PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 282/2012
ze dne 28. března 2012,
kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty
(kodifikované znění)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (jednotné nařízení o společné organizaci trhů) (1), a zejména na čl. 43 písm. a), d), f) a j), čl. 47 odst. 2, článek 134, čl. 143 písm. b), článek 148, čl. 161 odst. 3, článek 171 a čl. 172 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 104/2000 ze dne 17. prosince 1999 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury (2), a zejména na články 37 a 38 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1216/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů (3), a zejména na čl. 4 odst. 4, čl. 6 odst. 4, čl. 7 odst. 3 a čl. 11 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 247/2006 ze dne 30. ledna 2006, kterým se stanoví zvláštní opatření v oblasti zemědělství ve prospěch nejvzdálenějších regionů Unie (4), a zejména na článek 25 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003 (5), a zejména na čl. 142 písm. c) uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro (6), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty (7), bylo několikrát podstatně změněno (8). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2)
Mnohá ustanovení nařízení Unie týkající se zemědělství vyžadují, aby byla poskytnuta jistota, aby byla zajištěna platba splatné částky, není-li splněn daný požadavek. Zkušenosti nicméně ukázaly, že tato povinnost je v praxi vykládána velmi rozdílnými způsoby. Je proto vhodné vymezit tuto povinnost, aby se zabránilo nerovným podmínkám hospodářské soutěže.
(3)
Je zejména vhodné definovat formu jistoty.
(4)
Mnohá ustanovení nařízení Unie týkajících se zemědělství stanoví, že poskytnutá jistota propadne, pokud je zajištěná povinnost porušena, aniž se rozlišuje mezi porušením zásadních, vedlejších nebo podřízených požadavků. V zájmu rovného zacházení je vhodné zavést rozlišení mezi důsledky porušení zásadních požadavků a důsledky porušení vedlejších nebo podřízených požadavků. Je zejména nezbytné stanovit v případech, kdy je to možné, propadnutí pouze části jistoty, pokud byl skutečně splněn zásadní požadavek, ale byla mírně překročena stanovená lhůta ke splnění požadavku nebo nebyl splněn podřízený požadavek.
(5)
Důsledky nesplnění požadavků nesmějí být předmětem žádného rozlišení založeného na získání nebo nezískání zálohy. V důsledku toho by se jistoty, pro které byly poskytnuty zálohy, měly řídit zvláštními pravidly.
(6)
Náklady na složení jistoty, které nese jak strana poskytující jistotu, tak příslušný orgán, mohou být neúměrné k výši částky, jejíž platba je zajišťována jistotou, pokud je tato částka nižší než určité omezení. Příslušné orgány by měly mít tedy právo nevyžadovat jistotu na platbu částky nižší, než je toto omezení. Navíc je vhodné zplnomocnit příslušný orgán, aby nevyžadoval jistotu, pokud způsobilost osoby, u které je vyžadováno splnění požadavku, činí uvedený požadavek zbytečným.
(7)
Příslušný orgán by měl mít právo nabídnutou jistotu odmítnout, pokud usoudí, že není dostatečná.
(8)
V případě, že lhůta není stanovena jinde, je vhodné stanovit lhůtu k předložení nezbytných důkazů k uvolnění zajištěné částky.
(9)
Pokud jde o reprezentativní kurz k přepočítání zajištěné částky vyjádřené v eurech na národní měnu, je vhodné zachovat rozhodnou skutečnost podle článku 3 nařízení (ES) č. 2799/98 v souladu s nařízením Komise (ES) č. 1913/2006 (9).
(10)
Je vhodné stanovit postup v případě, že jistota propadne.
(11)
Komisi by mělo být umožněno sledovat provádění ustanovení týkajících se jistot.
(12)
Toto nařízení stanoví pravidla obecně použitelná na všechna odvětví a všechny produkty, pokud zvláštní právní předpisy Unie nestanoví jinak.
(13)
Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro společnou organizaci zemědělských trhů a byla předložena pro informaci ostatním příslušným výborům,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Toto nařízení stanoví pravidla, která upravují poskytované jistoty, buď podle níže uvedených nařízení, nebo podle nařízení přijatých na základě uvedených nařízení, pokud níže uvedená nařízení nestanoví jinak:
a)
nařízení o společné organizaci trhu s některými zemědělské produkty:
-
nařízení (ES) č. 104/2000 (produkty rybolovu a akvakultury),
-
nařízení (ES) č. 1234/2007 (jednotné nařízení o společné organizaci trhů);
b)
nařízení (ES) č. 73/2009 (režimy přímých podpor);
c)
nařízení (ES) č. 1216/2009 (právní úprava obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů).
Článek 2
Toto nařízení se vztahuje na všechny případy, kdy nařízení uvedená v článku 1 stanoví jistotu ve smyslu článku 3 bez ohledu na to, zda se slovo „jistota“ použije nebo ne.
Toto nařízení se nevztahuje na jistoty poskytnuté k zajištění platby dovozních a vývozních cel podle nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (10).
Článek 3
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„jistotou“ zajištění, že v případě nesplnění konkrétní povinnosti bude příslušnému orgánu určitá částka zaplacena nebo v jeho prospěch propadne;
b)
„blokovou jistotou“ jistota složená u příslušného orgánu, jejímž účelem je zajistit splnění více povinností;
c)
„povinností“ požadavek nebo soubor požadavků stanovených nařízením a spočívajících v konání nebo nekonání;
d)
„příslušným orgánem“ buď strana pověřená k přijetí jistoty, nebo strana pověřená k rozhodnutí podle příslušného nařízení, pokud má být jistota uvolněna nebo má propadnout.
KAPITOLA II
POŽADAVEK JISTOTY
Článek 4
Jistota musí být poskytnuta stranou odpovědnou za platbu peněžní částky nebo jejím jménem, nedojde-li ke splnění povinnosti.
Článek 5
1. Příslušný orgán nemusí vyžadovat jistotu, pokud je výše zajištěné částky menší než 500 EUR.
2. V případě použití odstavce 1 se dotyčná strana písemně zaváže k zaplacení částky ve stejné výši, jaká by od ní byla požadována, kdyby složila jistotu a ta by pak zcela nebo částečně propadla.
Článek 6
Příslušný orgán nemusí vyžadovat jistotu, je-li osoba odpovědná za plnění povinností:
a)
veřejnoprávní subjekt, který vykonává funkce orgánu veřejné moci;
b)
soukromoprávní subjekt, který vykonává funkce uvedené v písmenu a) pod dohledem státu.
KAPITOLA III
FORMY JISTOTY
Článek 7
1. Jistota může být poskytnuta:
a)
v hotovosti podle článků 12 a 13 a/nebo
b)
stanovením ručitele podle čl. 15 odst. 1.
2. Příslušný orgán může rozhodnout o poskytnutí jistoty:
a)
formou hypotéky a/nebo
b)
formou hotovostních vkladů v bance a/nebo
c)
formou uznaných pohledávek vůči veřejnoprávnímu subjektu nebo veřejným prostředkům, které jsou splatné a vůči kterým neexistuje žádná přednostní pohledávka a/nebo
d)
formou převoditelných cenných papírů v dotyčném členském státě, s podmínkou, že byly vydány tímto členským státem nebo na ně poskytl jistotu a/nebo
e)
formou dluhopisů vydaných sdruženími hypotéčních úvěrů, které jsou kótovány na burze cenných papírů a jsou volně obchodovatelné na trhu za předpokladu, že jejich postavení je stejné jako postavení státních dluhopisů.
3. Příslušný orgán může stanovit další podmínky pro přijetí jistot uvedených v odstavci 2.
Článek 8
Příslušný orgán odmítne přijetí jistoty, kterou považuje za nepřiměřenou nebo nedostatečnou nebo takovou, která neposkytuje krytí po dostatečně dlouhou dobu, nebo požádá o nahrazení takové jistoty.
Článek 9
1. Majetek zastavený podle čl. 7 odst. 2 písm. a) nebo zastavené cenné papíry nebo dluhopisy podle čl. 7 odst. 2 písm. d) a e) musí mít ke dni poskytnutí jistoty prodejní hodnotu nejméně 115 % hodnoty požadované jistoty.
Příslušný orgán může přijmout jistotu uvedenou v čl. 7 odst. 2 písm. a), d) nebo e) pouze tehdy, pokud se strana nabízející tuto jistotu písemně zaváže buď poskytnout dodatečnou jistotu, nebo nahradit původní jistotu, pokud prodejní hodnota daného majetku, cenných papírů nebo dluhopisů byla za poslední tři měsíce nižší než 105 % hodnoty požadované jistoty. Tento písemný závazek není nutný, stanoví-li tak vnitrostátní právní předpisy. Příslušný orgán pravidelně zkoumá hodnotu majetku, cenných papírů nebo dluhopisů.
2. Prodejní hodnotu jistoty uvedené v čl. 7 odst. 2 písm. a), d) a e) stanoví příslušný orgán s ohledem na výdaje předpokládaného prodeje.
Prodejní hodnota cenných papírů nebo dluhopisů se vypočítává podle posledního kótovaní, které je k dispozici.
Strana, která poskytuje jistotu, poskytne na žádost příslušného orgánu důkaz o prodejní hodnotě.
Článek 10
1. Každá jistota může být nahrazena jinou jistotou.
Nahrazení však musí schválit příslušný orgán v těchto případech:
a)
pokud původní jistota propadla, aniž by byla inkasována nebo
b)
pokud je náhradní jistota jedním z typů jistot uvedených v čl. 7 odst. 2.
2. Bloková jistota může být nahrazena jinou blokovou jistotou za podmínky, že nová bloková jistota kryje nejméně část původní blokové jistoty, která je určena v okamžiku nahrazení k zajištění splnění jedné nebo více dosud nesplněných smluvních povinností.
Článek 11
1. Jistoty podle článku 1 se vyjadřují v eurech.
2. Odchylně od odstavce 1 se v případě, kdy je jistota přijata v členském státě mimo eurozónu v národní měně, částka jistoty v eurech převádí na tuto měnu v souladu s článkem 10 nařízení (ES) č. 1913/2006. Závazek odpovídající jistotě a veškeré zadržené částky v případě nesrovnalostí nebo porušení pravidel se nadále stanoví v eurech.
Článek 12
Při převodu hotovosti se jistota považuje za složenou až v okamžiku, kdy si je příslušný orgán jist, že má uvedenou částku k dispozici.
Článek 13
1. Šek s jistotou finanční instituce uznané pro tento účel členským státem příslušného orgánu se považuje za složení hotovosti. Příslušný orgán nemusí předložit tento šek k výplatě, dokud neuplyne lhůta, po kterou je za něj ručeno.
2. Jiný šek než šek podle odstavce 1 představuje jistotu pouze tehdy, je-li si příslušný orgán jist, že má uvedenou částku k dispozici.
3. Všechny poplatky finančních institucí nese strana, která jistotu poskytuje.
Článek 14
Straně poskytující jistotu v hotovosti se nevyplácejí žádné úroky.
Článek 15
1. Ručitel musí mít místo pobytu nebo být usazen v Unii, a s výhradou ustanovení Smlouvy týkajících se volného pohybu služeb, musí být schválen příslušným orgánem členského státu, ve kterém se jistota poskytuje. Ručitel se zavazuje písemnou zárukou.
2. Písemná záruka musí obsahovat alespoň:
a)
povinnost nebo v případě blokové jistoty druh(y) povinností, jejichž splnění je zajištěno zaplacením peněžní částky;
b)
nejvyšší částku, k jejímuž zaplacení se ručitel zavazuje;
c)
to, že ručitel se zavazuje společně a nerozdílně s osobou odpovědnou za splnění dané povinnosti k zaplacení jakékoli dlužné částky do 30 dnů od žádosti příslušného orgánu a v mezích jistoty, pokud jistota propadne.
3. Příslušný orgán může přijmout od ručitele jako písemnou jistotu písemnou zprávu formou telekomunikace. V tomto případě přijme vhodná opatření k ověření její pravosti.
4. Pokud již byla poskytnuta písemná bloková jistota, stanoví příslušný orgán postup, který je nutné dodržet v případě, že by se část nebo celá tato bloková jistota vztahovala na určitou povinnost.
Článek 16
Jakmile se část blokové jistoty vztahuje na určitou povinnost, musí být aktualizován zůstatek zbývající blokové jistoty.
KAPITOLA IV
ZÁLOHY
Článek 17
Ustanovení této kapitoly se vztahují na všechny případy, kdy zvláštní předpis Unie stanoví, že může být poskytnuta určitá záloha před splněním povinnosti.
Článek 18
1. Jistota se uvolní, pokud:
a)
byl prokázán nárok na částku představující zálohu nebo
b)
byla vrácena záloha zvýšená o částku stanovenou zvláštními předpisy Unie.
2. Jakmile uplyne lhůta k prokázání nároku na konečné poskytnutí zálohy, aniž byl uvedený důkaz předložen, použije příslušný orgán neprodleně postup podle článku 28.
V případě vyšší moci může být tato lhůta prodloužena.
Pokud tak však stanoví právní předpisy Unie, může být tento důkaz předložen i po uplynutí lhůty proti částečné úhradě jistoty.
3. Pokud ustanovení právních předpisů Unie týkající se vyšší moci stanoví, že úhrada je omezena na výši zálohy, použijí se tyto doplňkové podmínky:
a)
okolnosti uvedené jako vyšší moc se oznámí příslušnému orgánu ve lhůtě 30 dnů ode dne, kdy se dotyčná strana dozvěděla o okolnostech, které by mohly představovat vyšší moc, a
b)
dotyčná strana uhradí zálohu nebo příslušnou část zálohy ve lhůtě 30 dnů ode dne výzvy příslušného orgánu o zaplacení.
Nejsou-li splněny podmínky uvedené v písmenech a) a b), jsou podmínky úhrady stejné, jako kdyby nedošlo k zásahu vyšší moci.
KAPITOLA V
UVOLNĚNÍ A PROPADNUTÍ JISTOT, KTERÉ NEJSOU UVEDENY V KAPITOLE IV
Článek 19
1. Povinnost může zahrnovat zásadní, vedlejší nebo podřízené požadavky.
2. Zásadním požadavkem je požadavek konat nebo nekonat, který je zásadní pro cíle nařízení, které ho stanoví.
3. Vedlejším požadavkem je požadavek dodržet lhůtu ke splnění zásadního požadavku.
4. Podřízeným požadavkem je jakýkoliv další požadavek stanovený nařízením.
5. Tato kapitola se nevztahuje na případy, kdy zvláštní předpisy Unie zásadní požadavky nestanovily.
6. Pro účely této kapitoly se „příslušnou částí zajištěné částky“ rozumí část zajištěné částky odpovídající množství, pro které nebyl splněn požadavek.
Článek 20
Jakmile je příslušným způsobem stanoveným ve zvláštních předpisech Unie prokázáno, že všechny zásadní, vedlejší a podřízené požadavky byly splněny, jistota se uvolní.
Článek 21
1. Jistota propadne v plné výši pro množství, pro které nebyl splněn zásadní požadavek, pokud nezabránil splnění požadavku zásah vyšší moci.
2. Zásadní požadavek se považuje za nesplněný, pokud příslušný důkaz nebyl předložen ve lhůtě stanovené k předložení tohoto důkazu, pokud tomuto předložení důkazu ve stanovené lhůtě nezabránil zásah vyšší moci. K vymáhání propadlé částky se neprodleně zahájí postup podle článku 28.
3. Pokud je ve lhůtě 18 měsíců od uplynutí lhůty podle odstavce 2 prokázáno splnění zásadních požadavků, vrátí se 85 % propadlé částky.
Pokud je prokázáno splnění zásadních požadavků do 18 měsíců od uplynutí uvedené lhůty, aniž by byl splněn odpovídající vedlejší požadavek, vrátí se částka, která by měla být vrácena podle čl. 22 odst. 2, snížená o 15 % dotyčné části zajištěné částky.
4. K vrácení propadlé částky nedojde, pokud je splnění zásadních požadavků prokázáno po uplynutí lhůty 18 měsíců uvedené v odstavci 3, pokud tomuto předložení důkazu ve stanovené lhůtě nezabránil zásah vyšší moci.
Článek 22
1. Pokud je v případě nesplnění vedlejšího požadavku ve stanovené lhůtě příslušným způsobem stanoveným ve zvláštních předpisech Unie prokázáno, že byly splněny zásadní požadavky, jistota se částečně uvolní a zbytek zajištěné částky propadne. K vymáhání propadlé částky se zahájí postup podle článku 28.
2. Částečné uvolnění představuje částku jistoty kryjící příslušnou část zajištěné částky s odečtením 15 % a
a)
10 % z částky zbývající po odečtu 15 % za každý den, kterým:
i)
byla překročena nejdelší lhůta 40 dnů nebo méně,
ii)
nebyla dodržena nejkratší lhůta 40 dnů nebo méně;
b)
5 % z částky zbývající po odečtu 15 % za každý den, kterým:
i)
byla překročena nejdelší lhůta od 41 do 80 dnů,
ii)
nebyla dodržena nejkratší lhůta od 41 do 80 dnů;
c)
2 % z částky zbývající po odečtu 15 % za každý den, kterým:
i)
byla překročena nejdelší lhůta 81 dnů nebo více,
ii)
nebyla dodržena nejkratší lhůta 81 dnů nebo více.
3. Tento článek se nevztahuje na lhůty týkající se žádostí nebo používání dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení sazby náhrady předem, ani na lhůty týkající se stanovení dovozních a vývozních dávek a vývozních náhrad v nabídkovém řízení.
Článek 23
1. Nesplnění jednoho nebo více podřízených požadavků znamená propadnutí 15 % příslušné části zajištěné částky, pokud tomuto splnění nezabránil zásah vyšší moci.
2. K vymáhání propadlé částky se neprodleně zahájí postup podle článku 28.
3. Tento článek se nevztahuje na případy, kdy se použije čl. 21 odst. 3.
Článek 24
Pokud je prokázáno, že byly splněny všechny zásadní požadavky, ale současně nebyly splněny ani vedlejší ani podřízené požadavky, použijí se články 22 a 23 a celková propadlá částka se rovná částce propadlé podle článku 22 zvýšené o 15 % příslušné části zajištěné částky.
Článek 25
Celková propadlá částka nesmí překročit 100 % příslušné části zajištěné částky.
KAPITOLA VI
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 26
1. Jistota se částečně na žádost uvolní, pokud důkaz vyžadovaný k tomuto účelu byl poskytnut pro část množství produktu za předpokladu, že tato část nesmí být nižší než minimální množství stanovené nařízením stanovujícím jistotu.
V případě, že zvláštní předpisy Unie nestanoví minimální množství, může příslušný orgán sám omezit počet uvolněných částí z každé jistoty a stanovit minimální částku pro každé uvolnění tohoto typu.
2. Před uvolněním celé jistoty nebo její části může příslušný orgán požadovat, aby byla podána písemná žádost o uvolnění.
3. V případě jistot kryjících podle čl. 9 odst. 1 více než 100 % zajištěné částky, uvolní se část jistoty přesahující 100 %, jakmile dojde ke konečnému uvolnění nebo propadnutí zbylé zajištěné částky.
Článek 27
1. Pokud pro předložení nezbytných důkazů k uvolnění jistoty není stanovena žádná lhůta, činí tato lhůta:
a)
12 měsíců od uplynutí lhůty pro splnění zásadních požadavků nebo
b)
není-li lhůta uvedená v písmenu a) stanovena, 12 měsíců ode dne, kdy byly splněny zásadní požadavky.
2. Lhůta podle odstavce 1 nesmí přesáhnout tři roky ode dne, kdy byla jistota přidělena ke konkrétní povinnosti, s výjimkou případu vyšší moci.
Článek 28
1. Jakmile se příslušný orgán dozví o skutečnostech, které jsou důvodem k propadnutí celé jistoty, nebo její části, neprodleně vyzve dotyčnou stranu k zaplacení propadlé částky, a tato platba musí být provedena ve lhůtě nejvýše 30 dnů ode dne žádosti o zaplacení.
Pokud platba nebyla provedena v předepsané lhůtě, příslušný orgán:
a)
neprodleně inkasuje s konečnou platností jistotu podle čl. 7 odst. 1 písm. a);
b)
neprodleně vyzve ručitele uvedeného v čl. 7 odst. 1 písm. b), aby přikročil k placení a aby tato platba byla provedena ve lhůtě nejvýše 30 dnů ode dne přijetí žádosti o zaplacení;
c)
neprodleně učiní nezbytná opatření aby:
(i)
jistoty uvedené v čl. 7 odst. 2 písm. a), c), d) a e) byly přeměněny na hotovost a orgán tak mohl disponovat splatnou částkou,
(ii)
mu byly dány k dispozici hotovostní fondy v bance uvedené v čl. 7 odst. 2 písm. b) na jeho vlastní účet
Příslušný orgán může neprodleně inkasovat s konečnou platností jistotu uvedenou v čl. 7 odst. 1 písm. a), aniž by nejprve vyzval dotyčnou stranu k zaplacení.
2. Příslušný orgán se může vzdát propadnutí částky nižší než 60 EUR za podmínky, že jsou podobná pravidla stanovena pro srovnatelné případy vnitrostátními právními nebo správními předpisy.
3. Aniž je dotčen odstavec 1, v případě, kdy je přijato rozhodnutí o propadnutí jistoty, a poté je odloženo v důsledku opravného prostředku v souladu s vnitrostátními právními předpisy, platí příslušná strana úroky ze skutečně propadlé částky za období počínající 30 dnů ode dne přijetí žádosti o zaplacení podle odst. 1 prvního pododstavce a končící den před zaplacením skutečně propadlé částky.
Jestliže je po výsledku řízení o opravném prostředku po dotyčné straně požadováno zaplatit do 30 dnů propadlou částku, může členský stát vypočítat úroky tak, jako by se platba uskutečnila dvacátým dnem ode dne této žádosti.
Použitelná úroková sazba se vypočítává podle vnitrostátních právních předpisů, ale nesmí být v žádném případě nižší než sazba použitelná pro krytí částek v národní měně.
Platební agentury odečítají placené úroky z výdajů Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) nebo Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) podle nařízení Rady (EHS) č. 352/78 (11).
Členské státy mohou pravidelně požadovat doplnění jistoty, pokud jde o úroky.
Pokud jistota propadla a částka byla již připsána EZZF nebo EZFRV, potom na základě výsledku rozhodnutí o opravném prostředku musí být celá nebo částečně propadlá částka včetně úroků vypočítaných sazbou podle vnitrostátních právních předpisů uhrazena a uhradí ji EZZF nebo EZFRV, pokud není úhrada připsána správním orgánům nebo subjektům členských států z důvodů nedbalosti nebo závažné chyby.
Článek 29
Komise může v souladu s postupem uvedeným v čl. 195 odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007 a odpovídajících článcích ostatních příslušných nařízení stanovit odchylky od výše uvedených ustanovení.
KAPITOLA VII
INFORMACE
Článek 30
1. Členské státy uchovávají pro potřeby Komise celkový počet a celkovou výši propadlých jistot za každý rok, bez ohledu na fázi postupu podle článku 28, přičemž rozlišují mezi jistotami, které se připíší do vnitrostátního rozpočtu, a jistotami, které se připíší do rozpočtu Unie.
2. Informace uvedené v odstavci 1 se uchovávají pro všechny propadlé jistoty vyšší než 1 000 EUR a každé ustanovení Unie, které stanoví jistotu.
3. Informace se týkají jak částek zaplacených přímo dotyčnou stranou, tak i částky kryté prodejem jistoty.
Článek 31
Členské státy uchovávají pro potřeby Komise tyto informace:
a)
typy institucí schválených jednat jako ručitelé a stanovené požadavky;
b)
typy jistot přijatých podle čl. 7 odst. 2 a stanovené požadavky.
Článek 32
Nařízení (EHS) č. 2220/85 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 33
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 28. března 2012.
VYKONÁVACIE NARIADENIE KOMISIE (EÚ) č. 282/2012
z 28. marca 2012,
ktorým sa stanovujú spoločné podrobné pravidlá uplatňovania systému záruk pre poľnohospodárske výrobky
(kodifikované znenie)
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 1234/2007 z 22. októbra 2007 o vytvorení spoločnej organizácie poľnohospodárskych trhov a o osobitných ustanoveniach pre určité poľnohospodárske výrobky (nariadenie o jednotnej spoločnej organizácii trhov) (1), a najmä na jeho článok 43 písm. a), d), f) a j), článok 47 ods. 2, článok 134, článok 143 písm. b), článok 148, článok 161 ods. 3, článok 171 a článok 172 ods. 2,
so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 104/2000 zo 17. decembra 1999 o spoločnej organizácii trhov s výrobkami rybolovu a akvakultúry (2), a najmä na jeho články 37 a 38,
so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 1216/2009 z 30. novembra 2009 stanovujúce obchodné opatrenia uplatňované na niektoré tovary vznikajúce spracovaním poľnohospodárskych výrobkov (3), a najmä na jeho článok 4 ods. 4, článok 6 ods. 4, článok 7 ods. 3 a článok 11 ods. 4,
so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 247/2006 z 30. januára 2006 o osobitných opatreniach v oblasti poľnohospodárstva v najvzdialenejších regiónoch Únie (4), a najmä na jeho článok 25,
so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. ES) č. 73/2009 z 19. januára 2009, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá režimov priamej podpory pre poľnohospodárov v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa ustanovujú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1782/2003 (5), a najmä na jeho článok 142 písm. c),
so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 2799/98 z. 15. decembra 1998, ktoré ustanovuje poľnohospodárske menové dojednania pre euro (6), najmä na jeho článok 9,
keďže:
(1)
Nariadenie Komisie (EHS) č. 2220/85 z 22. júla 1985, ktorým sa stanovujú spoločné podrobné pravidlá pre uplatňovanie systému záruk pre poľnohospodárske výrobky (7) bolo podstatným spôsobom zmenené a doplnené (8). V záujme jasnosti a prehľadnosti by sa malo toto nariadenie kodifikovať.
(2)
Mnohé ustanovenia v poľnohospodárskych nariadeniach Únie vyžadujú, aby sa poskytla záruka na zabezpečenie úhrady dlžnej sumy vyplývajúcej z nesplneného záväzku. Skúsenosti však ukazujú, že táto požiadavka sa v praxi vysvetľuje veľmi rozdielnymi spôsobmi. Preto, aby sa vyhlo nerovnakým súťažným podmienkam, by sa mala požiadavka definovať.
(3)
Predovšetkým by mala byť definovaná forma záruky.
(4)
Mnoho ustanovení v poľnohospodárskych nariadeniach Únie stanovuje, že daná záruka prepadá, ak sa poruší ktorýkoľvek záväzok, za ktorý sa ručí, bez toho, aby sa rozlišovalo medzi porušením základných a odvodených alebo podriadených záväzkov. V záujme rovnosti by sa malo rozlišovať medzi dôsledkami porušenia základného záväzku a dôsledkami porušenia odvodeného alebo podriadeného záväzku. Predovšetkým by sa malo tam, kde je to prípustné, zriadiť ustanovenie pre prepadnutie len časti záruky, ak sa vlastne základný záväzok splnil, ale termín stanovený pre jeho splnenie sa mierne prekročil, alebo ak sa nesplnil odvodený alebo podriadený záväzok.
(5)
Nemalo by sa rozlišovať medzi dôsledkami nedodržania záväzku podľa toho, či sa obdržala, alebo neobdržala zálohová platba. V dôsledku toho by mali byť záruky poskytnuté za zálohy upravované samostatnými pravidlami.
(6)
Náklady spojené s poskytnutím záruky, vynaložené stranou poskytujúcou záruku a príslušným orgánom, nemusia byť úmerné sume, za platbu ktorej záruka ručí, ak táto suma neobsahuje určitý limit. Príslušné orgány by preto mali mať právo odstúpiť od požiadavky na záruku pre vyplatenie sumy, ktorá daný limit nedosahuje. Ďalej, príslušný orgán by mal byť splnomocnený odstúpiť od požiadavky na záruku, ak charakter osoby, od ktorej sa vyžaduje, aby záväzky splnila, považuje túto požiadavku za zbytočnú.
(7)
Príslušný orgán by mal mať právo ponúkanú záruku odmietnuť, ak ju považuje za neuspokojivú.
(8)
Mal by sa stanoviť termín na predloženie dôkazu potrebného na uvoľnenie sumy, za ktorú sa ručí, ak takýto termín ešte nikde nie je stanovený.
(9)
V súvislosti s kurzom, ktorý sa má použiť pri prepočte sumy, za ktorú sa ručí, vyjadrenej v eurách na národnú menu, by sa mala určujúca skutočnosť uvedená v článku 3 nariadenia (ES) č. 2799/98 definovať v súlade s nariadením Komisie (ES) č. 1913/2006 (9).
(10)
Mal by sa stanoviť postup, ktorý má nasledovať po prepadnutí záruky.
(11)
Malo by byť Komisii umožnené monitorovať implementáciu ustanovení o zárukách.
(12)
Toto nariadenie stanovuje pravidlá, ktoré sa majú uplatňovať všeobecne, pokiaľ osobitné právne predpisy Únie nestanovujú inak.
(13)
Opatrenia stanovené v tomto nariadení sú v súlade so stanoviskom Riadiaceho výboru pre spoločnú organizáciu poľnohospodárskych trhov a boli predložené ostatným príslušným výborom pre informáciu,
PRIJALA TOTO NARIADENIE:
KAPITOLA I
ROZSAH PÔSOBNOSTI A DEFINÍCIE
Článok 1
Toto nariadenie stanovuje pravidlá týkajúce sa záruk, ktoré sú stanovené buď nasledujúcimi nariadeniami, alebo nariadeniami prijatými podľa tých nariadení, pokiaľ sa na ne neuplatňujú iné pravidlá stanovené v tých nariadeniach:
a)
nariadenia, stanovujúce spoločnú organizáciu trhu určitých poľnohospodárskych výrobkov:
-
nariadenie (ES) č. 104/2000 (výrobky rybolovu a akvakultúry),
-
nariadenie (ES) č. 1234/2007 (nariadenie o jednotnej spoločnej organizácii trhov);
b)
nariadenie (ES) č. 73/2009 (režimy priamej podpory);
c)
nariadenie (ES) č. 1216/2009 (obchodné opatrenia uplatňované na niektoré tovary vznikajúce spracovaním poľnohospodárskych výrobkov).
Článok 2
Toto nariadenie sa uplatňuje vo všetkých prípadoch, kde nariadenia uvedené v článku 1 stanovujú záruku, tak ako je to vymedzené v článku 3, či už sa použije výraz „záruka“, alebo nie.
Toto nariadenie sa nevzťahuje na záruky zložené na účely zabezpečenia platby dovozných a vývozných ciel uvedených v nariadení Rady (EHS) č. 2913/92 (10).
Článok 3
Na účely tohto nariadenia sa uplatňujú nasledujúce definície:
a)
„záruka“ znamená zaistenie, aby sa v prípade nesplnenia určitého záväzku vyplatila peňažná suma alebo prepadla v prospech kompetentného orgánu;
b)
„skupinová záruka“ znamená záruku, ktorú má k dispozícií príslušný orgán na zabezpečenie toho, že sa splní viac než jeden záväzok;
c)
„záväzok“ znamená požiadavku alebo súbor požiadaviek, stanovených nariadením, na vykonanie alebo zdržanie sa určitej činnosti;
d)
„príslušný orgán“ je buď strana oprávnená prijímať záruku, alebo strana oprávnená rozhodnúť v súlade s príslušným nariadením, či sa má záruka uvoľniť, alebo prepadnúť.
KAPITOLA II
POŽIADAVKA ZÁRUKY
Článok 4
Záruka sa poskytne stranou alebo v mene strany, ktorá zodpovedá za vyplatenie peňažnej sumy splatnej v prípade nesplnenia záväzku.
Článok 5
1. Kompetent Príslušný orgán môže od požadovania záruky odstúpiť v prípade, že čiastka, za ktorú sa ručí, je menšia než 500 EUR.
2. Ak sa využije možnosť v odseku 1, príslušná strana sa písomne zaviaže vyplatiť čiastku rovnajúcu sa čiastke, ktorá by sa od nej vyžadovala vyplatiť, keby sa bola poskytla záruka a táto záruka by následne čiastočne alebo úplne prepadla.
Článok 6
Príslušný orgán môže od požadovania záruky odstúpiť, ak strana zodpovedná za splnenie záväzku je buď:
a)
verejná inštitúcia zodpovedná za vykonávanie úloh verejného orgánu, alebo
b)
súkromná inštitúcia vykonávajúca úlohy uvedené v písmene a) pod štátnym dohľadom.
KAPITOLA III
FORMA ZÁRUK
Článok 7
1. Záruku je možné poskytnúť vo forme:
a)
hotovostného vkladu, ako je uvedené v článkoch 12 a 13, a/alebo
b)
zabezpečenia ručiteľa, ako je ustanovené v článku 15 ods. 1.
2. Podľa uváženia príslušného orgánu sa záruka môže poskytnúť vo forme:
a)
hypotéky a/alebo
b)
hotovostných vkladov v banke, ktoré sa dajú do zálohy, a/alebo
c)
uznaných pohľadávok voči verejnému orgánu alebo verejným fondom, ktoré sú splatné a vymáhateľné, a voči ktorým nie je nadradená žiadna iná pohľadávka a tieto sa dajú do zálohy, a/alebo
d)
cenných papierov obchodovateľných v príslušnom členskom štáte za predpokladu, že sú vydané štátom, alebo tento členský štát za ne ručí a tieto sa dajú do zálohy, a/alebo
e)
dlhopisov vydaných hypotekárnymi združeniami, ktoré sú vedené na verejnej burze cenných papierov a ktoré sú na predaj na voľnom trhu za predpokladu, že ich úvery sa hodnotia rovnako ako štátne dlhopisy.
3. Príslušný orgán môže pre prijímanie záruk zaviesť ďalšie podmienky, ktoré majú formu uvedenú v odseku 2.
Článok 8
Príslušný orgán odmietne prijať alebo bude požadovať náhradu za každú záruku, ktorú považuje za neprimeranú alebo neuspokojivú, alebo ktorá neposkytuje krytie pre dostatočné obdobie.
Článok 9
1. Zálohové aktíva v súlade s článkom 7 ods. 2 písm. a) alebo cenné papiere alebo dlhopisy podľa článku 7 ods. 2 písm. d) a e) majú v čase poskytnutia záruky disponibilnú hodnotu aspoň 115 % hodnoty požadovanej záruky.
Príslušný orgán môže záruku prijať vo forme uvedenej v článku 7 ods. 2 písm. a), d) alebo e), len ak strana, ktorá ju ponúka, sa písomne zaviaže poskytnúť buď dodatočnú záruku, alebo nahradiť pôvodnú záruku, ak by disponibilná hodnota príslušných aktív, cenných papierov alebo dlhopisov dosahovala počas troch mesiacov hodnoty nižšie ako 105 % požadovanej záruky. Tento písomný záväzok nie je potrebný v prípade, ak ho už zakotvuje vnútroštátne právo. Príslušný orgán pravidelne preveruje hodnotu týchto aktív, cenných papierov a dlhopisov.
2. Disponibilnú hodnotu záruky uvedenej v článku 7 ods. 2 písm. a), d) a e) posúdi príslušný orgán pri zohľadnení nákladov spojených s jej disponovaním.
Disponibilná hodnota cenných papierov a dlhopisov sa ohodnotí podľa posledného dostupného kurzu.
Strana poskytujúca záruku preukáže na žiadosť príslušného orgánu jej disponibilnú hodnotu.
Článok 10
1. Každá záruka môže byť nahradená inou.
V nasledujúcich prípadoch sa však bude vyžadovať súhlas príslušného orgánu:
a)
keď pôvodná záruka prepadla, ale ešte sa nezrealizovala, alebo
b)
keď náhradná záruka má formu uvedenú v článku 7 ods. 2.
2. Skupinová záruka sa môže nahradiť inou skupinovou zárukou za podmienky, že nová skupinová záruka zahŕňa aspoň tú časť pôvodnej skupinovej záruky vyčlenenú v čase náhrady, aby zabezpečila splnenie jedného alebo viacerých ešte nesplnených záväzkov.
Článok 11
1. Všetky záruky uvedené v článku 1 sú stanovené v eurách.
2. Odchylne od odseku 1, keď členský štát nepatriaci do eurozóny príjme záruku v národnej mene, výška záruky v eurách sa prepočíta na národnú menu v súlade s článkom 10 nariadenia (ES) č. 1913/2006. Záväzok zodpovedajúci záruke a čiastke, ktorý by mohol byť zadržaný v prípade nezrovnalosti alebo porušenia, je naďalej stanovený v eurách.
Článok 12
Ak sa vklad v hotovosti robí prevodom, za záruku sa nepovažuje dovtedy, pokým príslušný orgán neoznámi, že má danú sumu k dispozícii.
Článok 13
1. Šek na sumu, za vyplatenie ktorej ručí finančná inštitúcia uznaná na tento účel členským štátom príslušného orgánu, sa považuje za hotovostný vklad. Príslušný orgán nemusí predložiť tento šek na preplatenie, pokiaľ neuplynie obdobie, počas ktorej sa ním ručí.
2. Šek iný než uvedený v odseku 1 predstavuje záruku len vtedy, keď príslušný orgán oznámi, že má danú čiastku k dispozícii.
3. Všetky poplatky finančnej inštitúcie znáša strana, ktorá záruku poskytla.
Článok 14
Strane, ktorá poskytla záruku vo forme hotovostného vkladu, sa nevyplatí žiaden úrok.
Článok 15
1. Ručiteľ musí mať svoje bydlisko alebo sídlo podniku v Únii a podľa ustanovení zmluvy, ktoré sa týkajú slobody poskytovania služieb, ho musí schváliť príslušný orgán členského štátu, v ktorom sa záruka poskytuje. Ručiteľ sa k ručeniu písomne zaviaže.
2. Písomný záväzok k ručeniu musí obsahovať aspoň:
a)
záväzok alebo v prípade skupinovej záruky druh(y) záväzku, za splnenie ktorého sa ručí vyplatením určitej peňažnej čiastky;
b)
maximálny platobný záväzok, ktorý ručiteľ prijíma;
c)
záväzný prísľub ručiteľa, že solidárne so stranou zodpovednou za splnenie záväzku pri prepadnutí záruky do 30 dní od výzvy príslušného orgánu zaplatí sumu v rozsahu záruky.
3. Príslušný orgán môže prijať písomné oznámenie ručiteľa zaslané prostredníctvom telekomunikácií ako písomné ručenie. V tom prípade vykoná všetky opatrenia, aby sa ubezpečil, že správa zaslaná prostredníctvom telekomunikácií je autentická.
4. V prípade, že sa už písomná skupinová záruka poskytla, príslušný orgán stanoví postup, na základe ktorého sa celá skupinová záruka alebo jej časť vyčlení pre určitý záväzok.
Článok 16
Akonáhle sa časť skupinovej záruky vyčlení pre určitý záväzok, musí sa aktualizovať zvyšná časť skupinovej záruky.
KAPITOLA IV
ZÁLOHOVÉ PLATBY
Článok 17
Ustanovenia tejto kapitoly sa uplatňujú vo všetkých prípadoch, keď osobitné pravidlá Únie stanovia, že je možné sumu vyplatiť pred splnením záväzku.
Článok 18
1. Záruka sa uvoľní, ak:
a)
vznikol konečný nárok na sumu poskytnutú ako záloha, alebo
b)
sa splatila poskytnutá suma zvýšená o čiastku stanovenú v osobitných pravidlách Únie.
2. Ak lehota na predloženie nároku na vyplatenie poskytnutej sumy uplynula bez toho, aby bol predložený dôkaz o nároku, príslušný orgán bezodkladne uplatní postup uvedený v článku 28.
Konečný termín lehoty možno posunúť v prípade zásahu vyššej moci.
Ak to však umožňujú právne predpisy Únie, dôkaz možno predložiť i po tomto dátume, pričom sa vráti časť zloženej záruky.
3. Ak ustanovenia vis maior v právnych predpisoch Únie umožňujú splatenie samotnej zálohy, budú sa uplatňovať nasledujúce ďalšie podmienky:
a)
okolnosti vyhlásené za vis maior sa oznámia príslušnému orgánu najneskôr do 30 dní po dni, kedy príslušná strana obdržala informácie o vzniku okolností naznačujúcich možný prípad vis maior;
b)
príslušná strana splatí zálohovú sumu alebo jej príslušnú časť do 30 dní odo dňa, v ktorom príslušný orgán vydal žiadosť o splatenie.
Ak sa nedodržia podmienky stanovené v písmene a) a b), podmienky splácania budú rovnaké, ako keby okolnosti vis maior nenastali.
KAPITOLA V
UVOĽNENIE A PREPADNUTIE ZÁRUK OKREM ZÁRUK UVEDENÝCH V KAPITOLE IV
Článok 19
1. Záväzok môže zahŕňať prvotné, odvodené alebo podriadené požiadavky.
2. Prvotnou požiadavkou je požiadavka základná na účely nariadenia, ktoré nariaďuje vykonávať alebo nevykonávať určitú činnosť.
3. Odvodenou požiadavkou je požiadavka na dodržiavanie termínu pre splnenie prvotnej požiadavky.
4. Podriadenou požiadavkou je ktorákoľvek iná požiadavka stanovená nariadením.
5. Táto kapitola sa neuplatňuje, ak príslušné osobitné pravidlá Únie nedefinujú prvotné požiadavky.
6. Pre potreby tejto kapitoly sa pod pojmom „relevantná časť zabezpečenej sumy“ rozumie tá časť zabezpečenej sumy, ktorá zodpovedá množstvu, pre ktoré nebola dodržaná požiadavka.
Článok 20
Akonáhle sa predloží dôkaz stanovený v osobitných pravidlách Únie, že sa splnili všetky prvotné, odvodené a podriadené požiadavky, záruka sa uvoľní.
Článok 21
1. Za množstvo, pre ktoré nie je splnená prvotná požiadavka, prepadá celá záruka, pokiaľ splneniu požiadavky nezabránil vis maior.
2. Za porušenie prvotnej požiadavky sa považuje, ak počas lehoty stanovenej na predloženie relevantného dôkazu tento dôkaz nebol predložený, pokiaľ predloženiu takéhoto dôkazu počas danej lehoty nezabránil vis maior. Na účel získania prepadnutej sumy sa bezodkladne uplatní postup uvedený v článku 28.
3. Ak sa do 18 mesiacov od termínu v prvom pododseku odseku 2 predloží dôkaz o splnení všetkých prvotných požiadaviek, vyplatí sa 85 % prepadnutej sumy.
Ak sa do 18 mesiacov od tohto termínu v prípade nesplnenia príslušnej odvodenej požiadavky predloží dôkaz o splnení všetkých prvotných požiadaviek, suma, ktorá sa má vyplatiť, bude suma, ktorá by bola splatnou podľa článku 22 ods. 2, znížená o 15 % príslušnej časti sumy, za ktorú sa ručilo.
4. Suma sa nevyplatí, ak sa dôkaz o splnení všetkých prvotných požiadaviek predloží po uplynutí obdobia 18 mesiacov uvedeného v odseku 3, pokiaľ predloženiu takéhoto dôkazu počas daného obdobia nezabránil vis maior.
Článok 22
1. Ak sa v rámci určitého obdobia predloží dôkaz stanovený v osobitným pravidlách Únie o splnení všetkých prvotných požiadaviek, v prípade nesplnenia odvodenej požiadavky sa záruka čiastočne uvoľní a zvyšok sumy, ktorou sa ručí, prepadne. Na vymáhanie prepadnutej sumy sa uplatní postup v článku 28.
2. Podiel uvoľnenej záruky bude: záruka zahŕňajúca príslušnú časť sumy, za ktorú sa ručí, mínus 15 % a
a)
10 % zo sumy po odpočítaní 15 % za každý deň, o ktorý sa:
i)
prekročilo maximálne obdobie 40 dní alebo kratšie;
ii)
nedodržalo minimálne obdobie 40 dní alebo kratšie;
b)
5 % zo sumy po odpočítaní 15 % za každý deň, o ktorý sa:
i)
prekročilo maximálne obdobie medzi 41 a 80 dňami;
ii)
nedodržalo minimálne obdobie medzi 41 a 80 dňami;
c)
2 % zo sumy po odpočítaní 15 % za každý deň, o ktorý sa:
i)
prekročilo maximálne obdobie 81 dní alebo viac;
ii)
nedodržalo minimálne obdobie 81 dní alebo viac.
3. Tento článok sa netýka období, počas ktorých sa buď žiadajú, alebo používajú dovozné a vývozné licencie a vopred stanovené osvedčenia, alebo období na stanovenie dovozných a vývozných poplatkov a vývozných náhrad prostredníctvom verejnej súťaže.
Článok 23
1. Nesplnenie jednej alebo viacerých podriadených požiadaviek má za následok prepadnutie 15 % príslušnej časti zabezpečenej sumy, pokiaľ splneniu požiadavky nezabránil vis maior.
2. Na vymáhanie prepadnutej sumy sa bezodkladne začne uplatňovať postup stanovený v článku 28.
3. Tento článok sa neuplatňuje za okolností, keď sa uplatňuje článok 21 ods. 3.
Článok 24
Ak sa predložia dôkazy preukazujúce, že boli dodržané všetky prvotné požiadavky, ale bola porušená akákoľvek druhotná a súčasne akákoľvek podriadená požiadavka, platia články 22 a 23 a celkovou sumou, ktorá prepadne, je suma prepadajúca podľa článku 22 plus 15 % príslušnej časti zabezpečenej sumy.
Článok 25
Celková prepadnutá suma nepresiahne 100 % príslušnej časti sumy, za ktorú sa ručí.
KAPITOLA VI
VŠEOBECNÉ USTANOVENIA
Článok 26
1. Záruka sa na žiadosť čiastočne uvoľní, ak sa predložil príslušný dôkaz týkajúci sa časti množstva výrobku za predpokladu, že táto časť nie je menšia než akékoľvek minimálne množstvo uvedené v nariadení požadujúcom záruku.
Ak osobitné pravidlá Únie nestanovujú minimálne množstvo, príslušný orgán môže obmedziť počet čiastočných uvoľnení ktorejkoľvek záruky a môže stanoviť minimálnu sumu na každé takéto uvoľnenie.
2. Pred uvoľnením celej záruky alebo jej časti príslušný orgán môže požadovať, aby sa podala písomná žiadosť o uvoľnenie.
3. V prípade záruk zahŕňajúcich podľa článku 9 ods. 1 viac než 100 % sumy, za ktorú sa má ručiť, uvoľní sa tá časť záruky, ktorá presahuje 100 %, keď sa zvyšná časť sumy, za ktorú sa ručí, nakoniec uvoľní alebo prepadne.
Článok 27
1. Ak nie je stanovené obdobie na predloženie dôkazu potrebného pre uvoľnenie sumy, za ktorú sa ručí, týmto obdobím je:
a)
12 mesiacov od termínu uvedeného na dodržanie všetkých prvotných požiadaviek alebo
b)
ak toto obdobie nie je stanovená ako sa uvádza v písmene a), je to 12 mesiacov odo dňa, v ktorom sa splnili všetky prvotné požiadavky.
2. Obdobie stanovené v odseku 1 nepresiahne tri roky od času, kedy sa záruka vyčlenila pre určitý záväzok s výnimkou prípadov vis maior.
Článok 28
1. Akonáhle sa príslušný orgán dozvie o skutočnostiach, ktoré majú za následok prepadnutie záruky, či už celej alebo iba jej časti, bez odkladu požiada príslušnú stranu o splnenie povinnosti zaplatiť prepadnutú sumu, pričom jej na to dá k dispozícii 30 dní odo dňa doručenia žiadosti o zaplatenie.
Ak sa platba neuskutoční do konca tohto obdobia, príslušný orgán:
a)
bezodkladne prevedie akúkoľvek záruku vo forme uvedenej v článku 7 ods. 1 písm. a) na príslušný účet;
b)
bezodkladne požiada ručiteľa uvedeného v článku 7 ods. 1 písm. b) o zaplatenie, pričom mu na to dá k dispozícii 30 dní odo dňa doručenia žiadosti o zaplatenie;
c)
bezodkladne podnikne kroky na:
i)
zmenu záruk uvedených v článku 7 ods. 2 písm. a), c), d) a e) na peniaze postačujúce na pokrytie dlžnej sumy;
ii)
prevod zastavených hotovostných vkladov uvedených v článku 7 ods. 2 písm. b) na vlastný účet.
Príslušný orgán môže bezodkladne previesť akúkoľvek záruku vo forme uvedenej v článku 7 ods. 1 písm. a) na príslušný účet bez toho, aby najprv požiadal príslušnú osobu o uskutočnenie platby.
2. Príslušný orgán môže upustiť od prepadnutia záruky v prípadoch, keď ide o čiastku nižšiu ako 60 EUR za predpokladu, že zákony, iné predpisy a administratívne opatrenia obsahujú podobné vnútroštátne ustanovenia upravujúce porovnateľné prípady.
3. Bez toho, aby bol dotknutý odsek 1, v prípade, keď sa prijme rozhodnutie o prepadnutí záruky, ale keď sa prepadnutie v súlade s vnútroštátnym právom odloží na základe odvolania, zaplatí príslušná strana úroky zo sumy, ktorá skutočne prepadá, za obdobie začínajúce 30 dní odo dňa doručenia žiadosti o zaplatenie, ako je to uvedené v prvom pododseku odseku 1, a končiace v deň pred zaplatením skutočne prepadnutej sumy.
V prípade, ak príslušnú stranu po oznámení výsledku odvolacieho konania požiadajú, aby do 30 dní zaplatila prepadnutú sumu, môže príslušný členský štát na účely vypočítania úrokov považovať platbu za uskutočnenú dvadsiaty deň po dátume takejto žiadosti.
Príslušná úroková sadzba sa vypočíta podľa ustanovení vnútroštátneho práva, nemôže však v žiadnom prípade byť nižšia ako úroková sadzba uplatňovaná v prípade vymáhania vnútroštátnych platieb.
Platobné agentúry odrátajú zaplatené úroky od výdavkov Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) alebo Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) v súlade s ustanoveniami nariadenia Rady (EHS) č. 352/78 (11).
Členské štáty môžu pravidelne požadovať vyrovnanie záruky o príslušné úroky.
V prípade, keď záruka prepadne a príslušná čiastka už bola pripísaná na účet EPZF alebo EPFRV a keď sa po oznámení výsledku odvolacieho konania musí prepadnutá záruka, či už celá, alebo iba jej časť vrátane úrokov vzniknutých za použitia úrokovej sadzby určenej podľa vnútroštátneho práva, vrátiť, sumu, ktorá sa musí vrátiť, znáša EPZF alebo EPFRV okrem prípadov, keď možno vracanie záruky pripísať nedbanlivosti alebo hrubej chybe správnych alebo iných orgánov príslušného členského štátu.
Článok 29
Komisia môže v súlade s postupom uvedeným v článku 195 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1234/2007 a v príslušných článkoch iných relevantných nariadení stanoviť výnimku z predchádzajúcich ustanovení.
KAPITOLA VII
INFORMÁCIE
Článok 30
1. Členské štáty uchovávajú pre potreby Komisie informácie o celkovom množstve a sume prepadnutých záruk za každý rok bez ohľadu na to, ktorá fáza postupu uvedeného v článku 28 bola dosiahnutá, pričom v oboch kategóriách rozlišujú záruky pripisované na účet národných rozpočtov a záruky pripisované na účet rozpočtu Únie.
2. Informácie uvedené v odseku 1 sa uchovávajú za všetky prepadnuté záruky vyššie ako 1 000 EUR a každý predpis Únie, ktorý vyžaduje skladanie záruk.
3. Informácie sa týkajú súm zaplatených priamo príslušnou stranou a súm získaných zúčtovaním záruk.
Článok 31
Členské štáty uchovávajú pre potreby Komisie nasledujúce informácie:
a)
druhy orgánov, ktoré sú oprávnené konať ako ručitelia, a ustanovené požiadavky, ktoré sa na ne vzťahujú;
b)
druhy akceptovaných záruk podľa článku 7 ods. 2 a ustanovené požiadavky, ktoré sa na ne vzťahujú.
Článok 32
Nariadenie (EHS) č. 2220/85 sa zrušuje.
Odkazy na zrušené nariadenie sa považujú za odkazy na toto nariadenie a znejú v súlade s tabuľkou zhody uvedenou v prílohe II.
Článok 33
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Bruseli 28. marca 2012