ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 23. března 2011
o státní podpoře C 39/07, kterou Itálie poskytla společnosti Legler SpA
(oznámeno pod číslem K(2011) 1758)
(Pouze italské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/51/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva“), a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na rozhodnutí, kterým Komise rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování EU ve věci předmětné podpory (1),
po vyzvání zúčastněných stran, aby podle výše uvedených ustanovení předložily své připomínky, a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dne 5. dubna 2007, šest měsíců poté, co byla poskytnuta podpora na záchranu schválená Komisí, neboť byla považována za slučitelnou s vnitřním trhem (2), Itálie oznámila plán restrukturalizace společnosti Legler SpA.
(2)
Dne 25. září 2007 Komise zahájila formální vyšetřovací řízení týkající se restrukturalizace (3). Dne 30. listopadu 2007 obdržela připomínky ze strany Itálie.
(3)
Dne 10. prosince 2007 Komise obdržela připomínky zúčastněné třetí strany, které byly Itálii předány dne 3. března 2008 a na něž Itálie odpověděla dne 20. května 2008.
(4)
Dne 23. července 2008 italské orgány stáhly oznámení plánu restrukturalizace a prohlásily, že jej nebudou provádět.
(5)
Ve dnech 8. srpna 2008, 22. října 2008, 9. února 2009, 4. září 2009 a 17. března 2010 Komise požádala o další informace a italské orgány odpověděly dopisy ze dne 26. září 2008, 1. prosince 2008, 3. června 2009, 6. října 2009, 24. února 2010 a 20. dubna 2010.
II. POPIS
II.1 Příjemce
(6)
Legler SpA je mateřská společnost skupiny zabývající se výrobou textilu (dále jen „Legler“, „skupina“ nebo „společnost“) založené v roce 1863, která se v době, kdy bylo zahájeno formální vyšetřovací řízení, skládala z různých právnických subjektů, zejména ze společností Legler Ottana SpA, Legler Siniscola SpA a Legler Macomer SpA. Společnost Legler SpA byla držitelkou menšinového podílu ve společnosti Legler Maroc SA a vlastnila 40 % podíl ve společnosti Legler Ottana SpA. Většinovou účast ve společnosti Legler SpA měl holding Piltar Ltd (dále jen „Piltar“).
(7)
V roce 2007 měla společnost Legler 1 213 pracovních jednotek (4) a vlastnila závody na Sardinii (konkrétně v obci Macomer v provincii Oristano a v obcích Siniscola a Ottana v provincii Nuoro) a v Lombardii (v obci Ponte San Pietro v provincii Bergamo). Tržba celé skupiny dosahovala v roce 2006 částky 101 milionů EUR a v září 2007 částky 30,9 milionu EUR.
(8)
Hlavní činnost společnosti Legler spočívá ve výrobě vysoce kvalitního denimu, v níž měla společnost vedoucí postavení v Itálii a v Německu, a byla důležitým dodavatelem do Francie a Beneluxu. Podle italských orgánů má trh s denimem dvě části: konfekci pro známé značky (odvětví, v němž společnost Legler hlavně působila) a výrobky pro širokou spotřebu, tedy odvětví, kde je konkurence založena hlavně na ceně. Hlavními konkurenty společnosti Legler byli Italové, Řekové, Francouzi, Tunisané, Turci a Japonci. První problémy zažila společnost Legler v roce 2003, kdy byla značná část výroby přesunuta do Asie nebo do jižního Středomoří.
(9)
Dne 30. května 2007 bylo ve správní radě společnosti SFIRS SpA, což je investiční společnost oblasti Sardinie, rozhodnuto, že společnost SFIRS získá za 450 000 EUR pohledávku společností Intex SpA v likvidaci v nominální hodnotě rovnající se 17 milionům EUR vůči společnostem Legler SpA a Legler Siniscola SpA.
(10)
Na tomtéž zasedání bylo dále rozhodnuto, že část z celkového dluhu 17 milionů EUR, tedy 14,5 milionů EUR, bude přeměněna na kapitál společnosti Legler.
(11)
Dne 31. května 2007 se společnost SFIRS stala na valné hromadě akcionářů společnosti Legler akcionářem společnosti Legler. Přeměnou části dluhu na kapitál (debt to equity swap) v nominální hodnotě 14,5 milionu EUR společnost SFIRS získala 49 % kmenových akcií (a 100 % mimořádných akcií (5)) společnosti Legler SpA. Zbývajících 51 % měla v držení společnost Piltar.
(12)
V lednu 2008 se společnost SFIRS rozhodla postoupit svou vlastní účast ve společnosti Legler SpA a zbývající vlastní pohledávky vůči společnosti Legler a zveřejnila výzvu k vyjádření zájmu o společný nákup její účasti a jejích pohledávek.
(13)
Vítězná nabídka společnosti Ferratex s.r.l. (dále jen „Ferratex“) představovala celkovou částku 2 000 001 EUR. Podle italských orgánů cena odrážela tržní hodnotu pohledávek společnosti SFIRS vůči společnosti Legler a jejím dceřiným společnostem, které nezávislý odborník ocenil na 2 miliony EUR, k nimž se připočetla symbolická cena 1 EUR za účast společnosti SFIRS ve společnosti Legler, která se rovněž shodovala s odhadem nezávislého odborníka. K prodeji došlo dne 25. ledna 2008.
(14)
Společnost Legler ještě v období od prosince 2007 do srpna 2008 ukončila činnost v různých závodech a od té doby jsou všechny tyto závody uzavřeny.
(15)
Dne 23. července 2008 společnost Legler SpA změnila název na Texfer SpA a tato změna měla dopad na dceřiné společnosti, z nichž se staly Texfer Ottana SpA, Texfer Siniscola SpA a Texfer Macomer SpA.
(16)
Dne 18. srpna 2008 byla mateřská společnost skupiny prohlášena příslušným soudem za platebně neschopnou a dne 13. listopadu 2008 bylo vůči ní a jejím dceřiným společnostem zahájeno úpadkové řízení zvané „nucená správa“.
(17)
Záruku poskytnutou jako podporu na záchranu podniku banka uplatnila krátce po zjištění, že společnost Legler nesplatila úvěr poskytnutý na záchranu. Zodpovědné ministerstvo proto splatilo úvěr s příslušnými úroky dne 16. září 2008.
(18)
Dne 21. října 2010 společnost Texfer SpA vyhlásila úpadek a totéž proběhlo ve dnech 17. a 18. listopadu 2010 ve společnostech Texfer Ottana SpA, Texfer Siniscola SpA a Texfer Macomer SpA.
(19)
V roce 2006 vykazoval majetek společnosti Legler negativní zůstatek ve výši 8,6 milionu EUR, zatímco v roce 2005 byl zůstatek ještě pozitivní (17,2 milionu EUR). Ztráty společnosti dosáhly v roce 2006 výše 25,9 milionu EUR, zatímco v roce 2005 se rovnaly částce 28,1 milionu EUR. Hrubá marže podnikání (EBITDA) dosáhla v roce 2006 - 10,9 a v roce 2005 - 0,7. Stouply i finanční poplatky.
(20)
Dne 30. listopadu 2007 vykazoval majetek společnosti Legler negativní zůstatek 16,3 milionů EUR. Ztráty za období 2003-2007 dosáhly 94,9 milionu EUR a situace společnosti se neustále zhoršovala, jak se zvětšovaly ztráty a klesala tržba.
(21)
Od 13. listopadu 2008 byla skupina v souladu s vnitrostátními právními předpisy v úpadkovém řízení, které vedlo k vyhlášení úpadku (viz 16.-18. bod odůvodnění).
II.2 Opatření na restrukturalizaci
(22)
Plán restrukturalizace, „průmyslový plán“ (dále jen „plán“), který Itálie oznámila, měl trvat tři roky (2007-2009) a sestával ze tří opatření: i) 13 milionů EUR jako střednědobá záruka na období restrukturalizace náhradou za šestiměsíční záruku schválenou jako podporu na záchranu podniku (6), ii) 13,2 milionu EUR jako přímá dotace a iii) 13 milionů EUR jako přeměna dluhu na kapitál. Dne 31. května 2007 ale společnost SFIRS provedla přeměnu dluhu na kapitál v nominální výši 14,5 milionu EUR.
(23)
I když byl „průmyslový plán“ předložen na období 2007-2009, italské orgány tvrdily, že období restrukturalizace začíná 1. června 2007 a skončí koncem roku 2012. Jako důkaz o tom, jak má restrukturalizace společnosti probíhat v letech 2009 až 2012, byly uvedeny pouze pokladní toky a pasiva nově vytvořené společnosti (Newco).
(24)
Z tohoto širšího pohledu dosahovaly celkové náklady plánu pro nově vytvořenou společnost vzniklou spojením společnosti Legler SpA s jejími dceřinými společnostmi na Sardinii částky 106,2 milionu EUR, z čehož bylo 86,7 milionu určeno na rozsáhlou reorganizaci skupiny a zbývající část na obnovu kapitálu a na pokrytí ztrát.
(25)
Hlavní činnost nově vytvořené společnosti se soustředí na nejsilnější oblast výroby společnosti, tedy na vysoce kvalitní denim, zatímco oba další směry výroby (manšestr a hladká bavlna) budou zrušeny. I zeměpisné rozmístění skupiny bude soustředěno pouze do dvou výrobních závodů (Siniscola a Ottana), které jsou oba v jednom regionu. Zbylé činnosti budou prodány a společnost Legler tak zároveň z vlastních zdrojů přispěje na omezení nákladů za energii, dopravu a zaměstnance. Plán nezahrnoval závod v Macomeru (7).
(26)
Plán stanovil rovněž přistoupení nového akcionáře společně se společností SFIRS a uváděl nezbytnost několika soukromých úvěrových linek na předpokládanou reorganizaci.
II.3 Důvody, které vedly k zahájení řízení
(27)
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise vyjádřila pochybnosti o skutečnosti, že v přeměně dluhu na kapitál nebyly přítomny prvky státní podpory. Komise pochybovala, že soukromý investor by byl ochoten za těchto podmínek vyměnit svou pohledávku za kapitálový podíl, zejména proto, že bylo zjištěno, že činnost části podniku byla již několik měsíců zastavena a že italské orgány nepředložily Komisi alternativní scénář, který by z pohledu společnosti SFIRS ukázal, jak by mohla být investice do skupiny Legler a převzetí nákladů na restrukturalizaci z hospodářského hlediska výhodnější než likvidace skupiny.
(28)
Co se týče slučitelnosti podpory s vnitřním trhem na základě Pokynů Komise pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (8) (dále jen „pokyny na záchranu a restrukturalizaci“), Komise měla především pochybnosti, zda většinový akcionář, společnost Piltar, může vyřešit potíže společnosti Legler a zda může uvnitř skupiny dojít k vlastnímu rozdělení nákladů.
(29)
Komise dále pochybovala o tom, že by plán mohl v dlouhodobém výhledu obnovit výnosnost, neboť předpokládané postoupení aktiv a výrobních linek vypadalo poměrně neurčitě a mnohé hypotézy týkající se budoucích provozních podmínek vypadaly téměř nereálně vzhledem k tomu, že výroba společnosti Legler byla pozastavena. Vyjadřovala kromě toho pochybnosti o tom, zda jsou navrhovaná kompenzační opatření realistická a zda jdou dále, než opatření nezbytná pro obnovení výnosnosti, zda je výše vlastního příspěvku dostatečná a zda je dodržena zásada podpory „jednou a dost“.
(30)
Komise nakonec požádala italské orgány, aby poskytly informace o skutečnostech, které vyvolaly její pochybnosti (původ úvěrů společnosti SFIRS, podrobné informace o společnosti Piltar a rozdělení nákladů uvnitř skupiny, kompenzační opatření, konkrétní možnosti, jak nalézt nového akcionáře a jak se dostat k soukromým finančním prostředkům nezbytným pro restrukturalizaci společnosti Legler).
III. PŘIPOMÍNKY PŘEDLOŽENÉ ZÚČASTNĚNÝMI TŘETÍMI STRANAMI
(31)
V dopise ze dne 14. prosince 2007 vyjádřila zúčastněná třetí strana připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení a zdůraznil škodlivý dopad uvedených opatření. Tvrdila, že pro toto odvětví je typická situace nadměrných kapacit. Poskytla navíc údaje o celosvětových kapacitách ve výrobě denimu v roce 2006 a uvedla, že na celosvětové úrovni jsou kapacity vyšší o 27 %.
IV. PŘIPOMÍNKY ITÁLIE
(32)
Italské orgány především vysvětlily, jak se společnost SFIRS stala většinovým akcionářem společnosti Legler. V březnu 2007 společnost SFIRS získala za cenu 450 000 EUR pohledávku, kterou měla společnost Intex SpA v likvidaci vůči společnostem Legler SpA a Legler Siniscola SpA. Dne 31. května 2007 společnost SFIRS použila první část této pohledávky v nominální hodnotě 14,5 milionu EUR a přeměnila ji v kapitál, čímž získala 49 % řádných akcií společnosti Legler (zatímco společnost Piltar byla držitelem zbývajících 51 %) a 100 % mimořádných akcií (9).
(33)
Italské orgány zadruhé uvedly, že společnost Piltar byla pouhým nástrojem řízeným fyzickými osobami. Společnost byla založena za účelem získání podílů ve společnosti Legler a nevyvíjela žádnou jinou obchodní činnost. Italské orgány kromě toho zdůraznily, že společnost Piltar měla po určitou dobu v úmyslu nepodporovat finančně společnost a postupně předávat svůj podíl na skupině. Společně s podílem 49 % by společnost SFIRS získala právo koupit zbývající 51 % řádný podíl.
(34)
Zatřetí, italské orgány se zavázaly poskytnout informace o kompenzačních opatřeních.
(35)
Začtvrté, Itálie poukázala na povzbudivé tendence, které se objevily v těch oblastech výroby, v nichž společnost Legler stanovila opatření na obnovení výnosnosti na základě plánu restrukturalizace, jak je popsáno v 25. bodě odůvodnění, a na úmysl společnosti nalézt soukromé úvěrové linky a nového akcionáře na financování části plánu a činnosti, které již byly v tomto směru vykonány.
(36)
V odpovědi na připomínky zúčastněné třetí strany italské orgány následně zdůraznily, že podíl společnosti Legler na trhu se v roce 2006 omezil na 0,27 %. Doplnily, že plán stanovil jako kompenzační opatření snížení kapacit společnosti o 22 % ve srovnání s rokem 2006 a o 40 % ve srovnání s rokem 2005. Proto se domnívaly, že podpora nevyvolá narušení hospodářské soutěže v rozporu se společným zájmem.
(37)
V komentářích následujících po stažení plánu restrukturalizace italské orgány argumentovaly, že přeměna dluhu na kapitál neproběhla jako státní podpora ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, neboť společnost SFIRS jednala v souladu se zásadou investora působícího v tržních podmínkách. Podle italských orgánů by soukromý investor jednal stejně, aby co nejúčinněji odvrátil úpadek a zachránil alespoň část svých pohledávek a společně s novým soukromým investorem a s novou úvěrovou linkou by restrukturalizoval společnost.
V. POSOUZENÍ
(38)
Podle čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 (10) může zúčastněný členský stát stáhnout oznámení podle článku 2 dříve, než Komise přijme rozhodnutí podle článku 4 nebo 7.
(39)
V takovém případě Komise prohlásí formální vyšetřovací řízení, které případně zahájila, za skončené podle čl. 8 odst. 2.
(40)
Komise podotýká, že Itálie neposkytla přímou dotaci ve výši 13,2 milionu EUR a že Itálie takový plán podpory neuskuteční. Po stažení plánu restrukturalizace tedy nemá smysl pokračovat ve formálním vyšetřovacím řízení, které bylo v této věci zahájeno.
(41)
Vzhledem k tomu, že Itálie protiprávně prováděla další dvě restrukturalizační opatření, musí Komise při uzavření formálního vyšetřovacího řízení stanovit, zda jde o státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a v případě, že ano, zda je podpora slučitelná s vnitřním trhem.
(42)
Článek 107 odst. 1 Smlouvy stanoví, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem.
(43)
V případech, kdy by měla být nebo byla státní podpora ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy poskytnuta podniku, jenž má obtíže, je třeba posoudit její slučitelnost na základě pokynů pro záchranu a restrukturalizaci podniků. Podpora může být proto považována za slučitelnou na základě čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy jen v případě, že jsou splněny podmínky uvedené v těchto pokynech.
V.1 Existence podpory
(44)
Záruka poskytnutá jako podpora na záchranu podniku ve výši 13 milionů EUR nebyla po uplynutí šestiměsíčního období, na něž byla Komisí schválena, zrušena a zůstala aktivní i poté, co bylo staženo oznámení o plánu (viz 17. bod odůvodnění).
(45)
Prodloužení záruky poskytnuté jako podpora na záchranu podniku bylo oznámeno jako opatření na náklady příslušného ministerstva a financováno ze státního rozpočtu. Proto byla poskytnuta z veřejných prostředků a lze ji připisovat státu. Záruka představuje selektivní výhodu, neboť umožnila společnosti Legler přístup k finančním zdrojům, které by jinak vzhledem ke své finanční situaci nikdy neobdržela. Zbavila tak společnost Legler výdajů, které by jinak musela nést. Vzhledem k tomu, že společnost Legler uskutečňovala plán restrukturalizace zaměřený na výrobní činnost, mohla podpora navíc poškodit hospodářskou soutěž na trhu Unie a ovlivnit obchod mezi členskými státy. Zúčastněná třetí strana ve svých připomínkách zdůraznila škodlivý účinek opatření a upozornila navíc na to, že pro toto odvětví je typická situace nadměrné kapacity.
(46)
Komise se proto domnívá, že prodloužení záruky poskytnuté jako podpora na záchranu podniku, která představuje rovněž restrukturalizační opatření, je státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(47)
Pro stanovení výše podpory Komise odkazuje na bod 4.1 písm. a) sdělení Komise o zárukách (11), v němž se připomíná, že „společnostem majícím potíže by případný tržní ručitel v okamžiku poskytnutí záruky účtoval vysokou prémii odpovídající očekávané míře pravděpodobnosti neplnění. Je-li pravděpodobnost, že dlužník nebude schopen splatit půjčku zvláště vysoká, nemusí tato tržní sazba existovat a v mimořádných situacích může prvek podpory v záruce dosáhnout stejné výše jako částka skutečně krytá zárukou“.
(48)
Vzhledem k tehdejším vážným finančním potížím společnosti Legler, které byla poskytnuta záruka (zvýšení ztrát, snížení tržby a negativní čistý majetek, jak je popsáno v 19.-21. bodě odůvodnění a v 52. bodě odůvodnění), Komise považuje za vysoce nepravděpodobné, že by podnik byl schopen získat na trhu bankovní úvěr bez zásahu státu. Komise proto dochází k závěru, že výše podpory odpovídá celkovému objemu úvěru (12).
(49)
Komise podotýká, že přeměnu provedla společnost SFIRS, veřejnoprávní subjekt, v němž většinu akcií drží region Sardinie, který má převažující vliv na jeho rozhodování (13). Itálie tuto skutečnost nikdy nepopírala. Komise proto dochází k závěru, že toto opatření lze přičítat státu a že bylo provedeno za pomoci prostředků ze státního rozpočtu. Opatření je selektivní, neboť poskytuje výhodu jedinému podniku, totiž společnosti Legler. Vzhledem k tomu, že společnost Legler uskutečňovala plán restrukturalizace zaměřený na výrobní činnost, mohla podpora navíc poškodit hospodářskou soutěž na trhu Unie a ovlivnit obchod mezi členskými státy. Na případný škodlivý účinek opatření poukázala ve svých připomínkách rovněž zúčastněná třetí strana, která upozornila i na to, že pro toto odvětví je typická situace nadměrné kapacity.
(50)
Itálie naopak ve svých připomínkách tvrdila, že předmětné opatření nezvýhodňuje společnost Legler, neboť je podle jejího názoru v souladu se zásadou investora působícího v tržním hospodářství.
(51)
Podle ustálené judikatury (14) je pro zjištění, zda společnost Legler získala prostřednictvím prostředků ze státního rozpočtu výhodu, nezbytné stanovit, zda by za podobných podmínek byl soukromý investor srovnatelný se společností SFIRS ochoten provést k datu, kdy byla operace uskutečněna, podobnou přeměnu dluhu na kapitál na základě dostupných informací a předvídatelného vývoje.
(52)
Na základě finančních výkazů společnosti Legler Komise především uvádí, že v roce 2007 se kapitál společnosti rovnal 1,8 milionu EUR a zůstatek čistého majetku byl negativní v objemu 16,2 milionu EUR, že ztráty za období 2003-2007 byly potvrzeny ve výši 94,9 milionu EUR a že situace společnosti se očividně zhoršovala s tím, jak rostly ztráty a snižovala se tržba.
(53)
Komise navíc uvádí, že společnost SFIRS navzdory právě popsané kritické finanční situaci neprovedla úplnou analýzu hospodárnosti provozu, ani posouzení rizika. Přes četné žádosti Komise v tomto smyslu vlastně italské orgány nikdy nepředložily podložený alternativní scénář, který by ukázal, že volba společnosti SFIRS byla lepší, než scénář likvidace společnosti Legler.
(54)
Podobné připomínky formulovala italská centrální banka ve zprávě (15) vypracované po šetření činnosti společnosti SFIRS. V této zprávě se kritizuje chování společnosti SFIRS za neúplnost preventivní analýzy přeměny dluhu na kapitál a za zřejmý rozpor v „investici“ bez perspektivy návratu.
(55)
Ovšem i pomineme-li toto posouzení, zdá se, že finanční situace společnosti vylučuje, že by obezřetný investor působící v tržním hospodářství mohl provést uvedenou transakci.
(56)
V tomto ohledu Komise dále uvádí, že průmyslový plán oznámený společností nemůže být považován za spolehlivý základ reálné prognózy budoucího fungování podniku. Již z prosté skutečnosti, že plán se netýkal celého období restrukturalizace, ale jen jeho části, a že neobsahoval informace o tom, jak bude pokračovat restrukturalizace (viz 23. bod odůvodnění), je zřejmé, že nedostatečné informace by odradily soukromého investora od realizace uvedené transakce.
(57)
Zadruhé, nelze přehlížet skutečnost, že pokud jde o konkrétní prognózy návratnosti pohledávky společnosti SFIRS vůči společnosti Legler, došlo po přeměně dluhu na kapitál k oslabení postavení společnosti SFIRS jako akcionáře ve srovnání s předchozím postavením přednostního věřitele.
(58)
Hodnota a budoucí prognózy akcionářského podílu společnosti SFIRS se zdály být v okamžiku přeměny dluhu na kapitál příliš omezené, aby mohly vyvážit výše uvedená rizika, zejména s ohledem na kritickou finanční situaci podniku. To bylo jasně zdůrazněno ve studii zadané nezávislému odborníkovi, v níž šlo o posouzení hodnoty společnosti, která byla symbolicky stanovena ve výši 1 EUR.
(59)
Na základě výše uvedeného lze vyvodit, že pokud jde o přeměnu dluhu na kapitál, společnost SFIRS nejednala jako investor působící v obvyklých tržních podmínkách. Soukromý investor by neprovedl podobnou transakci bez spolehlivého a realistického předchozího hodnocení, z něhož by vyplývalo, že je výhodnější přeměnit dluh na kapitál, než být nadále přednostním věřitelem společnosti.
(60)
Přeměnou dluhu na kapitál poskytla společnost SFIRS výhodu společnosti Legler.
(61)
Z toho vyplývá, že taková přeměna představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(62)
Pokud jde o výpočet výše podpory, je třeba poznamenat, že pojem státní podpora je vyhrazen pro finanční podporu z veřejných prostředků. Výše podpory musí být vypočtena na základě tržní hodnoty dluhu, který společnost SFIRS přeměnila na kapitál společnosti Legler. Kdyby měla tedy pohledávka společnosti SFIRS vůči společnosti Legler nominální hodnotu 17 milionů EUR, zatímco den před přeměnou byla její tržní hodnota 450 000 EUR, odpovídá tržní hodnota transakce provedené společností SFIRS, která přeměnila 85,3 % celkového objemu dluhu na kapitál (tedy částku v nominální výši 14,5 milionu EUR), tržní hodnotě 383 850 EUR (tedy 85,3 % ze 450 000 EUR). Výhoda poskytnutá z prostředků státního rozpočtu je tedy 383 850 EUR. Nominální hodnota přeměněného úvěru může být považována za výhodu jen z čistě účetního hlediska.
V.2 Slučitelnost podpory s vnitřním trhem
(63)
Jelikož vyšlo najevo, že oznámená opatření (veřejná záruka a přeměna dluhu na kapitál) představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, musí Komise posoudit, zda je podpora slučitelná s vnitřním trhem.
(64)
Slučitelnost opatření souvisejících s předmětnou státní podporou s vnitřním trhem musí být posuzována na základě pokynů na záchranu a restrukturalizaci podniků.
(65)
Pokud jde o veřejnou záruku, je pro účely přezkumu slučitelnosti potřeba rozlišovat mezi prodloužením podpory na záchranu podniku a mezi státní podporou skrytou za střednědobou záruku, která představuje rovněž opatření na restrukturalizaci (na dobu trvání restrukturalizace).
(66)
Pokud jde o prodloužení podpory na záchranu podniku, bod 26 pokynů stanoví, že pokud členský stát předloží do šesti měsíců od schválení, nebo v případě oznámené podpory od provedení opatření, plán restrukturalizace, bude lhůta pro splacení úvěru nebo pro ukončení záruky prodloužena až do té doby, kdy Komise přijme rozhodnutí týkající se plánu, nerozhodne-li Komise o tom, že toto prodloužení je neoprávněné.
(67)
Oznámení plánu restrukturalizace umožnilo, aby podpora na záchranu podniku pokračovala i po šesti měsících. Itálie však oznámení stáhla. Z bodu 26 pokynů vyplývá, že oznámení plánu restrukturalizace je condicio sine qua non pro prodloužení podpory na záchranu podniku. Jestliže je tedy oznámený plán restrukturalizace následně stažen, prodloužení podpory na záchranu podniku musí být automaticky zastaveno.
(68)
Z rozhodovací praxe Komise vyplývá (věc Ernault (16) a věc Huta Cynku (17)), že pokud jí není předložen plán restrukturalizace, ani plán likvidace, nebo pokud je jako v přezkoumávaném případě plán likvidace stažen, není možné podporu na restrukturalizaci legitimně prodloužit ode dne, kdy členský stát stáhl oznámení o plánu restrukturalizace.
(69)
Střednědobá záruka (na dobu trvání plánu restrukturalizace) zamýšlená jako podpora na oznámenou restrukturalizaci byla slučitelná až do té doby, kdy Itálie stáhla oznámení o plánu, neboť představovala prodloužení záruky poskytnuté jako podpora na záchranu podniku.
(70)
Proto je třeba posoudit slučitelnost prodloužené záruky, která byla poskytnuta jako státní podpora, a to ode dne následujícího po dni, kdy Itálie stáhla své oznámení (tedy od 24. července 2008).
(71)
Státní podpora podniku v obtížích může být považována za slučitelnou na základě čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy jen za předpokladu, že jsou dodrženy podmínky stanovené v pokynech pro záchranu a restrukturalizaci.
(72)
Pro podporu na restrukturalizaci jsou podle bodu 12 písm. a) a bodu 14 těchto pokynů způsobilé jen podniky v obtížích.
(73)
Na základě bodu 9 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci se Komise domnívá, že podnik je v obtížích, jestliže není schopen svými vlastními prostředky nebo prostředky, které může získat od svých vlastníků/akcionářů nebo věřitelů, omezit ztráty, které by bez vnějšího zásahu veřejných orgánů dovedly podnik zcela jistě k hospodářskému zhroucení.
(74)
Podle bodu 10 těchto pokynů je podnik v zásadě a bez ohledu na svou velikost považován za podnik v obtížích zejména za těchto okolností:
a)
v případě společnosti s omezeným ručením vlastníků, kde došlo ke ztrátě více než poloviny zapsaného kapitálu a kde ke ztrátě více než jedné čtvrtiny tohoto kapitálu došlo za posledních 12 měsíců;
b)
v případě společnosti, v níž alespoň někteří společníci plně ručí za závazky společnosti, kde došlo ke ztrátě více než poloviny jejího kapitálu zaznamenaného v účetnictví této společnosti a kde ke ztrátě více než jedné čtvrtiny tohoto kapitálu došlo za posledních 12 měsíců;
c)
kde nehledě na to, o jaký typ společnosti se jedná, podnik splňuje podmínky vnitrostátního práva pro zahájení kolektivního úpadkového řízení.
(75)
Z bodu 10 písm. a) těchto pokynů tak vyplývá, že bez vnějších zásahů je podnik, který ztratil podstatnou část zapsaného kapitálu, nevyhnutelně odsouzen k zastavení vlastní činnosti v krátké nebo střednědobé lhůtě. Komise dospěla v jednom z předchozích případů (18) k závěru, že v případě, kdy má podnik zůstatek čistého majetku negativní, platí a fortiori předpoklad o obtížích. V rozsudku Biria (19) Soudní dvůr mimo jiné potvrdil, že zásadní snížení kapitálu značí obtíže a že Komise se oprávněně domnívala, že podnik s čistým negativním majetkem je podnikem v obtížích.
(76)
Společnost Legler splňovala kritérium bodu 10 písm. a) pokynů, neboť v roce 2006 měla zůstatek čistého majetku negativní (viz bod 19).
(77)
Komise navíc poznamenává, že společnost Legler byla považována za podnik v obtížích ve smyslu bodu 10 písm. a) pokynů již 22. května 2007, tedy v den, kdy byla schválena záchrana.
(78)
Finanční situace společnosti Legler se následně nezlepšila. Podnik byl proto v roce 2008 příslušným soudem prohlášen za podnik v platební neschopnosti (viz 16. bod odůvodnění).
(79)
Komise také připomíná, že společnost Legler není nově vytvořeným podnikem ve smyslu bodu 12 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci.
(80)
Na základě bodu 13 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci není podnik, který patří k větší skupině nebo byl větší skupinou převzat, za normálních okolností způsobilý pro poskytnutí podpory na záchranu nebo restrukturalizaci s výjimkou případu, kdy je možné prokázat, že jsou dané obtíže její vlastní a nejsou výsledkem svévolného rozvrhování nákladů v rámci dané skupiny, a že jsou tyto obtíže příliš vážné na to, aby je vyřešila sama skupina.
(81)
Komise uvádí, že společnost Piltar byla pouhým nástrojem, který nevykazoval žádnou hospodářskou činnost, kromě kapitálové účasti ve společnosti Legler. Na základě informací, které má Komise k dispozici, neexistují žádné náznaky, že by obtíže podniku mohly záviset na vlastním rozdělení nákladů uvnitř skupiny. Navíc vzhledem k tomu, že všechny podíly ve společnosti měly v držení soukromé osoby a že společnost nevykazovala žádnou podnikatelskou činnost, kromě kapitálové účasti ve společnosti Legler, nebyla společnost Piltar schopna přispět k restrukturalizaci společnosti Legler.
(82)
Na základě výše uvedeného lze dojít k závěru, že je naplněn bod 9 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci.
(83)
Vzhledem k tomu, že společnost Legler je způsobilá pro podporu na restrukturalizaci, je třeba posoudit, zda jsou dodržována kritéria stanovená v bodech 32-51 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci pro účely slučitelnosti podpory na restrukturalizaci.
(84)
Itálie ovšem stáhla plán restrukturalizace společnosti Legler a neexistuje tedy žádný plán restrukturalizace, který by zavazoval členský stát ve smyslu bodu 35 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci. Komise proto nemůže provést posouzení protiprávně poskytnuté podpory ve světle kritérií stanovených v bodech 32-51 těchto pokynů.
(85)
Komise se navíc domnívá, že veřejnou záruku a přeměnu dluhu na kapitál nelze na žádném jiném právním základě považovat za slučitelnou s vnitřním trhem.
VI. ZÁVĚR
(86)
Formální vyšetřovací řízení, které bylo zahájeno podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy a které se týká přímé dotace ve výši 13,2 milionu EUR, musí být ukončeno vzhledem k tomu, že Itálie stáhla své vlastní oznámení a nemá v úmyslu uskutečnit dotyčný plán podpory.
(87)
Komise má za to, že na veřejnou záruku a přeměnu dluhu na kapitál se vztahuje čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(88)
Provedením těchto dvou opatření Itálie porušila čl. 108 odst. 3 Smlouvy.
(89)
Podle Smlouvy a ustálené judikatury Soudního dvora je Komise oprávněna rozhodnout, že členský stát musí zrušit nebo změnit podporu (20), jestliže se ukáže, že je neslučitelná s vnitřním trhem. Podle ustálené judikatury Soudního dvora je cílem povinnosti členského státu zrušit podporu v případech, kdy Komise prohlásí podpory za neslučitelné s vnitřním trhem, obnovit dřívější stav (21). Soudní dvůr v tomto ohledu stanovil, že tohoto cíle je dosaženo, jestliže příjemce vrátil všechny prostředky, které mu byly neoprávněně poskytnuty, a ztratil tak výhodu, kterou využíval na trhu ve vztahu ke svým konkurentům, a byl tak obnoven stav před poskytnutím podpory (22).
(90)
V souladu s touto judikaturou stanoví článek 14 nařízení Rady (ES) č. 659/99 (23), že „je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil“.
(91)
Vzhledem k tomu, že dotyčná opatření je třeba považovat za protiprávní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem, částky těchto dvou podpor, rovnající se 13 milionům EUR a 383 850 EUR, musí být vráceny, aby byl obnoven stav na trhu před poskytnutím podpor.
(92)
Co se týče veřejné záruky, její navrácení musí mít účinnost ode dne následujícího po dni, kdy Itálie stáhla oznámení o podpoře na restrukturalizaci, tedy od 24. července 2008, a musí zahrnovat úroky až do účinného splacení.
(93)
Co se týče přeměny dluhu na kapitál, navrácení musí mít účinnost ode dne, kdy byla podpora poskytnuta příjemci, tedy od 31. května 2007, a musí zahrnovat úroky až do účinného splacení.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy týkající se přímé dotace ve výši 13,2 milionu EUR určené pro společnost Legler SpA je skončeno.
Článek 2
Veřejná záruka na částku 13 milionů EUR a přeměna dluhu na kapitál v objemu 383 850 EUR, jejichž poskytnutím společnosti Legler SpA porušila Itálie čl. 108 odst. 3 Smlouvy, představují státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem.
Článek 3
1. Příjemce vrátí Itálii podpory podle článku 2.
2. Vrácené podpory zahrnují úroky až do účinného splacení.
Co se týče veřejné záruky, úroky nabíhají ode dne následujícího po dni, kdy Itálie stáhla oznámení o podpoře na restrukturalizaci.
Pokud jde o přeměnu dluhu na kapitál, úroky nabíhají ode dne, kdy byla podpora poskytnuta k dispozici příjemci.
3. Úroky se vypočítávají na smíšeném základě podle kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (24) a nařízení Komise (ES) č. 271/2008 (25), kterým se mění nařízení (ES) č. 794/2004.
4. S účinností ode dne oznámení tohoto rozhodnutí Itálie zruší všechny platby stanovené pro účely podpory podle článku 2.
Článek 4
1. Navrácení podpory podle článku 2 je okamžité a účinné.
2. Itálie zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 5
1. Do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí předloží Itálie Komisi tyto informace:
a)
celkovou částku (jistinu a úroky), kterou má příjemce navrátit;
b)
podrobný popis již přijatých nebo plánovaných opatření pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
c)
doklady prokazující, že příjemci bylo nařízeno podporu vrátit.
2. Itálie informuje Komisi o dosaženém pokroku na základě vnitrostátních opatření přijatých k provedení tohoto rozhodnutí, a to dokud nebude navrácení podpory uvedené v článku 2 dokončeno. Na základě jednoduché žádosti Komise předloží Itálie okamžitě informace o již přijatých nebo plánovaných opatřeních pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím. Předloží také podrobné informace o výši podpory a úrocích, které již příjemce navrátil.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
V Bruselu dne 23. března 2011.
ROZHODNUTIE KOMISIE
z 23. marca 2011
o štátnej pomoci C 39/07, ktorú Taliansko poskytlo spoločnosti Legler S.p.A.
[oznámené pod číslom K(2011) 1758]
(Iba talianske znenie je autentické)
(Text s významom pre EHP)
(2012/51/EÚ)
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie (ďalej len „zmluva“), a najmä na jej článok 108 ods. 2 prvý pododsek,
so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, a najmä na jej článok 62 ods. 1 písm. a),
so zreteľom na rozhodnutie Komisie začať konanie ustanovené v článku 108 ods. 2 zmluvy (1),
po vyzvaní zainteresovaných strán, aby predložili pripomienky v súlade s uvedenými ustanoveniami, a so zreteľom na tieto pripomienky,
keďže:
I. POSTUP
(1)
Šesť mesiacov po poskytnutí pomoci na záchranu, ktorú Komisia (2) schválila ako zlučiteľnú s vnútorným trhom, Taliansko 5. apríla 2007 oznámilo plán reštrukturalizácie pre spoločnosť Legler S.p.A.
(2)
Komisia 25. septembra 2007 začala konanie vo veci formálneho zisťovania, v súvislosti s týmto plánom reštrukturalizácie (3). Pripomienky Talianska boli doručené 30. novembra 2007.
(3)
Komisia 10. decembra 2007 dostala pripomienky od jednej zainteresovanej strany. Tieto pripomienky postúpila Taliansku listom z 3. marca 2008. Taliansko predložilo svoje pripomienky v liste z 20. mája 2008.
(4)
Talianske orgány 23. júla 2008 stiahli oznámenie o pomoci na reštrukturalizáciu s konštatovaním, že od plánu sa upustilo.
(5)
Komisia požiadala talianske orgány o ďalšie informácie 8. augusta 2008, 22. októbra 2008, 9. februára 2009, 4. septembra 2009 a 17. marca 2010, na čo talianske orgány odpovedali listami z 26. septembra 2008, 1. decembra 2008, 3. júna 2009, 6. októbra 2009, 24. februára 2010 a 20. apríla 2010.
II. OPIS
II.1. Príjemca
(6)
Spoločnosť Legler S.p.A. je materská spoločnosť skupiny talianskych výrobcov textilu (ďalej len „spoločnosť Legler“, „skupina“ alebo „spoločnosť“) založenej v roku 1863, ktorú v čase, keď sa začalo konanie vo veci formálneho zisťovania, tvorilo niekoľko právnych subjektov, a to: Legler Ottana S.p.A., Legler Siniscola S.p.A. a Legler Macomer S.p.A. Spoločnosť Legler S.p.A. vlastnila menšinový balík akcií v spoločnosti Legler Maroc SA a podiel 40 % v spoločnosti Legler Ottana S.p.A. Väčšinovým akcionárom spoločnosti Legler S.p.a bola holdingová spoločnosť Piltar Ltd. (ďalej len „spoločnosť Piltar“).
(7)
V roku 2007 Legler zamestnával 1 213 (4) osôb a mal závody v regióne Sardínia (v Macomer - provincia Oristano a v Siniscola a Ottana - provincia Nuoro) a v regióne Lombardia (v Ponte San Pietro - provincia Bergamo). Obrat skupiny bol 101 mil. EUR v roku 2006 a 30,9 mil. EUR v septembri 2007.
(8)
Hlavnou činnosťou spoločnosti Legler bola výroba vysoko kvalitnej tkaniny denim - odvetvie, v ktorom táto spoločnosť mala vedúce postavenie v Taliansku a Nemecku, a bola významným dodávateľom do Francúzska a Beneluxu. Podľa talianskych orgánov trh s tkaninou denim pozostáva z dvoch segmentov: prêt-à-porter pre známe značky (toto bolo hlavné odvetvie spoločnosti Legler) a výrobky hromadného trhu, kde hospodárska súťaž prebieha hlavne na základe ceny. Hlavní konkurenti spoločnosti Legler sídlili v Taliansku, Grécku, Francúzsku, Tunisku, Turecku a Japonsku. Spoločnosť Legler začala mať problémy v roku 2003, keď významnú časť výroby premiestnila do Ázie alebo do južného Stredozemia.
(9)
Na zasadnutí predstavenstva spoločnosti SFIRS S.p.A., investičnej spoločnosti z regiónu Sardínia, 30. mája 2007 sa rozhodlo, že spoločnosť SFIRS kúpi od spoločnosti Intex S.p.A. v likvidácii za cenu 450 000 EUR dlh v nominálnej hodnote 17 mil. EUR, ktorý bol dlhom spoločnosti Legler S.p.A. a Legler Siniscola S.p.A.
(10)
Na tom istom zasadnutí sa spoločnosť SFIRS takisto rozhodla previesť časť dlhu 17 mil. EUR spoločnosti Legler vo výške 14,5 mil. EUR na podiel na základnom imaní spoločnosti Legler.
(11)
Na zasadnutí akcionárov spoločnosti Legler 31. mája 2007 sa uskutočnila výmena dlhu za kmeňové akcie. Prevodom časti dlhu spoločnosti Legler (za nominálnu hodnotu 14,5 mil. EUR) na kapitál spoločnosti Legler získala spoločnosť SFIRS 49 % kmeňových akcií [a 100 % mimoriadnych akcií (5)] spoločnosti Legler S.p.A. Zvyšných 51 % si ponechala spoločnosť Piltar.
(12)
V januári 2008 sa spoločnosť SFIRS rozhodla zbaviť sa svojho podielu v spoločnosti Legler S.p.A. a zvyšného dlhu skupiny Legler a vydala výzvu na vyjadrenie záujmu o spoločné prevzatie vlastného imania a dlhu spoločnosti Legler.
(13)
Víťazná ponuka, ktorú predložila spoločnosť Ferratex s.r.l. (ďalej len „spoločnosť Ferratex“), bola v celkovej výške 2 000 001 EUR. Podľa talianskych orgánov v tejto cene sa odzrkadľuje trhová hodnota celkových pohľadávok spoločnosti SFIRS voči spoločnosti Legler a jej dcérskym spoločnostiam, ktorú nezávislý odborník ohodnotil na 2 milióny EUR, plus symbolická cena 1 EUR za podiel spoločnosti SFIRS na vlastnom imaní spoločnosti Legler, ktorá takisto vyplynula z ocenenia nezávislým odborníkom. Predaj sa uskutočnil 25. januára 2008.
(14)
Spoločnosť Legler však ukončila prevádzku vo všetkých svojich závodoch v období medzi decembrom 2007 a augustom 2008 a odvtedy všetky jej závody zostali zatvorené.
(15)
Spoločnosť Legler S.p.A. sa premenovala na Texfer S.p.A. 23. júla 2008. Jej dcérske spoločnosti na Sardínii sa takisto premenovali zodpovedajúcim spôsobom na Texfer Ottana S.p.A., Texfer Siniscola S.p.A. a Texfer Macomer S.p.A.
(16)
Materskú spoločnosť skupiny vyhlásil príslušný súd 18. augusta 2008 za platobne neschopnú a 13. novembra 2008 bola zaradená do konania vo veci kolektívnej platobnej neschopnosti, známeho ako „amministrazione straordinaria“, spolu s jej dcérskymi spoločnosťami.
(17)
Banka vymáhala záruku za pomoc na záchranu krátko po tom, čo spoločnosť Legler nesplatila úver na záchranu v termíne. Príslušné ministerstvo preto uhradilo úver plus úroky 16. septembra 2008.
(18)
Na spoločnosť Texfer S.p.A. bol vyhlásený konkurz 21. októbra 2010. Na spoločnosti Texfer Ottana S.p.A., Texfer Siniscola S.p.A. a Texfer Macomer S.p.A. bol tiež vyhlásený konkurz 17. a 18. novembra 2010.
(19)
Vlastné imanie spoločnosti Legler bolo v roku 2006 záporné vo výške - 8,6 mil. EUR oproti kladnej hodnote 17,2 mil. EUR v roku 2005. Spoločnosť vykázala straty vo výške 25,9 mil. EUR v roku 2006 a 28,1 mil. EUR v roku 2005. Jej obrat v roku 2006 dosiahol 101,4 mil. EUR, zatiaľ čo v roku 2005 bol 124,2 mil. EUR. Údaj za zisk pred zdanením, úrokmi a odpismi EBITDA dosiahol výšku - 10,9 v roku 2006 a - 0,7 v roku 2005. Náklady na úroky sa takisto zvyšovali.
(20)
Vlastné imanie spoločnosti Legler k 30. novembru 2007 bolo záporné vo výške 16,3 mil. EUR. Straty za obdobie rokov 2003 - 2007 dosiahli 94,9 mil. EUR a situácia spoločnosti sa stále zhoršovala s narastajúcimi stratami a klesajúcim obratom.
(21)
Na skupinu bolo vyhlásené kolektívne konkurzné konanie podľa vnútroštátnych právnych predpisov 13. novembra 2008, ktoré skončilo konkurzom (pozri odôvodnenia 16 - 18).
II.2. Reštrukturalizačné opatrenia
(22)
Plán reštrukturalizačných opatrení (piano industriale), ktorý Taliansko oznámilo (ďalej len „plán“), sa vzťahoval na obdobie 3 rokov (2007 - 2009) a pozostával z troch opatrení: i) 13 mil. EUR vo forme strednodobej záruky na obdobie reštrukturalizácie, ktorým sa nahradila 6-mesačná záruka schválená ako pomoc na záchranu (6); ii) 13,2 mil. EUR vo forme priamej dotácie a iii) 13 mil. EUR vo forme prevodu dlhu na kmeňové akcie. Spoločnosť SFIRS však 31. mája 2007 uskutočnila výmenu dlhu za kmeňové akcie v nominálnej výške 14,5 mil. EUR.
(23)
I keď talianske orgány predložili plán reštrukturalizácie (piano industriale) na obdobie rokov 2007 - 2009, tvrdili, že skutočné obdobie reštrukturalizácie bude plynúť od 1. júna 2007 do konca roku 2012. Jediné údaje, ktoré sú k dispozícii na mapovanie postupu pri reštrukturalizácii spoločnosti od roku 2009 do roku 2012, sú peňažné toky a vývoj záväzkov novo vytvorenej spoločnosti.
(24)
V tomto širšom časovom rámci celkové náklady na založenie novej spoločnosti po fúzii spoločnosti Legler S.p.A. a jej dcérskych spoločností na Sardínii dosiahli 106,2 mil. EUR, vrátane 86,7 mil. EUR na rozsiahlu reorganizáciu skupiny, pričom zostatok sa použije na kapitálovú obnovu a krytie strát.
(25)
Aktivity novej spoločnosti budú zamerané na tradičnú hlavnú činnosť spoločnosti, t. j. vysoko kvalitný denim, zatiaľ čo druhé dve výrobné linky (menčester a hladká bavlna) budú odstavené. Geografická poloha skupiny bude tiež sústredená iba do dvoch výrobných závodov (Siniscola a Ottana), ktoré sa nachádzajú v jednom regióne. Ostatné aktíva sa predajú, čím sa umožní spoločnosti Legler poskytnúť vlastný príspevok a znížiť náklady na energiu, dopravu a personálne náklady. Závod v Macomer nebol zahrnutý do plánu (7).
(26)
V tomto pláne sa takisto predpokladal vstup nového akcionára spolu so spoločnosťou SFIRS a naznačila sa potreba získať úverové linky zo súkromných zdrojov na vykonanie procesu reorganizácie.
II.3. Dôvody na začatie konania
(27)
Pri svojom rozhodovaní o začatí konania mala Komisia pochybnosti o tom, či výmena dlhu za kmeňové akcie neobsahuje prvky štátnej pomoci. Komisia pochybovala, že súkromný investor by akceptoval výmenu dlhu za akcie spoločnosti za daných okolností, najmä keď sa ukázalo, že časť aktivít spoločnosti bola na niekoľko mesiacov pozastavená a talianske orgány nepredložili Komisii žiadny alternatívny scenár, ktorý by podporil predpoklad spoločnosti SFIRS, že investovať do spoločnosti Legler a znášať náklady na jej reštrukturalizáciu je nákladovo efektívnejšie ako likvidácia skupiny.
(28)
Pokiaľ ide o zlučiteľnosť pomoci s vnútorným trhom na základe usmernení Spoločenstva pre štátnu pomoc na záchranu a reštrukturalizáciu firiem v ťažkostiach (8) (ďalej len „usmernenia na záchranu a reštrukturalizáciu“), Komisia najprv položila otázku, či ťažkosti spoločnosti Legler mohol riešiť väčšinový akcionár, spoločnosť Piltar, a či v rámci skupiny dochádzalo k svojvoľnému rozdeľovaniu nákladov.
(29)
Po druhé, Komisia mala pochybnosti o tom, že týmto plánom by sa dokázala obnoviť dlhodobá životaschopnosť, keďže plánované zbavovanie sa aktív a výrobných liniek sa javilo ako dosť neurčité a mnohé predpoklady o budúcich prevádzkových podmienkach pôsobili ako nereálne vzhľadom na pozastavenie výroby v spoločnosti Legler. Komisia takisto pochybovala o tom, že navrhnuté kompenzačné opatrenia sú reálne a presahujú rámec opatrení potrebných na obnovenie životaschopnosti, že výška príspevku je dostatočná a že sa dodržala zásada „jedenkrát a dosť“.
(30)
Nakoniec Komisia požiadala talianske orgány, aby predložili informácie v súvislosti so vzniknutými pochybnosťami (pôvod úveru spoločnosti SFIRS, podrobné informácie o spoločnosti Piltar a o rozdeľovaní nákladov v rámci skupiny, o kompenzačných opatreniach, o skutočnej pravdepodobnosti, že spoločnosť Legler nájde nového akcionára a o prístupe k súkromnému financovaniu potrebnému na reorganizáciu spoločnosti Legler).
III. PRIPOMIENKY ZAINTERESOVANÝCH STRÁN
(31)
Listom zo 14. decembra 2007 jedna zainteresovaná strana predložila svoje pripomienky k rozhodnutiu o začatí konania. Táto tretia strana tvrdila, že uvedené opatrenia narušia hospodársku súťaž a poukázala na to, že toto odvetvie je postihnuté nadmernou kapacitou. Poskytla číselné údaje o svetovej kapacite výroby denimu za rok 2006 a uviedla globálnu nadmernú kapacitu 27 %.
IV. PRIPOMIENKY TALIANSKA
(32)
Po prvé, talianske orgány vysvetlili, ako sa spoločnosť SFIRS stala väčšinovým akcionárom spoločnosti Legler. V marci 2007 spoločnosť SFIRS kúpila dlh spoločnosti Legler S.p.a a Legler Siniscola S.p.a. od spoločnosti Intex S.p.A. v likvidácii za cenu 450 000 EUR. Spoločnosť SFIRS 31. mája 2007 previedla časť tohto dlhu v nominálnej hodnote 14,5 mil. EUR na kmeňové akcie spoločnosti Legler, čím nadobudla 49 % kmeňových akcií spoločnosti Legler (zatiaľ čo spoločnosť Piltar si ponechala zvyšných 51 %) a 100 % jej mimoriadnych akcií (9).
(33)
Po druhé, talianske orgány vysvetlili, že spoločnosť Piltar bola iba nástroj kontrolovaný fyzickými osobami. Bola založená výlučne na účely nadobudnutia akcií spoločnosti Legler a nebola zapojená do žiadnych iných obchodných aktivít. Talianske orgány dodali, že spoločnosť Piltar už dávno dala zreteľne najavo, že neplánuje podporovať spoločnosť finančne a že má v úmysle postupne sa zbaviť svojho podielu v skupine. V skutočnosti to vyzerá tak, že spolu s podielom 49 % spoločnosť SFIRS získala takisto právo na kúpu zvyšných 51 % kmeňových akcií spoločnosti Legler.
(34)
Po tretie, talianske orgány prisľúbili, že poskytnú informácie o kompenzačných opatreniach.
(35)
Po štvrté, Taliansko konštatovalo, že trhové segmenty, ktoré zasiahne plán reštrukturalizácie spoločnosti Legler na obnovenie finančnej životaschopnosti, ako sa opisuje v odôvodnení 25, vykazujú povzbudivý vývoj. Talianske orgány sa takisto zmienili o úmysle spoločnosti zabezpečiť súkromné úverové linky a nového akcionára na financovanie časti plánu a tvrdili, že kroky v tomto smere sa už podnikli.
(36)
Ďalej, ako odpoveď na pripomienky tretej strany, talianske orgány poukázali na to, že trhový podiel spoločnosti Legler v roku 2006 bol iba 0,27 %. Dodali, že ako kompenzačné opatrenie plán obsahuje zníženie kapacity spoločnosti o 22 % v porovnaní s rokom 2006 a zníženie o 40 % v porovnaní s rokom 2005. Domnievali sa preto, že pomoc nebude narúšať hospodársku súťaž v takom rozsahu, ktorý by bol v rozpore so spoločným záujmom.
(37)
Vo svojich podaniach po stiahnutí plánu reštrukturalizácie talianske orgány uviedli, že výmena dlhu za kmeňové akcie sa nebude považovať za štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 zmluvy, keďže spoločnosť SFIRS konala v súlade so zásadou investora v trhovom hospodárstve. Podľa názoru talianskych orgánov súkromný investor by konal rovnako s cieľom zabrániť konkurzu a získať späť aspoň časť svojho úveru čo najefektívnejším spôsobom, t. j. jeho prevodom na kapitál a reštrukturalizáciou spoločnosti spolu s novým súkromným investorom a novou úverovou linkou.
V. POSÚDENIE
(38)
Na základe článku 8 ods. 1 nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 (10) príslušný členský štát môže stiahnuť oznámenie v zmysle článku 2 v stanovenej lehote pred rozhodnutím Komisie podľa článku 4 alebo 7.
(39)
V prípade, že Komisia začala konanie vo veci formálneho zisťovania, Komisia uzavrie tento postup podľa článku 8 ods. 2 toho istého nariadenia.
(40)
Komisia poznamenala, že priamu dotáciu 13,2 mil. EUR Taliansko neuskutočnilo a Taliansko nebude ďalej realizovať tento projekt pomoci. Keďže plán reštrukturalizácie bol stiahnutý, konanie vo veci formálneho zisťovania, ktoré bolo otvorené k tomuto opatreniu, už nemá opodstatnenie.
(41)
Keďže druhé dve opatrenia na reštrukturalizáciu Taliansko vykonalo v rozpore so zákonom, na uzavretie konania vo veci formálneho zisťovania musí Komisia zistiť, či tieto opatrenia predstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 zmluvy, a ak áno, či je táto pomoc zlučiteľná s vnútorným trhom.
(42)
V článku 107 ods. 1 zmluvy sa ustanovuje, že každá pomoc poskytovaná v akejkoľvek forme členským štátom alebo zo štátnych prostriedkov, ktorá narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže tým, že zvýhodňuje určitých podnikateľov alebo výrobu určitých druhov tovaru, je nezlučiteľná s vnútorným trhom, pokiaľ ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi.
(43)
Ak sa má štátna pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 zmluvy poskytnúť alebo sa poskytla spoločnosti v ťažkostiach, zlučiteľnosť tejto pomoci sa musí hodnotiť na základe usmernení na záchranu a reštrukturalizáciu. Pomoc sa teda môže považovať za zlučiteľnú na základe článku 107 ods. 3 písm. c) zmluvy iba vtedy, keď sú splnené podmienky ustanovené v usmerneniach na záchranu a reštrukturalizáciu.
V.1. Existencia pomoci
(44)
Záruka za pomoc na záchranu vo výške 13 mil. EUR neskončila uplynutím šiestich mesiacov, na ktoré ju Komisia schválila, ale zostala v platnosti po stiahnutí oznámenia o pláne (pozri odôvodnenie 17).
(45)
Predĺženie záruky za pomoc na záchranu bolo oznámené ako opatrenie, ktoré bolo poskytnuté zo zdrojov ministerstva financovaných zo štátneho rozpočtu. Bolo teda udelené zo štátnych zdrojov a pripísateľné štátu. Táto záruka predstavuje selektívnu výhodu, keďže umožnila spoločnosti Legler prístup k finančným zdrojom, ktorý by inak nebola získala vzhľadom na jej finančnú situáciu. Zbavila teda spoločnosť Legler nákladov, ktoré by jej inak boli vznikli. Keďže spoločnosť Legler prechádzala procesom reštrukturalizácie zameraným na obnovenie výroby, táto pomoc okrem toho mohla narúšať hospodársku súťaž na vnútornom trhu a ovplyvniť obchodovanie medzi členskými štátmi. Narúšajúci účinok tohto opatrenia zdôraznila tretia strana, ktorá takisto poukázala na to, že toto odvetvie je postihnuté nadmernou kapacitou.
(46)
Komisia sa preto domnieva, že predĺženie záruky za pomoc na záchranu, ktorá je takisto reštrukturalizačným opatrením, predstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 zmluvy.
(47)
Pri určovaní výšky pomoci Komisia pripomína odsek 4.1 písm. a) oznámenia o záruke (11), v ktorom sa uvádza, že „pri spoločnostiach, ktoré majú ťažkosti, trhový poskytovateľ záruky, pokiaľ existuje, v čase poskytnutia záruky bude účtovať vysoký poplatok podľa miery očakávanej platobnej neschopnosti. Ak sa pravdepodobnosť, že dlžník nebude schopný pôžičku splatiť, javí ako mimoriadne vysoká, táto trhová sadzba nemusí existovať a vo výnimočných prípadoch sa prvok pomoci v záruke môže ukázať taký vysoký ako suma skutočne krytá touto zárukou.“
(48)
Vzhľadom na vážne finančné ťažkosti spoločnosti Legler v čase, keď bola záruka poskytnutá (narastajúce straty, klesajúci obrat a záporný vlastný kapitál, ako sa uvádza v odôvodneniach 19 až 21 a 52), Komisia sa domnieva, že je veľmi nepravdepodobné, že by spoločnosť bola schopná získať bankový úver bez štátnej intervencie; Komisia preto dospela k záveru, že výška pomoci zodpovedá celkovej výške úveru (12).
(49)
Komisia poznamenáva, že výmenu uskutočnila spoločnosť SFIRS, štátny subjekt, ktorého hlavný akcionár, región Sardínia, má dominantný vplyv na jej rozhodnutia (13). Taliansko túto skutočnosť nikdy nepoprelo. Komisia preto dospela k záveru, že uvedené opatrenie je pripísateľné štátu a bolo poskytnuté zo štátnych zdrojov. Toto opatrenie je takisto selektívne, keďže zvýhodňuje jednu spoločnosť - Legler. Okrem toho, keďže spoločnosť Legler prechádzala procesom reštrukturalizácie, zameraným na obnovu výroby, táto pomoc mohla narúšať hospodársku súťaž na vnútornom trhu a ovplyvniť obchodovanie medzi členskými štátmi. Možný narúšajúci vplyv opatrenia zdôraznila v predložených pripomienkach aj tretia strana, ktorá takisto poukázala na to, že toto odvetvie je postihnuté nadmernou kapacitou.
(50)
Vo svojej odpovedi Taliansko namietalo, že uvedeným opatrením sa spoločnosti Legler neposkytla žiadna výhoda, keďže, podľa jej názoru, bolo v súlade so zásadou investora v trhovom hospodárstve.
(51)
Podľa ustálenej judikatúry (14), aby sa zistilo, či spoločnosť Legler bola zvýhodnená zo štátnych zdrojov, je potrebné posúdiť, či by za podobných okolností súkromný investor s charakteristikami porovnateľnými so spoločnosťou SFIRS bol ochotný uskutočniť podobnú výmenu dlhu za kmeňové akcie, so zreteľom na dostupné informácie a predvídateľný vývoj v termíne, v ktorom bola transakcia realizovaná.
(52)
Po prvé, na základe finančných výkazov spoločnosti Legler Komisia konštatuje, že v roku 2007 mala spoločnosť kapitál 1,8 mil. EUR a záporný vlastný kapitál - 16,2 mil. EUR; v období rokov 2003 - 2007 straty dosiahli 94,9 mil. EUR a situácia spoločnosti sa zjavne zhoršovala s narastajúcimi stratami a klesajúcim obratom.
(53)
Komisia takisto konštatuje, že napriek kritickej finančnej situácii opísanej v predchádzajúcom texte, spoločnosť SFIRS nevykonala komplexnú analýzu nákladov a prínosov a hodnotenie rizika danej transakcie. V skutočnosti, napriek početným žiadostiam od Komisie, talianske orgány nikdy nepredložili odôvodnený alternatívny scenár, ktorým by sa preukázalo, že voľba spoločnosti SFIRS bola lepšia ako likvidácia spoločnosti Legler.
(54)
V skutočnosti podobné poznámky uviedla v správe (15) aj talianska národná banka, ktorá bola vydaná po prešetrení aktivít spoločnosti SFIRS. V tejto správe sa kritizovalo správanie spoločnosti SFIRS pre jej neúplnú predchádzajúcu analýzu výmeny dlhu za kmeňové akcie a pre zásadný rozpor spočívajúci v tom, že uskutočnila „investíciu“, ktorá neponúkala žiadne konkrétne vyhliadky na ozdravenie.
(55)
Bez ohľadu na toto posúdenie finančná situácia spoločnosti bola taká, že žiadny rozumný súkromný investor v trhovom hospodárstve by nevstúpil do podobnej transakcie.
(56)
Vzhľadom na to Komisia takisto dospela k záveru, že plán reštrukturalizácie (Piano Industriale), ktorý spoločnosť ohlásila, nemožno považovať za reálny základ pre predvídanie budúcej výkonnosti spoločnosti. Už samotná skutočnosť, že tento plán nezahŕňa celé obdobie reštrukturalizácie, ale iba jeho časť, a neposkytol žiadne informácie o následnom postupe reštrukturalizácie (pozri odôvodnenie 23) jednoznačne ukazuje, že tento nedostatok informácií by odradil každého súkromného investora od vstupu do uvedenej transakcie.
(57)
Po druhé, pokiaľ ide o skutočné vyhliadky spoločnosti SFIRS na získanie peňazí, ktoré jej dlhuje spoločnosť Legler: to, že sa stala akcionárom prostredníctvom výmeny dlhu za kmeňové akcie, v skutočnosti oslabilo jej pozíciu z hľadiska nárokov v porovnaní s jej predchádzajúcou pozíciou prednostného veriteľa.
(58)
Hodnota a budúce vyhliadky investovania kmeňových akcií spoločnosti SFIRS sa v čase výmeny dlhu za kmeňové akcie javili ako príliš obmedzené na to, aby vyvážili riziká opísané v predchádzajúcom texte, najmä vzhľadom na kritickú finančnú situáciu spoločnosti. To sa jasne zdôraznilo pri nezávislom hodnotení spoločnosti, v ktorom sa jej pridelila symbolická hodnota 1 EUR.
(59)
Z uvedeného možno vyvodiť záver, že uskutočnením výmeny dlhu za kmeňové akcie spoločnosť SFIRS nekonala ako súkromný investor, ktorý funguje v bežných trhových podmienkach. Súkromný investor by nevstúpil do takejto transakcie bez predchádzajúceho dôveryhodného a realistického hodnotenia, ktorým by sa preukázalo, že je nákladovo efektívnejšie vymeniť dlh za kmeňové akcie než zostať prednostným veriteľom spoločnosti.
(60)
Uskutočnením výmeny dlhu za kmeňové akcie teda spoločnosť SFIRS poskytla výhodu spoločnosti Legler.
(61)
Z uvedeného vyplýva, že výmena dlhu za kmeňové akcie predstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 zmluvy.
(62)
Pokiaľ ide o vyčíslenie výšky pomoci, je potrebné poznamenať, že pojem štátna pomoc je obmedzený na pomoc udelenú prostredníctvom verejných zdrojov. Výška pomoci sa musí vypočítať na základe trhovej hodnoty dlhu, ktorý spoločnosť SFIRS previedla na kmeňové akcie spoločnosti Legler. Teda ak celková nominálna hodnota dlhu spoločnosti Legler voči spoločnosti SFIRS bola 17 mil. EUR, zatiaľ čo deň pred výmenou jeho trhová hodnota bola 450 000 EUR, trhová hodnota transakcie, pri ktorej spoločnosť SFIRS previedla 85,3 % svojho celkového úveru, t. j. nominálnu hodnotu 14,5 mil. EUR, na kmeňové akcie, bola 383 850 EUR (t. j. 85,3 % zo 450 000 EUR). Takže výhoda, ktorú poskytla prostredníctvom štátnych zdrojov bola 383 850 EUR. Na druhej strane, nominálna hodnota vymeneného úveru sa nemôže považovať za výhodu z iného ako z účtovného hľadiska.
V.2 Zlučiteľnosť pomoci s vnútorným trhom
(63)
Keďže sa zistilo, že dve notifikované opatrenia predstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 zmluvy, Komisia musí posúdiť, či je táto pomoc zlučiteľná s vnútorným trhom.
(64)
Zlučiteľnosť opatrení uvedenej štátnej pomoci s vnútorným trhom sa musí posúdiť na základe usmernení na záchranu a reštrukturalizáciu.
(65)
Pokiaľ ide o štátnu záruku, na posúdenie jej zlučiteľnosti je potrebné rozlišovať medzi predĺžením pomoci na záchranu na jednej strane a poskytnutím štátnej pomoci vo forme strednodobej záruky, ktorá je takisto reštrukturalizačným opatrením (na obdobie trvania reštrukturalizácie), na strane druhej.
(66)
Pokiaľ ide o predĺženie pomoci na záchranu, v bode 26 usmernení sa stanovuje, že keď členský štát predloží plán reštrukturalizácie do šiestich mesiacov od dátumu schválenia alebo, v prípade neoznámenej pomoci, od realizácie opatrenia, konečný termín na úhradu úveru alebo ukončenie záruky sa predĺži dovtedy, kým Komisia nedospeje k rozhodnutiu o pláne, pokiaľ Komisia neusúdi, že takéto predĺženie nie je opodstatnené.
(67)
Oznámenie plánu reštrukturalizácie umožnilo, aby pomoc na záchranu mohla pokračovať aj po 6 mesiacoch. Taliansko však toto oznámenie neskôr stiahlo. Z bodu 26 usmernení vyplýva, že oznámenie plánu reštrukturalizácie je podmienkou sine qua non pre predĺženie pomoci na záchranu. Ak sa teda plán reštrukturalizácie neskôr stiahne, povolené predĺženie pomoci na záchranu sa musí ukončiť.
(68)
Z rozhodovacej praxe Komisie vyplýva [vec Ernault (16) a Huta Cynku (17)], že ak sa Komisii neoznámi plán reštrukturalizácie ani plán likvidácie, alebo ako je to v tomto prípade, ak sa plán reštrukturalizácie stiahne, predĺženie uvedenej pomoci na záchranu nemôže pokračovať po dátume, v ktorom členský štát stiahol oznámenie o pláne reštrukturalizácie.
(69)
Keďže strednodobá záruka (na obdobie trvania plánu reštrukturalizácie), plánovaná ako ohlásená pomoc na reštrukturalizáciu, predstavovala predĺženie záruky za pomoc na záchranu, bola zlučiteľná dovtedy, kým Taliansko nestiahlo svoje oznámenie.
(70)
Zlučiteľnosť predĺženej záruky za štátnu pomoc s vnútorným trhom by sa teda mala posúdiť odo dňa, keď Taliansko stiahlo svoje oznámenie (t. j. od 24. júla 2008).
(71)
Udelenie štátnej pomoci spoločnosti v ťažkostiach sa môže považovať za zlučiteľné na základe článku 107 ods. 3 písm. c) zmluvy iba vtedy, keď sú splnené všetky podmienky ustanovené v usmerneniach na záchranu a reštrukturalizáciu.
(72)
Podľa bodu 12 písm. a) a bodu 14 usmernení na záchranu a reštrukturalizáciu, len firmy v ťažkostiach sú oprávnené uchádzať sa o pomoc na reštrukturalizáciu.
(73)
Na základe bodu 9 usmernení na záchranu a reštrukturalizáciu firma, bez ohľadu na jej veľkosť, sa považuje za firmu v ťažkostiach, keď nie je schopná, či už prostredníctvom vlastných zdrojov, alebo z finančných prostriedkov, ktoré dokáže získať od svojich akcionárov alebo na trhu, zamedziť stratám, ktoré by ju bez vonkajšej intervencie zo strany štátnych orgánov takmer s istotou odsúdili na odchod z podnikania.
(74)
Na základe bodu 10 usmernení na záchranu a reštrukturalizáciu firma sa považuje za firmu v ťažkostiach za týchto podmienok:
a)
v prípade spoločnosti s ručením obmedzeným, ak sa viac ako polovica jej základného imania stratila a viac ako štvrtina tohto imania sa stratila v priebehu predchádzajúcich 12 mesiacov;
b)
v prípade spoločnosti, kde aspoň niekoľko členov ručí neobmedzene za dlhy spoločnosti, v ktorej sa stratilo viac ako polovica kapitálu vykazovaného v účtoch firmy a viac ako štvrtina tohto kapitálu sa stratila v priebehu predchádzajúcich 12 mesiacov;
c)
bez ohľadu na typ dotknutej spoločnosti, ak podľa vnútroštátnych právnych predpisov spĺňa kritériá na to, aby sa stala predmetom konania vo veci kolektívnej platobnej neschopnosti.
(75)
Z bodu 10 písm. a) usmernení na záchranu a reštrukturalizáciu vyplýva, že bez vonkajšej intervencie sa spoločnosť, u ktorej došlo k závažným stratám základného imania, nevyhnutne stiahne z podnikania v krátkodobom alebo strednodobom časovom horizonte. V predchádzajúcom rozhodnutí (18) Komisia dospela k záveru, že spoločnosť, ktorá má záporný vlastný kapitál, sa bude a fortiori považovať za spoločnosť v ťažkostiach. Vo svojom rozsudku vo veci Biria (19) súd prvého stupňa tiež potvrdil, že závažná strata kapitálu je v skutočnosti známkou ťažkostí a že záver, ku ktorému Komisia dospela, teda že spoločnosť so záporným vlastným imaním je spoločnosť v ťažkostiach, je správny.
(76)
Spoločnosť Legler splnila kritérium z bodu 10 písm. a) usmernení na záchranu a reštrukturalizáciu, keďže v roku 2006 mala záporný vlastný kapitál (pozri odôvodnenie 19).
(77)
Komisia takisto poznamenala, že spoločnosť Legler bola považovaná za spoločnosť v ťažkostiach v zmysle bodu 10 písm. a) usmernení na záchranu a reštrukturalizáciu už 22. mája 2007, keď bola schválená pomoc na záchranu.
(78)
Následne sa finančná situácia spoločnosti Legler nezlepšila. V skutočnosti ju príslušný súd v roku 2008 vyhlásil za platobne neschopnú (pozri odôvodnenie 16).
(79)
Komisia takisto poznamenala, že spoločnosť Legler nie je novo založená firma v zmysle bodu 12 usmernení na záchranu a reštrukturalizáciu.
(80)
Podľa bodu 13 usmernení na záchranu a reštrukturalizáciu firma, ktorá patrí do väčšej obchodnej skupiny alebo ju prevzala väčšia obchodná skupina, zvyčajne nie je oprávnená na získanie pomoci na záchranu alebo reštrukturalizáciu, okrem prípadu, keď je možné preukázať, že ťažkosti firmy sú vnútorné a nevznikli v dôsledku svojvoľného rozdeľovania nákladov v rámci skupiny, a že tieto ťažkosti sú príliš závažné na to, aby ich mohla riešiť skupina sama.
(81)
Komisia poznamenala, že spoločnosť Piltar bola iba komerčným nástrojom a nevykonávala žiadne obchodné činnosti iba vlastnila akcie spoločnosti Legler. Žiadne informácie, ktoré má Komisia k dispozícii nenaznačujú, že ťažkosti spoločnosti boli dôsledkom svojvoľného rozdeľovania nákladov v rámci skupiny. Okrem toho, keďže spoločnosť Piltar bola úplným vlastníctvom súkromných osôb a nebola zapojená do žiadnych obchodných aktivít okrem investovania vlastného kapitálu v spoločnosti Legler, nemohla prispieť k reštrukturalizácii spoločnosti Legler.
(82)
Na základe uvedeného možno dospieť k záveru, že podmienky ustanovené v bode 9 usmernení na záchranu a reštrukturalizáciu sú splnené.
(83)
Vzhľadom na to, že spoločnosť Legler je oprávnená na získanie pomoci na reštrukturalizáciu, je potrebné posúdiť, či podmienky zlučiteľnosti pomoci na reštrukturalizáciu ustanovené v bodoch 32 až 51 usmernení na záchranu a reštrukturalizáciu sú splnené.
(84)
Taliansko však stiahlo plán reštrukturalizácie spoločnosti Legler, a preto už nie je viazané žiadnym plánom reštrukturalizácie v zmysle bodu 35 usmernení na záchranu a reštrukturalizáciu. V dôsledku toho Komisia nemôže posúdiť neoprávnenú pomoc vzhľadom na kritériá stanovené v bodoch 32 až 51 usmernení na záchranu a reštrukturalizáciu.
(85)
Okrem toho Komisia zastáva názor, že štátnu záruku a výmenu dlhu za kmeňové akcie nemožno považovať za zlučiteľné s vnútorným trhom na žiadnom inom právnom základe.
VI. ZÁVER
(86)
Konanie vo veci formálneho zisťovania na základe článku 108 ods. 2 zmluvy v súvislosti s priamou dotáciou vo výške 13,2 mil. EUR sa musí ukončiť, keďže Taliansko stiahlo svoje oznámenie a nemá v úmysle pokračovať v tomto projekte pomoci.
(87)
Komisia dospela k záveru, že štátna záruka a výmena dlhu za kmeňové akcie patria do pôsobnosti článku 107 ods. 1 zmluvy.
(88)
Tieto dve opatrenia Taliansko realizovalo v rozpore s článkom 108 ods. 3 zmluvy.
(89)
Podľa zmluvy a ustálenej judikatúry Súdneho dvora, keď sa zistí, že pomoc je nezlučiteľná s vnútorným trhom, Komisia je oprávnená rozhodnúť o tom, že príslušný členský štát musí pomoc zrušiť alebo zmeniť (20). Súd takisto dôsledne trvá na tom, že povinnosť štátu zrušiť pomoc, ktorú Komisia považuje za nezlučiteľnú s vnútorným trhom, má viesť k obnoveniu predtým existujúcej situácie (21). V tejto súvislosti súd stanovil, že tento cieľ sa dosiahne vtedy, keď príjemca vráti sumy poskytnuté v podobe neoprávnenej pomoci, a tým príde o výhodu, ktorú mal v porovnaní so svojimi konkurentmi na trhu, čím sa obnoví situácia, ktorá bola pred vyplatením pomoci (22).
(90)
Podľa uvedenej judikatúry v článku 14 nariadenia Rady (ES) č. 659/99 (23) sa stanovuje, že „keď sa prijímajú záporné rozhodnutia v súvislosti s neoprávnenou pomocou, Komisia rozhodne o tom, že daný členský štát prijme všetky potrebné opatrenia s cieľom získať späť pomoc od príjemcu.“
(91)
Vzhľadom na to, že tieto opatrenia sa považujú za neoprávnenú pomoc nezlučiteľnú s vnútorným trhom, výška pomoci z týchto dvoch opatrení, t. j. 13 mil. EUR a 383 850 EUR, sa teda musí získať späť, aby sa obnovila situácia, ktorá existovala na trhu pred poskytnutím tejto pomoci.
(92)
Pokiaľ ide o štátnu záruku, vrátenie sa uskutoční odo dňa, keď Taliansko stiahlo oznámenie o pomoci na reštrukturalizáciu, t. j. od 24. júla 2008, až do skutočného vrátenia pomoci je suma, ktorá sa má vrátiť, úročená.
(93)
Pokiaľ ide o výmenu dlhu za kmeňové akcie, sumy, ktoré sa majú vrátiť, sú úročené odo dňa, keď príjemca dostal pomoc k dispozícii, t. j. od 31. mája 2007, až do ich skutočného vrátenia,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Konanie vo veci formálneho zisťovania na základe článku 108 ods. 2 zmluvy v súvislosti s priamou dotáciou vo výške 13,2 mil. EUR pre spoločnosť Legler S.p.A. je uzavreté.
Článok 2
Štátna záruka vo výške 13 mil. EUR a výmena dlhu za kmeňové akcie vo výške 383 850 EUR, ktorú Taliansko poskytlo v rozpore s článkom 108 ods. 3 zmluvy v prospech spoločnosti Legler S.p.A., predstavujú štátnu pomoc nezlučiteľnú s vnútorným trhom.
Článok 3
1. Taliansko vymôže pomoc uvedenú v článku 2 od príjemcov pomoci.
2. Sumy, ktoré sa majú vrátiť, sú úročené až do dátumu ich skutočného vrátenia.
Pokiaľ ide o štátnu záruku, úroky sa počítajú odo dňa, keď Taliansko stiahlo oznámenie o pomoci na reštrukturalizáciu.
Pokiaľ ide o výmenu dlhu za kmeňové akcie, úroky sa počítajú odo dňa, keď príjemca dostal pomoc k dispozícii.
3. Úrok sa vypočíta ako zložený úrok v súlade s kapitolou V nariadenia Komisie (ES) č. 794/2004 (24) a nariadenia Komisie (ES) č. 271/2008 (25), ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 794/2004.
4. Taliansko zruší všetky nevyplatené platby pomoci uvedenej v článku 2 s účinnosťou od dátumu prijatia tohto rozhodnutia.
Článok 4
1. Vrátenie pomoci uvedenej v článku 2 je bezodkladné a účinné.
2. Taliansko zabezpečí, aby sa toto rozhodnutie vykonalo do štyroch mesiacov od dátumu oznámenia tohto rozhodnutia.
Článok 5
1. Taliansko do dvoch mesiacov od oznámenia tohto rozhodnutia predloží Komisii tieto informácie:
a)
celkovú sumu (istinu a úroky), ktorú má príjemca vrátiť;
b)
podrobný opis už prijatých alebo plánovaných opatrení na dosiahnutie súladu s týmto rozhodnutím;
c)
dokumenty, ktoré dokazujú, že príjemcovi bolo nariadené pomoc vrátiť.
2. Taliansko bude informovať Komisiu o pokroku dosiahnutom v súvislosti s vnútroštátnymi opatreniami, ktoré sa prijali na vykonanie tohto rozhodnutia, až do úplného vrátenia pomoci uvedenej v článku 2. Na požiadanie Komisie bezodkladne poskytne informácie o opatreniach, ktoré sa už prijali a ktoré sa plánujú prijať na dosiahnutie súladu s týmto rozhodnutím. Takisto poskytne podrobné informácie o sumách pomoci a úrokov, ktoré príjemca už vrátil.
Článok 6
Toto rozhodnutie je určené Talianskej republike.
V Bruseli 23. marca 2011