátane príslušných odvetví a pododvetví. Informácie potrebné na určenie referenčných úrovní, údaje o produkcii, emisiách a použitej energii za jednotlivé zariadenia sa získavali k februáru 2009 od priemyselných združení, členských štátov, z verejne a komerčne dostupných zdrojov a prostredníctvom prieskumu, v ktorom boli zariadenia požiadané o účasť.
(4)
Komisia v možnom rozsahu vypracovala referenčné úrovne pre produkty, ako aj medziprodukty, ktoré sa predávajú medzi zariadeniami a sú vyrobené na základe činností uvedených v prílohe I k smernici 2003/87/ES. Pre každý produkt by sa v zásade mala určiť jedna referenčná úroveň. Ak je produkt priamou náhradou iného produktu, oba by mali patriť pod ten istý referenčný produkt a súvisiace vymedzenie produktu.
(5)
Komisia dospela k záveru, že stanovenie referenčnej úrovne pre produkt je realizovateľné tam, kde s ohľadom na zložitosť výrobných procesov sú k dispozícii vymedzenia a klasifikácie produktov, ktoré umožňujú overenie údajov o výrobe a jednotné uplatňovanie referenčnej úrovne produktu v celej Únii na účely prideľovania emisných kvót. S cieľom nenarušiť komparatívne výhody účinnosti v oblasti emisií CO2 v celom hospodárstve Únie a zlepšiť harmonizáciu prechodného bezodplatného prideľovania emisných kvót sa nerobila žiadna diferenciácia z geografického hľadiska, ani na základe použitých technológií, surovín alebo palív.
(6)
Referenčné úrovne by mali zahŕňať všetky priame emisie súvisiace s výrobou vrátane emisií súvisiacich s výrobou merateľného tepla použitého na výrobu, bez ohľadu, či bolo merateľné teplo vyrobené na mieste alebo v inom zariadení. Pri určovaní referenčných úrovní boli odpočítané emisie súvisiace s výrobou elektrickej energie a vývozom merateľného tepla vrátane emisií, ktorým sa predišlo pri výrobe tepla a elektriny v prípadoch exotermických procesov alebo výroby elektrickej energie bez priamych emisií. V prípade, že nebolo možné odpočítať emisie súvisiace s vývozom merateľného tepla, toto teplo by nemalo byť oprávnené na bezodplatné pridelenie emisných kvót.
(7)
V snahe zabezpečiť, aby referenčné úrovne viedli k zníženiu emisií skleníkových plynov, v prípade niektorých výrobných procesov, pri ktorých priame emisie oprávnené na bezodplatné prideľovanie emisných kvót a nepriame emisie z výroby elektrickej energie, ktoré nie sú na základe smernice 2003/87/ES oprávnené na bezodplatné prideľovanie kvót, sú do určitej miere vzájomne zameniteľné, sa pri stanovení referenčných úrovní brali do úvahy celkové emisie vrátane nepriamych emisií spojených s výrobou elektrickej energie, aby sa zabezpečili rovnaké podmienky pre zariadenia náročné na spotrebu paliva a na spotrebu elektrickej energie. Na účely prideľovania emisných kvót na základe príslušných referenčných úrovní by sa mal zohľadňovať len podiel priamych emisií na celkových emisiách, aby sa zabránilo bezodplatnému prideľovaniu emisných kvót na emisie súvisiace s elektrickou energiou.
(8)
Na stanovenie referenčných úrovní Komisia použila ako východiskový bod aritmetický priemer výkonu 10 % najúčinnejších zariadení z hľadiska emisie CO2 v rokoch 2007 a 2008, za ktoré sa zbierali údaje. Komisia okrem toho v súlade s článkom 10a ods. 1 smernice 2003/87/ES analyzovala za všetky odvetvia, pre ktoré je v prílohe I stanovený referenčný produkt, na základe doplňujúcich informácií prijatých z viacerých zdrojov a na základe špecificky zameranej štúdie, v ktorej sa analyzujú najúčinnejšie techniky a potenciály zníženia na európskej a medzinárodnej úrovni, či tam, kde sú k dispozícii príslušné zariadenia, tieto východiskové body dostatočne odrážajú najúčinnejšie techniky, náhrady, alternatívne výrobné procesy, vysoko účinnú kogeneráciu, účinné získavanie energie z odpadových plynov, využívanie biomasy a zachytávanie a ukladanie CO2. Údaje použité na stanovenie referenčných úrovní sa získali zo širokého okruhu zdrojov, aby sa zahrnul maximálny počet zariadení vyrábajúcich referenčný produkt v rokoch 2007 a 2008. Po prvé, údaje o výkone zariadení zahrnutých v ETS, ktoré vyrábajú referenčné produkty, z hľadiska emisie skleníkových plynov získali príslušné európske odvetvové združenia, alebo boli získané v ich mene na základe stanovených pravidiel, takzvaných „odvetvových predpisov“. Komisia ako referenčný zdroj pre tieto predpisy poskytla príručku o kvalite a kritériách overovania porovnávacích údajov za systém EÚ ETS. Po druhé, na doplnenie údajov získaných európskymi odvetvovými združeniami poradcovia v mene Európskej komisie získavali údaje od zariadení, ktoré neboli zahrnuté v údajoch za odvetvie, a údaje a analýzy poskytli aj príslušné orgány členských štátov.
(9)
V snahe zabezpečiť, aby referenčné úrovne vychádzali zo správnych a vyhovujúcich údajov, Komisia vykonala s podporou poradcov dôkladné kontroly súladu s odvetvovými predpismi, ako aj kontroly hodnovernosti východiskových úrovní odvodených z údajov. V súlade s príručkou o kvalite a overovaní údaje v potrebnom rozsahu overili nezávislí overovatelia.
(10)
Ak sa v jednom zariadení vyrábajú viaceré produkty a priradenie emisií k jednotlivým produktom sa nepovažovalo za možné, do získavaných údajov a do stanovenia referenčnej úrovne sa zahrnuli iba zariadenia, ktoré vyrábajú len jeden produkt. To sa týka referenčných produktov vápno, dolomit, fľaše a poháre z bezfarebného skla, fľaše a poháre z farebného skla, lícové tehly, dlažobné tehly, prášok sušený rozprašovaním, nenatieraný jemný papier, tissue papier, lepenka testliner a papier na zvlnenú vrstvu, nenatieraný kartón, ako aj natieraný kartón. Na zvýšenie preukaznosti a na kontrolu hodnovernosti výsledkov sa hodnoty priemerného výkonu 10 % najúčinnejších zariadení porovnali s literatúrou o najúčinnejších technikách.
(11)
V prípade, že neboli k dispozícii žiadne údaje, alebo žiadne údaje získané v súlade s metodikou referenčného porovnávania, na odvodenie referenčných úrovní sa použili informácie o súčasných úrovniach emisií a spotreby a o najúčinnejších technikách, odvodené najmä z referenčných dokumentov o najlepších dostupných technikách (Reference Documents on Best Available Techniquies, BREF) vypracovaných v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2008/1/ES z 15. januára 2008 o integrovanej prevencii a kontrole znečisťovania životného prostredia (2). Najmä v dôsledku nedostatku údajov o úprave a čistení odpadových plynov, vývoze tepla a výrobe elektrickej energie sa referenčné produkty koks a horúci kov odvodili z výpočtov priamych a nepriamych emisií na základe informácií o príslušných energetických tokoch ustanovených v príslušnom BREF a implicitných emisných faktorov ustanovených v rozhodnutí Komisie 2007/589/ES z 18. júla 2007, ktorým sa zavádzajú usmernenia o monitorovaní a predkladaní správ o emisiách skleníkových plynov podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES (3). V prípade referenčného produktu spekaná ruda sa údaje opravili na základe príslušných energetických tokov ustanovených v príslušnom BREF, pričom sa zohľadnilo spaľovanie odpadových plynov v tomto odvetví.
(12)
Ak nebolo možné odvodiť referenčný produkt, ale existujú skleníkové plyny oprávnené na bezodplatné prideľovanie emisných kvót, tieto kvóty by sa mali prideľovať na základe všeobecných záložných prístupov. Vypracovala sa hierarchia troch záložných prístupov, aby sa dosiahlo maximálne zníženie emisií skleníkových plynov a úspory energie aspoň za časti príslušných výrobných procesov. Referenčný štandard tepla sa uplatňuje na procesy spotreby tepla, v ktorých sa používa merateľný nosič tepla. Referenčný štandard paliva sa uplatňuje, ak sa spotrebúva nemerateľné teplo. Referenčné úrovne tepla a paliva sa odvodili na základe zásad transparentnosti a jednoduchosti, s použitím referenčnej účinnosti široko dostupného paliva, ktoré možno považovať za druhé najlepšie z hľadiska účinnosti emisie skleníkových plynov, pričom sa zohľadnili energeticky účinné techniky. V prípade emisií z procesov by sa emisné kvóty mali prideľovať na základe historických emisií. S cieľom zabezpečiť, aby bezodplatné prideľovanie emisných kvót pre takéto emisie poskytovalo dostatočné stimuly na znižovanie emisií skleníkových plynov, a zabrániť akémukoľvek rozdielu v zaobchádzaní s emisiami z procesov, ktoré sú pridelené na základe historických emisií, v porovnaní s emisiami v rámci systémových hraníc referenčného produktu, by sa na určenie množstva bezodplatných emisných kvót mala historická úroveň činnosti každého zariadenia vynásobiť koeficientom vo výške 0,9700.
(13)
Od roku 2013 by sa všetko bezodplatné prideľovanie kvót podľa článku 10a smernice 2003/87/ES malo uskutočňovať v súlade s týmito pravidlami. Na realizáciu prechodného systému ustanoveného v článku 10a ods. 11 smernice 2003/87/ES, podľa ktorého by sa bezodplatné prideľovanie emisných kvót malo znížiť z 80 % množstva, ktoré zodpovedalo kvótam, ktoré sa majú prideliť v roku 2013, na 30 % tohto množstva v roku 2020, s cieľom dosiahnuť v roku 2027 nulové bezodplatné prideľovanie kvót, sa uplatňujú koeficienty uvedené v prílohe VI. Ak odvetvie alebo pododvetvie bolo zahrnuté do zoznamu určeného rozhodnutím Komisie 2010/2/EÚ z 24. decembra 2009, ktorým sa podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES určuje zoznam odvetví a pododvetví, ktoré sa považujú za odvetvia a pododvetvia, ktoré čelia vysokému riziku úniku uhlíka (4), tieto koeficienty sa neuplatňujú. Kvóty pridelené podľa tohto rozhodnutia sa budú zohľadňovať pri určovaní budúcich zoznamov odvetví a pododvetví, ktoré sa považujú za odvetvia a pododvetvia, ktoré čelia vysokému riziku úniku uhlíka.
(14)
Na uľahčenie získavania údajov od prevádzkovateľov a na výpočet emisných kvót, ktoré majú členské štáty prideliť, by sa každé zariadenie malo v prípade potreby rozdeliť na podzariadenia. Členské štáty by mali zabezpečiť, aby sa emisie správne prideľovali príslušným podzariadeniam a aby medzi podzariadeniami nedochádzalo k prelínaniu.
(15)
Členské štáty by mali zabezpečiť, aby údaje získavané od prevádzkovateľov a používané na účely prideľovania kvót boli úplné, konzistentné a vyjadrovali najvyššiu dosiahnuteľnú presnosť. V snahe zabezpečiť, aby bezodplatné prideľovanie emisných kvót vychádzalo z dôkladných a spoľahlivých údajov, by mali byť overené nezávislým overovateľom. Na uľahčenie harmonizovaného a jednotného uplatňovania pravidiel prideľovania kvót by sa v tomto rozhodnutí mali ustanoviť osobitné minimálne požiadavky na získavanie a overovanie údajov.
(16)
Množstvo kvót, ktoré sa má bezodplatne prideliť existujúcim zariadeniam, by malo vychádzať z historických údajov o výrobe. V snahe zabezpečiť, aby referenčné obdobie čo najreprezentatívnejšie vyjadrovalo priemyselné cykly, aby zahŕňalo príslušné obdobie, v ktorom sú k dispozícii údaje dobrej kvality, a znižovalo vplyv osobitných okolností, ako prechodné uzatvorenie zariadení, boli historické úrovne činnosti odvodené zo strednej produkcie počas obdobia od 1. januára 2005 do 31. decembra 2008, alebo v prípade, ak sú vyššie, zo strednej produkcie počas obdobia od 1. januára 2009 do 31. decembra 2010. Je vhodné zohľadniť aj každú významnú zmenu kapacity, ktorá nastala v príslušnom období. V prípade nových účastníkov by určenie úrovní činnosti malo vyplývať zo štandardného využitia kapacity vychádzajúceho z informácií za dané odvetvie, alebo z využitia kapacity za dané zariadenie.
(17)
Informácie získavané členskými štátmi by mali uľahčiť uplatňovanie tohto rozhodnutia príslušnými orgánmi a Komisiou.
(18)
S cieľom zabrániť narušeniu hospodárskej súťaže a zabezpečiť riadne fungovanie trhu s uhlíkom by členské štáty mali zabezpečiť, aby pri určovaní kvót pridelených jednotlivým zariadeniam nenastalo dvojité započítanie ani dvojité pridelenie kvót. V súvislosti s tým by mali členské štáty venovať osobitnú pozornosť prípadom, pri ktorých sa referenčný produkt vyrába vo viac ako jednom zariadení, keď sa viac ako jeden referenčný produkt vyrába v tom istom zariadení, alebo ak sa medziprodukty vymieňajú s prekročením hraníc zariadenia.
(19)
Na zabezpečenie, aby systém obchodovania s emisnými kvótami dlhodobo zabezpečoval znižovanie, sa v smernici 2003/87/ES ustanovuje lineárne znižovanie množstva kvót pre celú Úniu. Keďže toto znižovanie množstva pre celú Úniu sa zohľadňuje pri určovaní maximálneho ročného množstva kvót podľa článku 10a ods. 5 smernice 2003/87/ES, všetky emisné kvóty bezodplatne pridelené na základe tohto rozhodnutia zariadeniam, na ktoré sa nevzťahuje toto maximálne ročné množstvo uvedené v článku 10a ods. 5, by sa mali tak isto lineárne upravovať, ako množstvo kvót pre celú Úniu, s použitím roka 2013 ako referenčného roka.
(20)
Jednotný medziodvetvový korekčný faktor, ktorý je uplatniteľný v každom roku obdobia od roku 2013 do roku 2020 na zariadenia, ktoré nie sú určené ako výrobcovia elektrickej energie a nie sú novými účastníkmi podľa článku 10a ods. 5 smernice 2003/87/ES, by sa mal určiť na základe predbežného celkového ročného množstva emisných kvót bezodplatne pridelených počas obdobia od roku 2013 do roku 2020, vypočítaného za tieto zariadenia podľa tohto rozhodnutia, vrátane zariadení, ktoré by mohli byť vylúčené podľa článku 27 uvedenej smernice. Toto množstvo emisných kvót bezodplatne pridelených v každom roku tohto obdobia by sa malo porovnať s ročným množstvom kvót, ktoré je vypočítané v súlade s článkom 10a ods. 5 smernice 2003/87/ES pre zariadenia, ktoré nie sú výrobcami elektrickej energie alebo novými účastníkmi, pričom sa zohľadní príslušný podiel na celkovom ročnom množstve pre celé Spoločenstvo určenom podľa článku 9 uvedenej smernice a príslušné množstvo emisií, ktoré sú v systéme Únie zahrnuté až od roku 2013.
(21)
Ak sa merateľné teplo vymieňa medzi dvoma alebo viacerými zariadeniami, bezodplatné prideľovanie emisných kvót by malo vychádzať zo spotreby tepla daného zariadenia a malo by zohľadňovať riziko úniku uhlíka. Preto na zabezpečenie, aby množstvo bezodplatných emisných kvót, ktoré sa majú prideliť, bolo nezávislé od štruktúry ponuky tepla, by sa emisné kvóty mali prideľovať spotrebiteľovi tepla.
(22)
Na zlepšenie signifikantnosti dostupných údajov o výkone zariadení zahrnutých v systéme Únie z hľadiska ich emisie skleníkových plynov sa pri referenčných produktoch sulfitová buničina, termomechanická buničina a mechanická buničina, ako aj recyklovaný papier, vychádza z informácií v dokumente BREF o najúčinnejších technikách odrážajúcich využitie fosílnych štartovacích palív, využitie fosílnych palív (v prípade sulfitovej buničiny, termomechanickej buničiny a mechanickej buničiny) a tepelnej energie (v prípade recyklovaného papiera). Pri odvodení signifikantnej referenčnej úrovne referenčného produktu novinový papier sa tiež vychádzalo z najúčinnejších techník odrážajúcich využitie tepelnej energie.
(23)
Na zohľadnenie dodatočných emisií skleníkových plynov, ktoré nie sú zohľadnené v údajoch na stanovenie referenčných úrovní pre niektoré zariadenia, najmä emisií metánu, a na zabezpečenie, aby emisné kvóty bezodplatne pridelené na základe referenčného produktu s prihliadnutím na účinnosť eliminácie skleníkových plynov procesov a neposkytovali stimuly na zvýšenie emisií, boli jednotlivé údaje za zariadenia na referenčnej krivke kyseliny dusičnej opravené na základe informácií o priemere týchto emisií, ktoré poskytlo odvetvie, a na základe informácií získaných z BREF. V referenčnom produkte kyselina dusičná je premietnutá táto oprava.
(24)
Na zohľadnenie rozdielov v konfigurácii rafinérií by sa pri referenčnom štandarde pre odvetvie rafinérií malo vychádzať z prístupu „tony váženej CO2“ (ďalej len „CWT“). V dôsledku toho jediným produktom rafinérie je CWT a jej produkcia sa vypočítala na základe určených všeobecných výrobných jednotiek, z ktorých každá bola vážená emisným faktorom vzťahujúcim sa na destiláciu surovej ropy, označovaným ako koeficient CWT, a reprezentujúcim intenzitu emisií CO2 na priemernej úrovni energetickej účinnosti za ten istý štandardný typ paliva za každú výrobnú jednotku na spaľovanie a za priemerné emisie z procesov výrobnej jednotky. Na tomto základe sa jednotlivé údaje používané na stanovenie referenčnej úrovne produktu odvodili porovnaním skutočných emisií k celkovému množstvu CWT každej rafinérie. Bezodplatné prideľovanie emisných kvót rafinériám sa teda opravilo s cieľom vylúčiť používanie a výrobu elektrickej energie, aby sa dosiahol súlad s článkom 10a ods. 1 smernice 2003/87/ES.
(25)
Vzhľadom na široké spektrum kvality produktu, ktorá sa môže dosiahnuť, sa referenčné produkty vápno a dolomitické vápno vzťahujú na štandardné zloženie, pokiaľ ide o oxid vápenatý a oxid horečnatý. Pokiaľ ide o emisie zo spaľovania, použili sa údaje za konkrétne emisie zo spaľovania pri výrobe týchto štandardných produktov na základe rozhodnutia 2007/589/ES.
(26)
Keďže pri väčšine referenčných produktov, ako amoniak a kalcinovaná sóda sa predpokladá, že CO2 z výrobných procesov sa emituje do atmosféry, emisie by sa mali monitorovať a vykazovať v súlade s nariadením pre monitorovanie a vykazovanie emisií z činností uvedených v prílohe I, ktoré sa má podľa článku 14 ods. 1 smernice 2003/87/ES prijať do 31. decembra 2011, za predpokladu, že do atmosféry bol emitovaný všetok CO2 vyprodukovaný počas týchto procesov výroby amoniaku a kalcinovanej sódy, alebo akékoľvek potenciálne využitie CO2 ako suroviny v chemických výrobných procesoch.
(27)
Referenčný štandard parné krakovanie nezahŕňa takzvanú doplňujúcu frakciu, chemické látky vysokej hodnoty, ktoré sa nevyrábajú v hlavnom procese, ani súvisiace emisie, ale tam, kde to prichádza do úvahy, by sa doplňujúca frakcia mala zohľadňovať pri bezodplatnom prideľovaní emisných kvót s použitím osobitných emisných faktorov.
(28)
Na zabezpečenie rovnakých podmienok pri výrobe aromatických uhľovodíkov v rafinériách a v chemických závodoch by sa bezodplatné prideľovanie emisných kvót pre aromatické uhľovodíky malo zakladať na prístupe CWT a mala by sa uplatňovať referenčná úroveň referenčného štandardu rafinérie.
(29)
Vzhľadom na to, že pri výrobe monoméru vinylchloridu sa v určitej miere používa vodík ako palivo, ktoré nahrádza tradičné palivá, ako zemný plyn, čím sa znižujú priame emisie z procesu spaľovania, ale tiež vzhľadom na to, že použitie vodíka ako východiskovej suroviny je výhodnejšie, pokiaľ ide o celkovú efektívnosť z hľadiska skleníkových plynov, pri referenčnom produkte monomér vinylchloridu sa započítava vodík pri použití ako palivo tak, ako by išlo o zemný plyn.
(30)
Na zabezpečenie rovnakých podmienok pri výrobe vodíka a syntetického plynu v rafinériách a chemických závodoch by sa referenčná úroveň pre tieto produkty mala zakladať na prístupe CWT a na referenčnej úrovni referenčného štandardu rafinérie. Na oba referenčné produkty sa vzťahuje určená objemová koncentrácia vodíka.
(31)
Vzhľadom na to, že obchodovanie s emisnými kvótami výlučne formou aukcie by malo byť pre odvetvie energetiky pravidlom od roku 2013, pričom sa zohľadňuje jeho schopnosť prenášať vyššie náklady na oxid uhličitý, a že v súvislosti s výrobou elektrickej energie by sa nemalo uskutočňovať žiadne bezodplatné prideľovanie kvót, okrem prechodného bezodplatného prideľovania kvót na modernizáciu výroby elektrickej energie a na elektrickú energiu vyrobenú z odpadových plynov, toto rozhodnutie by sa nemalo vzťahovať na bezodplatné prideľovanie emisných kvót v súvislosti s výrobou alebo spotrebou elektrickej energie. Podľa článku 10a ods. 6 smernice 2003/87/ES odvetvia alebo pododvetvia, ktoré sa považujú za odvetvia alebo pododvetvia, ktoré sú vystavené vysokému riziku úniku uhlíka, môžu dostať kompenzáciu za náklady súvisiace s emisiami skleníkových plynov prenášané do cien elektrickej energie vo forme finančných opatrení prijatých členskými štátmi v súlade s uplatniteľnými pravidlami štátnej pomoci, ktoré má Komisia prijať v tejto oblasti.
(32)
Je tiež vhodné, aby sa v referenčných produktoch zohľadňovalo účinné získavanie energie z odpadových plynov a emisie spojené s ich používaním. Na tento účel sa pri stanovení referenčných úrovní pre produkty, pri výrobe ktorých sa vytvárajú odpadové plyny, vo veľkej miere zohľadnil obsah uhlíka v týchto odpadových plynoch. Ak sa odpadové plyny vyvážajú z výrobného procesu za systémové hranice príslušného referenčného produktu a spaľujú sa na účel výroby tepla mimo systémových hraníc príslušného referenčného procesu, ako sa vymedzuje v prílohe I, súvisiace emisie by sa mali zohľadniť pridelením dodatočných emisných kvót na základe referenčného štandardu tepla alebo referenčného štandardu paliva. Z hľadiska všeobecnej zásady, že pri výrobe elektrickej energie by sa nemali bezodplatne prideľovať žiadne emisné kvóty, aby sa zabránilo neoprávnenému narušeniu hospodárskej súťaže na trhoch elektrickej energie dodávanej priemyselným zariadeniam, a vzhľadom na cenu uhlíka obsiahnutú v elektrickej energii je vhodné, aby sa v prípade, že sa odpadové plyny vyvážajú z výrobného procesu mimo systémové hranice príslušného referenčného produktu a spaľujú sa na výrobu elektrickej energie, nepridelili žiadne dodatočné kvóty nad podiel obsahu uhlíka v odpadovom plyne započítaný v príslušnom referenčnom produkte.
(33)
V referenčných produktoch sú započítané aj historické emisie zo spaľovania odpadových plynov súvisiacich s výrobou daného produktu a palivo používané na bezpečnostné spaľovanie by sa malo v záujme zohľadnenia povinného charakteru tohto spaľovania považovať za palivo používané na výrobu nemerateľného tepla.
(34)
Na boj proti zmene klímy a na zníženie emisnej náročnosti hospodárstiev je potrebné značné investičné úsilie. Toto rozhodnutie by sa preto malo uplatňovať tak, aby podporovalo investície do čistých technológií v každom odvetví a pododvetví. V súlade so smernicou 2003/87/ES môžu ostatné politiky a opatrenia v budúcnosti dopĺňať tento cieľ a podnecovať účinné využívanie kvót v záujme tvorby významných investícií do energeticky účinnejších technológií. Najmä ak konečné ročné množstvo kvót bezodplatne pridelených na všetky existujúce zariadenia určené v súlade s týmto rozhodnutím výrazne klesne pod maximálne ročné množstvo kvót uvedené v článku 10a ods. 5 smernice 2003/87/ES, zmenou a doplnením tohto rozhodnutia by sa mohli poskytnúť stimuly na ďalšie zníženia emisií skleníkových plynov v súlade s článkom 10a ods. 1 smernice 2003/87/ES pridelením kvót zariadeniam schopným zavádzať inovačné technológie, ktoré ďalej znižujú emisie skleníkových plynov.
(35)
Investície do značných zvýšení kapacity, ktoré poskytujú novým účastníkom prístup k rezerve ustanovenej v článku 10a ods. 7 smernice 2003/87/ES, by mali byť jednoznačné a určitého rozsahu, aby sa zabránilo predčasnému vyčerpaniu rezervy emisných kvót vytvorenej pre nových účastníkov, narušeniu hospodárskej súťaže a neprimeranej administratívnej záťaži a aby sa vo všetkých členských štátoch zabezpečilo rovnaké zaobchádzanie so zariadeniami. Je preto vhodné definovať prahovú hodnotu pre významnú zmenu kapacity o 10 % inštalovanej kapacity zariadenia a vyžadovať, aby zmena inštalovanej kapacity bola impulzom pre výrazne vyššiu alebo nižšiu úroveň činnosti príslušného zariadenia. Pri posudzovaní, či sa táto prahová hodnota dosiahla, by sa však mali zohľadniť prírastky zvýšenia alebo zníženia kapacity.
(36)
Vzhľadom na obmedzený počet kvót v rezerve pre nových účastníkov je vhodné vždy, keď sa novým účastníkom vydá značné množstvo týchto kvót, posúdiť, či je zaručený spravodlivý a nestranný prístup k zostávajúcim kvótam v tejto rezerve. Z hľadiska výsledku tohto posúdenia sa môže ustanoviť možnosť systému poradovníka. Charakteristika takéhoto systému a jeho stanovené kritériá oprávnenosti by mali zohľadňovať rozdielne postupy povoľovania v členských štátoch, mali by zabrániť akémukoľvek zneužitiu a nemali by poskytovať stimuly na rezervné kvóty počas neprimerane dlhého obdobia.
(37)
V snahe zabezpečiť, aby sa zariadeniu, ktorého prevádzka skončila, nepridelili bezodplatne žiadne emisné kvóty, by sa v tomto rozhodnutí mali ustanoviť opatrenia, ktorými sa vymedzia takéto zariadenia a zakáže sa vydávanie kvót, s výnimkou prípadu, keď je možné stanoviť, že prevádzka zariadenia sa obnoví v určenom a primeranom čase.
(38)
Na úpravu počtu emisných kvót, ktoré sa majú prideliť zariadeniu, ktoré sčasti skončilo činnosť, sa stanovili konkrétne prahové hodnoty porovnávajúce zníženú úroveň činnosti so začiatočnou úrovňou činnosti. Množstvo emisných kvót, ktoré sa majú prideliť, by sa malo potom zodpovedajúco upraviť od roka nasledujúceho po roku, počas ktorého zariadenie sčasti skončilo činnosť. Ak takéto zariadenie opäť dosiahne úroveň činnosti nad úrovňou prahových hodnôt, pôvodné množstvo emisných kvót, ktoré sa majú prideliť, by sa v závislosti od úrovne činnosti zariadenia malo sčasti, prípadne aj úplne obnoviť.
(39)
V náležitých prípadoch sa prihliadalo na pokyny o výklade prílohy I k smernici 2003/87/ES.
(40)
Opatrenia ustanovené v tomto rozhodnutí sú v súlade so stanoviskom Výboru pre klimatické zmeny,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
KAPITOLA I
VŠEOBECNÉ USTANOVENIA
Článok 1
Predmet úpravy
Týmto rozhodnutím sa ustanovujú prechodné pravidlá harmonizácie bezodplatného prideľovania emisných kvót podľa smernice 2003/87/ES, platné v celej Únii od roku 2013.
Článok 2
Rozsah pôsobnosti
Toto rozhodnutie sa vzťahuje na bezodplatné prideľovanie emisných kvót podľa kapitoly III (stacionárne zariadenia) smernice 2003/87/ES v obdobiach obchodovania od roku 2013, s výnimkou prechodného bezodplatného prideľovania emisných kvót na modernizáciu výroby elektrickej energie podľa článku 10c smernice 2003/87/ES.
Článok 3
Vymedzenie pojmov
Na účely tohto rozhodnutia sa uplatňuje toto vymedzenie pojmov:
a)
„existujúce zariadenie“ je každé zariadenie vykonávajúce jednu alebo viaceré činnosti uvedené v prílohe I k smernici 2003/87/ES alebo činnosť zahrnutú do systému Únie prvý raz v súlade s článkom 24 uvedenej smernice, ktoré:
i)
získalo povolenie na emisie skleníkových plynov do 30. júna 2011, alebo
ii)
skutočne funguje, získalo do 30. júna 2011 všetky príslušné environmentálne povolenia vrátane v prípade potreby povolenia ustanoveného v smernici 2008/1/ES a splnilo do 30. júna 2011 všetky ostatné kritériá určené vo vnútroštátnom právnom poriadku príslušného členského štátu, na základe čoho by zariadenie bolo oprávnené dostať povolenie na emisie skleníkových plynov;
b)
„podzariadenie spojené s referenčným produktom“ sú vstupy, výstupy a zodpovedajúce emisie súvisiace s výrobou produktu, pre ktorý je v prílohe I stanovený referenčný produkt;
c)
„podzariadenie spojené s referenčným štandardom tepla“ sú vstupy, výstupy a zodpovedajúce emisie, ktoré nepatria do rámca podzariadenia spojeného s referenčným produktom a súvisia s produkciou alebo dovozom zo zariadenia alebo z iného subjektu patriaceho do rámca systému Únie, alebo oboma, merateľného tepla:
-
ktoré sa spotrebuje v rámci hraníc zariadenia na výrobu produktov, na produkciu mechanickej energie inej ako používanej na výrobu elektrickej energie, na vykurovanie alebo chladenie, s výnimkou spotreby na výrobu elektrickej energie, alebo
-
ktoré sa vyvezie do zariadenia alebo iného subjektu, ktorý nepatrí do rámca systému Únie okrem vývozu na výrobu elektrickej energie;
d)
„podzariadenie spojené s referenčným štandardom paliva“ sú vstupy, výstupy a zodpovedajúce emisie, ktoré nepatria do rámca podzariadenia spojeného s referenčným produktom a súvisia s produkciou nemerateľného tepla spaľovaním paliva spotrebovaného na výrobu produktov, na produkciu mechanickej energie inej ako používanej na výrobu elektrickej energie, na vykurovanie alebo chladenie, s výnimkou spotreby na výrobu elektrickej energie, vrátane bezpečnostného spaľovania;
e)
„merateľné teplo“ je čistý tok tepla prepravovaný cez identifikovateľné potrubie alebo rúry s použitím média na prenos tepla, akým je najmä para, horúci vzduch, voda, olej, tekuté kovy a soli, pre ktoré je alebo by mohol byť nainštalovaný merač tepla;
f)
„merač tepla“ je merač tepla v zmysle prílohy MI-004 k smernici Európskeho parlamentu a Rady 2004/22/ES (5) alebo akékoľvek iné zariadenie na meranie a zaznamenávanie množstva vyprodukovanej tepelnej energie na základe objemov tokov a teplôt;
g)
„nemerateľné teplo“ je všetko iné teplo ako merateľné teplo;
h)
„podzariadenie spojené s emisiami z procesov“ sú emisie skleníkových plynov uvedené v prílohe I k smernici 2003/87/ES, iné ako oxid uhličitý, ku ktorým dochádza mimo systémových hraníc referenčného produktu uvedeného v prílohe I, alebo emisie oxidu uhličitého, ku ktorým dochádza mimo systémových hraníc referenčného produktu uvedeného v prílohe I v dôsledku ktorejkoľvek z nasledujúcich činností a emisií, ktoré vyplývajú zo spaľovania neúplne oxidovaného uhlíka vyprodukovaného ako dôsledok nasledovných činností na účel výroby merateľného tepla, nemerateľného tepla alebo technicky využiteľnej elektrickej energie za predpokladu, že sa odrátajú emisie, ktoré by nastali zo spálenia množstva zemného plynu rovnajúceho sa energetickému obsahu spáleného neúplne oxidovaného uhlíka:
i)
chemická alebo elektrolytická redukcia zlúčenín kovu v rudách, koncentrátoch a druhotných materiáloch;
ii)
odstraňovanie nečistôt z kovov a zlúčenín kovu;
iii)
rozklad uhličitanov, okrem uhličitanov pri praní dymových plynov;
iv)
chemická syntéza, pri ktorej je v reakcii prítomný materiál obsahujúci uhlík, na iný hlavný účel ako na výrobu tepla;
v)
použitie prídavných látok alebo surovín obsahujúcich uhlík na iný hlavný účel ako na výrobu tepla;
vi)
chemická alebo elektrolytická redukcia metaloidných oxidov alebo nekovových oxidov, ako oxidy kremíka a fosfáty;
i)
„významné zvýšenie kapacity“ je významné zvýšenie začiatočnej inštalovanej kapacity podzariadenia, pri ktorom nastanú všetky nasledujúce skutočnosti:
i)
jedna alebo viaceré identifikovateľné fyzické zmeny týkajúce sa jeho technickej konfigurácie a fungovania, iné ako len nahradenie existujúcej výrobnej linky, a
ii)
podzariadenie môže byť prevádzkované s kapacitou, ktorá je najmenej o 10 % vyššia v porovnaní so začiatočnou inštalovanou kapacitou podzariadenia pred zmenou, alebo
iii)
podzariadenie, ktorého sa týkajú fyzické zmeny, má významne vyššiu úroveň činnosti, čo vedie k dodatočnému prideleniu emisných kvót o viac ako 50 000 kvót ročne, čo predstavuje aspoň 5 % predbežného ročného množstva bezodplatne pridelených emisných kvót pre toto podzariadenie pred zmenou;
j)
„významné zníženie kapacity“ je jedna alebo viaceré identifikovateľné fyzické zmeny vedúce k významnému zníženiu začiatočnej inštalovanej kapacity podzariadenia a jeho úrovne činnosti v rozsahu, ktorý sa považuje za významné zvýšenie kapacity;
k)
„významná zmena kapacity“ je buď významné zvýšenie kapacity alebo významné zníženie kapacity;
l)
„pridaná kapacita“ je rozdiel medzi začiatočnou inštalovanou kapacitou podzariadenia a inštalovanou kapacitou toho istého podzariadenia po výraznom zvýšení, stanovený na základe priemeru dvoch najvyšších mesačných objemov produkcie počas prvých šiestich mesiacov od začiatku zmenenej prevádzky;
m)
„znížená kapacita“ je rozdiel medzi začiatočnou inštalovanou kapacitou podzariadenia a inštalovanou kapacitou toho istého podzariadenia po výraznom znížení, stanovený na základe priemeru dvoch najvyšších mesačných objemov produkcie počas prvých šiestich mesiacov od začiatku zmenenej prevádzky;
n)
„začiatok bežnej prevádzky“ je overený a schválený prvý deň nepretržitého 90-dňového obdobia, alebo ak zvyčajný výrobný cyklus príslušného odvetvia nepredpokladá nepretržitú prevádzku, prvý deň 90-dňového obdobia rozdeleného na výrobné cykly špecifické pre dané odvetvie, počas ktorého zariadenie pracuje aspoň na 40 % kapacity, na ktorú je zariadenie konštrukčne navrhnuté, pričom sa podľa potreby zohľadňujú prevádzkové podmienky špecifické pre dané zariadenie;
o)
„začiatok zmenenej prevádzky“ je overený a schválený prvý deň nepretržitého 90-dňového obdobia, alebo ak zvyčajný výrobný cyklus príslušného odvetvia nepredpokladá nepretržitú prevádzku, prvý deň 90-dňového obdobia rozdeleného na výrobné cykly špecifické pre dané odvetvie, počas ktorého zmenené podzariadenie pracuje aspoň na 40 % kapacity, na ktorú je zariadenie konštrukčne navrhnuté, pričom sa podľa potreby zohľadňujú prevádzkové podmienky špecifické pre dané podzariadenie;
p)
„bezpečnostné spaľovanie“ je spaľovanie pomocných palív a vysoko kolísavých množstiev plynov z priemyselných procesov alebo zvyškových plynov v jednotke otvorenej atmosférickým poruchám, ktoré sa výslovne vyžaduje z bezpečnostných dôvodov v príslušných povoleniach pre zariadenie;
q)
„súkromná domácnosť“ je obytná jednotka, v ktorej osoby jednotlivo alebo spoločne vykonávajú opatrenia, aby si zabezpečili merateľné teplo;
r)
„overovateľ“ je príslušná nezávislá osoba alebo overovací orgán so zodpovednosťou za vykonávanie procesu overovania a podávanie správ o ňom v súlade s podrobnými požiadavkami ustanovenými členským štátom podľa prílohy V k smernici 2003/87/ES;
s)
„primeraná istota“ je vysoká, ale nie absolútna úroveň istoty, jasne vyjadrená vo verifikačnom stanovisku, že údaje podrobené overovaniu neobsahujú podstatne skreslené informácie;
t)
„stupeň istoty“ je miera, v akej overovateľ dôveruje, že závery z overovania preukazujú, že informácie predložené za zariadenie neobsahujú podstatne skreslené informácie;
u)
„podstatne skreslené informácie“ sú závažne skreslené informácie (opomenutia, skreslenia a omyly, neberúc do úvahy prípustnú nepresnosť) v predložených údajoch, ktoré by podľa odborného názoru overovateľa mohli negatívnym spôsobom ovplyvniť následné použitie údajov príslušným orgánom pri výpočte pridelených emisných kvót.
Článok 4
Príslušný orgán a zaokrúhľovanie
1. Členské štáty prijmú príslušné administratívne opatrenia vrátane určenia príslušného orgánu alebo orgánov v súlade s článkom 18 smernice 2003/87/ES na vykonávanie pravidiel tohto rozhodnutia.
2. Všetky výpočty týkajúce sa množstva kvót vykonávané v súlade s týmto rozhodnutím sa zaokrúhľujú nahor na najbližšiu kvótu.
KAPITOLA II
EXISTUJÚCE ZARIADENIA
Článok 5
Identifikácia zariadení
1. Každý členský štát identifikuje všetky zariadenia na svojom území, ktoré sú oprávnené na bezodplatné prideľovanie kvót podľa článku 10a smernice 2003/87/ES.
2. Každý členský štát identifikuje aj všetkých výrobcov elektrickej energie produkujúcich teplo a malé zariadenia, ktoré môžu byť vylúčené zo systému Únie podľa článku 27 smernice 2003/87/ES.
Článok 6
Rozdelenie na podzariadenia
1. Členské štáty na účely tohto rozhodnutia rozdelia každé zariadenie oprávnené na bezodplatné prideľovanie emisných kvót podľa článku 10a smernice 2003/87/ES podľa požiadaviek na jedno alebo viaceré nasledujúce podzariadenia:
a)
podzariadenie spojené s referenčným produktom;
b)
podzariadenie spojené s referenčným štandardom tepla;
c)
podzariadenie spojené s referenčným štandardom paliva;
d)
podzariadenie spojené s emisiami z procesov.
Podzariadenia v najvyššej možnej miere zodpovedajú fyzickým častiam zariadenia.
V prípade podzariadení spojených s referenčným štandardom tepla, podzariadení spojených s referenčným štandardom paliva a podzariadení spojených s emisiami z procesov členské štáty jednoznačne rozlišujú na základe kódov NACE a Prodcom, či príslušný proces slúži alebo neslúži pre odvetvie alebo pododvetvie, ktoré sa považuje za odvetvie alebo pododvetvie, ktoré čelí vysokému riziku úniku uhlíka, ako sú určené v rozhodnutí 2010/2/EÚ.
Ak zariadenie zahrnuté v systéme Únie vyprodukovalo a vyviezlo merateľné teplo do zariadenia alebo iného subjektu, ktoré nie sú zahrnuté v systéme Únie, členské štáty zastávajú názor, že príslušný proces podzariadenia spojeného s referenčným štandardom tepla v prípade tohto tepla neslúži pre odvetvie alebo pododvetvie, ktoré sa považuje za odvetvie alebo pododvetvie, ktoré čelí vysokému riziku úniku uhlíka, ako sú určené v rozhodnutí 2010/2/EÚ, okrem prípadu, keď je príslušný orgán presvedčený, že spotrebiteľ merateľného tepla patrí do odvetvia alebo pododvetvia, ktoré sa považuje za odvetvie alebo pododvetvie, ktoré čelí vysokému riziku úniku uhlíka, ako sú určené v rozhodnutí Komisie 2010/2/EÚ.
2. Súčet vstupov, výstupov a emisií každého podzariadenia neprekročí vstupy, výstupy a celkové emisie zariadenia.
Článok 7
Získavanie základných údajov
1. Za každé existujúce zariadenie oprávnené na bezodplatné prideľovanie emisných kvót podľa článku 10a smernice 2003/87/ES vrátane zariadení, ktoré sa prevádzkujú len príležitostne, najmä zariadení, ktoré sa držia ako rezervné alebo pohotovostné, a zariadení prevádzkovaných sezónne, členské štáty za všetky roky obdobia od 1. januára 2005 do 31. decembra 2008, alebo podľa potreby od 1. januára 2009 do 31. decembra 2010, počas ktorých sa zariadenie prevádzkovalo, získavajú od prevádzkovateľa všetky príslušné informácie a údaje týkajúce sa každého parametra uvedeného v prílohe IV.
2. Členské štáty získavajú údaje za každé podzariadenie samostatne. Ak je to potrebné, členské štáty môžu požiadať prevádzkovateľa o predloženie väčšieho množstva údajov.
Ak 95 % vstupov, výstupov a zodpovedajúcich emisií podzariadenia spojeného s referenčným štandardom tepla, podzariadenia spojeného s referenčným štandardom paliva alebo podzariadenia spojeného s emisiami z procesov slúži pre odvetvia alebo pododvetvia, ktoré sa považujú za odvetvia a pododvetvia, ktoré čelia vysokému riziku úniku uhlíka, ako sú určené v rozhodnutí 2010/2/EÚ, alebo ak 95 % vstupov, výstupov a zodpovedajúcich emisií podzariadenia spojeného s referenčným štandardom tepla, podzariadenia spojeného s referenčným štandardom paliva alebo podzariadenia spojeného s emisiami z procesov slúži pre odvetvia alebo pododvetvia, ktoré sa nepovažujú za odvetvia a pododvetvia, ktoré čelia vysokému riziku úniku uhlíka, členské štáty môžu oslobodiť prevádzkovateľa od poskytovania údajov, pričom zohľadňujú rozdiely z hľadiska rizika úniku uhlíka.
3. Členské štáty vyžadujú, aby prevádzkovateľ predložil začiatočnú inštalovanú kapacitu každého podzariadenia spojeného s referenčným produktom, určenú takto:
a)
začiatočná inštalovaná kapacita predstavuje v zásade priemer 2 najvyšších mesačných objemov výroby v období od 1. januára 2005 do 31. decembra 2008 za predpokladu, že podzariadenie sa prevádzkovalo pri tomto zaťažení 720 hodín mesačne 12 mesiacov v roku. Ak nie je možné určiť začiatočnú inštalovanú kapacitu podľa písmena a);
b)
vykoná sa experimentálne overenie kapacity podzariadenia pod dohľadom overovateľa s cieľom zabezpečiť, aby použité parametre boli typické pre príslušné odvetvie a aby výsledky experimentálneho overenia boli reprezentatívne.
4. Ak podzariadenie prešlo v období od 1. januára 2005 do 30. júna 2011 významnou zmenou kapacity, členské štáty požadujú, aby prevádzkovateľ do začiatku zmenenej prevádzky predložil navyše k začiatočnej inštalovanej kapacite podzariadenia, určenej v súlade s odsekom 3, pridanú, respektíve zníženú kapacitu, ako aj inštalovanú kapacitu podzariadenia po absolvovaní významnej zmeny kapacity, stanovenú na základe priemeru dvoch najvyšších mesačných objemov produkcie počas prvých šiestich mesiacov od začiatku zmenenej prevádzky. Členské štáty pri posudzovaní akejkoľvek ďalšej významnej zmeny kapacity považujú túto inštalovanú kapacitu podzariadenia po absolvovaní významnej zmeny kapacity za začiatočnú inštalovanú kapacitu podzariadenia.
5. Členské štáty získavajú, zaznamenávajú a dokumentujú údaje spôsobom, ktorý umožňuje ich primerané využívanie príslušným orgánom.
Členské štáty môžu vyžadovať, aby prevádzkovateľ používal elektronický vzor, alebo môžu stanoviť formát súboru na predkladanie údajov. Členské štáty však akceptujú používanie elektronického vzoru alebo špecifikácie formátu súboru uverejnených Komisiou na účel získavania údajov podľa tohto článku, okrem prípadov, ak vzor alebo špecifikácia formátu súboru členského štátu vyžaduje minimálne rovnaké vstupné údaje.
6. Vstupy, výstupy a zodpovedajúce emisie, za ktoré sú k dispozícii len údaje za zariadenie ako celok, sa pomerne pridelia k príslušným podzariadeniam takto:
a)
ak sa rôzne produkty vyrábajú jeden za druhým na tej istej výrobnej linke, vstupy, výstupy a zodpovedajúce emisie sa pridelia sekvenčne na základe času využívania za rok za každé podzariadenie;
b)
ak nie je možné prideliť vstupy, výstupy a zodpovedajúce emisie podľa písmena a), prideľujú sa na základe hmotnosti alebo objemu jednotlivých vyrobených produktov alebo odhadov založených na pomere voľných reakčných entalpií prítomných chemických reakcií alebo na základe iného vhodného rozdeľovacieho kľúča, ktorý je potvrdený dôkladnou vedeckou metodikou.
7. Členské štáty vyžadujú, aby prevádzkovatelia predkladali úplné a jednotné údaje a aby zabezpečili, aby medzi podzariadeniami neexistovalo prekrývanie ani dvojité započítanie. Členské štáty predovšetkým zabezpečia, aby prevádzkovatelia uplatňovali povinnú starostlivosť a v záujme zabezpečenia primeranej istoty o integrite údajov predkladali údaje, ktoré zabezpečujú najvyššiu dosiahnuteľnú presnosť.
Na tento účel členské štáty zabezpečia, aby každý prevádzkovateľ predložil aj metodickú správu, ktorá obsahuje najmä opis zariadenia, uplatnenú metodiku zostavovania, rôzne zdroje údajov, kroky výpočtu a tam, kde to prichádza do úvahy, prijaté predpoklady a metodiku použitú na priraďovanie emisií k príslušným podzariadeniam v súlade s odsekom 6. Členské štáty môžu nariadiť prevádzkovateľovi, aby preukázal presnosť a úplnosť poskytnutých údajov.
8. Ak údaje chýbajú, členské štáty vyžadujú, aby prevádzkovateľ riadne zdôvodnil chýbajúce údaje.
Členské štáty vyžadujú, aby prevádzkovateľ pred overením alebo najneskôr počas overovania overovateľom nahradil všetky chýbajúce údaje konzervatívnymi odhadmi založenými najmä na osvedčených postupoch odvetvia a najnovších vedeckých a technických poznatkoch.
Ak sú údaje čiastočne dostupné, konzervatívny odhad znamená, že extrapolovaná hodnota nie je vyššia ako 90 % hodnoty získanej použitím dostupných údajov.
Ak nie sú k dispozícii žiadne údaje o tokoch merateľného tepla za podzariadenie spojené s referenčným štandardom tepla, náhradná hodnota sa môže odvodiť zo zodpovedajúceho vstupu energie vynásobeného zmeranou účinnosťou výroby tepla, overenou overovateľom. Ak takéto údaje o účinnosti nie sú k dispozícii, na zodpovedajúce vstupy energie vynaložené na produkciu merateľného tepla sa aplikuje referenčná účinnosť 70 %.
9. Každý členský štát na požiadanie sprístupní Komisii údaje získané na základe odsekov 1 až 6.
Článok 8
Overovanie
1. V procese získavania údajov podľa článku 7 členské štáty akceptujú len údaje, ktoré boli overovateľom overené ako vyhovujúce. Proces overovania je spojený s metodickou správou a nahlásenými parametrami uvedenými v článku 7 a v prílohe IV. Overovanie sa zameriava na spoľahlivosť, dôveryhodnosť a presnosť údajov poskytnutých prevádzkovateľom a končí verifikačným stanoviskom, v ktorom sa s primeranou istotou stanoví, či predložené údaje neobsahujú podstatne skreslené údaje.
2. Členské štáty zabezpečia, aby overovateľ bol nezávislý od prevádzkovateľa, vykonával svoje činnosti správne a objektívne a chápal:
a)
ustanovenia tohto rozhodnutia, ako aj príslušné normy a usmernenia;
b)
legislatívne, regulačné a administratívne požiadavky súvisiace s overovanými činnosťami;
c)
tvorbu všetkých informácií týkajúcich sa každého parametra alebo zdroja emisií v zariadení, najmä v súvislosti so získavaním, meraním, výpočtom a vykazovaním údajov.
3. Okrem požiadaviek ustanovených v rozhodnutí 2007/589/ES členské štáty zabezpečia, aby boli splnené všetky tieto minimálne požiadavky:
a)
overovateľ naplánoval a vykonal overenie s postojom profesionálneho skepticizmu, pripúšťajúc, že môžu existovať okolnosti, ktoré spôsobujú významné skreslenie predložených informácií a údajov;
b)
overovateľ odsúhlasil len oznámené parametre určené s vysokou mierou istoty. Vysoká miera istoty vyžaduje, aby prevádzkovateľ preukázal, že:
i)
oznámené parametre neobsahujú nezrovnalosti;
ii)
získavanie parametrov sa vykonalo v súlade s uplatniteľnými normami alebo usmerneniami;
iii)
príslušné záznamy zariadenia sú úplné a jednotné.
c)
overovateľ začal proces overovania strategickou analýzou všetkých relevantných činností vykonávaných v zariadení a má prehľad o všetkých činnostiach a ich význame na účely prideľovania kvót;
d)
overovateľ zohľadnil informácie obsiahnuté v povolení na emisie skleníkových plynov alebo v iných príslušných environmentálnych povoleniach, napríklad v povolení upravenom v smernici 2008/1/ES, najmä pri posudzovaní začiatočnej inštalovanej kapacity podzariadení;
e)
overovateľ analyzoval obsiahnuté riziká a riziká kontroly súvisiace s rozsahom a zložitosťou činností overovateľa a súvisiace s parametrami prideľovania kvót, ktoré by mohli viesť k závažným skresleniam, a v nadväznosti na túto analýzu rizík vypracoval plán overovania;
f)
overovateľ vykonal v prípade potreby návštevu na mieste s cieľom skontrolovať činnosť meračov a monitorovacích systémov, vykonať pohovory a získať dostatočné informácie a dôkazy. Ak overovateľ usúdi, že návšteva na mieste nie je primeraná, mal by byť schopný v plnom rozsahu dokázať príslušnému orgánu opodstatnenosť svojho rozhodnutia;
g)
overovateľ uskutočnil plán overovania zbieraním údajov v súlade s určenými metódami odberu vzoriek, rekapitulačné skúšky, preskúmanie dokladov, analytické postupy a postupy preskúmania údajov vrátane súvisiacich dodatočných dôkazov, z ktorých bude vychádzať verifikačné stanovisko overovateľa;
h)
overovateľ požiadal prevádzkovateľa, aby poskytol chýbajúce údaje alebo doplnil chýbajúce časti audit trail, vysvetlil odchýlky v parametroch alebo údajoch o emisiách, revidoval výpočty alebo upravil podané údaje;
i)
overovateľ vypracoval internú správu o overovaní. V správe o overovaní sa zaznamenajú dôkazy, ktoré preukazujú, že strategická analýza, analýza rizík a plán overovania boli vykonané v úplnom rozsahu, a predložia sa dostatočné informácie na podporu verifikačných stanovísk. Interná správa o overovaní uľahčí aj potenciálne hodnotenie auditu príslušným orgánom a akreditačným orgánom;
j)
overovateľ prijal rozhodnutie, či oznámené parametre obsahujú závažné skreslenie a či existujú iné problémy týkajúce sa verifikačného stanoviska na základe zistení obsiahnutých v internej správe o overovaní;
k)
overovateľ predložil metodiku overovania, svoje zistenia a verifikačné stanovisko v správe o overovaní adresovanej prevádzkovateľovi, ktorú má prevádzkovateľ predložiť príslušnému orgánu spolu so správou o metodike a oznámenými parametrami.
4. Členské štáty nepridelia emisné kvóty bezodplatne zariadeniu, ak údaje týkajúce sa tohto zariadenia neboli overené ako vyhovujúce.
Členské štáty sa môžu rozhodnúť, že bezodplatne pridelia emisné kvóty zariadeniu, ak údaje týkajúce sa tohto zariadenia neboli overené ako vyhovujúce, len ak sú presvedčené, že chýbajúce údaje vedúce k rozhodnutiu overovateľa sú dôsledkom výnimočných a nepredvídateľných okolností, ktorým nebolo možné zabrániť, ani keby sa vynaložila všetka náležitá starostlivosť, najmä okolností, akými sú prírodné katastrofy, vojna, hrozba vojny, teroristický čin, revolúcia, výtržnosti, sabotáž alebo akty vandalizmu.
5. Členské štáty pri overovaní najmä zabezpečia, aby nenastali duplicity medzi podzariadeniami a dvojité započítanie.
Článok 9
Historická úroveň činnosti
1. V prípade existujúcich zariadení členské štáty určia historické úrovne činnosti každého zariadenia za základné obdobie od 1. januára 2005 do 31. decembra 2008 alebo za základné obdobie od 1. januára 2009 do 31. decembra 2010, ak tieto sú vyššie, na základe údajov získaných podľa článku 7.
2. Historická úroveň činnosti v súvislosti s produktom za každý produkt, pre ktorý bol určený referenčný produkt podľa prílohy I, predstavuje strednú ročnú historickú produkciu tohto produktu v príslušnom zariadení počas základného obdobia.
3. Historická úroveň činnosti v súvislosti s teplom predstavuje stredný ročný historický dovoz zo zariadenia, ktoré patrí do rámca systému Únie, produkcia, alebo oboje, počas základného obdobia, merateľného tepla spotrebovaného v rámci hraníc zariadenia na výrobu produktov, na produkciu mechanickej energie inej ako používanej na výrobu elektrickej energie, na vykurovanie alebo chladenie, s výnimkou spotreby na výrobu elektrickej energie, alebo vyvezeného do zariadení alebo iného subjektu, ktoré nepatria do rámca systému Únie okrem vývozu na výrobu elektrickej energie, vyjadreného v terajouloch za rok.
4. Historická úroveň činnosti v súvislosti s palivom predstavuje strednú ročnú historickú spotrebu palív použitých na produkciu nemerateľného tepla spotrebovaného na výrobu produktov, na produkciu mechanickej energie inej ako používanej na výrobu elektrickej energie, na vykurovanie alebo chladenie, s výnimkou spotreby na výrobu elektrickej energie, vrátane bezpečnostného spaľovania, počas základného obdobia, vyjadreného v terajouloch za rok.
5. V prípade emisií z procesov, ktoré nastali v súvislosti s výrobou produktov v príslušnom zariadení počas základného obdobia, ako je uvedené v odseku 1, historická úroveň činnosti v súvislosti s procesmi predstavuje stredné ročné historické emisie z procesov, vyjadrené v tonách ekvivalentu oxidu uhličitého.
6. Na účely určenia stredných hodnôt podľa odsekov 1 až 5 sa zohľadňujú len kalendárne roky, počas ktorých bolo zariadenie prevádzkované aspoň jeden deň.
Ak zariadenie bolo počas príslušného základného obdobia prevádzkované menej ako dva kalendárne roky, historické úrovne činnosti sa vypočítajú na základe začiatočnej inštalovanej kapacity každého podzariadenia stanovenej v súlade s metódou uvedenou v článku 7 ods. 3, vynásobenej príslušným koeficientom využitia kapacity určeným v súlade s článkom 18 ods. 2.
7. Odchylne od odseku 2 členské štáty určia historickú úroveň činnosti v súvislosti s produktom za produkty, na ktoré sa vzťahujú referenčné produkty podľa prílohy III, na základe strednej ročnej historickej produkcie podľa vzorcov uvedených v tej istej prílohe.
8. Existujúce zariadenia, ktoré sa prevádzkujú len príležitostne, najmä vrátane zariadení, ktoré sa udržiavajú ako rezervné alebo pohotovostné, a zariadení prevádzkovaných sezónne, a ktoré neboli prevádzkované aspoň jeden deň v danom kalendárnom roku počas základného obdobia, sa pri určovaní stredných hodnôt podľa odseku 1 berú do úvahy, ak sú splnené všetky nasledujúce podmienky:
a)
je jednoznačne preukázané, že zariadenie sa používa príležitostne, najmä ak sa obvykle prevádzkuje ako záložná alebo rezervná kapacita alebo sa obvykle prevádzkuje v sezónnom režime;
b)
zariadenie patrí do rozsahu pôsobnosti povolenia na emisie skleníkových plynov a všetkých ostatných príslušných povolení vyžadovaných vo vnútroštátnom právnom poriadku členského štátu na prevádzku zariadenia;
c)
je technicky možné začať prevádzku v krátkom čase a pravidelne sa vykonáva údržba.
9. Ak existujúce zariadenie prešlo v období od 1. januára 2005 do 30. júna 2011 významným zvýšením kapacity alebo významným znížením kapacity, historické úrovne činnosti príslušného zariadenia predstavujú súčet stredných hodnôt určených v súlade s odsekom 1 bez významnej zmeny kapacity a historických úrovní činnosti pridanej kapacity alebo zníženej kapacity.
Historické úrovne činnosti pridanej kapacity alebo zníženej kapacity predstavujú rozdiel medzi začiatočnými inštalovanými kapacitami každého podzariadenia po absolvovaní významnej zmeny kapacity stanovenej v súlade s článkom 7 ods. 3 do začiatku zmenenej prevádzky a inštalovanou kapacitou po významnej zmene kapacity stanovenej v súlade s článkom 7 ods. 4, vynásobený priemerným historickým využitím kapacity príslušného zariadenia za roky pred začiatkom zmenenej prevádzky.
Článok 10
Prideľovanie kvót na úrovni zariadení
1. Členské štáty na základe údajov získaných v súlade s článkom 7 vypočítajú za každý rok množstvo emisných kvót bezodplatne pridelených od roku 2013 každému existujúcemu zariadeniu na ich území v súlade s odsekmi 2 až 8.
2. Na účel tohto výpočtu členské štáty najprv určia predbežné ročné množstvo bezodplatne pridelených emisných kvót samostatne pre každé podzariadenie, a to takto:
a)
v prípade každého podzariadenia spojeného s referenčným produktom zodpovedá predbežné ročné množstvo emisných kvót bezodplatne pridelených na daný rok referenčnej úrovni tohto referenčného produktu podľa prílohy I, vynásobenej príslušnou historickou úrovňou činnosti v súvislosti s produktom;
b)
v prípade:
i)
podzariadenia spojeného s referenčným štandardom tepla zodpovedá predbežné ročné množstvo emisných kvót bezodplatne pridelených na daný rok referenčnej úrovni referenčného štandardu tepla za merateľné teplo podľa prílohy I, vynásobenej historickou úrovňou činnosti v súvislosti s teplom za spotrebu merateľného tepla;
ii)
podzariadenia spojeného s referenčným štandardom paliva zodpovedá predbežné ročné množstvo emisných kvót bezodplatne pridelených na daný rok referenčnej úrovni referenčného štandardu paliva podľa prílohy I, vynásobenej historickou úrovňou činnosti v súvislosti s palivom za spotrebované palivo;
iii)
podzariadenia spojeného s emisiami z procesov zodpovedá predbežné ročné množstvo emisných kvót bezodplatne pridelených na daný rok historickej úrovni činnosti v súvislosti s procesmi, vynásobenej koeficientom 0,9700.
3. Pokiaľ sa merateľné teplo vyváža do súkromných domácností a predbežné ročné množstvo emisných kvót stanovené v súlade s ods. 2 písm. b) bodom i) je na rok 2013 nižšie ako stredná hodnota ročných historických emisií v súvislosti s výrobou merateľného tepla vyvážaného do súkromných domácností daným podzariadením v období od 1. januára 2005 do 31. decembra 2008, predbežné ročné množstvo emisných kvót na rok 2013 sa upraví o príslušný rozdiel. V každom roku v období rokov 2014 až 2020 sa predbežné ročné množstvo emisných kvót stanovené v súlade s ods. 2 písm. b) bodom i) upraví, keď je predbežné ročné množstvo emisných kvót na daný rok nižšie ako percentuálny podiel uvedenej strednej hodnoty ročných historických emisií. Tento percentuálny podiel predstavuje 90 % v roku 2014 a každý nasledujúci rok sa zníži o 10 percentuálnych bodov.
4. Na účel vykonávania článku 10a ods. 11 smernice 2003/87/ES sa koeficienty uvedené v prílohe VI uplatňujú na predbežné ročné množstvo bezodplatne pridelených emisných kvót určené pre každé podzariadenie podľa odseku 2 tohto článku na príslušný rok, ak procesy v týchto podzariadeniach slúžia pre odvetvia alebo pododvetvia, ktoré sa nepovažujú za odvetvia alebo pododvetvia, ktoré čelia vysokému riziku úniku uhlíka, ako sú určené v rozhodnutí 2010/2/EÚ.
Ak procesy v týchto podzariadeniach slúžia pre odvetvia alebo pododvetvia, ktoré sa považujú za odvetvia alebo pododvetvia, ktoré čelia vysokému riziku úniku uhlíka, ako sú určené v rozhodnutí 2010/2/EÚ, koeficient, ktorý sa má uplatniť na roky 2013 a 2014, sa rovná 1. Odvetvia alebo pododvetvia, pre ktoré sa koeficient rovná 1 na roky 2015 až 2020, sa určia podľa článku 10a ods. 13 smernice 2003/87/ES.
5. Ak aspoň 95 % historickej úrovne činnosti podzariadení spojených s referenčným štandardom tepla, podzariadení spojených s referenčným štandardom paliva alebo podzariadení spojených s emisiami z procesov slúži pre odvetvia alebo pododvetvia, ktoré sa považujú za odvetvia a pododvetvia, ktoré čelia vysokému riziku úniku uhlíka, ako sú určené v rozhodnutí 2010/2/EÚ, podzariadenie ako celok sa považuje za podzariadenie, ktoré čelí vysokému riziku úniku uhlíka.
Ak aspoň 95 % historickej úrovne činnosti podzariadení spojených s referenčným štandardom tepla, podzariadení spojených s referenčným štandardom paliva alebo podzariadení spojených s emisiami z procesov slúži pre odvetvia alebo pododvetvia, ktoré sa nepovažujú za odvetvia a pododvetvia, ktoré čelia vysokému riziku úniku uhlíka, ako sú určené v rozhodnutí 2010/2/EÚ, podzariadenie ako celok sa nepovažuje za podzariadenie, ktoré čelí vysokému riziku úniku uhlíka.
6. Predbežné ročné množstvo emisných kvót bezodplatne pridelených na podzariadenia, ktoré dostali merateľné teplo z podzariadení vyrábajúcich produkty zahrnuté v referenčnom produkte kyselina dusičná podľa prílohy I, sa zníži o ročnú historickú spotrebu tohto tepla počas základného obdobia uvedeného v článku 9 ods. 1, vynásobenú referenčnou úrovňou referenčného štandardu tepla pre toto merateľné teplo podľa prílohy I.
7. Predbežné celkové ročné množstvo emisných kvót bezodplatne pridelených na každé zariadenie predstavuje súčet predbežných ročných množstiev bezodplatne pridelených emisných kvót všetkých podzariadení vypočítaných v súlade s odsekmi 2, 3, 4, 5 a 6.
Ak zariadenie zahŕňa podzariadenia vyrábajúce buničinu (sulfátovú buničinu s krátkymi vláknami, sulfátovú buničinu s dlhými vláknami, termomechanickú buničinu a mechanickú buničinu, sulfitovú buničinu alebo inú buničinu, ktorá nie je zahrnutá v referenčnom produkte), ktoré vyvážajú merateľné teplo do iných technicky prepojených podzariadení, predbežné celkové množstvo bezodplatne pridelených emisných kvót zohľadňuje, bez toho, aby boli dotknuté predbežné ročné množstvá emisných kvót bezodplatne pridelených pre iné podzariadenia príslušného zariadenia, iba predbežné ročné množstvo bezodplatne pridelených emisných kvót, len ak sa výrobky z buničiny vyrábané týmto podzariadením umiestňujú na trh a nie sú spracúvané na papier v tých istých alebo iných technicky prepojených zariadeniach.
8. Pri určovaní predbežného celkového ročného množstva emisných kvót bezodplatne pridelených na každé zariadenie členské štáty zabezpečia, aby sa emisie nezapočítavali dvakrát a aby prídel nebol záporný. Najmä ak zariadenie dovezie medziprodukt, ktorý je podľa vymedzenia príslušných systémových hraníc uvedeného v prílohe I zahrnutý v referenčnom produkte, emisie sa pri určovaní predbežného celkového ročného množstva bezodplatne pridelených emisných kvót nezapočítajú dvakrát pre obe príslušné zariadenia.
9. Konečné celkové ročné množstvo emisných kvót bezodplatne pridelených na každé existujúce zariadenie okrem zariadení, na ktoré sa vzťahuje článok 10a ods. 3 smernice 2003/87/ES, je predbežné celkové ročné množstvo emisných kvót bezodplatne pridelených na každé zariadenie, určené v súlade s odsekom 7, vynásobené medziodvetvovým korekčným faktorom určeným v súlade s článkom 15 ods. 3.
V prípade zariadení, na ktoré sa vzťahuje článok 10a ods. 3 smernice 2003/87/ES a ktoré sú oprávnené na prideľovanie bezodplatných emisných kvót, konečné celkové ročné množstvo bezodplatne pridelených emisných kvót zodpovedá predbežnému celkovému ročnému množstvu emisných kvót bezodplatne pridelených na každé zariadenie, určenému podľa odseku 7, ročne upravenému lineárnym koeficientom uvedeným v článku 10a ods. 4 smernice 2003/87/ES, s použitím predbežného celkového množstva emisných kvót bezplatne pridelených príslušnému zariadeniu na rok 2013 ako referenčný rok.
Článok 11
Prideľovanie kvót v súvislosti s parným krakovaním
Odchylne od článku 10 ods. 2 písm. a) predbežné ročné množstvo emisných kvót bezodplatne pridelených na podzariadenie spojené s referenčným produktom v súvislosti s výrobou chemických látok vysokej hodnoty (high value chemicals) (ďalej len „HVC“) zodpovedá referenčnej úrovni referenčného produktu parné krakovanie podľa prílohy I, vynásobenej historickou úrovňou činnosti určenou v súlade s prílohou III a vynásobenej podielom na celkových priamych emisiách vrátane emisií z čistého dovezeného tepla počas základného obdobia uvedeného v článku 9 ods. 1 tohto rozhodnutia, vyjadrených v tonách ekvivalentu oxidu uhličitého, a súčtu týchto celkových priamych emisií a príslušných nepriamych emisií počas základného obdobia uvedeného v článku 9 ods. 1 tohto rozhodnutia, vypočítaných v súlade s článkom 14 ods. 2. K výsledku tohto výpočtu sa pripočíta 1,78 tony oxidu uhličitého na tonu vodíka krát stredná historická produkcia vodíka z doplňujúcej frakcie, vyjadrená v tonách vodíka, 0,24 tony oxidu uhličitého na tonu etylénu krát stredná historická produkcia etylénu z doplňujúcej frakcie, vyjadrená v tonách etylénu, a 0,16 tony oxidu uhličitého na tonu HVC krát stredná historická produkcia iných chemických látok vysokej hodnoty ako vodík a etylén z doplňujúcej frakcie, vyjadrená v tonách HVC.
Článok 12
Prideľovanie kvót v súvislosti s monomérom vinylchloridu
Odchylne od článku 10 ods. 2 písm. a) predbežné ročné množstvo emisných kvót bezodplatne pridelených na podzariadenie v súvislosti s výrobou monoméru vinylchloridu (ďalej len „VCM“) zodpovedá referenčnej úrovni referenčného produktu VCM vynásobenej historickou úrovňou činnosti za výrobu VCM vyjadrenou v tonách a vynásobenej podielom priamych emisií pri výrobe VCM vrátane emisií z čistého dovezeného tepla počas základného obdobia uvedeného v článku 9 ods. 1 tohto rozhodnutia, vypočítaných v súlade s článkom 14 ods. 2 a vyjadrených v tonách ekvivalentu oxidu uhličitého, a súčtu týchto priamych emisií a emisií súvisiacich s vodíkom pri výrobe VCM počas základného obdobia uvedeného v článku 9 ods. 1 tohto rozhodnutia, vyjadrených v tonách ekvivalentu oxidu uhličitého vypočítaných na základe historickej spotreby tepla vyplývajúcej zo spaľovania vodíka, ktorá je vyjadrená v terajouloch (TJ) krát 56,1 tony oxidu uhličitého na TJ.
Článok 13
Toky tepla medzi zariadeniami
Ak podzariadenie spojené s referenčným produktom zahŕňa merateľné teplo dovezené zo zariadenia alebo iného subjektu, ktorý nie je zahrnutý v systéme Únie, predbežné ročné množstvo emisných kvót bezodplatne pridelených na príslušné podzariadenie spojené s referenčným produktom, určené podľa článku 10 ods. 2 písm. a), sa zníži o množstvo tepla v minulosti dovezené zo zariadenia alebo iného subjektu, ktorý nie je zahrnutý v systéme Únie, v príslušnom roku, vynásobené referenčnou úrovňou referenčného štandardu tepla pre merateľné teplo podľa prílohy I.
Článok 14
Zameniteľnosť paliva a elektrickej energie
1. Za každé podzariadenie spojené s referenčným produktom, uvedené v prílohe I so zohľadnením zameniteľnosti paliva a elektrickej energie, predbežné ročné množstvo bezodplatne pridelených emisných kvót sa rovná príslušnej referenčnej úrovni príslušného referenčného produktu podľa prílohy I, vynásobenej historickou úrovňou činnosti v súvislosti s produktom a vynásobenej podielom celkových priamych emisií vrátane emisií z čistého dovezeného tepla počas základného obdobia uvedeného v článku 9 ods. 1 tohto rozhodnutia, vyjadrených v tonách ekvivalentu oxidu uhličitého, a súčtu týchto celkových priamych emisií a príslušných nepriamych emisií z výroby príslušného produktu počas základného obdobia uvedeného v článku 9 ods. 1 tohto rozhodnutia.
2. Na účely výpočtu podľa odseku 1 príslušné nepriame emisie predstavujú príslušnú spotrebu elektrickej energie, stanovenú vo vymedzení procesov a emisií zahrnutých v prílohe I, počas základného obdobia uvedeného v článku 9 ods. 1 tohto rozhodnutia, vyjadrenú v megawatthodinách na produkciu príslušného produktu krát 0,465 tony oxidu uhličitého na megawatthodinu, a vyjadrenú v tonách oxidu uhličitého.
Na účely výpočtu podľa odseku 1 emisie z čistého dovezeného tepla predstavujú množstvo merateľného tepla na výrobu príslušného produktu dovezeného zo zariadení zahrnutých v systéme Únie počas základného obdobia uvedeného v článku 9 ods. 1 tohto rozhodnutia, vynásobené hodnotou referenčného štandardu tepla uvedenou v prílohe I.
KAPITOLA III
ROZHODNUTIA O PRIDELENÍ KVÓT
Článok 15
Vnútroštátne vykonávacie opatrenia
1. V súlade s článkom 11 ods. 1 smernice 2003/87/ES členské štáty predložia Komisii do 30. septembra 2011 zoznam zariadení, ktoré patria do pôsobnosti smernice 2003/87/ES na ich území, vrátane zariadení určených podľa článku 5, s použitím elektronického vzoru ustanoveného Komisiou.
2. Zoznam podľa odseku 1 obsahuje za každé existujúce zariadenie najmä:
a)
identifikáciu zariadenia a jeho hranice s použitím identifikačného kódu zariadenia v CITL;
b)
identifikáciu každého podzariadenia zariadenia;
c)
za každé podzariadenie spojené s referenčným produktom začiatočnú inštalovanú kapacitu spolu s ročnými objemami produkcie príslušného produktu v období od 1. januára 2005 do 31. decembra 2008;
d)
za každé zariadenie a podzariadenie informácie, či patrí, alebo nepatrí k odvetviu alebo pododvetviu, ktoré sa považuje za odvetvie alebo pododvetvie, ktoré čelí významnému riziku úniku uhlíka, ako sú určené v rozhodnutí 2010/2/EÚ;
e)
za každé podzariadenie predbežné ročné množstvo emisných kvót bezodplatne pridelených počas obdobia od roku 2013 do roku 2020, určené v súlade s článkom 10 ods. 2;
f)
navyše k písmenu d), za podzariadenia, ktoré neslúžia odvetviu alebo pododvetviu, ktoré sa považuje za odvetvie alebo pododvetvie, ktoré čelí významnému riziku úniku uhlíka, ako sú určené v rozhodnutí 2010/2/EÚ, predbežné ročné množstvá emisných kvót bezodplatne pridelených počas obdobia od roku 2013 do roku 2020 klesajúce rovnakými množstvami z 80 % množstva v roku 2013 na 30 % v roku 2020, určené v súlade s článkom 10 ods. 4;
g)
za každé zariadenie predbežné celkové ročné množstvá emisných kvót bezodplatne pridelených počas obdobia od roku 2013 do roku 2020, určené v súlade s článkom 10 ods. 6.
V tomto zozname sa uvádzajú aj všetci výrobcovia elektrickej energie vyrábajúci teplo a malé zariadenia, ktoré môžu byť vylúčené zo systému Únie podľa článku 27 smernice 2003/87/ES.
3. Komisia po doručení zoznamu uvedeného v odseku 1 tohto článku posúdi zahrnutie každého zariadenia do zoznamu a súvisiace predbežné celkové ročné množstvá bezodplatne pridelených emisných kvót.
Po oznámení predbežných celkových ročných množstiev emisných kvót bezodplatne pridelených počas obdobia od roku 2013 do roku 2020 všetkými členskými štátmi Komisia stanoví jednotný medziodvetvový korekčný faktor uvedený v článku 10a ods. 5 smernice 2003/87/ES. Tento sa určí porovnaním súčtu predbežných celkových ročných množstiev emisných kvót bezodplatne pridelených zariadeniam, ktoré nie sú výrobcami elektrickej energie, v každom roku počas obdobia od roku 2013 do roku 2020 bez použitia koeficientov uvedených v prílohe VI s ročným množstvom kvót, ktoré je vypočítané v súlade s článkom 10a ods. 5 smernice 2003/87/ES pre zariadenia, ktoré nie sú výrobcami elektrickej energie ani novými účastníkmi, vzhľadom na príslušný podiel z celkového ročného množstva pre celú Úniu, určeného podľa článku 9 uvedenej smernice, a príslušného množstva emisií, ktoré sú v systéme Únie zahrnuté až od roku 2013.
4. Ak Komisia nezamietne zápis zariadenia do tohto zoznamu, vrátane zodpovedajúcich predbežných celkových ročných množstiev emisných kvót bezodplatne pridelených na toto zariadenie, príslušný členský štát prikročí k určeniu konečného ročného množstva emisných kvót bezodplatne pridelených na každý rok počas obdobia od roku 2013 do roku 2020 v súlade s článkom 10 ods. 9 tohto rozhodnutia.
5. Členské štáty po určení konečného ročného množstva za všetky existujúce zariadenia na svojom území predložia Komisii zoznam konečných ročných množstiev bezodplatne pridelených emisných kvót počas obdobia od roku 2013 do roku 2020, určených v súlade s článkom 10 ods. 9.
Článok 16
Zmeny vystavenia riziku úniku uhlíka
Do troch mesiacov od prijatia zoznamu podľa článku 10a ods. 13 smernice 2003/87/ES na roky 2015 až 2020 alebo od prijatia doplnku k zoznamu určenému v rozhodnutí Komisie 2010/2/EÚ na roky 2013 a 2014 každý členský štát reviduje zoznam uvedený v článku 15 ods. 1 tohto rozhodnutia, pričom jednoznačne uvedie zmeny v predpokladanom vystavení zariadení a podzariadení riziku úniku uhlíka a podľa potreby zmeny súvisiaceho predbežného ročného množstva bezodplatne pridelených kvót, a predloží tento zoznam Komisii.
KAPITOLA IV
NOVÍ ÚČASTNÍCI A ODSTÁVKY ZARIADENÍ
Článok 17
Žiadosť o bezodplatné pridelenie kvót
1. Na základe žiadosti nového účastníka členské štáty stanovia na základe súčasných pravidiel množstvo kvót, ktoré sa má bezodplatne prideliť, keď príslušné zariadenie začne bežnú prevádzku a stanoví sa jeho začiatočná inštalovaná kapacita.
2. Členské štáty prijmú len žiadosti, ktoré sú príslušnému orgánu predložené do jedného roka od začiatku bežnej činnosti príslušného zariadenia alebo podzariadenia.
3. Členské štáty rozdelia príslušné zariadenie na podzariadenia v súlade s článkom 6 tohto rozhodnutia a vyžadujú, aby prevádzkovateľ predložil príslušnému orgánu spolu so žiadosťou podľa odseku 1 všetky príslušné informácie a údaje týkajúce sa každého parametra uvedeného v prílohe V samostatne za každé podzariadenie. Ak je to potrebné, členské štáty môžu požiadať, aby prevádzkovateľ predložil údaje v podrobnejšom členení.
4. V prípade zariadení uvedených v článku 3 písm. h) smernice 2003/87/ES, s výnimkou zariadení, pri ktorých došlo po 30. júni 2011 k významnému zvýšeniu, členské štáty vyžadujú, aby prevádzkovateľ stanovil začiatočnú inštalovanú kapacitu pre každé podzariadenia podľa metodiky ustanovenej v článku 7 ods. 3 s použitím nepretržitého 90-dňového obdobia, na základe ktorého sa začiatok bežnej činnosti stanoví ako referenčný. Členské štáty schvália túto začiatočnú inštalovanú kapacitu každého podzariadenia pred výpočtom kvót pridelených zariadeniu.
5. V snahe zabezpečiť, aby sa nahlasovali len spoľahlivé a správne údaje, členské štáty prijmú len tie údaje predložené podľa tohto článku, ktoré boli overovateľom overené ako vyhovujúce v súlade s požiadavkami ustanovenými v článku 8.
Článok 18
Úrovne činnosti
1. V prípade zariadení uvedených v článku 3 písm. h) smernice 2003/87/ES, s výnimkou zariadení, pri ktorých nastalo po 30. júni 2011 významné zvýšenie, členské štáty určia úrovne činnosti každého zariadenia takto:
a)
úroveň činnosti v súvislosti s produktom v prípade každého produktu, pre ktorý je určený referenčný produkt podľa prílohy I, predstavuje začiatočnú inštalovanú výrobnú kapacitu príslušného zariadenia na výrobu tohto produktu, vynásobenú štandardným faktorom využitia kapacity;
b)
úroveň činnosti v súvislosti s teplom predstavuje začiatočnú inštalovanú kapacitu na dovoz zo zariadení zahrnutých v systéme Únie, produkciu, alebo oboje, merateľného tepla spotrebovaného v rámci hraníc zariadenia na výrobu produktov, na produkciu mechanickej energie inej ako používanej na výrobu elektrickej energie, na vykurovanie alebo chladenie, okrem spotreby na výrobu elektrickej energie, alebo vyvezeného do zariadenia alebo iného subjektu, ktorý nie je zahrnutý v systéme Únie, okrem vývozu na výrobu elektrickej energie, vynásobenú príslušným faktorom využitia kapacity;
c)
úroveň činnosti v súvislosti s palivom predstavuje začiatočnú inštalovanú kapacitu na spotrebu palív použitých na produkciu nemerateľného tepla spotrebovaného na výrobu produktov, na produkciu mechanickej energie inej ako použitej na výrobu elektrickej energie, na vykurovanie alebo chladenie, s výnimkou spotreby na výrobu elektrickej energie, vrátane bezpečnostného spaľovania, príslušného zariadenia, vynásobenú príslušným faktorom využitia kapacity;
d)
úroveň činnosti v súvislosti s emisiami z procesov predstavuje začiatočnú inštalovanú kapacitu produkcie emisií z procesov výrobnej jednotky, vynásobenú príslušným faktorom využitia kapacity.
2. Štandardný faktor využitia kapacity uvedený v odseku 1 písm. a) stanoví a uverejní Komisia na základe získavania údajov realizovaného členskými štátmi v súlade s článkom 7 tohto rozhodnutia. Za každý referenčný produkt stanovený v prílohe I to predstavuje 80 percentilov faktorov priemerného ročného využitia kapacity všetkých zariadení vyrábajúcich príslušný produkt. Faktor priemerného ročného využitia kapacity každého zariadenia vyrábajúceho príslušný produkt zodpovedá priemernej ročnej produkcii v období rokov 2005 až 2008, vydelenej začiatočnou inštalovanou kapacitou.
Príslušný faktor využitia kapacity uvedený v odseku 1 písm. b) až d) stanovia členské štáty na základe riadne podložených a nezávisle overených informácií o plánovanej bežnej prevádzke, údržbe, obvyklom výrobnom cykle, energeticky účinných technikách a typickom využití kapacity v príslušnom odvetví, porovnaných s informáciami špecifickými za dané odvetvia.
Pri určení príslušného faktora využitia kapacity uvedeného v odseku 1 písm. d) v súlade s predchádzajúcou vetou členské štáty zohľadnia aj riadne podložené a nezávisle overené informácie o emisnej intenzite vstupov a účinných technikách znižovania emisie skleníkových plynov.
3. V prípade zariadení, pri ktorých nastalo významné zvýšenie kapacity po 30. júni 2011, členské štáty stanovia v súlade s odsekom 1 úrovne činnosti len za pridanú kapacitu podzariadení, ktorých sa týka významné zvýšenie kapacity.
V prípade zariadení, pri ktorých nastalo po 30. júni 2011 významné zníženie kapacity, členské štáty stanovia v súlade s odsekom 1 úrovne činnosti len za zníženú kapacitu podzariadení, ktorých sa významné zníženie kapacity týka.
Článok 19
Prideľovanie kvót novým účastníkom
1. Na účely prideľovania emisných kvót novým účastníkom, s výnimkou prideľovania kvót zariadeniam uvedeným v článku 3 písm. h) tretej zarážke smernice 2003/87/ES, členské štáty vypočítajú predbežné ročné množstvo bezodplatne pridelených emisných kvót k začiatku bežnej prevádzky zariadenia samostatne za každé podzariadenie takto:
a)
v prípade každého podzariadenia spojeného s referenčným produktom sa predbežné ročné množstvo emisných kvót bezodplatne pridelených na daný rok rovná referenčnej úrovni daného referenčného produktu, vynásobenej úrovňou činnosti v súvislosti s produktom;
b)
v prípade každého podzariadenia spojeného s referenčným štandardom tepla sa predbežné ročné množstvo bezodplatne pridelených emisných kvót rovná referenčnej úrovni referenčného štandardu tepla pre toto merateľné teplo podľa prílohy I, vynásobenej úrovňou činnosti v súvislosti s teplom;
c)
v prípade každého podzariadenia spojeného s referenčným štandardom paliva sa predbežné ročné množstvo bezodplatne pridelených emisných kvót rovná referenčnej úrovni referenčného štandardu paliva podľa prílohy I, vynásobenej úrovňou činnosti v súvislosti s palivom;
d)
v prípade každého podzariadenia spojeného s emisiou z procesov sa predbežné ročné množstvo emisných kvót bezodplatne pridelených na daný rok rovná úrovni činnosti v súvislosti s procesmi, vynásobenej koeficientom 0,9700.
Na výpočet predbežného ročného množstva bezodplatne pridelených emisných kvót sa primerane uplatňuje článok 10 ods. 4 až 6 a ods. 8 a články 11, 12, 13 a 14 tohto rozhodnutia.
2. V prípade nezávisle overených emisií nového účastníka, ktoré nastali pred začiatkom bežnej prevádzky, sa na základe historických emisií vyjadrených v tonách ekvivalentu oxidu uhličitého pridelia dodatočné kvóty.
3. Predbežné celkové ročné množstvo bezodplatne pridelených emisných kvót sa rovná súčtu predbežných ročných množstiev bezodplatne pridelených emisných kvót všetkých podzariadení, vypočítaných v súlade s odsekom 1, a dodatočných kvót uvedených v odseku 2. Uplatňuje sa článok 10 ods. 7 druhá veta.
4. Členské štáty bezodkladne oznámia Komisie predbežné celkové ročné množstvo bezodplatne pridelených emisných kvót. Emisné kvóty z rezervy pre nových účastníkov vytvorené podľa článku 10a ods. 7 smernice 2003/87/ES sa pridelia na základe zásady „kto prv príde, ten prv berie“, v súvislosti s doručením tohto oznámenia.
Komisia môže zamietnuť predbežné celkové ročné množstvo emisných kvót bezodplatne pridelených na príslušné zariadenie. Ak Komisia nezamietne predbežné celkové ročné množstvo bezodplatne pridelených emisných kvót, príslušný členský štát pristúpi k určeniu konečného ročného množstva bezodplatne pridelených emisných kvót.
5. Konečné ročné množstvo bezodplatne pridelených emisných kvót sa rovná predbežnému celkovému ročnému množstvu emisných kvót bezodplatne pridelených na každé zariadenie, určenému v súlade s odsekom 3 tohto článku, ročne upravenému lineárnym redukčným koeficientom uvedeným v článku 10a ods. 7 smernice 2003/87/ES, pričom sa ako referenčné použije predbežné celkové ročné množstvo emisných kvót bezodplatne pridelených na príslušné zariadenie na rok 2013.
6. Keď polovica množstva kvót vyčlenených na nových účastníkov podľa článku 10a ods. 7 smernice 2003/87/ES, bez ohľadu na množstvo kvót dostupných podľa článku 10a ods. 8 smernice 2003/87/ES, je alebo má byť vydaná do roku 2020 novým účastníkom, Komisia posúdi, či by sa mal zaviesť systém poradovníka, ktorý by zabezpečil spravodlivé riadenie prístupu k rezerve.
Článok 20
Prideľovanie kvót v nadväznosti na významné zvýšenie kapacity ako novému účastníkovi
1. Ak zariadenie prejde významným zvýšením kapacity po 30. júni 2011, členské štáty na žiadosť prevádzkovateľa a bez toho, aby bolo dotknuté prideľovanie kvót zariadeniu podľa článku 10, určia na základe metodiky ustanovenej v článku 19 množstvo bezodplatných emisných kvót, ktoré sa má prideliť, pokiaľ ide o toto zvýšenie.
2. Členské štáty vyžadujú, aby prevádzkovateľ predložil spolu so žiadosťou dôkazy, že boli splnené kritériá významného zvýšenia kapacity, a poskytol informácie podľa článku 17 ods. 3 na podporu rozhodnutia o pridelení kvót. Členské štáty predovšetkým vyžadujú, aby prevádzkovateľ predložil pridanú kapacitu a inštalovanú kapacitu podzariadenia po absolvovaní významného rozšírenia kapacity, overené overovateľom ako vyhovujúce, v súlade s požiadavkami ustanovenými v článku 8. Členské štáty pri posudzovaní akejkoľvek následnej významnej zmeny kapacity považujú túto inštalovanú kapacitu podzariadenia po absolvovaní významného rozšírenia kapacity za začiatočnú inštalovanú kapacitu podzariadenia.
Článok 21
Významné zníženie kapacity
1. Ak zariadenie prešlo významným znížením kapacity po 30. júni 2011, členské štáty určia množstvo, o ktoré sa znižuje množstvo kvót, ktoré sa má bezodplatne prideliť, pokiaľ ide o toto zníženie. Členské štáty na tento účel vyžadujú, aby prevádzkovateľ predložil zníženú kapacitu a inštalovanú kapacitu podzariadenia po absolvovaní významného zníženia kapacity, overené overovateľom ako vyhovujúce, v súlade s požiadavkami ustanovenými v článku 8. Členské štáty pri posudzovaní akejkoľvek následnej významnej zmeny kapacity považujú túto inštalovanú kapacitu podzariadenia po absolvovaní významného zníženia kapacity za začiatočnú inštalovanú kapacitu podzariadenia.
2. Členské štáty znížia predbežné ročné množstvo emisných kvót bezodplatne pridelených na každé podzariadenie o predbežné ročné množstvo emisných kvót bezodplatne pridelených na príslušné podzariadenie vypočítané v súlade s článkom 19 ods. 1, pokiaľ ide o významné zníženie kapacity.
Členské štáty potom určia predbežné celkové ročné množstvo príslušného zariadenia podľa metodiky používanej na určenie predbežného celkového ročného množstva pred významným znížením kapacity a konečného celkového ročného množstva emisných kvót bezodplatne pridelených príslušnému zariadeniu v súlade s článkom 10 ods. 9.
3. Prídel kvót na zariadenie sa zodpovedajúco upraví od roku nasledujúceho po roku, počas ktorého nastalo zníženie kapacity, alebo od roku 2013, ak významné zníženie kapacity nastalo do 1. januára 2013.
Článok 22
Ukončenie prevádzky zariadenia
1. Prevádzka zariadenia sa považuje za ukončenú, ak sú splnené všetky nasledujúce podmienky:
a)
platnosť povolenia na emisie skleníkových plynov, povolenia účinného v súlade so smernicou 2008/1/ES alebo iného príslušného environmentálneho povolenia skončila;
b)
povolenia uvedené v písmene a) boli odňaté;
c)
prevádzka zariadenia nie je technicky možná;
d)
zariadenie nie je v prevádzke, ale predtým bolo v prevádzke a je technicky nemožné obnoviť prevádzku;
e)
zariadenie nie je v prevádzke, ale predtým bolo v prevádzke, a prevádzkovateľ nemôže preukázať, že sa prevádzka tohto zariadenia obnoví najneskôr do 6 mesiacov od skončenia prevádzky. Členské štáty môžu predĺžiť toto obdobie maximálne na 18 mesiacov, ak prevádzkovateľ môže preukázať, že prevádzka zariadenia sa nemôže obnoviť do 6 mesiacov v dôsledku mimoriadnych a nepredvídateľných okolnosti, ktorým nebolo možné zabrániť, ani keby sa vynaložila všetka náležitá starostlivosť, a ktoré sú mimo kontroly prevádzkovateľa príslušného zariadenia, najmä okolností, akými sú prírodné katastrofy, vojna, hrozba vojny, teroristický čin, revolúcia, výtržnosti, sabotáž alebo akty vandalizmu.
2. Odsek 1 písm. e) sa nevzťahuje na zariadenia, ktoré sa držia ako rezervné alebo pohotovostné, a na zariadenia, ktoré sa prevádzkujú sezónne, ak sú splnené všetky nasledujúce podmienky:
a)
prevádzkovateľ vlastní povolenie na emisie skleníkových plynov a všetky ostatné príslušné povolenia;
b)
technicky je možné začať prevádzku bez vykonania fyzických zmien na zariadení;
c)
vykonáva sa pravidelná údržba.
3. Ak sa ukončila prevádzka zariadenia, príslušný členský štát nevydá emisné kvóty tomuto zariadeniu od roka nasledujúceho po ukončení prevádzky.
4. Členské štáty môžu pozastaviť vydanie emisných kvót zariadeniam uvedeným v odseku 1 písm. e), kým sa nepreukáže, že sa obnoví prevádzka zariadenia.
Článok 23
Čiastočné ukončenie prevádzky zariadenia
1. Prevádzka zariadenia sa považuje za čiastočne ukončenú za predpokladu, že jedno podzariadenie, ktoré prispieva aspoň 30 percentami ku konečnému ročnému množstvu emisných kvót bezodplatne pridelených zariadeniu alebo prídelom viac ako 50 000 kvót, zníži úroveň činnosti v danom kalendárnom roku aspoň o 50 % v porovnaní s úrovňou činnosti použitou na výpočet prídelu kvót podzariadeniu v súlade s článkom 9, prípadne s článkom 18 (ďalej len „začiatočná úroveň činnosti“).
2. Prídel emisných kvót zariadeniu, ktorého prevádzka sa čiastočne ukončuje, sa upraví od roka nasledujúceho po roku, počas ktorého sa prevádzka čiastočne ukončila, alebo od roku 2013, ak čiastočné ukončenie nastalo do 1. januára 2013, takto:
Ak sa úroveň činnosti podzariadenia uvedeného v odseku 1 zníži o 50 % až 75 % v porovnaní so začiatočnou úrovňou činnosti, podzariadenie dostane len polovicu pôvodne pridelených kvót.
Ak sa úroveň činnosti podzariadenia uvedeného v odseku 1 zníži o 75 % až 90 % v porovnaní so začiatočnou úrovňou činnosti, podzariadenie dostane len 25 % pôvodne pridelených kvót.
Ak sa úroveň činnosti podzariadenia uvedeného v odseku 1 zníži o 90 % alebo viac v porovnaní so začiatočnou úrovňou činnosti, v súvislosti s príslušným podzariadením sa bezodplatne nepridelia žiadne kvóty.
3. Ak úroveň činnosti podzariadenia uvedeného v odseku 1 dosiahne úroveň činnosti vyššiu ako 50 % v porovnaní so začiatočnou úrovňou činnosti, zariadenie, ktorého prevádzka sa čiastočne ukončila, dostane kvóty, ktoré mu boli pôvodne pridelené, od roka nasledujúceho po kalendárnom roku, počas ktorého úroveň činnosti prekročila prahovú hodnotu 50 %.
4. Ak úroveň činnosti podzariadenia uvedeného v odseku 1 dosiahne úroveň činnosti vyššiu ako 25 % v porovnaní so začiatočnou úrovňou činnosti, zariadenie, ktorého prevádzka sa čiastočne ukončila, dostane polovicu kvót, ktoré mu boli pôvodne pridelené, od roka nasledujúceho po kalendárnom roku, počas ktorého úroveň činnosti prekročila prahovú hodnotu 25 %.
Článok 24
Zmeny v prevádzke zariadenia
1. Členské štáty zabezpečia, aby prevádzkovateľ predložil príslušnému orgánu do 31. decembra každého roka všetky relevantné informácie o akýchkoľvek plánovaných alebo účinných zmenách kapacity, úrovne činnosti a prevádzky zariadenia.
2. Ak nastane zmena kapacity, úrovne činnosti alebo prevádzky zariadenia, ktorá má vplyv na prideľovanie kvót zariadeniu, členské štáty s použitím elektronického vzoru ustanoveného Komisiou predložia Komisii pred stanovením konečného celkového ročného množstva bezodplatne pridelených emisných kvót všetky relevantné informácie vrátane revidovaného predbežného celkového ročného množstva emisných kvót bezodplatne pridelených na príslušné zariadenie stanoveného v súlade s týmto rozhodnutím. Komisia môže zamietnuť revidované predbežné celkové ročné množstvo emisných kvót bezodplatne pridelených na príslušné zariadenie.
KAPITOLA V
ZÁVEREČNÉ USTANOVENIE
Článok 25
Adresáti
Toto rozhodnutie je určené členským štátom.
V Bruseli 27. apríla 2011