ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 25. února 2011,
kterým se stanoví minimální požadavky na přeshraniční zpracování dokumentů elektronicky podepsaných příslušnými orgány podle směrnice 2006/123/ES Evropského parlamentu a Rady o službách na vnitřním trhu
(oznámeno pod číslem K(2011) 1081)
(Text s významem pro EHP)
(2011/130/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (1), a zejména na čl. 8 odst. 3 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Poskytovatelé služeb, jejichž služby spadají do oblasti působnosti směrnice 2006/123/ES, musí být prostřednictvím jednotných kontaktních míst a elektronickými prostředky schopni splnit postupy a formality potřebné pro přístup k jejich činnostem a jejich výkonu. V mezích stanovených v čl. 5 odst. 3 směrnice 2006/123/ES se nadále mohou vyskytovat případy, kdy poskytovatelé služeb musí při plnění takových postupů a formalit předkládat originály dokumentů, ověřené kopie nebo ověřené překlady dokumentů. V takových případech může být nezbytné, aby poskytovatelé služeb předložili dokumenty elektronicky podepsané příslušnými orgány.
(2)
Přeshraniční využití zaručených elektronických podpisů založených na kvalifikovaném osvědčení je usnadněno rozhodnutím Komise 2009/767/ES ze dne 16. října 2009, kterým se stanovují opatření pro usnadnění užití postupů s využitím elektronických prostředků prostřednictvím „jednotných kontaktních míst“ podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES o službách na vnitřním trhu (2), jež mimo jiné ukládá členským státům povinnost provést posouzení rizik před vyžádáním těchto elektronických podpisů od poskytovatelů služeb a stanoví pravidla pro přijímání zaručených elektronických podpisů založených na kvalifikovaném osvědčení členskými státy, ať již byly vytvořeny prostředky pro bezpečné vytváření podpisu, či ne. Rozhodnutí 2009/767/ES se však nezabývá formáty elektronických podpisů v dokumentech vydaných příslušnými orgány, které musí poskytovatelé služeb při plnění příslušných postupů a formalit předložit.
(3)
Vzhledem k tomu, že příslušné orgány v členských státech v současné době používají k elektronickému podepsání svých dokumentů různé formáty zaručených elektronických podpisů, mohou se přijímající členské státy, které musí tyto dokumenty zpracovat, v důsledku různých použitých formátů podpisu potýkat s technickými obtížemi. Aby mohli poskytovatelé služeb plnit postupy a formality elektronickou cestou i přes hranice, je nutné zajistit, aby členské státy při přijímání dokumentů elektronicky podepsaných příslušnými orgány z jiných členských států technicky podporovaly alespoň některé formáty zaručených elektronických podpisů. Definování určitého počtu zaručených elektronických podpisů, které mají být technicky podporovány přijímajícím členským státem, by umožnilo větší automatizaci a zlepšení přeshraniční interoperability elektronických postupů.
(4)
Členské státy, jejichž příslušné orgány používají jiné formáty elektronického podpisu, než jaké jsou běžně podporovány, mohly zavést ověřovací prostředky umožňující ověření těchto podpisů i za hranicemi. V takovém případě je nutné, aby informace o těchto nástrojích byly snadno přístupné (pokud potřebné informace nejsou obsaženy přímo v elektronických dokumentech, elektronických podpisech nebo nosičích elektronických dokumentů) tak, aby se přijímající členské státy mohly na tyto ověřovací nástroje spolehnout.
(5)
Toto rozhodnutí nemá vliv na stanovení toho, co představuje originál, ověřenou kopii nebo ověřený překlad ze strany členských států. Jeho cíl se omezuje na usnadnění ověřování elektronických podpisů, pokud jsou použity v originálech, ověřených kopiích nebo ověřených překladech, které mají poskytovatelé služeb předložit prostřednictvím jednotných kontaktních míst.
(6)
S cílem umožnit členským státům zavedení nezbytných technických nástrojů je vhodné, aby se toho rozhodnutí použilo od 1. srpna 2011.
(7)
Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru pro směrnici o službách,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Referenční formát elektronických podpisů
1. Členské státy zavedou nezbytné technické prostředky, které jim umožní zpracování elektronicky podepsaných dokumentů, jež v rámci plnění postupů a formalit předkládají poskytovatelé služeb prostřednictvím jednotných kontaktních míst, jak je stanoveno v článku 8 směrnice 2006/123/ES, a které jsou podepsány příslušnými orgány jiných členských států pomocí zaručeného elektronického podpisu XML nebo CMS nebo PDF ve formátu BES nebo EPES, který je v souladu s technickými specifikacemi uvedenými v příloze.
2. Členské státy, jejichž příslušné orgány podepisují dokumenty uvedené v odstavci 1 za použití jiných formátů elektronických podpisů, než jsou uvedeny v odstavci 1, oznámí Komisi stávající možnosti ověření, které umožní ostatním členským státům ověřit obdržené elektronické podpisy online, bez poplatku a způsobem, který je srozumitelný pro nerodilé mluvčí, pokud požadované informace nejsou již zahrnuty v dokumentu, elektronickém podpise nebo nosiči elektronického dokumentu. Komise zpřístupní tyto informace všem členským státům.
Článek 2
Použití
Toto rozhodnutí se použije od 1. srpna 2011.
Článek 3
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 25. února 2011.
ROZHODNUTIE KOMISIE
z 25. februára 2011,
ktorým sa ustanovujú minimálne požiadavky na cezhraničné spracovanie dokumentov elektronicky podpísaných príslušnými orgánmi v zmysle smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES o službách na vnútornom trhu
[oznámené pod číslom K(2011) 1081]
(Text s významom pre EHP)
(2011/130/EÚ)
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
so zreteľom na smernicu Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES z 12. decembra 2006 o službách na vnútornom trhu (1), a najmä na jej článok 8 ods. 3,
keďže:
(1)
Poskytovatelia služieb, ktorých služby patria do rozsahu pôsobnosti smernice 2006/123/ES, musia byť schopní prostredníctvom miest jednotného kontaktu a elektronickými prostriedkami plniť postupy a formality potrebné na prístup k ich činnostiam a na ich vykonávanie. V medziach ustanovených v článku 5 ods. 3 smernice 2006/123/ES môže stále dochádzať k prípadom, keď poskytovatelia služieb musia pri plnení takýchto postupov a formalít predkladať originály dokumentov, overené kópie alebo overené preklady. V takýchto prípadoch môže byť potrebné, aby poskytovatelia služieb predkladali dokumenty elektronicky podpísané príslušnými orgánmi.
(2)
Cezhraničné používanie zaručených elektronických podpisov podporovaných kvalifikovaným osvedčením je uľahčené rozhodnutím Komisie 2009/767/ES zo 16. októbra 2009, ktorým sa ustanovujú opatrenia na uľahčenie postupov elektronickými spôsobmi prostredníctvom „miest jednotného kontaktu“ podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES o službách na vnútornom trhu (2), ktorým sa okrem iného členským štátom ukladá povinnosť vykonávať hodnotenie rizík pred požadovaním týchto elektronických podpisov od poskytovateľov služieb a ktorým sa ustanovujú pravidlá uznávania zaručených elektronických podpisov založených na kvalifikovaných osvedčeniach členskými štátmi, vyhotovených na bezpečnom zariadení na vyhotovenie podpisu alebo bez tohto zariadenia. Rozhodnutie 2009/767/ES sa však nezaoberá formátmi elektronických podpisov v dokumentoch vydaných príslušnými orgánmi, ktoré musia predkladať poskytovatelia služieb pri plnení príslušných postupov a formalít.
(3)
Keďže príslušné orgány v členských štátoch v súčasnosti používajú na elektronické podpisovanie svojich dokumentov rôzne formáty zaručených elektronických podpisov, prijímajúce členské štáty, ktoré majú spracúvať tieto dokumenty, môžu čeliť technickým problémom z dôvodu rozmanitosti používaných formátov podpisu. S cieľom umožniť poskytovateľom služieb plniť postupy a služby cezhranične elektronickými prostriedkami je potrebné zaistiť, aby členské štáty technicky podporovali aspoň niekoľko formátov zaručených elektronických podpisov, keď prijímajú dokumenty elektronicky podpísané príslušnými orgánmi z iných členských štátov. Určenie niekoľkých formátov zaručených elektronických podpisov, ktoré musia byť technicky podporované prijímajúcim členským štátom, by umožnilo väčšiu automatizáciu a zlepšenie cezhraničnej interoperability elektronických postupov.
(4)
Členské štáty, ktorých príslušné orgány používajú iné formáty elektronických podpisov, ako sú bežne podporované, mohli zaviesť validačné prostriedky, ktoré umožnia, aby sa ich podpisy overovali cezhranične. Keď ide o takýto prípad a na to, aby sa prijímajúce členské štáty mohli spoliehať na tieto validačné nástroje, musia byť informácie o týchto nástrojoch ľahko dostupné, pokiaľ potrebné informácie nie sú uvedené priamo v elektronických dokumentoch, elektronických podpisoch alebo na nosičoch elektronických dokumentov.
(5)
Týmto rozhodnutím sa neovplyvňuje to, ako členské štáty určia, čo tvorí originál, overenú kópiu alebo overený preklad. Cieľ tohto rozhodnutia sa obmedzuje na uľahčenie overovania elektronických podpisov, ak sa používajú v origináloch, overených kópiách alebo overených prekladoch, ktoré môžu poskytovatelia služieb potrebovať predložiť prostredníctvom miest jednotného kontaktu.
(6)
S cieľom umožniť členským štátom zaviesť potrebné technické nástroje je vhodné, aby sa toto rozhodnutie uplatňovalo od 1. augusta 2011.
(7)
Opatrenia stanovené v tomto rozhodnutí sú v súlade so stanoviskom výboru zriadeného na základe smernice o službách,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Referenčný formát elektronických podpisov
1. Členské štáty zavedú potrebné technické prostriedky, ktoré im umožnia spracúvať elektronicky podpísané dokumenty, ktoré poskytovatelia služieb predkladajú v kontexte plnenia postupov a formalít prostredníctvom miest jednotného kontaktu, ako sa predpokladá v článku 8 smernice 2006/123/ES, a ktoré príslušné orgány ostatných členských štátov podpísali zaručeným elektronickým podpisom XML, CMS alebo PDF vo formáte BES alebo EPES, ktorý je v súlade s technickými špecifikáciami ustanovenými v prílohe.
2. Členské štáty, ktorých príslušné orgány podpisujú dokumenty uvedené v odseku 1, pričom používajú iné formáty elektronických podpisov, ako sú uvedené v rovnakom odseku, oznámia Komisii existujúce možnosti validácie, ktoré umožnia ostatným členským štátom validovať prijaté elektronické podpisy elektronicky, bezplatne a spôsobom, ktorý je zrozumiteľný pre cudzincov, pokiaľ sú požadované informácie už zahrnuté v dokumente, elektronickom podpise alebo na nosiči elektronických dokumentov. Komisia sprístupní tieto informácie všetkým členským štátom.
Článok 2
Uplatňovanie
Toto rozhodnutie sa uplatňuje od 1. augusta 2011.
Článok 3
Adresáti
Toto rozhodnutie je určené členským štátom.
V Bruseli 25. februára 2011