SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2011/61/EU
ze dne 8. června 2011
o správcích alternativních investičních fondů a o změně směrnic 2003/41/ES a 2009/65/ES a nařízení (ES) č. 1060/2009 a (EU) č. 1095/2010
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 53 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Správci alternativních investičních fondů (dále jen „správci“) odpovídají za správu významného objemu investovaných aktiv v Unii, odpovídají za významné objemy obchodu na trzích finančních nástrojů a mohou vykonávat důležitý vliv na trhy a společnosti, do kterých investují.
(2)
Vliv správců na trhy, na kterých působí, je převážně prospěšný, avšak nedávné finanční obtíže ukázaly, jak mohou činnosti správců také vést k rozšíření či prohloubení rizik ve finančním systému. Nekoordinované reakce členských států ztěžují účinné řízení těchto rizik. Cílem této směrnice je proto stanovit společné požadavky upravující udělování povolení správcům a dohled nad nimi za účelem zajištění soudržného přístupu k souvisejícím rizikům a jejich dopadu na investory a trhy v Unii.
(3)
Nedávné obtíže na finančních trzích zdůraznily, že mnohé strategie správců jsou zranitelné vůči některým významným rizikům ve vztahu k investorům, jiným účastníkům trhu a trhům samotným. K zajištění komplexních a společných opatření pro dohled je nezbytné stanovit rámec, který bude schopen na tato rizika reagovat s ohledem na řadu rozmanitých investičních strategií a postupů používaných správci. V důsledku toho by se tato směrnice měla vztahovat na správce, kteří spravují všechny typy fondů, které nespadají do oblasti působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (4), a to bez ohledu na právní nebo smluvní způsob, jakým je správcům tato činnost svěřena. Správce by neměl mít právo spravovat SKIPCP ve smyslu směrnice 2009/65/ES na základě povolení podle této směrnice.
(4)
Cílem této směrnice je vytvořit vnitřní trh pro správce a poskytnout harmonizovaný a přísný regulační a dohledový rámec pro činnost všech správců vykonávanou v Unii, včetně správců se sídlem v některém z členských států (dále jen „unijní správce“) i správců se sídlem v třetí zemi (dále jen „mimounijní správce“). Vzhledem k tomu, že praktické důsledky a případné obtíže vyplývající z harmonizovaného regulačního rámce a vnitřního trhu pro mimounijní správce spravující nebo nabízející alternativní investiční fondy v Unii a pro unijní správce spravující mimounijní alternativní investiční fondy jsou nejasné a je obtížné je předem stanovit s ohledem na nedostatek zkušeností v této oblasti, měl by být stanoven mechanismus pro přezkum. Po uplynutí přechodného období dvou let a po vstupu aktu v přenesené pravomoci přijatého Komisí týkajícího se harmonizovaného režimu pasu v platnost, by měl být tento režim uplatňován na mimounijní správce vykonávající činnost správy nebo nabízení v Unii nebo nabízející tyto fondy v Unii a na unijní správce spravující mimounijní alternativní investiční fondy. Tento harmonizovaný režim by měl existovat během dalšího přechodného období tří let souběžně s vnitrostátními režimy členských států za určitých minimálních harmonizovaných podmínek. Po tomto tříletém období souběžné existence by měla skončit platnost vnitrostátních režimů a to poté, co vstoupí v platnost další akt Komise v přenesené pravomoci.
(5)
Čtyři roky od uplynutí lhůty pro provedení této směrnice by měla Komise provést přezkum uplatňování a rozsahu působnosti této směrnice s přihlédnutím k jejím cílům a měla by zhodnotit, zda unijní harmonizovaný přístup nezpůsobil trvající závažné narušení trhu a zda tato směrnice funguje efektivně s ohledem na zásady vnitřního trhu a rovných tržních podmínek.
(6)
Oblast působnosti této směrnice by měla být omezena na subjekty spravující alternativní investiční fondy, které získávají kapitál od většího množství investorů s cílem investovat tento kapitál ve prospěch těchto investorů v souladu s vymezenou investiční politikou, jako svou pravidelnou obchodní činnost bez ohledu na to, jedná-li se o otevřený nebo uzavřený alternativní investiční fond, bez ohledu na právní formu alternativního investičního fondu a na to, zda se jedná nebo nejedná o kótovaný alternativní investiční fond.
(7)
Investiční podniky, jako jsou fondy rodinného majetku (family office vehicles), které investují soukromé bohatství investorů, aniž by získávaly kapitál z vnějších zdrojů, by neměly být považovány za alternativní investiční fondy podle této směrnice.
(8)
Subjekty, které nejsou považovány za správce podle této směrnice, nespadají do oblasti její působnosti. Proto by se tato směrnice neměla vztahovat na holdingové společnosti stanovené v této směrnici, avšak správci fondů soukromého kapitálu (private equity funds) ani správci spravující alternativní investiční fondy, jejichž akcie jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, by z oblasti působnosti této směrnice být vyloučeni neměli. Dále by se tato směrnice neměla vztahovat na správu penzijních fondů, programy účasti zaměstnanců nebo spoření zaměstnanců, nadnárodní instituce, národní centrální banky, státní orgány, regionální a místní samosprávy a instituce, které spravují fondy sociálního zabezpečení a důchodové systémy, sekuritizační účelové subjekty nebo pojistné smlouvy a společné podniky (joint ventures).
(9)
Investiční podniky povolené podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů (5) a úvěrové instituce povolené podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (6) by neměly mít povinnost získat povolení podle této směrnice, aby mohly poskytovat investiční služby, jako je obhospodařování majetku zákazníka ve vztahu k alternativním investičním fondům. Investiční podniky by však měly být oprávněny přímo nebo nepřímo nabízet podílové jednotky nebo akcie alternativního investičního fondu investorům v Unii nebo je u nich umísťovat pouze za předpokladu, že tyto podílové jednotky nebo akcie mohou být nabízeny v souladu s touto směrnicí. Při provádění této směrnice ve vnitrostátním právu by členské státy měly zohlednit regulační účel uvedeného požadavku a měly by zajistit, aby se na investiční podniky usazené ve třetí zemi, které mohou v souladu s příslušnými vnitrostátními předpisy poskytovat investiční služby ve vztahu k alternativním investičním fondům, také vztahoval tento požadavek. Poskytování investičních služeb těmito subjekty ve vztahu k alternativním investičním fondům by však nikdy nemělo vést k faktickému obcházení této směrnice tím, že se správce stane subjektem typu „poštovní schránka“ bez ohledu na to, zda je usazen v Unii nebo ve třetí zemi.
(10)
Tato směrnice nereguluje alternativní investiční fondy. Alternativní investiční fondy by proto měly být i nadále regulovány a dohled nad nimi by měl být vykonáván na vnitrostátní úrovni. Bylo by nepřiměřené upravovat strukturu či složení portfolií alternativních investičních fondů, které jsou spravovány správci, na úrovni Unie a bylo by obtížné stanovit tak rozsáhlou harmonizaci vzhledem k velkým odlišnostem mezi jednotlivými typy alternativních investičních fondů, které správci spravují. Tato směrnice proto nebrání členským státům v přijetí nebo pokračujícím uplatňování vnitrostátních požadavků ve vztahu k alternativním investičním fondům usazeným na jejich území. Skutečnost, že členský stát může k požadavkům platným v jiných členských státech stanovit dodatečné požadavky na alternativní investiční fondy usazené na jeho území, by neměla bránit správcům povoleným podle této směrnice v jiných členských státech ve výkonu práv při nabízení profesionálním investorům v Unii některých alternativních investičních fondů usazených mimo členský stát, který dodatečné požadavky stanovil, a které proto nepodléhají těmto dodatečným požadavkům ani je nemusí splňovat.
(11)
Některá ustanovení této směrnice vyžadují od správců, aby zajistili soulad s požadavky, za něž není v určitých typech fondů odpovědný správce. Jedná se například o fondy, v nichž depozitáře jmenuje alternativní investiční fond nebo jiný subjekt, který jedná jménem alternativního investičního fondu. V těchto případech nemá správce konečnou kontrolu nad tím, zda je depozitář skutečně jmenován, nejde-li o samosprávný alternativní investiční fond. Vzhledem k tomu, že tato směrnice nereguluje alternativní investiční fondy, nemůže požadovat po alternativním investičním fondu, aby jmenoval depozitáře. Nezajistí-li správce, aby alternativní investiční fond nebo jiný subjekt jednající jeho jménem splňovaly příslušné požadavky, měly by příslušné orgány vyžadovat, aby správce přijal nezbytná opatření k nápravě situace. Není-li i přes tato opatření splnění požadavků dosaženo a jedná-li se o unijního správce nebo povoleného mimounijního správce spravujícího unijní alternativní investiční fond, měl by se správce vzdát správy tohoto alternativního investičního fondu. Pokud se správce nevzdá správy alternativního investičního fondu sám, měly by to od něj vyžadovat příslušné orgány jeho domovského členského státu a nabízení alternativního investičního fondu v Unii by mělo být zakázáno. Stejný zákaz by měl platit pro povolené mimounijní správce, kteří nabízejí mimounijní alternativní investiční fondy v Unii.
(12)
Není-li stanoveno jinak, jestliže tato směrnice odkazuje na zájmy investorů alternativního investičního fondu, rozumějí se tím zájmy investorů jakožto investorů alternativního investičního fondu, nikoli jejich individuální zájmy.
(13)
Aniž jsou dotčeny výjimky a omezení stanovené touto směrnicí, tato směrnice by se měla použít na všechny unijní správce spravující unijní alternativní investiční fondy nebo mimounijní alternativní investiční fondy bez ohledu na to, zda jsou nabízeny v Unii, či nikoli, a na mimounijní správce spravující unijní alternativní investiční fondy bez ohledu na to, zda jsou nabízeny v Unii, či nikoli, a na mimounijní správce nabízející unijní alternativní investiční fondy nebo mimounijní alternativní investiční fondy v Unii.
(14)
Tato směrnice stanoví požadavky na způsob, jakým by správci měli spravovat alternativní investiční fondy, za které jsou odpovědní. Pokud jde o mimounijní správce, požadavky se omezují na správu unijních alternativních investičních fondů a dalších alternativních investičních fondů, jejichž podílové jednotky nebo akcie jsou nabízeny také profesionálním investorům v Unii.
(15)
Povolení unijních správců podle této směrnice se vztahuje na správu unijních alternativních investičních fondů usazených v domovském členské státě správce. S výhradou dalších požadavků týkajících se oznamovacích povinností zahrnuje toto povolení rovněž nabízení unijních alternativních investičních fondů spravovaných unijními správci profesionálním investorům v Unii a správu unijních alternativních investičních fondů usazených v členském státě, který není domovským členským státem správce. Tato směrnice stanoví také podmínky, za nichž mohou povolení unijní správci nabízet mimounijní alternativní investiční fondy profesionálním investorům v Unii, a podmínky, za nichž mohou mimounijní správci získat povolení ke správě unijních alternativních investičních fondů nebo k nabízení alternativních investičních fondů profesionálním investorům v Unii s pasem. Během určitého období, jež by mělo být přechodné, by měly mít členské státy i také možnost dovolit unijním správcům nabízet mimounijní alternativní investiční fondy pouze na jejich území nebo mohou povolit mimounijním správcům spravovat unijní alternativní investiční fondy nebo nabízet alternativní investiční fondy na jejich území podle vnitrostátních předpisů za předpokladu, že jsou splněny určité minimální podmínky podle této směrnice.
(16)
Tato směrnice by se neměla použít na správce, pokud spravují alternativní investiční fondy, jejichž jedinými investory jsou správci sami nebo jejich mateřské nebo dceřiné podniky nebo jiné dceřiné podniky jejich mateřských podniků a jestliže tito investoři sami nejsou alternativními investičními fondy.
(17)
Tato směrnice dále stanoví mírnější režim pro správce, pokud souhrnná hodnota spravovaných alternativních investičních fondů nedosáhne 100 milionů EUR, a pro správce, kteří spravují pouze alternativní investiční fondy, které nevyužívají pákový efekt a které nepřiznávají investorům práva na odkup po období pěti let, a souhrnná hodnota spravovaných alternativních investičních fondů nedosáhne 500 milionů EUR. Přestože činnosti dotyčného správce nebudou mít pravděpodobně v jednotlivých případech významné důsledky pro finanční stabilitu, mohou v souhrnu vyvolat tyto činnosti systémová rizika. Na tyto správce by se proto neměl vztahovat celý povolovací postup, nýbrž by tito správci měli být registrováni ve svém domovském členském státě a měli by mimo jiné svým příslušným orgánům poskytovat relevantní informace o hlavních nástrojích, s nimiž obchodují, a o hlavních expozicích a nejvýznamnějších koncentracích alternativních investičních fondů, které spravují. Aby však tito menší správci mohli požívat práv podle této směrnice, mělo by jim být umožněno stejné zacházení jako se správci, pokud zvolí postup „opt-in“ podle této směrnice. Tato výjimka by neměla omezovat možnost členských států stanovit přísnější požadavky pro uvedené správce, kteří nezvolili postup „opt-in“.
(18)
Žádný unijní správce by neměl spravovat nebo nabízet unijní alternativní investiční fondy profesionálním investorům v Unii, pokud mu k tomu nebylo uděleno povolení v souladu s touto směrnicí. Správce, kterému bylo uděleno povolení v souladu s touto směrnicí, by měl neustále splňovat podmínky pro udělení povolení stanovené touto směrnicí.
(19)
Je-li to podle této směrnice možné, měl by mimounijní správce, který hodlá spravovat nebo nabízet unijní alternativní investiční fondy v Unii s pasem, nebo unijní správce, který hodlá nabízet mimounijní alternativní investiční fondy v Unii s pasem, získat také povolení v souladu s touto směrnicí. Alespoň během přechodného období by měly mít členské státy možnost dovolit mimounijním správcům nabízet alternativní investiční fondy na jejich území a udělit povolení unijnímu správci k nabízení mimounijních alternativních investičních fondů za předpokladu, že jsou splněny určité minimální podmínky podle této směrnice.
(20)
V závislosti na jejich právní formě by mělo být umožněno, aby byly alternativní investiční fondy buď nesamosprávné, nebo samosprávné. Za samosprávný by měl být alternativní investiční fond považován tehdy, jestliže úkoly správy vykonává řídící orgán nebo jiný interní zdroj alternativního investičního fondu. Umožňuje-li právní forma alternativního investičního fondu samosprávu a rozhodne-li se řídící orgán alternativního investičního fondu nejmenovat správce nesamosprávného alternativního investičního fondu, je alternativní investiční fond totožný se správcem a měl by proto splňovat veškeré požadavky, které tato směrnice klade na správce, a měl by být povolován jako správce. Správce, který je samosprávným alternativním investičním fondem, by však neměl být povolen jako správce jiných nesamosprávných alternativních investičních fondů. Za nesamosprávný by měl být alternativní investiční fond považován tehdy, jestliže byla jím nebo jeho jménem do funkce správce jmenována externí právnická osoba, která na základě tohoto jmenování odpovídá za správu alternativního investičního fondu. Je-li za účelem správy konkrétního alternativního investičního fondu jmenován správce nesamosprávného alternativního investičního fondu, neměl by být považován za správce poskytujícího správu portfolia ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 9 směrnice 2004/39/ES, nýbrž za správce poskytujícího kolektivní správu portfolií podle této směrnice.
(21)
Správou alternativního investičního fondu by se mělo rozumět poskytování alespoň služeb správy investic. Jedinému správci jmenovanému podle této směrnice by nemělo být nikdy povoleno poskytovat správu portfolií, aniž by zároveň poskytoval řízení rizik a naopak. Za podmínek stanovených v této směrnici by však nemělo být povolenému správci bráněno ve výkonu administrativních činností a nabízení alternativních investičních fondů nebo ve výkonu činností souvisejících s aktivy alternativních investičních fondů. Správci nesamosprávného alternativního investičního fondu by nemělo být bráněno ani v poskytování služeb v oblasti správy investičních portfolií, a to v rámci pověření od investorů s prostorem pro vlastní uvážení a individuálně, včetně investičních portfolií ve vlastnictví penzijních fondů a institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/41/ES ze dne 3. června 2003 o činnostech institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění a dohledu nad nimi (7), nebo v poskytování vedlejších služeb v oblasti investičního poradenství, v oblasti úschovy a správy ve vztahu k podílovým jednotkám subjektů kolektivního investování, přijímání a předávání příkazů. Na základě povolení podle směrnice 2009/65/ES by měla být správci nesamosprávného alternativního investičního fondu povolena správa SKIPCP.
(22)
Je nezbytné zajistit, aby činnost správců podléhala přísné kontrole řízení. Správci by měli být řízeni a organizováni tak, aby se minimalizovalo riziko střetu zájmů. Organizační požadavky stanovené touto směrnicí by se neměly dotýkat systémů ani kontrol zavedených podle vnitrostátního práva pro registraci osob zaměstnaných v subjektu správce nebo pro něj pracujících.
(23)
Je nezbytné stanovit použití minimálního kapitálového požadavku, aby byl zajištěn nepřerušený a řádný výkon správy alternativních investičních fondů poskytovaný správci a aby se řešilo možné vystavení správců profesní odpovědnosti v souvislosti s jejich veškerou činností, včetně výkonu správy alternativních investičních fondů prováděné na základě zmocnění. Správce by měl mít možnost zvolit si, zda bude potenciální rizika profesní odpovědnosti řešit pomocí dodatečného kapitálu nebo z pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání.
(24)
Pro účely řešení potenciálně škodlivých účinků špatně navržených struktur odměňování na řádné řízení rizik a kontrolu rizikového chování jednotlivců by měla být pro správce výslovně stanovena povinnost vytvořit a udržovat pro ty kategorie pracovníků, jejichž profesní činnosti mají podstatný dopad na rizikový profil spravovaných alternativních investičních fondů, zásady a postupy odměňování, které jsou v souladu s řádným a účinným řízením rizik. Tyto kategorie pracovníků by měly zahrnovat přinejmenším vrcholné vedení, zaměstnance odpovědné za činnosti spojené s podstupováním rizik a zaměstnance ve vnitřních kontrolních funkcích a všechny zaměstnance, jejichž celková odměna je řadí do stejné třídy odměňování jako vrcholné vedení a zaměstnance odpovědné za činnosti, s nimiž je spojeno podstupování rizik.
(25)
Principy, jimiž se řídí zásady odměňování, by měly uznávat, že správci mohou uplatňovat tyto zásady rozdílně v závislosti na své velikosti a velikosti spravovaných alternativních investičních fondů, své vnitřní organizaci a povaze, rozsahu a složitosti svých činností.
(26)
Principy týkající se řádné politiky odměňování uvedené v doporučení Komise 2009/384/ES ze dne 30. dubna 2009 o politice odměňování v odvětví finančních služeb (8) jsou v souladu se zásadami podle této směrnice a tyto principy doplňují.
(27)
Na podporu sbližování dohledu při hodnocení zásad a postupů odměňování by měl Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (9) (dále jen „orgán pro cenné papíry a trhy“) zajistit, aby ve vztahu ke správcům existovaly obecné pokyny pro zásady řádného odměňování. Při vypracovávání těchto obecných pokynů by měl být nápomocen Evropský orgán dohledu (Evropský orgánu pro bankovnictví) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (10) (dále jen „orgán pro bankovnictví“).
(28)
Ustanoveními o odměňování by nemělo být dotčeno plné uplatňování základních práv, které zaručují Smlouvy, zejména čl. 153 odst. 5 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“), obecných zásad vnitrostátního smluvního a pracovního práva, příslušných právních předpisů týkajících se práv a účasti akcionářů a obecných povinností správních orgánů a orgánů dohledu dotčených institucí, ani případných práv sociálních partnerů při uzavírání a prosazování kolektivních smluv podle vnitrostátního práva a zvyklostí.
(29)
Spolehlivé a objektivní ocenění aktiv je zásadní pro ochranu zájmů investora. Správci používají různé metody a systémy pro oceňování aktiv, a to v závislosti na aktivech a trzích, na kterých převážně investují. Je vhodné tyto rozdíly uznat, avšak i přesto vždy požadovat, aby správci zavedli postupy oceňování, které vedou k řádnému ocenění aktiv alternativních investičních fondů. Postup oceňování aktiv a výpočtu čisté hodnoty aktiv by měl být funkčně nezávislý na správě portfolia a zásadách odměňování správce a další opatření by měly zajistit, aby nedocházelo ke střetu zájmů a předešlo se nepatřičnému ovlivňování zaměstnanců. Za určitých podmínek by měl mít správce možnost jmenovat externího znalce pro účely provádění oceňování.
(30)
Za přísných omezení a požadavků, včetně existence objektivních důvodů, by měl mít správce možnost v souladu s touto směrnicí pověřit jinou osobu výkonem některých svých úkolů s cílem zvýšit efektivnost své činnosti. Za stejných podmínek by mělo být povoleno další pověření. Správce by však měl i nadále v každém okamžiku odpovídat za řádné plnění takových úkolů a za dodržování této směrnice.
(31)
Pověření úkoly investiční správy stanovenými v příloze I by mělo podléhat přísným omezením a požadavkům, které jsou stanoveny pro pověření úkoly správce. Pověření dalšími doprovodnými úkoly, jako jsou administrativní a technické úkoly prováděné správcem v rámci jeho správcovské činnosti, by nemělo podléhat konkrétním omezením a požadavkům stanoveným v této směrnici.
(32)
Nedávný vývoj zdůraznil zásadní potřebu oddělit od sebe činnosti úschovy aktiv a jejich správy a potřebu oddělit aktiva investorů od aktiv správce. Ačkoli správci spravují alternativní investiční fondy s různými obchodními modely a mechanismy mimo jiné v oblasti úschovy aktiv, je nezbytné, aby byl pro plnění úkolů depozitáře ve vztahu k alternativnímu investičnímu fondu jmenován depozitář odlišný od správce.
(33)
Ustanovení této směrnice týkající se jmenování a činnosti depozitáře by se měla vztahovat na všechny alternativní investiční fondy, které správce spravuje, na něž se vztahuje tato směrnice, a tudíž na všechny obchodní modely alternativních investičních fondů. Měly by však být přizpůsobeny specifickým vlastnostem různých obchodních modelů. Pro některé obchodní modely jsou určité činnosti depozitáře důležitější, než pro jiné, v závislosti na typu aktiv, do kterých alternativní investiční fondy investují, a na činnostech spojených s těmito aktivy.
(34)
V případě alternativních investičních fondů bez práv na odkup uplatnitelných v prvních pěti letech od počáteční investice, které v souladu se svou hlavní investiční politikou běžně neinvestují do aktiv, která musí být podle této směrnice v úschově, nebo zpravidla investují do subjektů emitenta nebo nekótovaných společností s cílem získat potenciálně kontrolu nad těmito společnostmi v souladu s touto směrnicí, jako například fondy soukromého kapitálu (private equity funds), fondy rizikového kapitálu (venture capital funds) a nemovitostní fondy, by měly mít členské státy možnost povolit, aby byl notář, advokát nebo registrátor či jiný subjekt pověřen plněním úkolů depozitáře. V tomto případě by plnění úkolů depozitáře mělo být součástí profesní či obchodní činnosti pověřené osoby, v souvislosti s níž podléhá povinné profesní registraci podle právních předpisů nebo regulačních opatření či pravidel pro výkon povolání, a jež může poskytnout dostatečné finanční a profesní záruky, že je schopna efektivně plnit příslušné úkoly depozitáře a závazky, které z těchto úkolů vyplývají. Tato možnost zohledňuje stávající praxi v oblasti určitých typů uzavřených fondů. V případě jakýchkoli dalších alternativních investičních fondů by však s ohledem na důležitost úschovy měla být depozitářem úvěrová instituce, investiční podnik nebo jiný subjekt schválený podle směrnice 2009/65/ES. Pouze v případě mimounijních alternativních investičních fondů by mělo být možné, aby byla depozitářem také úvěrová instituce nebo jiný subjekt stejné povahy jako subjekty uvedené v tomto bodě odůvodnění za předpokladu, že tato instituce podléhá účinným obezřetnostním pravidlům a dohledu, které jsou rovnocenné právním předpisům Unie a jsou účinným způsobem prosazovány.
(35)
Depozitář by měl mít své sídlo nebo pobočku ve stejné zemi jako alternativní investiční fond. V případě mimounijních alternativních investičních fondů by měl mít depozitář možnost mít své sídlo v příslušné třetí zemi, pouze pokud jsou splněny určité další podmínky. Na základě kritérií stanovených v aktech v přenesené pravomoci by Komise měla mít pravomoc přijímat prováděcí opatření, v nichž stanoví, že obezřetnostní pravidla a dohled třetí země jsou rovnocenné právním předpisům Unie a jsou účinným způsobem prosazovány. Kromě toho by se postupy pro urovnávání sporů stanovené v článku 19 nařízení (EU) č. 1095/2010 měly použít v případě, že se příslušné orgány neshodnou na správném uplatňování dalších dodatečných podmínek. Alternativně by měl mít depozitář v případě mimounijních alternativních investičních fondů možnost být usazen v domovském členském státě nebo případně v referenčním členském státě správce, který alternativní investiční fond spravuje.
(36)
Komise se vyzývá, aby přezkoumala možnost předložení příslušného horizontálního legislativního návrhu vymezujícího úkoly a odpovědnost depozitáře a upravujícího právo depozitáře z jednoho členského státu poskytovat své služby v jiném členském státě.
(37)
Úkolem depozitáře by mělo být řádné sledování peněžních toků alternativního investičního fondu, a zejména zajištění toho, aby peníze investora a peněžní prostředky, které jsou majetkem alternativního investičního fondu, nebo správce, jenž jedná jménem alternativního investičního fondu, byly řádně vloženy na účty, které jsou vedeny na jméno alternativního investičního fondu nebo správce, který jedná jménem alternativního investičního fondu, případně depozitáře, jenž jedná jménem alternativního investičního fondu. Úkolem depozitáře by měla být též úschova aktiv alternativního investičního fondu, včetně úschovy finančních nástrojů, které mohou být uschovány na účtu finančních nástrojů zřízeném v evidenci depozitáře, a všech finančních nástrojů, které mohou být fyzicky doručeny depozitáři, a ověřování vlastnictví všech dalších aktiv alternativního investičního fondu a správce, který jedná jménem alternativního investičního fondu. Při ověřování, zda jsou peníze investora vloženy na peněžní účet, by měl depozitář zohlednit zásady stanovené v článku 16 směrnice Komise 2006/73/ES ze dne 10. srpna 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES, pokud jde o organizační požadavky a provozní podmínky investičních podniků a o vymezení pojmů pro účely zmíněné směrnice (11).
(38)
Depozitář by měl jednat čestně, spravedlivě, profesionálně, nezávisle a v zájmu alternativního investičního fondu, případně investorů alternativního investičního fondu.
(39)
Úschovou aktiv by depositář mohl pověřit třetí osobu, která by tímto úkolem mohla následně pověřit další osobu. Pověřování a další pověřování by však mělo být objektivně odůvodněno a mělo by podléhat přísným požadavkům z hlediska vhodnosti třetí osoby, která je tímto úkolem pověřována, a z hlediska patřičné dovednosti, péče a opatrnosti, jež by měl depozitář při volbě, jmenování a kontrole této třetí osoby vynaložit.
(40)
Třetí osobě pověřené úschovou aktiv by mělo být umožněno vést společný účet pro několik alternativních investičních fondů (tzv. souhrnný účet).
(41)
Pokud je úschovou aktiv pověřen provozovatel systému vypořádání obchodů s cennými papíry, jak je stanoveno pro účely směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/26/ES ze dne 19. května 1998 o neodvolatelnosti zúčtování v platebních systémech a v systémech vypořádání obchodů s cennými papíry (12), nebo je poskytováním podobných služeb pověřen provozovatel systému vypořádání obchodů s cennými papíry ve třetích zemích, nemělo by to být považováno za pověření úschovou aktiv.
(42)
Přísná omezení a požadavky, kterým podléhá pověření úkoly depozitáře, by se měla použít na pověření specifickými úkoly depozitáře, totiž sledování peněžních toků, úschova aktiv a výkon dohledu. Pověření doprovodnými úkoly, které jsou spojeny s činností depozitáře, jako jsou administrativní a technické úkoly prováděné depozitářem v rámci jeho činnosti, nepodléhá konkrétním omezením a požadavkům stanoveným v této směrnici.
(43)
Tato směrnice také zohledňuje skutečnost, že mnoho alternativních investičních fondů, a zejména hedgeové fondy, využívají v současné době hlavní makléře. Tato směrnice zajišťuje, aby alternativními investičními fondy mohly i nadále využívat hlavních makléřů. Není-li činnost depozitáře funkčně a hierarchicky oddělena od činnosti hlavního makléře a nejsou-li řádně rozpoznány, řešeny a oznámeny investorům alternativního investičního fondu případné střety zájmů, neměl by být žádný hlavní makléř jmenován depozitářem, neboť hlavní makléři jednají jako protistrany alternativních investičních fondů, a nemohou tudíž současně jednat v nejlepším zájmu alternativního investičního fondu, jak se vyžaduje od depozitáře. Depozitářům by mělo být umožněno pověřit úschovou jednoho nebo více hlavních makléřů nebo jednu nebo více třetích osob. Hlavnímu makléři by mělo být povoleno kromě úschovy též zajišťovat pro alternativní investiční fond makléřské služby. Tyto makléřské služby by neměly být součástí pověření.
(44)
Depozitář by měl nést odpovědnost za ztráty vzniklé správci, alternativnímu investičnímu fondu a investorům. Tato směrnice rozlišuje mezi ztrátami finančních nástrojů, které jsou v úschově, a jinými ztrátami. Pokud jde o jiné ztráty, než jsou ztráty finančních nástrojů v úschově, měl by být depozitář odpovědný v případě úmyslného nebo nedbalostního jednání. Jestliže depozitář drží aktiva v úschově a tato aktiva jsou ztracena, měl by být za tuto ztrátu odpovědný, není-li schopen prokázat, že ke ztrátě došlo v důsledku vnějších okolností, které nejsou rozumně zvladatelné a jejichž následkům by nemohl zabránit ani při vynaložení veškerého přiměřeného úsilí. V tomto ohledu by depozitář neměl mít možnost se odvolávat na některé interní situace, jako je podvodný čin zaměstnance, aby se zprostil odpovědnosti.
(45)
V případě, že depozitář pověří úschovou třetí osobu a tato třetí osoba ztratí finanční nástroje držené v úschově, měl by být za ztrátu odpovědný depozitář. Avšak za předpokladu, že depozitáři je výslovně povoleno zprostit se odpovědnosti, je-li tato odpovědnost smluvně přenesena na třetí osobu na základě písemné dohody mezi depozitářem a alternativním investičním fondem, případně správcem, který jedná jménem alternativního investičního fondu, v níž je zproštění odpovědnosti objektivně odůvodněno, a třetí osoba může nést odpovědnost za ztrátu na základě dohody mezi depozitářem a třetí osobou, měl by mít depozitář možnost zprostit se odpovědnosti, pokud může prokázat, že vykonával své povinnosti s patřičnou dovedností, péčí a opatrností a že jsou splněny konkrétní podmínky pro pověření. Tato směrnice stanovením podmínek pro smluvní přenesení odpovědnosti na třetí osobu usiluje o to, aby tato smlouva měla účinek navenek, čímž činí třetí osobu přímo odpovědnou alternativnímu investičnímu fondu nebo investorům alternativního investičního fondu za ztrátu finančních nástrojů držených v úschově.
(46)
Kromě toho pokud právní předpisy třetí země vyžadují, aby určité finanční nástroje byly drženy v úschově místním subjektem, a neexistují žádné místní subjekty, které splňují všechny požadavky na pověření funkcí depozitáře, měl by mít depozitář možnost zprostit se odpovědnosti za předpokladu, že: statut fondu nebo zakládací dokumenty příslušného alternativního investičního fondu výslovně povolují takové zproštění odpovědnosti; investoři byli před vložením svých investic řádně informováni o tomto zproštění odpovědnosti a o okolnostech, které toto zproštění odůvodňují; alternativní investiční fond nebo správce jménem alternativního investičního fondu nařídil depozitáři, aby pověřil úschovou finančních nástrojů místní subjekt; depozitář a alternativní investiční fond nebo správce, který jménem alternativního investičního fondu jedná, uzavřeli písemnou smlouvu, jež zproštění odpovědnosti výslovně umožňuje; a existuje písemná dohoda mezi depozitářem a třetí osobou, která výslovně přenáší odpovědnost depozitáře na třetí osobu a umožňuje alternativnímu investičnímu fondu nebo správci, který jedná jménem alternativního investičního fondu, uplatňovat nárok vůči třetí osobě v případě ztráty finančních nástrojů nebo umožňuje, aby tento nárok uplatňoval jejich jménem depozitář.
(47)
Touto směrnicí by neměla být dotčena žádná budoucí legislativní opatření týkající se depozitáře ve směrnici 2009/65/ES, neboť SKIPCP a alternativní investiční fondy jsou odlišné jak z hlediska svých investičních strategií, tak z hlediska investorů, kterým jsou určeny.
(48)
Správce by měl pro každý unijní alternativní investiční fond, který spravuje, a každý alternativní investiční fond, který nabízí v Unii, zveřejnit výroční zprávu za každý účetní rok, a to nejpozději do šesti měsíců od skončení účetního roku v souladu s touto směrnicí. Touto šestiměsíční lhůtou by nemělo být dotčeno právo členských států stanovit kratší lhůtu.
(49)
Vzhledem k tomu, že správci mohou využít pákového efektu a mohou za určitých podmínek přispět k růstu systémového rizika či rizika chaotických trhů, měly by být stanoveny zvláštní požadavky na správce využívající pákový efekt. Informace nezbytné ke zjištění a sledování těchto rizik a k reakci na ně nebyly doposud v Unii shromažďovány jednotným způsobem, ani nebyly předávány všem členským státům, aby byly rozpoznány zdroje možných rizik pro stabilitu finančních trhů v Unii. K nápravě této situace je třeba, aby se na správce, kteří ve velké míře využívají pákového efektu na úrovni alternativního investičního fondu, vztahovaly zvláštní požadavky. Tito správci by měli mít povinnost poskytovat informace týkající se celkové síly pákové efektu, která byla využita, pákového efektu z půjčky peněžních prostředků nebo cenných papírů a pákového efektu spočívajícího ve finančních derivátech, použití aktiv a hlavních zdrojů pákového efektu v jejich alternativním investičním fondu. Informace získané příslušnými orgány by měly být předány ostatním orgánům v Unii, orgánu pro cenné papíry a trhy a Evropské radě pro systémová rizika zřízené nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1092/2010 ze 24. listopadu 2010 o makroobezřetnostním dohledu nad finančním systémem na úrovni Evropské unie a o zřízení Evropské rady pro systémová rizika (13), aby byla usnadněna kolektivní analýza dopadu pákového efektu u všech alternativních investičních fondů, které správce spravuje, na finanční systém Unie a rovněž společná reakce. Pokud by jeden nebo více alternativních investičních fondů spravovaných jedním správcem mohlo potenciálně představovat významný zdroj rizika selhání protistrany ve vztahu k úvěrové instituci nebo jiné systémově významné instituci v jiných členských státech, měla by být tato informace také sdílena s příslušnými orgány.
(50)
S cílem zajistit řádné hodnocení rizik vzniklých v důsledku využívání pákového efektu správci s ohledem na alternativní investiční fondy, které spravují, by správce měl prokázat, že limity pákového efektu u každého alternativního investičního fondu, který spravuje, jsou přiměřené, a že tyto limity v každém okamžiku dodržuje. Pokud by mohlo dojít k ohrožení stability a integrity finančního systému, mělo by být příslušným orgánům domovského členského státu správce umožněno stanovit limity na sílu pákového efektu, který by mohli správci využívat v rámci alternativních investičních fondů, které spravují. O opatřeních přijatých v tomto ohledu by měl být informován orgán pro cenné papíry a trhy a Evropskou radu pro systémová rizika.
(51)
Také se považuje za nezbytné dovolit orgánu pro cenné papíry a trhy, aby mohl, poté co zohlední radu Evropské rady pro systémová rizika, určit, zda pákový efekt využitý správci nebo skupinou správců představuje riziko pro stabilitu a integritu finančních systémů, a vypracovat radu pro příslušné orgány, v níž blíže určí nápravná opatření, která je nutné přijmout.
(52)
Je nezbytné zajistit, aby příslušné orgány domovského členského státu správce, společnosti, nad nimiž vykonávají alternativní investiční fondy, které správci spravují, kontrolu, a zaměstnanci těchto společností měli k dispozici informace, které jsou pro uvedené společnosti nezbytné k posouzení toho, jaký dopad má tato kontrola na jejich situaci.
(53)
Pokud správci spravují alternativní investiční fondy, které vykonávají kontrolu nad emitentem, jehož akcie jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, je třeba zveřejnit informace podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/25/ES ze dne 21. dubna 2004 o nabídkách převzetí (14) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/109/ES ze dne 15. prosince 2004 o harmonizaci požadavků na průhlednost týkajících se informací o emitentech, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu (15). Na správce spravující alternativní investiční fondy, které vykonávají kontrolu nad nekótovanou společností, by se měly vztahovat zvláštní požadavky. Aby byla zajištěna transparentnost v souvislosti s kontrolovanou společností, měly by být rozšířeny požadavky na transparentnost, zveřejňování informací a podávání zpráv Dále by výroční zprávy příslušných alternativních investičních fondů měly být doplněny o informace týkající se kontrolované společnosti, nebo by tyto dodatečné informace měly být zahrnuty do výroční zprávy kontrolované společnosti. Poté by tyto informace měly být zpřístupněny zástupcům zaměstnanců, nebo pokud zaměstnanci žádné zástupce nemají, přímo zaměstnancům a investorům investujícím do příslušných alternativních investičních fondů.
(54)
Požadavek na poskytnutí konkrétních informací zaměstnancům určitých společností se uplatňuje v případě, že alternativní investiční fond získal kontrolu nad takovými společnostmi v souladu s touto směrnicí. Avšak správci ve většině případů, s výjimkou samosprávných alternativních investičních fondů, nevykonávají žádnou kontrolu nad alternativními investičními fondy. V souladu s obecnými zásadami práva obchodních společností rovněž neexistuje žádný přímý vztah mezi akcionáři a zástupci zaměstnanců, nebo pokud zaměstnanci žádné zástupce nemají, přímo těmito zaměstnanci. Proto nemůže být podle této směrnice pro akcionáře nebo jeho správce, totiž alternativní investiční fondy a správce, stanoven žádný přímý požadavek na poskytování informací zástupcům zaměstnanců, nebo pokud zaměstnanci žádné zástupce nemají, přímo zaměstnancům. Pokud jde o požadavek na poskytování informací zástupcům zaměstnanců, nebo pokud zaměstnanci žádné zástupce nemají, přímo zaměstnancům, tato směrnice by měla pro správce stanovit povinnost vynaložit veškeré úsilí s cílem zajistit, aby představenstvo dotčené společnosti poskytlo příslušné informace zástupcům zaměstnanců, a pokud zaměstnanci žádné zástupce nemají, přímo zaměstnancům.
(55)
Komise se vyzývá, aby přezkoumala potřebu a případné možnosti obecné úpravy požadavků týkajících se poskytování a zveřejňování informací podle této směrnice v případě kontroly nekótovaných společností nebo emitentů bez ohledu na typ investora.
(56)
Pokud správce spravuje jeden nebo více alternativních investičních fondů, které získají kontrolu nad nekótovanou společností, měl by mít správce povinnost poskytovat příslušným orgánům svého domovského členského státu informace o financování získání této kontroly. Tuto povinnost poskytnout informace o financování by měl mít také v případě, že spravuje alternativní investiční fondy, které získají kontrolu nad emitentem cenných papírů, jehož akcie jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu.
(57)
Pokud správce spravuje jeden nebo více alternativních investičních fondů, které získají kontrolu nad nekótovanou společností, neměl by mít tento správce po dobu 24 měsíců od získání kontroly alternativními investičními fondy nad společností podle této směrnice možnost zaprvé usnadnit, podpořit nebo nařídit rozdělení zisku, snížení kapitálu, odkup akcií nebo nabývání vlastních akcií v jakémkoli rozsahu,; za druhé, pokud je správce oprávněn hlasovat jménem alternativních investičních fondů na zasedáních řídících orgánů společnosti, nesmí v souladu s touto směrnicí hlasovat pro rozdělení zisku, snížení kapitálu, odkup akcií nebo nabývání vlastních akcií společností; a za třetí tento správce musí v souladu s touto směrnicí v každém případě vynaložit veškeré úsilí o zabránění rozdělení zisku, snížení kapitálu, odkupu akcií nebo nabývání vlastních akcí společností. Při provádění této směrnice ve vnitrostátním právu by členské státy měly zohlednit regulační účel kapitoly V oddílu 2 této směrnice a řádně podle toho zohlednit potřebu rovných podmínek pro unijní a neunijní alternativní investiční fondy při získávání kontroly ve společnostech usazených v Unii.
(58)
Na požadavky týkající se oznamování a poskytování informací a na konkrétní ochranná opatření proti vyvedení aktiv v případě kontroly nad nekótovanou společností nebo emitentem by se měla vztahovat obecná výjimka týkající se kontroly nad malými a středními podniky a účelovými společnostmi založenými za účelem koupě, vlastnictví a správy nemovitostí. Kromě toho cílem těchto požadavků není zveřejnit důvěrné obchodní informace, což by znevýhodnilo správce vůči potenciálním konkurentům jako jsou státní investiční fondy (sovereign wealth funds), nebo konkurentům, kteří mohou chtít informace využít ve svůj prospěch s cílem ukončit obchodní činnost cílové společnosti. Oznamovací povinnost a povinnost zveřejnit informace by proto měla být uplatňována v souladu s podmínkami a omezeními týkajícími se důvěrných informací podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/14/ES ze dne 11. března 2002, kterou se stanoví obecný rámec pro informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci v Evropském společenství (16), a aniž jsou dotčeny směrnice 2004/25/ES a 2004/109/ES. Členské státy by ovšem měly zajistit, aby podle omezení a podmínek stanovených ve vnitrostátním právu zástupcům zaměstnanců a jakýmkoli odborníkům, kteří jim jsou nápomocni, nebylo povoleno vyzrazovat zaměstnancům a třetím osobám jakékoli informace, které se dotýkají legitimního zájmu společnosti, a které jim byly poskytnuty jako výslovně důvěrné. Členské státy by měly mít možnost pověřit zástupce zaměstnanců a odborníky, které jim jsou nápomocni, aby předali důvěrné informace zaměstnancům a třetím osobám, které jsou vázáni povinností mlčenlivosti. Členské státy by měly stanovit, že příslušní správci by neměli vyžadovat, aby představenstvo sdělovalo informace zástupcům zaměstnanců, nebo pokud zaměstnanci žádné zástupce nemají, přímo zaměstnancům, je-li povaha těchto informací taková, že by podle objektivních kritérií výrazně poškodily fungování příslušné společnosti nebo by měly na společnost škodlivý vliv. Požadavky týkající se oznamování a zveřejňování informací a konkrétní ochranná opatření proti vyvedení aktiv by se měly uplatňovat, aniž jsou dotčeny jakékoli přísnější předpisy přijaté členskými státy.
(59)
Tato směrnice stanoví rovněž podmínky, za nichž mohou unijní správci nabízet podílové jednotky a akcie unijních alternativních investičních fondů profesionálním investorům v Unii. Unijním správcům by mělo být dovoleno takto nabízet alternativní investiční fondy pouze v případě, že správce dodržuje tuto směrnici a nabízí alternativní investiční fond s pasem, aniž je dotčeno nabízení alternativních investičních fondů, které nedosahují hodnot stanovených touto směrnicí, správci. Členské státy by měly mít možnost dovolit správcům nabízet alternativní investiční fondy nedosahující uvedených hodnot v souladu s vnitrostátními předpisy.
(60)
Podílové jednotky nebo akcie alternativního investičního fondu by mohly být kótovány na regulovaném trhu v Unii nebo nabízeny na trhu či umisťovány třetími osobami, které jednají jménem správce v daném členském státě, pouze pokud správce, který spravuje alternativní investiční fond, má sám povoleno nabízet podílové jednotky nebo akcie alternativního investičního fondu v tomto členském státě. Kromě toho se na prodej alternativních investičních fondů investorům v Unii mohou vztahovat také jiné vnitrostátní a unijní právní předpisy, jako například směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/71/ES ze dne 4. listopadu 2003 o prospektu, který má být zveřejněn při veřejné nabídce nebo přijetí cenných papírů k obchodování (17) a směrnice 2004/39/ES.
(61)
Velký počet unijních správců v současnosti spravuje mimounijní alternativní investiční fondy. Je vhodné dovolit unijním správcům, kterým bylo uděleno povolení k činnosti, aby spravovali mimounijní alternativní investiční fondy, které nenabízejí v Unii, aniž by se na ně vztahovaly přísné požadavky týkající se depozitáře a výročních zpráv stanovené v této směrnici, neboť tyto požadavky byly do směrnice začleněny v zájmu ochrany unijních investorů.
(62)
Poté, co vstoupí akt v přenesené pravomoci přijatý za tímto účelem Komisí v platnost, a který by měl být vydán zpravidla s přihlédnutím k radě poskytnuté orgánu pro cenné papíry a trhy dva roky od uplynutí lhůty pro provedení této směrnice, by měli být unijní správci, kterým bylo uděleno povolení k činnosti a kteří hodlají nabízet mimounijní alternativními investičními fondy profesionálním investorům v jejich domovském členském státě nebo v jiných členských státech, oprávněni tuto činnost vykonávat za předpokladu, že mají pas a dodržují tuto směrnici. Na toto oprávnění by se měly vztahovat oznamovací postupy a měly by být splněny podmínky ve vztahu k třetím zemím mimounijních alternativních investičních fondů.
(63)
Během přechodného období, v němž se zpravidla zohlední rada poskytnutá orgánem pro cenné papíry a trhy a které skončí přijetím aktu v přenesené pravomoci tři roky poté, co bude zaveden pas pro mimounijní správce, by mělo být unijním správcům, kteří hodlají nabízet mimounijní alternativními investičními fondy v některých členských státech, avšak bez pasu, dovoleno příslušnými členskými státy provozovat tuto činnost za předpokladu, že dodržují tuto směrnici s výjimkou požadavků týkajících se depozitáře. Tito unijní správci by však měli zajistit, aby byl jmenován jeden nebo více subjektů, které budou plnit povinnosti depozitáře. Mezi příslušnými orgány domovského členského státu správce a orgány dohledu třetích zemí, v nichž jsou usazeny mimounijní alternativní investiční fondy, by dále měly být uzavřeny dohody o spolupráci pro účely dohledu nad systémovými riziky, které by měly být v souladu s mezinárodními standardy, aby se zajistila účinná výměna informací, která umožní příslušným orgánům domovského členského státu správce plnit úkoly podle této směrnice. Dohody o spolupráci by neměly být využity ke znemožnění nabízení mimounijních alternativních investičních fondů v členském státě. Kromě toho třetí země, v níž je mimounijní alternativní investiční fond usazen, by neměla být uvedena na seznamu nespolupracujících zemí a území vypracovaném Finančním akčním výborem proti praní peněz a financování terorismu.
(64)
Poté, co vstoupí akt v přenesené pravomoci přijatý za tímto účelem Komisí v platnost a který by měl být vydán zpravidla s přihlédnutím k radě poskytnuté orgánu pro cenné papíry a trhy dva roky od uplynutí lhůty pro provedení této směrnice, by mělo být hlavní zásadou této směrnice to, že mimounijní správce může využívat práva podle této směrnice, jako například právo nabízet podílové jednotky a akcie alternativního investičního fondu po celé Unii na základě pasu, pokud dodržuje tuto směrnici. To by mělo zajistit rovné podmínky pro unijní správce a mimounijní správce. Tato směrnice proto stanoví postup pro udělení povolení mimounijnímu správci, který se použije poté, co vstoupí akt v přenesené pravomoci přijatý za tímto účelem Komisí v platnost. Za účelem zajištění dodržování této směrnice, by mělo být dodržování této směrnice vymáháno příslušnými orgány členského státu. Pro mimounijní správce by měly být příslušnými orgány dohledu příslušné orgány referenčního členského státu, jak je stanoveno v této směrnici.
(65)
Pokud tedy hodlá mimounijní správce spravovat unijní alternativní investiční fondy nebo nabízet alternativní investiční fondy v Unii s pasem, měl by mít také povinnost dodržovat tuto směrnici, aby se na něj vztahovaly stejné povinnosti jako na unijní správce. Ve výjimečným případech, pokud je dodržování této směrnice neslučitelné s dodržováním právních předpisů, které se vztahují na mimounijní správce nebo na mimounijní alternativní investiční fondy nabízené v Unii, by mohla být mimounijnímu správci povolena výjimka z povinnosti dodržovat příslušné ustanovení této směrnice, pokud může prokázat, že: není možné současně dodržet ustanovení této směrnice a kogentní ustanovení právních předpisů, které se vztahují na mimounijní správce nebo na mimounijní alternativní investiční fondy nabízené v Unii; právní předpisy, které se vztahují na mimounijní správce nebo mimounijní alternativní investiční fondy, stanoví rovnocenná pravidla, která mají stejný regulační účel a poskytují investorům příslušného alternativního investičního fondu stejnou úroveň ochrany; a mimounijní správce nebo mimounijní alternativní investiční fond dodržuje tato rovnocenná pravidla.
(66)
Dále by mimounijní správci, kteří hodlají spravovat unijní alternativní investiční fondy nebo nabízet alternativní investiční fondy v Unii s pasem, měli být podrobeni specifickému postupu pro udělení povolení a měly by být splněny některé specifické požadavky týkající se třetí země mimounijního správce a případně třetí země mimounijního alternativního investičního fondu.
(67)
Orgán pro cenné papíry a trhy by měl poskytnout radu ohledně určení referenčního členského státu a případně ohledně výjimky v případě neslučitelnosti s rovnocennými pravidly. Měly by se uplatnit specifické požadavky týkající se výměny informací mezi příslušnými orgány referenčního členského státu příslušnými orgány hostitelských členského státu správce. Kromě toho by se měly použít postupy pro urovnávání sporů stanovené v článku 19 nařízení (EU) č. 1095/2010 v případě, že se příslušné orgány členských států neshodnou na určení referenčního členského státu, uplatňování výjimky v případě neslučitelnosti dodržování této směrnice s dodržováním rovnocenných pravidel třetí země nebo posouzení, zda jsou splněny specifické požadavky týkajících se třetí země mimounijního správce a případně třetí země mimounijního alternativního investičního fondu.
(68)
Orgán pro cenné papíry a trhy by měl provést jednou ročně srovnávací hodnocení výkonu dohledových činností příslušných orgánů, pokud jde o udělování povolení mimounijním správcům a na dohled nad nimi za účelem dalšího sjednocování výsledků dohledu v souladu s článkem 30 nařízení (EU) č. 1095/2010.
(69)
Během přechodného období, v němž se zohlední rada poskytnutá orgánem pro cenné papíry a trhy a které zpravidla skončí na základě aktu v přenesené pravomoci tři roky poté, co bude zaveden pas pro mimounijní správce, by mělo být unijním správcům, kteří hodlají nabízet mimounijní alternativní investiční fondy v některých členských státech, avšak bez pasu, příslušnými členskými státy dovoleno provozovat tuto činnost za předpokladu, že jsou splněny určité minimální požadavky. Na tyto mimounijní správce by se měly vztahovat alespoň pravidla podobná těm, která se použijí na unijní správce spravující unijní alternativní investiční fondy, pokud jde o zveřejňování informací investorům. S cílem umožnit sledování systémového rizika by se na mimounijní správce měla vztahovat povinnost podávat informace příslušným orgánům členského státu, v němž jsou alternativní investiční fondy nabízeny. Tito správci by proto měli dodržovat požadavky transparentnosti stanovené touto směrnicí a povinnosti správce spravující alternativní investiční fondy, které získaly kontrolu nad nekótovanými společnostmi a emitenty. Kromě toho by v souladu s mezinárodními standardy měly být za účelem dohledu nad systémovým rizikem uzavřeny dohody o spolupráci mezi příslušnými orgány členských států, v nichž jsou alternativní investiční fondy nabízeny, případně příslušnými orgány dotčených unijních alternativních investičních fondů a orgány dohledu třetí země, v níž je mimounijní správce usazen, případně orgány dohledu třetí země, v níž je mimounijní alternativní investiční fond usazen, aby se zajistila účinná výměna informací, která příslušným orgánům dotyčných členských států umožní plnit jejich úkoly podle této směrnice. Dohody o spolupráci by neměly znemožňovat nabízení fondů z třetích zemí v některém členském státě. Třetí země, v níž je mimounijní správce a případně mimounijní alternativní investiční fond usazen, by neměla být uvedena na seznamu nespolupracujících zemí a území vypracovaném Finančním akčním výborem proti praní peněz a financování terorismu.
(70)
Tato směrnice by neměla ovlivnit stávající situaci, kdy profesionální investor usazený v Unii může z vlastního podnětu investovat do alternativního investičního fondu bez ohledu na to, kde je usazen správce nebo alternativní investiční fond.
(71)
Členské státy by měly mít možnost povolit nabízení všech nebo některých typů alternativních investičních fondů spravovaných správci neprofesionálním investorům na svém území. Jestliže členský stát umožní nabízení určitých typů alternativních investičních fondů, měl by provádět hodnocení, zda by konkrétní alternativní investiční fond mohl být považován za typ alternativního investičního fondu, který je možné nabízet neprofesionálním investorům na jeho území, případ od případu. Aniž je dotčeno uplatňování jiných nástrojů práva Unie, měly by mít členské státy možnost, pokud jde o podmínky nabízení alternativních investičních fondů neprofesionálním investorům, stanovit pro alternativní investiční fondy a správce přísnější požadavky, než je tomu v případě alternativních investičních fondů nabízených na jejich území profesionálním investorům, a to bez ohledu na to, zda jsou alternativní investiční fondy nabízeny v daném členském státě nebo přeshraničně. Pokud členský stát povolí nabízení alternativních investičních fondů neprofesionálním investorům na svém území, měla by být tato možnost k dispozici bez ohledu na členský stát, ve kterém je správce spravující alternativní investiční fondy usazen, a členský stát by neměl stanovit přísnější nebo dodatečné požadavky pro unijní alternativní investiční fondy usazené v jiném členském státě a nabízené přeshraničně, než které stanovil pro alternativní investiční fondy nabízené vnitrostátně. Kromě toho by měli správci, investiční podniky povolené podle směrnice 2004/39/ES a úvěrové instituce povolené podle směrnice 2006/48/ES, které poskytují investiční služby neprofesionálním klientům, při posuzování, zda je alternativní investiční fond pro jednotlivé neprofesionální klienty vhodný nebo přiměřený, nebo zda se jedná o komplexní či nekomplexní finanční nástroje, zohlednit veškeré další požadavky.
(72)
Je nutné vyjasnit pravomoci a povinnosti příslušných orgánů odpovědných za provádění této směrnice a posílit mechanismy nezbytné k zajištění účinné přeshraniční spolupráce v oblasti dohledu. Za určitých okolností by mělo být příslušným orgánům hostitelských členských států správce umožněno, aby bezprostředně vykonávaly dohled nad dodržováním ustanovení spadajících do jejich působnosti. V případě ostatních ustanovení by měly být příslušné orgány hostitelských členských států za určitých okolností oprávněny požadovat přijetí opatření od příslušných orgánů domovského členského státu a zasáhnout v případě, že tato opatření nejsou prováděna.
(73)
Tato směrnice dále stanoví obecnou koordinační roli orgánu pro cenné papíry a trhy, jakož i možnost využít závazné mediace pro urovnání sporů mezi příslušnými orgány pod vedením orgánu pro cenné papíry a trhy.
(74)
Orgán pro cenné papíry a trhy by měl vypracovat návrhy regulačních technických norem týkajících se obsahu dohod o spolupráci, které musí být uzavřeny mezi domovským členským státem, nebo případně referenčním členským státem správce, a příslušnými orgány dohledu třetí země, jakož i postupů při výměně informací. Návrhy regulačních technických norem by měly zajistit, aby v souladu s těmito dohodami o spolupráci byly příslušným orgánům domovských i hostitelských členských států poskytovány všechny nezbytné informace, které jim umožní vykonávat jejich dohledové a vyšetřovací pravomoci podle této směrnice. Orgán pro cenné papíry a trhy by měl také plnit usnadňující roli při vyjednání a uzavírání dohod o spolupráci. Orgán pro cenné papíry a trhy by měl například využít usnadňující roli k tomu, aby vytvořil standardní podobu takových dohod o spolupráci.
(75)
Členské státy by měly stanovit sankce za porušení této směrnice a zajistit jejich uplatňování. Tyto sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(76)
Tato směrnice dodržuje základní práva a ctí zásady uznané zejména Smlouvou o fungování EU a Listinou základních práv Evropské unie (dále jen „Listina základních práv“), především právo na ochranu osobních údajů podle článku 16 Smlouvy o fungování EU a článku 8 Listiny základních práv. Jakákoliv výměna nebo přenos informací mezi příslušnými orgány by měly odpovídat pravidlům o předávání osobních údajů stanoveným směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (18). Veškerá výměna nebo přenos informací orgánem pro cenné papíry a trhy by měly být v souladu s pravidly pro předávání osobních údajů stanovenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (19), které by se mělo v plném rozsahu použít na zpracování osobních údajů pro účely této směrnice.
(77)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení této směrnice by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, jež by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (20).
(78)
Komise by měla být tam, kde je to v této směrnici výslovně stanoveno, zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU. Komise by měla být zejména zmocněna k přijetí aktů v přenesené pravomoci blíže vymezujících metody využití pákového efektu stanovené v této směrnici, včetně jakýchkoli finančních nebo právních struktur zahrnujících třetí osoby, jež jsou kontrolovány příslušným alternativním investičním fondem, tam kde jsou struktury, na než se odkazuje, strukturami vytvořenými konkrétně k tomu účelu, aby přímo nebo nepřímo vytvářely pákový efekt na úrovni alternativního investičního fondu. V případě fondů soukromého kapitálu a fondů rizikového kapitálu by pákový efekt existující na úrovni společnosti v jejich portfoliu neměl být zahrnut, pokud se hovoří o těchto finančních a právních strukturách.
(79)
Akty v přenesené pravomoci by měly být rovněž přijaty k bližšímu určení toho, jakým způsobem se vypočítají mezní hodnoty pro mírnější režim a jak se nakládá se správci, u nichž aktiva, která spravují, včetně aktiv získaných s využitím pákového efektu, v jednom či více kalendářních letech příležitostně překročila příslušnou mezní hodnotu, nebo pod ní klesla, a k bližšímu vymezení povinnosti registrace pro správce, u nichž aktiva nedosahují těchto mezních hodnot, povinnosti poskytovat informace za účelem účinného sledování systémového rizika a povinnosti správců oznámit příslušným orgánům skutečnost, že již nesplňují podmínky pro uplatňování mírnějšího režimu.
(80)
Akty v přenesené pravomoci by měly být rovněž přijaty za účelem: vymezení metody pákového efektu, včetně jakýchkoliv finančních nebo právních struktur zahrnujících třetí osoby kontrolované příslušnými alternativními investičními fondy, a způsobu, jakým se pákový efekt vypočítává; bližšího vymezení rizik, která musí být kryta dodatečným kapitálem nebo pojištěním odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání, podmínek, na jejichž základě se stanoví vhodnost dodatečného kapitálu, nebo krytí z pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání a způsob stanovení probíhající úpravy dodatečného kapitálu nebo krytí z pojištění odpovědnosti za škody při výkonu povolání. Akty v přenesené pravomoci by měly být rovněž přijaty za účelem: stanovení kritérií, která příslušné orgány použijí při posuzování toho, zda správci plní své povinnosti, pokud jde o výkon jejich obchodní činnosti a také jejich povinnost jednat v nejlepším zájmu alternativních investičních fondů nebo investorů alternativních investičních fondů, které spravují, a v zájmu integrity trhu; získávání a účinného uplatňování zdrojů a postupů, které jsou nezbytné pro řádný výkon jejich činnosti; přijetí veškerých vhodných opatření k předcházení střetu zájmů a, není-li možné střetu zájmů předejít, k rozpoznání, řešení a sledování a případně oznámení těchto střetů zájmů s cílem zabránit tomu, aby nežádoucím způsobem ovlivnily zájmy alternativních investičních fondů a jejich investorů a aby se zajistilo, že s alternativními investičními fondy, které spravují, je nakládáno spravedlivě; dodržování všech regulačních požadavků na výkon jejich obchodní činnosti v nejlepším možném zájmu alternativních investičních fondů, které správce spravuje, nebo jejich investorů a v zájmu integrity trhu; spravedlivého zacházení se všemi investory alternativního investičního fondu.
(81)
Akty v přenesené pravomoci by měly být rovněž přijaty za účelem stanovení druhu střetů zájmů, které musí správci rozpoznat, jakož i přiměřených opatření, které by správci měli učinit v rámci struktur a vnitřních a organizačních postupů, aby bylo možné rozpoznat, předcházet, řešit, sledovat a oznámit střety zájmů. Akty v přenesené pravomoci by měly být rovněž přijaty k bližšímu určení: řízení rizik, které je třeba uplatnit; přiměřené frekvence přezkumu systému řízení rizik; způsobu, jakým by se měla funkčně a hierarchicky oddělit činnost řízení rizik od provozních jednotek, včetně činnosti správy portfolií; konkrétních ochranných opatření proti střetu zájmů; požadavků v oblasti řízení rizik, které má správce uplatňovat. Akty v přenesené pravomoci by měly být rovněž přijaty ke stanovení systémů řízení likvidity a postupů, které má správce používat, a k vymezení vzájemného souladu investiční strategie, likviditního profilu a pravidel pro zpětný odkup. Akty v přenesené pravomoci by měly být rovněž přijaty za účelem vymezení požadavků, které musí původci, sponzoři nebo původní věřitelé sekuritizačních nástrojů splňovat, aby správci bylo umožněno investovat do těchto nástrojů vydaných po 1. lednu 2011.
(82)
Dále by akty v přenesené pravomoci měly být přijaty za účelem stanovení: požadavků, které musí správci splňovat, když investují do těchto sekuritizačních nástrojů; stanovení administrativních a účetních postupů a kontrolních a ochranných opatřeních při elektronickém zpracovávání dat, jakož i příslušných mechanismů vnitřní kontroly; stanovení postupů pro řádné ocenění aktiv alternativního investičního fondu a výpočet hodnoty jejich podílových jednotek a akcií, odborných záruk, které musí být externí znalec schopen poskytovat, a vhodných pravidelných intervalů pro oceňování u otevřených alternativních investičních fondů.
(83)
Akty v přenesené pravomoci by měly být rovněž přijaty za účelem: stanovení podmínek, za nichž by mělo být schváleno pověření úkoly správce, jakož i situací, z nichž vyplývá, že správce pověřil svými úkoly třetí osobu v rozsahu, který z něj činí subjekt typu „poštovní schránka“, a tedy znemožňuje, aby mohl být dále považován za správce; pokud jde o depozitáře, stanovení kritérií pro posouzení toho, zda obezřetnostní pravidla a dohled třetích zemí, v nichž je depozitář usazen, mají stejný účinek jako právní předpisy Unie a jsou účinně prosazována, stanovení podrobností, které je nutné zahrnout do standardní smlouvy, stanovení podmínek pro výkon činnosti depozitáře, včetně typu finančních nástrojů, které by měly být zahrnuty mezi nástroje, které spravuje depozitář v rámci svých úkolů spojených s úschovou, stanovení podmínek, které depozitáře opravňují k úschově finančních nástrojů, jež jsou registrovány u hlavního depozitáře, a podmínky, za nichž depozitář uchovává finanční nástroje, které jsou emitovány v nominální podobě a registrovány u emitenta nebo registrátora, stanovení povinnosti depozitářů jednat s patřičnou opatrností a povinnosti oddělení, stanovení podmínek a okolností, za nichž by finanční nástroje svěřené do úschovy měly být považovány za ztracené, stanovení vnějších okolností, které nejsou rozumně zvladatelné a jejichž následkům by se nemohlo zabránit ani při vynaložení veškerého přiměřeného úsilí, jakož podmínek a okolností, za nichž existuje objektivní důvod pro zproštění odpovědnosti. Akty v přenesené pravomoci by měly být rovněž přijaty za účelem stanovení obsahu a formy výroční zprávy, kterou musí správci zpřístupnit za každý alternativní investiční fond, který spravují, jakož i stanovení povinností správců informovat investory a požadavků na podávání zpráv příslušným orgánům a jejich četnost.
(84)
Akty v přenesené pravomoci by měly být rovněž přijaty ke stanovení toho, kdy se má za to, že pákový efekt je využíván systematicky, a ke stanovení zásad, které by příslušné orgány měly uplatnit v případě, že zvažují zavést limity na sílu pákového efektu, který může správce využívat. Akty v přenesené pravomoci by měly být rovněž přijaty ke stanovení obsahu dohod o spolupráci ve vztahu k mimounijním správcům nebo mimounijním alternativním investičním fondům, aby mohl být vytvořen společný rámec usnadňující uzavírání těchto dohod o spolupráci se třetími zeměmi. Akty v přenesené pravomoci by měly být rovněž přijaty ke stanovení toho, jaké informace týkající se správců mají být vyměňovány mezi příslušnými orgány a jaké mají být poskytovány orgánu pro cenné papíry a trhy.
(85)
V závislosti na radě poskytnuté orgánem pro cenné papíry a trhy a podle kritérií stanovených v této směrnici by akt v přenesené pravomoci měl být přijat rovněž za účelem rozšíření působnosti pasu na unijní správce nabízející mimounijní alternativní investiční fondy v Unii a na mimounijní správce spravující nebo nabízející alternativní investiční fondy v Unii, a další akt v přenesené pravomoci by měl být přijat za účelem ukončení platnosti vnitrostátního režimu soukromého umísťování.
(86)
Evropský parlament nebo Rada by měly mít možnost vyslovit námitky proti aktu v přenesené pravomoci ve lhůtě tří měsíců od jeho oznámení. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady by mohla být tato lhůta prodloužena o tři měsíce v případě, že se jedná o oblasti důležitého zájmu. Evropský parlament a Rada by mohly informovat ostatní orgány o svém úmyslu námitky nevyslovit. Toto brzké schválení aktů v přenesené pravomoci má význam zejména s ohledem na dodržení stanovených lhůt, například aby se členským státům případně umožnilo provést akty v přenesené pravomoci ve lhůtě pro provedení stanovené touto směrnicí.
(87)
Prohlášením k článku 290 Smlouvy o fungování Evropské unie připojeným k závěrečnému aktu mezivládní konference, která přijala Lisabonskou smlouvu, konference vzala na vědomí záměr Komise konzultovat při vypracování návrhů aktů v přenesené pravomoci v oblasti finančních služeb odborníky jmenované členskými státy v souladu se svými zavedenými postupy.
(88)
Dva roky od uplynutí lhůty pro provedení této směrnice by měl orgán pro cenné papíry a trhy vydat stanovisko k fungování pasu, který v té době již bude platit, a k fungování vnitrostátních režimů neveřejného nabízení. Měl by také poskytnout radu týkající se rozšíření působnosti pasu na unijní správce nabízející mimounijní alternativní investiční fondy v Unii a na mimounijní správce spravující nebo nabízející alternativní investiční fondy v Unii. Komise by měla přijmout akt v přenesené pravomoci do tří měsíců od obdržení stanoviska a rady orgánu pro cenné papíry a trhy a s přihlédnutím ke kritériím a cílům stanoveným v této směrnici, jako jsou mimo jiné vnitřní trh, ochrana investorů a účinné sledování systémového rizika, který stanoví datum, od kterého by měla ustanovení této směrnice týkající se rozšíření působnosti pasu vstoupit v platnost pro všechny členské státy.
(89)
V dubnu 2009 se na summitu v Londýně dohodli vedoucí představitelé států G20, že hedgeové fondy a jejich správci by měli být registrováni a měli by mít povinnost průběžně poskytovat příslušné informace orgánům dohledu a regulačním orgánům. Měli by podléhat dohledu, aby bylo zajištěno, že mají odpovídají řízení rizika. V červnu 2010 vedoucí představitelé států G20 v Torontu znovu potvrdili svůj závazek a zároveň se zavázali urychlit provádění přísných opatření na zlepšení transparentnosti a regulačního dohledu ve vztahu k hedgeovým fondům, která budou jednotná na mezinárodní úrovni a budou nediskriminační. Ve snaze podpořit cíle států G20 vydala v červnu 2009 Mezinárodní organizace komisí pro cenné papíry obecné principy pro dohled nad hedgeovými fondy s cílem poskytnout vodítka pro rozvoj mezinárodně konzistentní úpravy v této oblasti. Dne 16. září 2010 se Evropská rada dohodla na tom, že Evropa potřebuje v kontextu vnějších vztahů Unie prosazovat své zájmy a hodnoty důrazněji a v duchu vzájemnosti i vzájemného prospěchu a proto musí podniknout kroky s cílem, mimo jiné, zlepšit přístup na trh pro evropské podniky a prohloubit spolupráci v oblasti regulace s významnými obchodními partnery. Komise bude usilovat o to, aby tyto závazky byly plněny podobným způsobem mezinárodními partnery Unie.
(90)
Tři roky od vstupu aktu v přenesené pravomoci, na jehož základě se bude používat pas pro správce, v platnost, by měl orgán pro cenné papíry a trhy vydat stanovisko k fungování pasu, který v té době bude již platit, a k fungování vnitrostátních režimů neveřejného nabízení. Měl by rovněž poskytnout radu týkající se ukončení těchto vnitrostátních režimů. Komise by měla přijmout akt v přenesené pravomoci do tří měsíců od obdržení stanoviska a rady orgánu pro cenné papíry a trhy a s přihlédnutím ke kritériím a cílům stanoveným v této směrnici, jako jsou mimo jiné vnitřní trh, ochrana investorů a účinné sledování systémového rizika, který stanoví datum, ke kterému skončí platnost vnitrostátních režimů uvedených v této směrnici ve všech členských státech.
(91)
Čtyři roky od uplynutí lhůty pro provedení této směrnice by měla Komise na základě veřejné konzultace a po projednání s příslušnými orgány zahájit přezkum uplatňování této směrnice, jakož i oblasti její působnosti. Tento přezkum by měl analyzovat zkušenosti získané při uplatňování této směrnice, její dopad na investory, alternativní investiční fondy nebo správce v Unii i ve třetích zemích, míru, v jaké bylo dosaženo cílů této směrnice, a v případě potřeby by měl obsahovat návrhy vhodných změn. Tento přezkum by měl zahrnovat obecné hodnocení fungování pravidel stanovených touto směrnicí a zkušeností získaných při jejich uplatňování. Komise by měla přezkoumat, jak plní své funkce orgán pro cenné papíry a trhy a příslušné orgány Unie při zajišťování účinného dohledu nad všemi správci, kteří provozují správu na trzích Unie v kontextu této směrnice, a zároveň, mimo jiné, podle nařízení (EU) č. 1095/2010, které svěřuje orgánu pro cenné papíry a trhy další úkoly v oblasti dohledu, pokud jde o udělení povolení mimounijním správcům a dohled nad nimi. V tomto ohledu by měla Komise posoudit náklady a výhody spojené s pověřením orgánu pro cenné papíry a trhy těmito úkoly.
(92)
Cílem této směrnice je vytvořit rámec, který bude schopen řešit případná rizika, která mohou nastat v důsledku činnosti správců, a zajistí účinné sledování těchto rizik prostřednictvím příslušných orgánů v Unii. Je nezbytné vytvořit přísný regulační rámec a rámec dohledu, který nedovolí právní mezery v regulaci finančních trhů. V tomto ohledu se odkazuje na stávající požadavky týkající se patřičné opatrnosti použitelné na profesionální investory podle příslušného nařízení vztahujícího se na tyto investory. Komise se vyzývá, aby provedla přezkum příslušných právních předpisů týkajících se profesionálních investorů s cílem posoudit, zda je potřebné zavést přísnější požadavky na náležitou opatrnost uplatňovanou profesionálními investory v Unii, když z vlastní iniciativy investují do mimounijních finančních produktů, jako jsou mimo jiné mimounijní alternativní investiční fondy.
(93)
Po skončení přezkumu by Komise měla předložit zprávu Evropskému parlamentu a Radě, případně včetně navrhovaných změn, přičemž zohlední cíle této směrnice a možný dopad na investory, alternativní investiční fondy nebo správce v Unii i ve třetích zemích.
(94)
Jelikož cílů této směrnice, totiž zajistit vysokou úroveň ochrany investorů stanovením společného rámce pro udělování povolení správcům a dohled nad nimi, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, jak dokládají nedostatky ve stávajících vnitrostátních právních předpisech a v dohledu nad těmito subjekty, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(95)
Směrnice 2003/41/ES a 2009/65/ES, nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 ze dne 16. září 2009 o ratingových agenturách (21) a nařízení (EU) č. 1095/2010 by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví pravidla pro udělování povolení, činnost a transparentnost správců alternativních investičních fondů (dále jen „správci“), kteří spravují nebo nabízejí alternativní investiční fondy v Unii.
Článek 2
Oblast působnosti
1. S výhradou odstavce 3 tohoto článku a článku 3 se tato směrnice vztahuje na:
a)
unijní správce, kteří spravují jeden nebo více alternativních investičních fondů, bez ohledu na to zda jsou tyto alternativní investiční fondy unijní nebo mimounijní alternativní investiční fondy;
b)
mimounijní správce, kteří spravují jeden nebo více unijních alternativních investičních fondů, a
c)
mimounijní správce, kteří nabízejí jeden nebo více alternativních investičních fondů v Unii, bez ohledu na to, zda jsou tyto alternativní investiční fondy unijní nebo mimounijní alternativní investiční fondy.
2. Pro účely odstavce 1 je bezpředmětné:
a)
zda se jedná o otevřený nebo uzavřený alternativní investiční fond;
b)
zda je alternativní investiční fond zřízen podle smluvního práva, podle trustového práva či podle jiných právních předpisů nebo zda má alternativní investiční fond jinou právní formu;
c)
jaká je právní struktura správce.
3. Tato směrnice se nevztahuje na následující subjekty:
a)
holdingové společnosti;
b)
instituce zaměstnaneckého penzijního pojištění, na něž se vztahuje směrnice 2003/41/ES včetně případných povolených subjektů odpovědných za správu těchto institucí a jednajících jejich jménem, které jsou uvedeny v čl. 2 odst. 1 uvedené směrnice, nebo investičních správců jmenovaných podle čl. 19 odst. 1 uvedené směrnice, pokud nespravují alternativní investiční fondy;
c)
nadnárodní instituce, jako jsou Evropská centrální banka, Evropská investiční banka, Evropský investiční fond, evropské finanční rozvojové instituce a bilaterální rozvojové banky, Světová banka, Mezinárodní měnový fond a jiné nadnárodní instituce a podobné mezinárodní organizace, jestliže tyto instituce nebo organizace spravují alternativní investiční fondy, pokud tyto alternativní investiční fondy slouží veřejnému zájmu;
d)
národní centrální banky;
e)
státní orgány, regionální a místní samosprávy a orgány nebo jiné instituce, které spravují fondy podporující systémy sociálního zabezpečení a důchodové systémy;
f)
programy účasti zaměstnanců nebo programy spoření zaměstnanců;
g)
sekuritizační účelové subjekty.
4. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby správci uvedení v odstavci 1 vždy dodržovali tuto směrnici.
Článek 3
Výjimky
1. Tato směrnice se nevztahuje na správce, pokud spravují jeden nebo více alternativních investičních fondů, jejichž jedinými investory jsou správce nebo jeho mateřské nebo dceřiné podniky nebo jiné dceřiné podniky jeho mateřských podniků, jestliže žádný z těchto investorů není alternativním investičním fondem.
2. Aniž je dotčen článek 46, použijí se na následující správce pouze odstavce 3 a 4 tohoto článku:
a)
správce, který buď přímo, nebo nepřímo prostřednictvím společnosti, s níž je správce spojen společným vedením nebo kontrolou, či podstatnou přímou nebo nepřímou účastí, spravuje portfolia alternativních investičních fondů, jejichž spravovaná aktiva, včetně aktiv nabytých s využitím pákového efektu, v souhrnu nepřevyšují hodnotu 100 milionů EUR, nebo
b)
správce, který buď přímo, nebo nepřímo prostřednictvím společnosti, s níž je správce spojen společným vedením nebo kontrolou, či podstatnou přímou nebo nepřímou majetkovou účastí, spravuje portfolia alternativních investičních fondů, jejichž spravovaná aktiva v souhrnu nepřevyšují hodnotu 500 milionů EUR, pokud se portfolia alternativních investičních fondů skládají z alternativních investičních fondů, které nevyužívají pákový efekt, a neumožňují odkup v prvních pěti letech od počáteční investice do každého alternativního investičního fondu.
3. Členské státy zajistí, aby správci uvedení v odstavci 2 alespoň:
a)
podléhali registraci u příslušných orgánů svého domovského členského státu;
b)
v době registrace poskytli příslušným orgánům svého domovského členského státu své identifikační údaje i údaje o alternativních investičních fondech, které spravují;
c)
v době registrace poskytli příslušným orgánům svého domovského členského státu informace o investičních strategiích alternativních investičních fondech, které spravují;
d)
pravidelně poskytovali příslušným orgánům svého domovského členského státu informace o hlavních nástrojích, s nimiž obchodují, a o hlavních expozicích riziku a nejvýznamnějších koncentracích alternativních investičních fondů, které spravují, aby příslušným orgánům umožnili účinným způsobem sledovat systémové riziko, a
e)
oznámili příslušným orgánům svého domovského členského státu skutečnost, že již dále nesplňují podmínky stanovené v odstavci 2.
Tento odstavec a odstavec 2 se použijí, aniž jsou dotčena přísnější pravidla členských států s ohledem na správce uvedené v odstavci 2.
Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby v případě, že podmínky stanovené v odstavci 2 již nejsou splňovány, dotčený správce požádal o povolení do 30 kalendářních dnů, a to příslušnými postupy stanovenými v této směrnici.
4. Správci uvedení v odstavci 2 nemohou požívat práv podle této směrnice, ledaže se rozhodnou, že se na ně bude vztahovat tato směrnice (opt-in). V takovém případě se na správce použije tato směrnice v plném rozsahu.
5. Komise přijme prováděcí akty, jimiž vymezí postupy pro správce, kteří se rozhodnou, že se na ně bude vztahovat tato směrnice podle odstavce 4. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 59 odst. 2.
6. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, jimiž se blíže stanoví:
a)
způsob výpočtu mezní hodnoty uvedené v odstavci 2 a zacházení se správci, kteří spravují alternativní investiční fondy, jejichž aktiva včetně aktiv získaných s využitím pákového efektu, příležitostně překročila příslušnou mezní hodnotu, nebo pod ní klesla ve stejném kalendářním roce;
b)
povinnost registrace a povinnost poskytovat informace za účelem umožnění účinného sledování systémového rizika, jak je stanoveno v odstavci 3, a
c)
oznamovací povinnost vůči příslušným orgánům podle odstavce 3.
Článek 4
Definice
1. Pro účely této směrnice se rozumí:
a)
„alternativním investičním fondem“ subjekt kolektivního investování včetně jeho podfondů, který:
i)
získává kapitál od většího počtu investorů s cílem investovat jej v souladu s určitou investiční politikou ve prospěch těchto investorů,
ii)
není povinen získat povolení podle článku 5 směrnice 2009/65/ES;
b)
„správcem“ právnická osoba, jejímž předmětem podnikatelské činnosti je správa jednoho nebo více alternativních investičních fondů;
c)
„pobočkou“ ve vztahu ke správci provozovna, která je součástí správce, nemá právní subjektivitu a poskytuje služby, k jejichž poskytování získal správce povolení; všechny provozovny zřízené v témže členském státě správcem se sídlem v jiném členském státě nebo v třetí zemi se považují za jedinou pobočku;
d)
„odměnou za zhodnocení kapitálu“ podíl na zisku alternativního investičního fondu připsaný správci jako odměna za správu alternativního investičního fondu s výjimkou jakéhokoli podílu na zisku alternativního investičního fondu připsaného správci jako výnos z jakýchkoli investic správce do alternativního investičního fondu;
e)
„úzkými vazbami“ stav, kdy jsou dvě nebo více fyzických či právnických osob spojeny:
i)
účastí, zejména vlastnictvím, přímým nebo prostřednictvím kontroly, nejméně 20 % hlasovacích práv nebo základního kapitálu některého podniku,
ii)
kontrolou, zejména vztahem mezi mateřským a dceřiným podnikem ve smyslu článku 1 sedmé směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1989 o konsolidovaných účetních závěrkách (22), nebo obdobným vztahem mezi fyzickou či právnickou osobou a podnikem; pro účely tohoto bodu se dceřiný podnik jiného dceřiného podniku považuje rovněž za dceřiný podnik mateřského podniku.
Stav, kdy jsou dvě nebo více fyzických či právnických osob trvale spojeny s touž osobou vztahem kontroly, se rovněž považuje za „úzkou vazbu“ mezi těmito osobami;
f)
„příslušnými orgány“ vnitrostátní orgány členských států, které jsou podle právních předpisů orgány dohledu nad správci;
g)
„příslušnými orgány“ ve vztahu k depozitáři:
i)
pokud je depozitářem úvěrová instituce povolená podle směrnice 2006/48/ES, příslušné orgány ve smyslu v čl. 4 bodě 4 uvedené směrnice,
ii)
pokud je depozitářem investiční podnik povolený podle směrnice 2004/39/ES, příslušné orgány ve smyslu v čl. 4 odst. 1 bodě 22 uvedené směrnice,
iii)
pokud depozitář spadá do kategorie institucí uvedené v čl. 21 odst. 3 prvním pododstavci písm. c) této směrnice, vnitrostátní orgány domovského členského státu depozitáře, které jsou podle právních předpisů orgány dohledu nad touto kategorií institucí,
iv)
pokud je depozitářem subjekt uvedený v čl. 21 odst. 3 třetím pododstavci této směrnice, vnitrostátní orgány členského státu, v němž má tento subjekt sídlo, a jež jsou podle právních předpisů orgány dohledu nad tímto subjektem, nebo úřední orgán, který je příslušný k registraci tohoto subjektu nebo nad ním vykonávat dohled podle pravidel profesního jednání, které se na něj vztahují,
v)
pokud je depozitář jmenován depozitářem mimounijního alternativního investičního fondu podle čl. 21 odst. 5 písm. b) této směrnice a nespadá do působnosti bodů i) až iv) tohoto písmene, příslušné vnitrostátní orgány třetí země, v níž má tento depozitář své sídlo;
h)
„příslušnými orgány unijních alternativních investičních fondů“ vnitrostátní orgány členského státu, které jsou podle právních předpisů orgány dohledu nad alternativními investičními fondy;
i)
„kontrolou“ kontrola ve smyslu článku 1 směrnice 83/349/EHS;
j)
„usazeným“
i)
v případě správce „se sídlem v“,
ii)
v případě alternativního investičního fondu „povolený nebo registrovaný v“ nebo není-li alternativní investiční fond povolený nebo registrovaný v dané zemi „se sídlem v“,
iii)
v případě depozitáře „se sídlem nebo pobočkou v“,
iv)
v případě právního zástupce, který je právnickou osobou, „se sídlem nebo pobočkou v“,
v)
v případě právního zástupce, který je fyzickou osobou, „s bydlištěm v“;
k)
„unijním alternativním investičním fondem“
i)
alternativní investiční fond, který je povolen nebo registrován v členském státě podle příslušných vnitrostátních právních předpisů, nebo
ii)
alternativní investiční fond, který není povolen nebo registrován v členském státě, ale má sídlo nebo správní ústředí v členském státě;
l)
„unijním správcem“ správce, který má sídlo v členském státě;
m)
„podřízeným alternativním investičním fondem“ alternativní investiční fond, který:
i)
investuje nejméně 85 % svých aktiv do podílových jednotek nebo akcií jiného alternativního investičního fondu (dále jen „řídící alternativní investiční fond“), nebo
ii)
investuje nejméně 85 % svých aktiv do více řídících alternativních investičních fondů, kde tyto řídící alternativní investiční fondy mají shodné investiční strategie, nebo
iii)
má expozici vůči riziku nejméně 85 % svých aktiv vůči jednomu řídícímu alternativnímu investičnímu fondu;
n)
„finančním nástrojem“ nástroj ve smyslu přílohy I oddílu C směrnice 2004/39/ES;
o)
„holdingovou společností“ společnost s podílem na akciích v jedné nebo více jiných společnostech, jejímž obchodním účelem je provádět obchodní strategii nebo strategie prostřednictvím svých dceřiných podniků, přidružených společností nebo účastí za účelem přispění k jejich dlouhodobé hodnotě, a která:
i)
buď vykonává činnost na vlastní účet a její akcie jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu v Unii, nebo
ii)
není zřízena především za účelem tvorby zisku pro investory prodejem svých dceřiných podniků nebo přidružených společností, jak je doloženo ve výroční zprávě nebo jiných úředních dokumentech;
p)
„domovským členským státem alternativního investičního fondu“
i)
členský stát, v němž je alternativní investiční fond povolen nebo registrován podle příslušných vnitrostátních právních předpisů, nebo v případě vícenásobných povolení nebo registrací členský stát, v němž byl alternativní investiční fond povolen nebo registrován poprvé, nebo
ii)
není-li alternativní investiční fond povolen ani registrován v členském státě, členský stát, ve kterém má alternativní investiční fond své sídlo nebo správní ústředí;
q)
„domovským členským státem správce“ členský stát, v němž má správce své sídlo; v případě mimounijních správců se každým odkazem na „domovský členský stát správce“ rozumí „referenční členský stát“, jak je stanoveno v kapitole VII;
r)
„hostitelským členským státem správce“:
i)
členský stát, který není jeho domovským členským státem, v němž unijní správce spravuje unijní alternativní investiční fondy,
ii)
členský stát, který není jeho domovským členským státem, v němž unijní správce nabízí podílové jednotky nebo akcie unijního alternativního investičního fondu,
iii)
členský stát, který není jeho domovským členským státem, v němž unijní správce nabízí podílové jednotky nebo akcie mimounijního alternativního investičního fondu,
iv)
členský stát, který není jeho referenčním členským státem, v němž mimounijní správce spravuje unijní alternativní investiční fondy, nebo
v)
členský stát, který není jeho referenčním členským státem, v němž mimounijní správce nabízí podílové jednotky nebo akcie unijního alternativního investičního fondu, nebo
vi)
členský stát, který není jeho referenčním členským státem, v němž mimounijní správce nabízí podílové jednotky nebo akcie mimounijního alternativního investičního fondu;
s)
„počátečním kapitálem“ finanční prostředky uvedené v čl. 57 prvním pododstavci písm. a) a b) směrnice 2006/48/ES;
t)
„emitentem“ emitent ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. d) směrnice 2004/109/ES, pokud má emitent své sídlo v Unii a pokud jsou jeho akcie přijaty k obchodování na regulovaném trhu ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 směrnice 2004/39/ES;
u)
„právním zástupcem“ fyzická osoba, která má bydliště v Unii nebo právnická osoba, která má sídlo v Unii a která na základě výslovného pověření mimounijním správcem jedná jeho jménem s orgány, klienty, subjekty a protistranami mimounijního správce v Unii, pokud jde o povinnosti mimounijního správce vyplývající z této směrnice;
v)
„pákovým efektem“ jakákoli metoda, kterou správce zvyšuje expozici vůči riziku jím spravovaného alternativního investičního fondu, ať už se jedná o půjčku peněžních prostředků nebo cenných papírů, nebo pákový efekt vtělený v derivátových pozicích nebo jiný způsob;
w)
„správou alternativních investičních fondů“ vykonávání alespoň činností spojených se správou investic, které jsou uvedeny v bodě 1 písm. a) nebo b) přílohy I, pro jeden nebo více alternativních investičních fondů;
x)
„nabízením“ přímé nebo nepřímé primární nabízení nebo umisťování podílových jednotek nebo akcií alternativního investičního fondu, které správce spravuje, investorům s bydlištěm nebo se sídlem v Unii z podnětu správce nebo jeho jménem;
y)
„řídícím alternativním investičním fondem“ alternativní investiční fond, do něhož další alternativní investiční fond investuje nebo vůči němuž má expozici podle písmene m).
z)
„referenčním členským státem“ členský stát určený v souladu s čl. 37 odst. 4;
aa)
„mimounijním alternativním investičním fondem“ alternativní investiční fond, který není unijním alternativním investičním fondem;
ab)
„mimounijním správcem“ správce, který není unijním správcem;
ac)
„nekótovanou společností“ společnost, která má sídlo v Unii a jejíž akcie nejsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 směrnice 2004/39/ES;
ad)
„kapitálem“ kapitál ve smyslu článků 56 až 67 směrnice 2006/48/ES;
ae)
„mateřským podnikem“ mateřský podnik ve smyslu článků 1 a 2 směrnice 83/349/EHS;
af)
„hlavním makléřem“ úvěrová instituce, regulovaný investiční podnik nebo jiný subjekt, jenž podléhá obezřetnostní regulaci a stálému dohledu, nabízející služby profesionálním investorům především za účelem financování nebo provádění transakcí s finančními nástroji jako protistrana a která také může poskytovat další služby, jako jsou clearingové služby a vypořádání obchodů, služby úschovy, půjčování cenných papírů, technologie na míru a služby podpory provozu;
ag)
„profesionálním investorem“ investor, který je považován za profesionálního klienta nebo s nímž může být na požádání jako s profesionálním klientem zacházeno ve smyslu přílohy II směrnice 2004/39/ES;
ah)
„kvalifikovanou účastí“ přímá nebo nepřímá účast na správci představující nejméně 10 % základního kapitálu podniku nebo hlasovacích práv v souladu s články 9 a 10 směrnice 2004/109/ES při zohlednění podmínek týkajících se sčítání účastí stanovených v čl. 12 odst. 4 a 5 uvedené směrnice, nebo umožňující uplatňovat podstatný vliv na řízení správce, jehož se daná účast týká;
ai)
„zástupci zaměstnanců“ zástupci zaměstnanců ve smyslu čl. 2 písm. e) směrnice 2002/14/ES;
aj)
„neprofesionálním investorem“ investor, který není profesionálním investorem;
ak)
„dceřiným podnikem“ dceřiný podnik ve smyslu článků 1 a 2 směrnice 83/349/EHS;
al)
„orgány dohledu“ ve vztahu k mimounijním alternativním investičním fondům vnitrostátní orgány třetí země, které jsou podle právních předpisů orgány dohledu nad alternativními investičními fondy;
am)
„orgány dohledu“ ve vztahu k mimounijním správcům vnitrostátní orgány třetí země, které jsou podle právních předpisů orgány dohledu nad správcem;
an)
„sekuritizační účelovým subjektem (securitisation special purpose entity)“ subjekt, jehož jediným účelem je provádět sekuritizaci nebo sekuritizace ve smyslu čl. 1 odst. 2 nařízení Evropské centrální banky (ES) č. 24/2009 ze dne 19. prosince 2008 o statistice aktiv a pasiv účelových finančních společností zapojených do sekuritizačních transakcí (23) a další činnosti, které jsou vhodné pro naplnění tohoto účelu;
ao)
„SKIPCP“ subjekt kolektivního investování do převoditelných cenných papírů povolený podle článku 5 směrnice 2009/65/ES.
2. Pro účely odst. 1 písm. ad) tohoto článku se obdobně použijí články 13 až 16 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/49/ES ze dne 14. června 2006 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí (24).
3. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, jimiž se blíže stanoví:
a)
metody pákového efektu ve smyslu odst. 1 písm. v) včetně jakýchkoli finančních nebo právních struktur zahrnujících třetí osoby kontrolované dotčeným alternativním investičním fondem a
b)
jak má být pákový efekt vypočítán.
4. Orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje návrhy regulačních technických norem za účelem stanovení typů správců tam, kde je to při uplatňování této směrnice důležité, a za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování této směrnice.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Článek 5
Určení správce
1. Členské státy zajistí, aby každý alternativní investiční fond spravovaný podle této směrnice měl jednoho správce, který bude odpovědný za zajištění dodržování této směrnice. Správcem musí být buď:
a)
správce nesamosprávného alternativního investičního fondu jako právnická osoba jmenovaná alternativním investičním fondem nebo jeho jménem a která je na základě tohoto jmenování odpovědná za správu alternativního investičního fondu (dále jen „správce nesamosprávného alternativního investičního fondu“), nebo
b)
samosprávný alternativní investiční fond s povolením správce, umožňuje-li právní forma alternativního investičního fondu samosprávu a rozhodne-li se řídící orgán alternativního investičního fondu nejmenovat správce nesamosprávného alternativního investičního fondu.
2. V případě, že není správce nesamosprávného alternativního investičního fondu schopen zajistit dodržování požadavků této směrnice, za které je alternativní investiční fond nebo jiný subjekt jeho jménem odpovědný, neprodleně tuto skutečnost oznámí příslušným orgánům svého domovského členského státu a případně příslušným orgánům dotyčného unijního alternativního investičního fondu. Příslušné orgány domovského členského státu správce požádají správce, aby přijal nezbytná opatření k nápravě situace.
3. Není-li navzdory přijatým opatřením uvedeným v odstavci 2 dosaženo souladu s touto směrnicí a jedná-li se o unijního správce nebo unijní alternativní investiční fond, požádají příslušné orgány domovského členského státu správce tohoto správce, aby se vzdal správy tohoto alternativního investičního fondu. V tomto případě nesmí být dotyčný alternativní investiční fond dále nabízen v Unii. Jedná-li se o mimounijního správce spravujícího mimounijní alternativní investiční fond, nesmí být tento alternativní investiční fond dále nabízen v Unii. Příslušné orgány domovského členského státu správce o tom neprodleně informují příslušné orgány hostitelského členského státu správce.
KAPITOLA II
UDĚLOVÁNÍ POVOLENÍ SPRÁVCŮM
Článek 6
Podmínky pro zahájení činnosti správce
1. Členské státy zajistí, aby žádný správce nemohl spravovat žádný alternativní investiční fond, pokud mu nebylo uděleno povolení v souladu s touto směrnicí.
Správce, kterému bylo uděleno povolení v souladu s touto směrnicí, musí v každém okamžiku splňovat podmínky pro udělení povolení stanovené touto směrnicí.
2. Členské státy vyžadují, aby žádný správce nesamosprávného alternativního investičního fondu nevykonával jiné činnosti než činnosti uvedené v příloze I této směrnice a dodatečnou správu SKIPCP na základě povolení podle směrnice 2009/65/ES.
3. Členské státy vyžadují, aby žádný samosprávný alternativní investiční fond nemohl provádět jiné činnosti než vnitřní správu tohoto alternativního investičního fondu v souladu s přílohou I.
4. Odchylně od odstavce 2 mohou členské státy povolit, aby správce nesamosprávného alternativního investičního fondu poskytoval tyto služby:
a)
správu jednotlivých investičních portfolií, včetně portfolií penzijních fondů a institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění v souladu s čl. 19 odst. 1 směrnice 2003/41/ES s prostorem pro vlastní uvážení v rámci pověření od investorů;
b)
vedlejší služby zahrnující:
i)
investiční poradenství,
ii)
úschovu a správu v souvislosti s akciemi nebo podílovými jednotkami subjektů kolektivního investování,
iii)
přijímání a předávání pokynů v souvislosti s finančními nástroji.
5. Správci nesmí být podle této směrnice povoleno poskytovat:
a)
pouze služby uvedené v odstavci 4;
b)
vedlejší služby uvedené v odst. 4 písm. b) bez současného povolení k poskytování služeb uvedených v odst. 4 písm. a);
c)
pouze činnosti uvedené v bodě 2 přílohy I nebo
d)
služby uvedené v bodě 1 písm. a) přílohy I, aniž by rovněž poskytoval služby podle bodu 1 písm. b) přílohy I, a naopak.
6. Na poskytování služeb uvedených v odstavci 4 tohoto článku správcem se použijí čl. 2 odst. 2 a články 12, 13 a 19 směrnice 2004/39/ES.
7. Členské státy vyžadují, aby správci poskytovali příslušným orgánům svého domovského členského státu informace, jež vyžadují k průběžné kontrole dodržování podmínek uvedených v této směrnici.
8. Investiční podniky povolené podle směrnice 2004/39/ES a úvěrové instituce povolené podle směrnice 2006/48/ES nemusí mít pro poskytování investičních služeb, jako je například individuální správa portfolií alternativních investičních fondů, povolení podle této směrnice. Investiční podniky však mohou v souvislosti s alternativními investičními fondy nabízet přímo či nepřímo podílové jednotky či akcie alternativních investičních fondů investorům v Unii nebo je u takových investorů umísťovat, pouze pokud tyto podílové jednotky nebo akcie mohou být nabízeny v souladu s touto směrnicí.
Článek 7
Žádost o povolení
1. Členské státy vyžadují, aby správce žádal o udělení povolení příslušné orgány svého domovského členského státu.
2. Členské státy vyžadují, aby správce, který žádá o povolení, předložil příslušným orgánům svého domovského členského státu tyto informace týkající se správce:
a)
informace o osobách, jež skutečně řídí činnost správce;
b)
údaje o totožnosti akcionářů nebo podílníků správce s kvalifikovanou účastí, ať přímých či nepřímých, fyzických či právnických osob, a výši jednotlivých účastí;
c)
plán činnosti, který obsahuje organizační strukturu správce, včetně informací, jak chce správce plnit povinnosti podle kapitol II, III, IV a podle okolností i povinnosti podle kapitol V, VI, VII a VIII;
d)
informace o zásadách a postupech odměňování podle článku 13;
e)
informace o opatřeních přijatých pro účely pověření a dalšího pověření třetí osoby plněním úkolů podle článku 20.
3. Členské státy vyžadují, aby správce, který žádá o povolení, dále předložil příslušným orgánům svého domovského členského státu tyto informace o alternativních investičních fondech, které hodlá spravovat:
a)
informace o investičních strategiích včetně typů podkladových fondů, pokud je alternativní investiční fond fondem fondů, včetně politiky správce, pokud jde o využití pákového efektu, a o rizikových profilech a jiných charakteristikách alternativního investičního fondu, které spravuje nebo hodlá spravovat, včetně uvedení členských států nebo třetích zemí, v nichž jsou nebo by měly být tyto alternativní investiční fondy usazeny;
b)
informace o sídle řídícího alternativního investičního fondu, pokud je daný alternativní investiční fond podřízeným alternativním investičním fondem;
c)
statut fondu nebo zakládací dokumenty každého alternativního investičního fondu, který hodlá správce spravovat;
d)
informace o opatřeních přijatých za účelem jmenování depozitáře v souladu s článkem 21, a to za každý alternativní investiční fond, který hodlá správce spravovat;
e)
veškeré další informace uvedené v čl. 23 odst. 1 za každý alternativní investiční fond, který správce spravuje nebo hodlá spravovat.
4. Pokud bylo správcovské společnosti uděleno povolení podle směrnice 2009/65/ES (dále jen „správcovská společnost SKIPCP“) a žádá o povolení pro správce podle této směrnice, příslušné orgány nepožadují po správcovské společnosti SKIPCP, aby předkládala informace či dokumenty, které již předložila spolu s žádostí o povolení podle směrnice 2009/65/ES, a to za předpokladu, že jsou tyto informace či dokumenty stále aktuální.
5. O povoleních vydaných či odejmutých podle této kapitoly informují příslušné orgány čtvrtletně orgán pro cenné papíry a trhy.
Orgán pro cenné papíry a trhy vede centrální veřejný rejstřík všech správců, jimž bylo uděleno povolení podle této směrnice, seznam alternativních investičních fondů, jež tito správci spravují nebo nabízejí v Unii, přičemž u každého správce je uveden příslušný orgán. Tento rejstřík je zpřístupněn veřejnosti v elektronické podobě.
6. Za účelem zajištění důsledné harmonizace tohoto článku, může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy regulačních technických norem k upřesnění informací, které mají být příslušným orgánům poskytnuty spolu s žádostí o udělení povolení pro správce, včetně plánu jeho činnosti.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
7. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto článku může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy prováděcích technických norem pro standardní formuláře, šablony a postupy pro poskytování informací uvedených v odst. 6 prvním pododstavci.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článku 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Článek 8
Podmínky pro udělení povolení
1. Příslušné orgány domovského členského státu správce neudělí povolení, pokud:
a)
nejsou přesvědčeny, že správce bude schopen plnit podmínky této směrnice;
b)
správce nemá dostatečný počáteční kapitál a kapitál v souladu s článkem 9;
c)
osoby, které skutečně řídí činnost správce, nemají dostatečně dobrou pověst a dostatečné zkušenosti i v souvislosti s investičními strategiemi spravovaných alternativních investičních fondů, přičemž jména těchto osob, jakož i všech osob, které je ve funkci nahradí, musí být neprodleně sdělena příslušným orgánům domovského členského státu správce, a o činnosti správce musí rozhodovat alespoň dvě osoby, které takové podmínky splňují;
d)
akcionáři nebo společníci správce s kvalifikovanou účastí nejsou vhodní s ohledem na nutnost zajistit řádné a obezřetné řízení správce a
e)
správní ústředí i sídlo správce se nacházejí ve stejném členském státě.
Povolení je platné ve všech členských státech.
2. Před udělením povolení správci jsou konzultovány příslušné orgány jiného dotčeného členského státu, pokud je tento správce:
a)
dceřiným podnikem jiného správce, správcovské společnosti SKIPCP, investičního podniku, úvěrové instituce nebo pojišťovny, kterým bylo uděleno povolení v jiném členském státě;
b)
dceřiným podnikem mateřského podniku jiného správce, správcovské společnosti SKIPCP, investičního podniku, úvěrové instituce nebo pojišťovny, kterým bylo uděleno povolení v jiném členském státě, nebo
c)
společností kontrolovanou týmiž fyzickými nebo právnickými osobami, které kontrolují jiného správce, správcovskou společnost SKIPCP, investiční podnik, úvěrovou instituci nebo pojišťovnu, kterým bylo uděleno povolení v jiném členském státě.
3. Příslušné orgány domovského členského státu správce odmítnou udělit povolení, pokud jim v účinném výkonu dohledu brání:
a)
úzké vazby mezi správcem a jinými fyzickými nebo právnickými osobami;
b)
právní a správní předpisy třetí země vztahující se na fyzické či právnické osoby, s nimiž má správce úzké vazby, nebo
c)
překážky spojené s prosazováním těchto právních a správních předpisů.
4. Příslušné orgány domovského členského státu správce mohou rozsah povolení omezit, především pokud jde o investiční strategie alternativních investičních fondů, které správce může spravovat.
5. Příslušné orgány domovského členského státu správce písemně informují žadatele do tří měsíců od podání úplné žádosti, zda povolení bylo či nebylo uděleno. Příslušné orgány mohou tuto lhůtu prodloužit až o další tři měsíce, pokud to považují za nezbytné vzhledem ke zvláštním okolnostem případu, přičemž správce o tomto rozhodnutí předem informují.
Pro účely tohoto odstavce se žádost považuje za úplnou, pokud správce poskytl alespoň informace uvedené v čl. 7 odst. 2 písm. a) až d) a v čl. 7 odst. 3 písm. a) a b).
Správce může zahájit správu alternativního investičního fondu s investičními strategiemi uvedenými v žádosti v souladu s čl. 7 odst. 3 písm. a) ve svém domovském členské státě, jakmile získá povolení, avšak ne dříve než jeden měsíc od předložení veškerých chybějících informací uvedených v čl. 7 odst. 2 písm. e) a v čl. 7 odst. 3 písm. d) a e).
6. Za účelem zajištění důsledné harmonizace tohoto článku, může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy regulačních technických norem, v nichž upřesní:
a)
požadavky na správce podle odstavce 3;
b)
požadavky na akcionáře a společníky s kvalifikovanou účastí podle odst. 1 písm. d);
c)
překážky, jež mohou bránit příslušným orgánům v účinném výkonu dohledu.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Článek 9
Počáteční kapitál a kapitál
1. Členské státy vyžadují, aby správce, který je samosprávným alternativním investičním fondem, měl počáteční kapitál alespoň ve výši 300 000 EUR.
2. Pokud je správce jmenován jako správce nesamosprávného alternativního investičního fondu, musí mít správce počáteční kapitál alespoň ve výši 125 000 EUR.
3. Jestliže hodnota portfolií alternativních investičních fondů spravovaných správcem přesáhne 250 milionů EUR, zajistí správce dodatečný kapitál. Výše tohoto dodatečného kapitálu se rovná 0,02 % částky, o niž hodnota portfolií správce přesahuje částku 250 milionů EUR, avšak požadovaný součet počátečního kapitálu a dodatečného kapitálu nesmějí přesáhnout 10 milionů EUR.
4. Pro účely odstavce 3 se za portfolia správce považují alternativní investiční fondy, které správce spravuje, včetně alternativních investičních fondů, u nichž správce pověřil plněním svých úkolů jinou osobu podle článku 20, avšak s výjimkou portfolií alternativních investičních fondů, která správce spravuje na základě pověření.
5. Bez ohledu na odstavec 3 nesmí kapitál správce nikdy klesnout pod částku stanovenou v článku 21 směrnice 2006/49/ES.
6. Členské státy mohou správcům dovolit, že nemusí zajistit až 50 % dodatečného kapitálu podle odstavce 3, pokud mají k dispozici záruku ve stejné výši poskytnutou úvěrovou institucí nebo pojišťovnou se sídlem v členském státě nebo ve třetí zemi, v níž podléhá obezřetnostním pravidlům, jež příslušné orgány považují za rovnocenná pravidlům stanoveným právními předpisy Unie.
7. Aby byla pokryta rizika spojená s profesní odpovědností vyplývající z činnosti, kterou může správce provozovat v souladu s touto směrnicí, jsou samosprávné alternativní investiční fondy i správci nesamosprávných alternativních investičních fondů povinni:
a)
mít dodatečný kapitál v odpovídající výši, aby bylo zajištěno krytí rizik spojených s profesní odpovědností, nebo
b)
mít sjednáno pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání, které je úměrné rizikům, jež má krýt.
8. Kapitál, včetně dodatečného kapitálu podle odst. 7 písm. a), musí být investován do likvidních aktiv nebo do aktiv snadno směnitelných na hotovost a nesmí zahrnovat spekulativní pozice.
9. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření týkající se odstavce 7 tohoto článku, jimiž se blíže stanoví:
a)
rizika, jež musí být kryta dodatečným kapitálem nebo pojištěním odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání;
b)
podmínky, na jejichž základě se stanoví přiměřenost dodatečného kapitálu či krytí pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání, a
c)
způsob, jakým se stanoví průběžné úpravy dodatečného kapitálu či krytí pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání.
10. S výjimkou odstavců 7 a 8 a aktů v přenesené pravomoci přijatých podle odstavce 9, se tento článek nevztahuje na správce, kteří jsou rovněž správcovské společnosti SKIPCP.
Článek 10
Změny v rozsahu povolení
1. Členské státy vyžadují, aby správci sdělili příslušným orgánům svých domovských členských států veškeré podstatné změny podmínek pro udělení původního povolení, zejména podstatné změny informací poskytnutých v souladu s článkem 7, a to před provedením těchto změn.
2. Pokud se příslušné orgány domovského členského státu rozhodnou tyto změny omezit nebo zamítnout, oznámí to správci do jednoho měsíce od obdržení tohoto sdělení. Příslušné orgány mohou uvedenou lhůtu prodloužit až o jeden měsíc, pokud to považují za nezbytné vzhledem ke zvláštním okolnostem případu, a pokud o tom správce předem informují. Změny se provedou, pokud dotčené příslušné orgány během uvedené lhůty pro posouzení tyto změny nenapadnou.
Článek 11
Odnětí povolení
Příslušné orgány domovského členského státu správce mohou odejmout povolení vydané správci, pokud:
a)
správce nevyužije povolení do 12 měsíců, výslovně se povolení vzdá nebo v předchozích šesti měsících nevykonává činnost, na niž se vztahuje tato směrnice, ledaže dotyčný členský stát stanoví, že povolení v takových případech zaniká;
b)
správce získal povolení na základě nepravdivého prohlášení nebo pomocí jakýchkoli jiných protiprávních prostředků;
c)
správce již nesplňuje podmínky, za nichž bylo povolení uděleno;
d)
správce již nedodržuje směrnici 2006/49/ES, jestliže se její povolení vztahuje i na správu portfolií na základě vlastní úvahy podle čl. 6 odst. 4 písm. a) této směrnice;
e)
správce závažným způsobem nebo systematicky poruší ustanovení přijatá podle této směrnice nebo
f)
u správce nastane situace, pro kterou vnitrostátní právní předpisy stanoví odnětí povolení v souvislosti se záležitostmi mimo oblast působnosti této směrnice.
KAPITOLA III
PODMÍNKY PROVOZOVÁNÍ ČINNOSTI SPRÁVCE
ODDÍL 1
Obecné požadavky
Článek 12
Obecné zásady
1. Členské státy zajistí, aby správci vždy:
a)
jednali při výkonu svých činností spravedlivě s patřičnou dovedností, péčí a opatrností;
b)
jednali v nejlepším zájmu alternativních investičních fondů či investorů alternativních investičních fondů, které spravují, a v zájmu integrity trhu;
c)
měli k dispozici a skutečně využívali prostředky a postupy, které jsou nezbytné pro řádný výkon jejich obchodních činností;
d)
podnikli veškeré přiměřené kroky k předcházení střetům zájmů, a není-li možné střetům zájmů předejít, k rozpoznání, řešení a sledování a případně oznámení těchto střetů zájmů s cílem zabránit tomu, aby nežádoucím způsobem ovlivnily zájmy alternativních investičních fondů a jejich investorů, a zajistit poctivé zacházení s alternativními investičními fondy, které spravují;
e)
dodržovali všechny předpisy vztahující se na provozování jejich obchodních činností v nejlepším zájmu alternativních investičních fondů nebo investorů alternativních investičních fondů, které spravují, a v zájmu integrity trhu;
f)
zacházeli se všemi investory alternativních investičních fondů spravedlivě.
Žádný investor alternativního investičního fondu nepožívá zvláštních výhod, ledaže jsou tyto výhody uvedeny ve statutu nebo zakládacích dokumentech příslušného alternativního investičního fondu.
2. Správce, jehož povolení se vztahuje rovněž na správu portfolií s prostorem pro vlastní uvážení podle čl. 6 odst. 4 písm. a):
a)
nesmí investovat celé portfolio klienta nebo jeho část do podílových jednotek nebo akcií jím spravovaných alternativních investičních fondů, pokud k tomu klient předem nedal všeobecný souhlas;
b)
se řídí, pokud jde o služby podle čl. 6 odst. 4, směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/9/ES ze dne 3. března 1997 o systémech pro odškodnění investorů (25).
3. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, jimiž se blíže stanoví kritéria, která příslušné orgány použijí při posuzování toho, zda správce plní své povinnosti podle odstavce 1.
Článek 13
Odměňování
1. Členské státy vyžadují, aby měli správci pro ty kategorie pracovníků, včetně členů vrcholného vedení, zaměstnanců odpovědných za činnosti spojené s podstupováním rizik, zaměstnanců v kontrolních funkcích a zaměstnanců, jejichž celková odměna je řadí do stejné příjmové skupiny jako vrcholné vedení a zaměstnance odpovědné za činnosti spojené s podstupováním rizik, jejichž činnosti mají podstatný vliv na rizikový profil spravovaných alternativních investičních fondů, zavedeny zásady a postupy odměňování, které jsou v souladu s řádným a účinným řízením rizik, toto řízení rizik podporují a nepovzbuzují k podstupování rizik, která nejsou slučitelná s rizikovým profilem, statutem nebo zakládacími dokumenty alternativních investičních fondů, které spravují.
Správce stanoví zásady a postupy odměňování v souladu s přílohou II.
2. Orgán pro cenné papíry a trhy zajistí vydání obecných pokynů pro zásady řádného odměňování, které jsou v souladu s přílohou II. Tyto obecné pokyny rovněž zohlední zásady řádného odměňování stanovené v doporučení 2009/384/ES o politice odměňování v odvětví finančních služeb, velikost správců a alternativních investičních fondů, které spravují, jejich vnitřní organizaci a povahu, rozsah a složitost jejich činnosti. Orgán pro cenné papíry a trhy úzce spolupracuje s Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro bankovnictví) (dále jen „orgán pro bankovnictví“).
Článek 14
Střety zájmů
1. Členské státy vyžadují, aby správci přijali veškerá přiměřená opatření k rozpoznávání střetů zájmů, které vznikají při správě alternativních investičních fondů mezi:
a)
správcem, včetně jeho řídících pracovníků, zaměstnanců nebo jakékoli osoby spojené se správcem přímo či nepřímo kontrolou, a jím spravovaným alternativním investičním fondem nebo investory tohoto alternativního investičního fondu;
b)
jedním alternativním investičním fondem či investory tohoto alternativního investičního fondu a jiným alternativním investičním fondem či investory tohoto alternativního investičního fondu;
c)
alternativním investičním fondem či investory tohoto alternativního investičního fondu a jiným klientem správce;
d)
alternativním investičním fondem či investory tohoto alternativního investičního fondu a SKIPCP spravovaným správcem či investory tohoto SKIPCP nebo
e)
dvěma klienty správce.
Správci musí používat účinné organizační a administrativní postupy, aby mohli přijmout veškerá nezbytná opatření k rozpoznání, předcházení, řešení a sledování střetů zájmů s cílem zabránit tomu, aby nežádoucím způsobem ovlivnily zájmy alternativních investičních fondů a jejich investorů.
Správci musí v rámci vlastního provozního systému od sebe oddělit úkoly a povinnosti, které je možno považovat za vzájemně neslučitelné nebo které mohou vyvolat systémové střety zájmů. Správci posoudí, zda podmínky provozování jejich činnosti mohou vyvolat jiné podstatné střety zájmů, a sdělí je investorům alternativních investičních fondů.
2. Pokud organizační opatření přijatá správcem k rozpoznání, předcházení, řešení a sledování střetů zájmů nejsou dostatečná k tomu, aby s přiměřenou jistotou zajistila, že rizika poškození zájmů investorů budou odvrácena, správce jasně oznámí obecnou povahu nebo zdroje střetů zájmů investorům předtím, než provede obchod jejich jménem, a přijme vhodné zásady a postupy.
3. Využívá-li správce jménem alternativního investičního fondu služeb hlavního makléře, musí být podmínky této činnosti stanoveny v písemné smlouvě. V této smlouvě musí být zejména upravena možnost převodu a použití aktiv alternativního investičního fondu a nakládat s nimi, a to v souladu se statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu. Ve smlouvě se rovněž stanoví, že o ní musí být informován depozitář.
Správce jedná při výběru a jmenování hlavního makléře, s nímž bude uzavřena smlouva, s patřičnou dovedností, péčí a opatrností.
4. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, jimiž se blíže stanoví:
a)
druhy střetů zájmů podle odstavce 1;
b)
přiměřená opatření, která by měl správce v rámci svých struktur a organizačních a administrativních postupů přijmout k rozpoznávání, předcházení, řešení, sledování a oznamování střetů zájmů.
Článek 15
Řízení rizik
1. Správce musí funkčně a hierarchicky oddělit činnosti řízení rizik od provozních jednotek, včetně od činností správy portfolia.
Funkční a hierarchické oddělení činností řízení rizik podle prvního pododstavce přezkoumají příslušné orgány domovského členského státu správce v souladu se zásadou proporcionality, přičemž správce musí být za všech okolností schopen prokázat, že přijatá zvláštní opatření k předcházení střetu zájmů umožňují nezávislé provádění činností řízení rizik a že proces řízení rizik průběžně splňuje požadavky tohoto článku a je účinný.
2. Správce zavede přiměřené systémy řízení rizik, aby mohl zjišťovat, měřit, řídit a sledovat veškerá rizika související s investiční strategií každého alternativního investičního fondu a rizika, kterým je nebo smí být každý alternativní investiční fond vystaven.
Správce přezkoumá systémy řízení rizik v přiměřených intervalech, avšak nejméně jedenkrát ročně, a upravuje je v případě potřeby.
3. Správce musí alespoň:
a)
uplatňovat při investování jménem alternativního investičního fondu vhodné, zdokumentované a pravidelně aktualizované postupy náležité opatrnosti podle investiční strategie, cílů a rizikového profilu alternativního investičního fondu;
b)
zajistit, aby rizika spojená s každou investiční pozicí alternativního investičního fondu a jejich celkový dopad na portfolio alternativního investičního fondu mohly být průběžně řádně rozpoznávány, měřeny, řešeny a sledovány, mimo jiné i pomocí vhodných zátěžových testů;
c)
zajistit, aby rizikový profil alternativního investičního fondu odpovídal velikosti, struktuře portfolia a investičním strategiím a cílům alternativního investičního fondu stanoveným ve statutu nebo v zakládacích dokumentech, v prospektu a v dokumentech souvisejících s nabízením alternativního investičního fondu.
4. Správce stanoví maximální sílu pákového efektu, kterou může využít jménem každého jím spravovaného alternativního investičního fondu, a rozsah práva použití kolaterálu nebo záruky, jež mohou být poskytnuty v rámci využití pákového efektu, přičemž zohlední mimo jiné:
a)
typ alternativního investičního fondu;
b)
investiční strategii alternativního investičního fondu;
c)
zdroje pákového efektu využívaného alternativním investičním fondem;
d)
jakékoli další provázání či relevantní vztah s jinými institucemi poskytujícími finanční služby, jež by mohly představovat systémové riziko;
e)
nutnost omezit expozici vůči jedné protistraně;
f)
rozsah zajištění kolaterálem v rámci pákového efektu;
g)
poměr majetku a závazků;
h)
rozsah, povahu a míru činnosti správce na daných trzích.
5. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, jimiž se blíže stanoví:
a)
systémy řízení rizik, které má správce používat ve vztahu k rizikům jež podstupuje jménem jím spravovaného alternativního investičního fondu;
b)
přiměřené intervaly přezkumu systému řízení rizik;
c)
způsob, jak se má funkčně a hierarchicky oddělit činnost řízení rizik od provozních jednotek, včetně činnosti správy portfolia;
d)
zvláštní opatření podle odst. 1 druhého pododstavce k předcházení střetu zájmů;
e)
požadavky uvedené v odstavci 3.
Článek 16
Řízení likvidity
1. Správci musí používat pro každý jimi spravovaný alternativní investiční fond, nejedná-li se o uzavřený alternativní investiční fond, který nevyužívá pákového efektu, vhodný systém řízení likvidity a přijmout postupy, které jim umožní sledovat riziko likvidity alternativního investičního fondu a zajistit, aby charakteristika investic alternativního investičního fondu z hlediska likvidity odpovídala jeho souvisejícím závazkům.
Správci musí pravidelně provádět zátěžové testy za podmínek běžných i mimořádných potřeb likvidity, které jim umožní posoudit riziko likvidity alternativního investičního fondu a na jejich základě sledují riziko likvidity alternativních investičních fondů.
2. Správci zajistí, aby u každého jimi spravovaného alternativního investičního fondu byly ve vzájemném souladu investiční strategie, povaha investic alternativního investičního fondu z hlediska likvidity a pravidla pro zpětný odkup podílových jednotek nebo akcií.
3. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, jimiž se blíže stanoví:
a)
systémy a postupy řízení likvidity a
b)
způsoby dosahování vzájemného souladu mezi investiční strategií, povahou investic alternativního investičního fondu z hlediska likvidity a pravidly pro zpětný odkup podle odstavce 2.
Článek 17
Investování do sekuritizovaných pozic
Za účelem zajištění souladu v celém odvětví a odstranění nesouladu mezi zájmy podniků, které transformují úvěry na obchodovatelné cenné papíry, a původců ve smyslu čl. 4 bodu 41 směrnice 2006/48/ES a zájmy správců, kteří jménem alternativních investičních fondů do těchto cenných papírů nebo jiných finančních nástrojů investují, přijme Komise prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, jimiž se stanoví požadavky v těchto oblastech:
a)
požadavky, které musí splnit původce, sponzor nebo původní věřitel, aby směl správce jménem alternativních investičních fondů investovat do cenných papírů nebo jiných finančních nástrojů tohoto typu vydaných po 1. lednu 2011, včetně požadavků, které zajistí, že si původce, sponzor nebo původní věřitel ponechá čistý ekonomický podíl ve výši nejméně 5 %;
b)
kvalitativní požadavky, které musí splnit správce, který jménem jednoho nebo více alternativních investičních fondů investuje do těchto cenných papírů nebo jiných finančních nástrojů.
ODDÍL 2
Organizační požadavky
Článek 18
Obecné zásady
1. Členské státy vyžadují, aby správce vždy využíval vhodné a přiměřené lidské a technické zdroje, které jsou nezbytné pro řádnou správu alternativních investičních fondů.
Příslušné orgány domovského členského státu správce, rovněž s ohledem na charakter jím spravovaných alternativních investičních fondů, zejména vyžadují, aby tento správce uplatňoval řádné administrativní a účetní postupy a kontrolní a ochranná opatření při elektronickém zpracovávání dat, jakož i příslušné mechanismy vnitřní kontroly, mezi něž patří zejména pravidla pro osobní transakce prováděné jeho zaměstnanci a pro držení nebo správu investic s cílem investovat na vlastní účet, a jež přinejmenším zajišťují, aby každá transakce, do níž jsou alternativní investiční fondy zapojeny, mohla být rekonstruována podle svého původu, podle zúčastněných stran, povahy, doby, kdy byla uskutečněna, a místa, kde byla uskutečněna, a aby aktiva alternativních investičních fondů spravovaných tímto správcem byla investována v souladu se statutem či zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu a v souladu s platnými právními předpisy.
2. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, jimiž se blíže stanoví postupy a opatření uvedené v odstavci 1.
Článek 19
Oceňování
1. Správce zajistí, aby pro každý jím spravovaný alternativní investiční fond byly zavedeny vhodné a konzistentní postupy řádného a nezávislého ocenění aktiv alternativního investičního fondu v souladu s tímto článkem, s příslušnými vnitrostátními právními předpisy a se statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu.
2. Pravidla oceňování aktiv a výpočet čisté hodnoty aktiv na podílovou jednotku nebo akcii alternativního investičního fondu stanoví právo země, v níž je alternativní investiční fond usazen, nebo statut nebo zakládací dokumenty alternativního investičního fondu.
3. Správce rovněž zajistí výpočet čisté hodnoty aktiv na podílovou jednotku nebo akcii alternativního investičního fondu a zpřístupnění této hodnoty investorům v souladu s tímto článkem, příslušnými vnitrostátními právními předpisy a statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu.
Postupy oceňování musí zajistit oceňování aktiv a výpočet čisté hodnoty aktiv na podílovou jednotku nebo akcii alespoň jednou ročně.
V případě otevřeného alternativního investičního fondu se tato ocenění a tyto výpočty provádějí rovněž v intervalech odpovídajících povaze aktiv držených alternativním investičním fondem a četnosti jeho emisí a odkupu podílových jednotek nebo akcií.
V případě uzavřeného alternativního investičního fondu se tato ocenění a tyto výpočty provádějí rovněž v případě navýšení nebo snížení kapitálu příslušným alternativním investičním fondem.
Investoři jsou o těchto oceněních a výpočtech informováni způsobem uvedeným ve statutu nebo zakládacích dokumentech příslušného alternativního investičního fondu.
4. Správce zajistí, aby oceňování prováděl buď:
a)
externí znalec, který je právnickou nebo fyzickou osobou nezávislou na alternativním investičním fondu, správci nebo na jiné osobě s úzkou vazbou na alternativní investiční fond nebo správce, nebo
b)
správce, pokud je oceňování funkčně odděleno od správy portfolia a pokud zásady odměňování a další opatření zajišťují omezení střetů zájmů a brání nepřípustnému ovlivňování zaměstnanců.
Externím znalcem alternativního investičního fondu nelze jmenovat depozitáře tohoto fondu, pokud není činnost depozitáře funkčně a hierarchicky oddělena od činnosti externího znalce a pokud nejsou potenciální střety zájmů řádně rozpoznávány, řešeny a sledovány a oznamovány investorům daného alternativního investičního fondu.
5. Provádí-li oceňování externí znalec, musí správce prokázat, že:
a)
tento externí znalec podléhá ze zákona povinné profesní registraci nebo je jeho činnost upravena právními předpisy nebo profesními pravidly a
b)
tento externí znalec poskytuje dostatečné profesní záruky pro to, aby byl schopen efektivně provádět příslušné oceňování v souladu s odstavci 1, 2 a 3, a
c)
jmenování tohoto externího znalce splňuje požadavky čl. 20 odst. 1 a 2 a aktů v přenesené pravomoci přijatých podle čl. 20 odst. 7.
6. Jmenovaný externí znalec nesmí prováděním oceňování pověřit třetí osobu.
7. Správce oznámí jmenování externího znalce příslušným orgánům svého domovského členského státu, které mohou požadovat, aby byl na jeho místo jmenován jiný externí znalec, nejsou-li splněny podmínky stanovené v odstavci 5.
8. Oceňování musí být prováděno nestranně a s patřičnou dovedností, péčí a opatrností.
9. V případě, že oceňování neprovádí nezávislý externí znalec, mohou příslušné orgány domovského členského státu správce vyžadovat, aby správce nechal ověřit své postupy oceňování nebo svá ocenění externím znalcem, nebo, je-li to vhodné, auditorem.
10. Za řádné ocenění aktiv alternativního investičního fondu a za výpočet čisté hodnoty aktiv alternativního investičního fondu a za její zveřejnění odpovídá správce. Odpovědnost správce vůči alternativnímu investičnímu fondu a jeho investorům proto není dotčena skutečností, že správce jmenoval pro oceňování externího znalce.
Aniž je tím dotčen první pododstavec a bez ohledu na případná odchylná smluvní ujednání, je externí znalec odpovědný správci za veškeré škody, které správci vzniknou v důsledku toho, že externí znalec z nedbalosti nebo úmyslně nesplní své povinnosti.
11. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, jimiž se blíže stanoví:
a)
kritéria týkající se postupů řádného oceňování aktiv a výpočtu čisté hodnoty aktiv na podílovou jednotku nebo akcii;
b)
odborné záruky, které musí externí znalec poskytovat, aby mohl účinně provádět oceňování;
c)
intervaly, v nichž otevřené alternativní investiční fondy provádějí oceňování, které odpovídá povaze aktiv držených alternativním investičním fondem a jeho politice emisí a pravidlům pro zpětný odkup.
ODDÍL 3
Pověření jiné osoby úkoly správce
Článek 20
Pověření jiné osoby
1. Správce, který hodlá pověřit třetí osobu, aby jeho jménem vykonávala jeho úkoly, tuto skutečnost oznámí příslušným orgánům svého domovského členského státu, a to dříve, než toto pověření nabyde účinku. Přitom musí být splněny tyto podmínky:
a)
správce musí být schopen odůvodnit rozsah a objektivní důvody pověření;
b)
pověřená osoba musí disponovat dostatečnými zdroji k plnění příslušných úkolů a osoby, které fakticky vykonávají činnost pověřené osoby, musí mít dostatečně dobrou pověst a dostatečné zkušenosti;
c)
pokud se pověření týká správy portfolia nebo řízení rizik, musí být pověření uděleno pouze podnikům, které mají v povolení nebo registraci povolenu správu majetku a které podléhají dohledu, nebo pokud tato podmínka nemůže být splněna, pokud tento podnik získal předchozí souhlas příslušných orgánů domovského členského státu správce;
d)
pokud se pověření týká správy portfolia nebo řízení rizik a pokud je těmito úkoly pověřen podnik se sídlem ve třetí zemi, musí být kromě požadavků uvedených v písmenu c) zajištěna spolupráce mezi příslušnými orgány domovského členského státu správce a orgánem dohledu, který provádí dohled nad daným podnikem;
e)
pověření nesmí bránit účinnému dohledu nad správcem, a zejména nesmí bránit správci v jednání a spravování alternativního investičního fondu v nejlepším zájmu jeho investorů;
f)
správce musí být schopen prokázat, že pověřená osoba má odbornou kvalifikaci a je způsobilá k plnění svěřených úkolů, že byla vybrána s veškerou patřičnou péčí a že je správce schopen kdykoli účinně zkontrolovat výkon svěřené činnosti, vydávat pověřené osobě další pokyny a že je schopen pověření s okamžitou účinností zrušit, je-li to v zájmu investorů.
Správce průběžně kontroluje služby, které jednotlivé pověřené osoby poskytují.
2. Správou portfolia nebo řízením rizik nelze pověřit:
a)
depozitáře nebo osobu pověřenou plněním úkolů depozitáře nebo
b)
jiný subjekt, jehož zájmy se mohou dostat do střetu se zájmy správce nebo investorů alternativního investičního fondu, pokud nemá tento subjekt funkčně a hierarchicky oddělenou činnost správy portfolia či řízení rizik od svých dalších činností, u nichž by mohlo dojít ke střetu zájmů, a pokud nejsou tyto potenciální střety zájmů řádně rozpoznávány, řešeny a sledovány a oznamovány investorům daného alternativního investičního fondu.
3. Odpovědnost správce vůči alternativnímu investičnímu fondu a jeho investorům není dotčena skutečností, že pověřil svými úkoly třetí osobu nebo že tato třetí osoba dále pověřila těmito úkoly jinou osobu, ani nesmí pověřit svými úkoly třetí osobu v takovém rozsahu, že ho nelze nadále považovat za správce, ale za subjekt typu „poštovní schránka“.
4. Třetí osoba může úkoly, kterými byla pověřena, pověřit jinou osobu, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
správce toto další pověření předem odsouhlasil;
b)
správce toto další pověření oznámil příslušným orgánům svého domovského členského státu před tím, než nabylo účinku;
c)
podmínky stanovené v odstavci 1, přičemž veškeré odkazy na „pověřenou osobu“ se považují za odkazy na tuto „dále pověřenou osobu“.
5. Správou portfolia nebo řízením rizik nelze dále pověřit:
a)
depozitáře nebo osobu pověřenou plněním úkolů depozitáře nebo
b)
jiný subjekt, jehož zájmy se mohou dostat do střetu se zájmy správce nebo investorů alternativního investičního fondu, pokud nemá tento subjekt funkčně a hierarchicky oddělen výkon činnost správy portfolia či řízení rizik od svých dalších činností, u nichž by mohlo dojít ke střetu zájmů, a pokud nejsou tyto potenciální střety zájmů řádně rozpoznány, řešeny a sledovány a oznamovány investorům daného alternativního investičního fondu.
Pověřená osoba průběžně kontroluje služby, které jednotlivé dále pověřené osoby poskytují.
6. Pokud dále pověřená jiná osoba pověří plněním svých úkolů další osobu, platí obdobně podmínky stanovené v odstavci 4.
7. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, jimiž se blíže stanoví:
a)
podmínky pro splnění požadavků uvedených v odstavcích 1, 2, 4 a 5;
b)
situace, z nichž vyplývá, že správce pověřil plněním svých úkolů třetí osobu v rozsahu, který z něj činí subjekt typu „poštovní schránka“, a tudíž jej nelze nadále považovat za správce, jak je uvedeno v odstavci 3.
ODDÍL 4
Depozitář
Článek 21
Depozitář
1. Správce zajistí, aby byl pro každý alternativní investiční fond, který spravuje, jmenován jeden depozitář v souladu s tímto článkem.
2. Jmenování depozitáře musí být doloženo písemnou smlouvou. Tato smlouva upravuje mimo jiné předávání informací nezbytných pro plnění úkolů svěřených alternativním investičním fondem depozitáři, v souladu s touto směrnicí a s dalšími příslušnými právními a správními předpisy.
3. Depozitář musí být:
a)
úvěrovou institucí se sídlem v Unii a povolenou v souladu se směrnicí 2006/48/ES, nebo
b)
investičním podnikem se sídlem v Unii, který podléhá požadavkům na kapitálovou přiměřenost podle čl. 20 odst. 1 směrnice 2006/49/ES, včetně kapitálových požadavků k operačnímu riziku, povoleným v souladu se směrnicí 2004/39/ES a který rovněž poskytuje doplňkovou službu úschovy a správy finančních nástrojů na účet klientů v souladu s přílohou I oddílem B bodem 1 uvedené směrnice; kapitál takového investičního podniku nesmí být v žádném případě nižší než počáteční kapitál podle článku 9 směrnice 2006/49/ES, nebo
c)
jinou kategorií institucí, která podléhá pravidlům obezřetnosti a průběžnému dohledu a která ke dni 21. července 2011 spadá do kategorie institucí, jež mohou v souladu s rozhodnutím členských států vykonávat funkci depozitáře podle čl. 23 odst. 3 směrnice 2009/65/ES.
Pouze v případě mimounijních alternativních investičních fondů a aniž tím je dotčen odst. 5 písm. b), může činnost depozitáře vykonávat také úvěrová instituce nebo jiný subjekt stejné povahy jako subjekty uvedené v prvním pododstavci písm. a) a b) tohoto odstavce za předpokladu, že jsou splněny podmínky v odst. 6 písm. b).
Kromě toho mohou členské státy povolit, že ve vztahu k alternativním investičním fondům, které nemají práva na zpětný odkup akcií nebo podílových jednotek uplatnitelná v prvních pěti letech od počáteční investice a které v souladu se svou hlavní investiční politikou obecně neinvestují do aktiv, které musí být dány do úschovy v souladu s odst. 8 písm. a) nebo obecně investují do emitentů nebo nekótovaných společností s cílem potenciálně získat kontrolu nad těmito společnostmi v souladu s článkem 26, může činnost depozitáře vykonávat subjekt, který vykonává činnosti depozitáře v rámci své profesní či obchodní činnosti, v souvislosti s nimiž ze zákona podléhá povinné profesní registraci, nebo jejichž výkon je upraven právními předpisy či profesními pravidly, a který může poskytnout dostatečné finanční a profesní záruky, jež mu umožní účinně vykonávat příslušné úkoly depozitáře a plnit závazky, které z této činnosti vyplývají.
4. Aby nedocházelo ke střetu zájmů mezi depozitářem, správcem, alternativním investičním fondem a jeho investory:
a)
nesmí činnost depozitáře vykonávat správce;
b)
nesmí činnost depozitáře vykonávat pro alternativní investiční fond hlavní makléř, který je protistranou tohoto alternativního investičního fondu, pokud není výkon činnosti depozitáře funkčně a hierarchicky oddělen od činnosti hlavního makléře a pokud nejsou potenciální střety zájmů řádně rozpoznány, řešeny, sledovány a oznamovány investorům daného alternativního investičního fondu; depozitář může tohoto hlavního makléře pověřit úschovou v souladu s odstavcem 11, jsou-li splněny příslušné podmínky.
5. Depozitář musí být usazen:
a)
v případě unijního alternativního investičního fondu v domovském členském státě alternativního investičního fondu nebo
b)
v případě mimounijního alternativního investičního fondu ve třetí zemi, v níž je alternativní investiční fond usazen, nebo v domovském členském státě správce tohoto alternativního investičního fondu, nebo v referenčním členském státě správce tohoto alternativního investičního fondu.
6. Aniž tím jsou dotčeny požadavky uvedené v odstavci 3, jmenování depozitáře usazeného ve třetí zemi vždy podléhá těmto podmínkám:
a)
příslušné orgány členských států, v nichž mají být nabízeny podílové jednotky nebo akcie mimounijního alternativního investičního fondu, a pokud je odlišný, domovského členského státu správce podepsaly s příslušnými orgány depozitáře dohody o spolupráci a výměně informací;
b)
depozitář podléhá účinným pravidlům obezřetnostního dohledu,včetně minimálních kapitálových požadavků, a účinnému dohledu, jež mají stejný účinek jako právo Unie a jež jsou účinně vymáhány;
c)
třetí země, v níž je depozitář usazen, není uvedena na seznamu nespolupracujících zemí a území vypracovaném Finančním akčním výborem proti praní peněz a financování terorismu;
d)
členské státy, v nichž mají být nabízeny podílové jednotky nebo akcie mimounijního alternativního investičního fondu, a pokud je odlišný, domovský členský stát správce podepsaly se třetí zemí, v níž je depozitář usazen, dohodu, která je zcela v souladu se zásadami stanovenými v článku 26 vzorové úmluvy OECD o daních z příjmu a majetku a zajišťuje účinnou výměnu informací v oblasti daní včetně mnohostranných dohod o daních;
e)
depozitář je smluvně odpovědný alternativnímu investičnímu fondu nebo investorům alternativního investičního fondu v souladu s odstavci 12 a 13 tohoto článku a výslovně se zavazuje dodržovat odstavec 11.
Pokud příslušné orgány jiného členského státu nesouhlasí s tím, jak příslušné orgány domovského členského státu správce posoudily splnění podmínek uvedených v prvním pododstavci písm. a), c) nebo e), mohou věc předložit orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Na základě kritérií uvedených v odst. 17 písm. b) přijme Komise prováděcí akty, v nichž stanoví, že pravidla obezřetnosti a dohled třetí země mají stejný účinek jako právo Unie a že jsou účinně vymáhány. Tyto akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 59 odst. 2.
7. Depozitář obecně zajišťuje, aby byly řádně sledovány peněžní toky alternativních investičních fondů, a zejména to, aby všechny platby učiněné investory nebo jejich jménem při upisování podílových jednotek nebo akcií alternativního investičního fondu byly doručeny a aby veškeré peněžní prostředky alternativního investičního fondu byly vloženy na hotovostní účty vedené na jméno alternativního investičního fondu nebo na jméno správce alternativního investičního fondu, který za alternativní investiční fond jedná, nebo na jméno depozitáře, který za alternativní investiční fond jedná, u subjektu uvedeného v čl. 18 odst. 1 písm. a), b) a c) směrnice 2006/73/ES, či u jiného subjektu stejné povahy působícího na příslušném trhu, v jehož rámci jsou vyžadovány hotovostní účty, pokud tento subjekt podléhá účinným pravidlům obezřetnosti a účinnému dohledu, jež mají stejný účinek jako právo Unie a jež jsou účinně vymáhány, a to v souladu se zásadami stanovenými v článku 16 směrnice 2006/73/ES.
Pokud jsou hotovostní účty vedeny na jméno depozitáře, který jedná jménem alternativního investičního fondu, nesmí být na tyto účty vkládány žádné peněžní prostředky subjektu uvedeného v prvním pododstavci ani žádné vlastní peněžní prostředky depozitáře.
8. Aktiva alternativního investičního fondu nebo správce, který jedná jménem alternativního investičního fondu, musí být dána depozitáři do úschovy takto:
a)
finanční nástroje, které lze dát do úschovy:
i)
depozitář přijme do úschovy veškeré finanční nástroje, které lze zapsat na účet finančních nástrojů vedený v evidenci depozitáře, a veškeré finanční nástroje, které lze depozitáři fyzicky předat,
ii)
pro tyto účely depozitář zajistí, aby všechny finanční nástroje, které lze zapsat na účet finančních nástrojů vedený v evidenci depozitáře, byly v jeho evidenci zapsány na oddělených účtech v souladu článkem 16 směrnice 2006/73/ES, které jsou vedeny na jméno alternativního investičního fondu, případně na jméno správce, jenž jedná jménem alternativního investičního fondu, aby bylo v souladu s příslušnými právními předpisy vždy zřejmé, že patří danému alternativnímu investičnímu fondu;
b)
ostatní aktiva:
i)
depozitář ověří, že tato aktiva vlastní alternativní investiční fond nebo správce, který jedná jménem alternativního investičního fondu, a vede v evidenci ta aktiva, u nichž je prokázáno, že jsou ve vlastnictví alternativního investičního fondu, případně správce, který jedná jménem alternativního investičního fondu,
ii)
vlastnictví alternativního investičního fondu nebo správce, který jedná jménem alternativního investičního fondu, se posuzuje na základě informací či dokumentů předložených alternativním investičním fondem nebo správcem a na základě dostupných vnějších podkladů,
iii)
depozitář musí tuto evidenci průběžně aktualizovat.
9. Kromě úkolů uvedených v odstavcích 7 a 8 depozitář:
a)
zajišťuje, aby byly prodej, emise, odkup, vyplácení a zrušení podílových jednotek nebo akcií prováděny v souladu s příslušnými vnitrostátními právními předpisy a statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu;
b)
zajišťuje, aby byla hodnota podílových jednotek nebo akcií alternativního investičního fondu vypočítávána v souladu s příslušnými vnitrostátními právními předpisy, se statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu a s postupy stanovenými v článku 19;
c)
plní pokyny správce, pokud nejsou v rozporu s příslušnými vnitrostátními právními předpisy nebo se statutem či zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu;
d)
zajišťuje, aby u operací s aktivy alternativního investičního fondu byla protiplnění alternativnímu investičnímu fondu poskytována v obvyklých lhůtách;
e)
zajišťuje, aby byly příjmy alternativního investičního fondu využity v souladu s příslušnými vnitrostátními právními předpisy a se statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu.
10. Správce a depozitář musí jednat ve své funkci čestně, spravedlivě, odborně, nezávisle a v zájmu alternativního investičního fondu a jeho investorů.
Depozitář nesmí vykonávat s ohledem na alternativní investiční fond nebo správce, který jedná jménem alternativního investičního fondu, činnost, při níž může docházet ke střetu zájmů mezi alternativním investičním fondem, investory alternativního investičního fondu, správcem a jím samotným, pokud není funkčně a hierarchicky oddělen výkon činnosti depozitáře od ostatních činností, u nichž může hrozit střet zájmů, a pokud nejsou potenciální střety zájmů řádně rozpoznány, řešeny, sledovány a oznamovány investorům alternativního investičního fondu.
Depozitář nesmí použít aktiva podle odstavce 8 bez předchozího souhlasu alternativního investičního fondu, případně správce, který jménem alternativního investičního fondu jedná.
11. Kromě úkolů uvedených v odstavci 8 nesmí depozitář pověřit plněním svých úkolů uvedených v tomto článku třetí osoby.
Úkoly uvedenými v odstavci 8 může depozitář pověřit třetí osoby pouze za těchto podmínek:
a)
třetí osoby nejsou pověřeny těmito úkoly s cílem vyhnout se požadavkům této směrnice a
b)
depozitář je schopen doložit objektivní důvod pro pověření těmito úkoly;
c)
depozitář při výběru a jmenování třetí osoby, kterou hodlá pověřit plněním některých svých úkolů, jedná s patřičnou dovedností, péčí a opatrností a s patřičnou dovedností, péčí a opatrností rovněž provádí pravidelné kontroly a průběžné sledování třetí osoby, kterou pověřil plněním některých svých úkolů, a jednání této třetí osoby v souvislosti s úkoly, kterými byla pověřena, a
d)
depozitář zajistí, že příslušná třetí osoba splňuje následující podmínky po celou dobu plnění úkolů, které jí byly svěřeny:
i)
třetí osoba má odpovídající struktury a odborné znalosti, jež jsou úměrné povaze a složitosti aktiv alternativního investičního fondu nebo správce, který jedná jménem alternativního investičního fondu, jež jí byla svěřena,
ii)
pokud jde o činnosti úschovy podle odst. 8 písm. a), podléhá třetí osoba účinným pravidlům obezřetnostního dohledu, včetně minimálních kapitálových požadavků, a účinnému dohledu ze strany příslušných orgánů a pravidelnému vnějšímu auditu, který ověřuje, že jsou příslušné finanční nástroje v jejím vlastnictví,
iii)
třetí osoba odděluje aktiva klientů depozitáře od svých vlastních aktiv a od aktiv depozitáře tak, aby bylo vždy zřejmé, že daná aktiva patří klientům příslušného depozitáře,
iv)
třetí osoba nesmí tato aktiva využívat bez předchozího souhlasu alternativního investičního fondu, nebo správce, který jedná jménem alternativního investičního fondu, a aniž by předem informovala depozitáře, a
v)
třetí osoba splňuje obecné povinnosti a dodržuje zákazy stanovené v odstavcích 8 a 10.
Bez ohledu na druhý pododstavec písm. d) bod ii), pokud právní předpisy třetí země vyžadují, aby určité finanční nástroje byly drženy v úschově místním subjektem, a neexistují žádné místní subjekty, které splňují požadavky týkající se pověření stanovené v v uvedeném bodě, může depozitář svými úkoly pověřit takový místní subjekt v rozsahu nezbytném podle právních předpisů třetí země, a pouze pokud neexistují žádné místní subjekty, které splňují požadavky týkající se pověření, a jsou-li splněny následující požadavky:
a)
investoři příslušného alternativního investičního fondu musí být před vložením svých investic řádně informováni o tomto pověření, které je nezbytné vzhledem k omezením vyplývajícím z právních předpisů třetí země, a o okolnostech odůvodňujících toto pověření a
b)
alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem alternativního investičního fondu musí dát depozitáři pokyn, aby pověřil úschovou finančních nástrojů místní subjekt.
Třetí osoba může těmito úkoly dále pověřit jinou osobu, pokud jsou splněny stejné požadavky. V takovém případě se na příslušné strany vztahuje obdobně odstavec 13.
Pro účely tohoto odstavce se za pověření výkonem úschovy nepovažuje poskytování služeb podle směrnice 98/26/ES v systémech vypořádání obchodů s cennými papíry pro účely uvedené směrnice ani poskytování podobných služeb systémy vypořádání obchodů s cennými papíry třetích zemí.
12. Depozitář odpovídá alternativnímu investičnímu fondu nebo investorům alternativního investičního fondu za ztrátu finančních nástrojů, které byly dány do úschovy depozitáři nebo třetí osobě, která byla úschovou pověřena, v souladu s odst. 8 písm. a).
V případě ztráty finančního nástroje, který mu byl svěřen do úschovy, vrátí depozitář neprodleně finanční nástroj stejného typu nebo odpovídající částku alternativnímu investičnímu fondu, či správci, který jménem alternativního investičního fondu jedná. Depozitář neodpovídá, prokáže-li, že ke ztrátě došlo vlivem vnějších okolností, jež nebylo možné ovlivnit a jejichž důsledky by i přes veškeré vynaložené úsilí, které lze spravedlivě požadovat, byly nevyhnutelné.
Depozitář odpovídá alternativnímu investičnímu fondu nebo investorům alternativního investičního fondu i za veškeré další ztráty, které jim vzniknou v důsledku toho, že z nedbalosti nebo úmyslně neplnil řádným způsobem své povinnosti vyplývající z této směrnice.
13. Odpovědnost depozitáře není dotčena pověřením další osoby podle odstavce 11.
Bez ohledu na první pododstavec tohoto odstavce se však depozitář může v případě ztráty finančních nástrojů, které má v úschově třetí osoba podle odstavce 11, zprostit své odpovědnosti, pokud prokáže, že:
a)
jsou splněny všechny požadavky týkající se pověření úschovou podle odst. 11 druhého pododstavce;
b)
depozitář a třetí osoba uzavřeli písemnou smlouvu, která výslovně přenáší odpovědnost depozitáře na tuto třetí osobu a umožňuje, aby vůči ní alternativní investiční fond, nebo správce, který jedná jménem alternativního investičního fondu, uplatnil nárok na náhradu škody v souvislosti se ztrátou finančních nástrojů či aby vůči ní tento nárok uplatnil depozitář jejich jménem, a
c)
písemná smlouva mezi depozitářem a alternativním investičním fondem nebo správcem alternativního investičního fondu, který jedná jménem alternativního investičního fondu, výslovně umožňuje zproštění depozitáře odpovědnosti a stanoví objektivní důvody tohoto zproštění.
14. Kromě toho pokud právní předpisy třetí země vyžadují, aby určité finanční nástroje byly drženy v úschově místním subjektem, a neexistují žádné místní subjekty, které splňují požadavky týkající se pověření stanovené v odst. 11 písm. d) bodě ii), může se depozitář zprostit odpovědnosti za předpokladu, že jsou splněny tyto podmínky:
a)
statut nebo zakládací dokumenty příslušného alternativního investičního fondu výslovně umožňují zproštění odpovědnosti za podmínek stanovených v tomto odstavci;
b)
investoři příslušného alternativního investičního fondu byli o zproštění odpovědnosti a okolnostech, které toto zproštění odůvodňují, řádně informováni předtím, než vložili své investice;
c)
alternativní investiční fond nebo správce jménem alternativního investičního fondu dal depozitáři pokyn, aby pověřil úschovou finančních nástrojů místní subjekt;
d)
depozitář a alternativní investiční fond, nebo správce, který jménem alternativního investičního fondu jedná, uzavřeli písemnou smlouvu, jež zproštění odpovědnosti výslovně umožňuje;
e)
depozitář a třetí osoba uzavřeli písemnou smlouvu, která výslovně přenáší odpovědnost depozitáře na tento místní subjekt a umožňuje, aby vůči němu alternativní investiční fond, nebo správce, který jménem alternativního investičního fondu jedná, uplatnil nárok na náhradu škody v souvislosti se ztrátou finančních nástrojů či aby vůči němu tento nárok uplatnil depozitář jejich jménem.
15. Odpovědnost vůči investorům alternativního investičního fondu lze uplatňovat buď přímo, nebo nepřímo prostřednictvím správce v závislosti na právní povaze vztahu mezi depozitářem, správcem a investory.
16. Depozitář poskytne svým příslušným orgánům na požádání všechny informace, které získal při plnění svých povinností a které mohou příslušné orgány alternativního investičního fondu nebo správce potřebovat. Jsou-li příslušné orgány alternativního investičního fondu nebo správce odlišné od příslušných orgánů depozitáře, předají příslušné orgány depozitáře informace, které obdržely, neprodleně příslušným orgánům alternativního investičního fondu a správce.
17. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, jimiž se blíže stanoví:
a)
informace, které mají být uvedeny v písemné smlouvě podle odstavce 2;
b)
obecná kritéria pro posouzení toho, zda mají pravidla obezřetnostního dohledu a dohled třetích zemí podle odst. 6 písm. b) stejný účinek jako právo Unie a zda jsou účinně vymáhány;
c)
podmínky pro výkon činnosti depozitáře podle odstavců 7, 8 a 9 včetně:
i)
typu finančních nástrojů, které jsou zahrnuty do rozsahu povinností depozitáře spojených s úschovou podle odst. 8 písm. a),
ii)
podmínek, za nichž může depozitář plnit své povinnosti spojené s úschovou finančních nástrojů registrovaných u centrálního depozitáře,
iii)
podmínek, za nichž depozitář zajišťuje v souladu s odst. 8 písm. b) úschovu finančních nástrojů vydaných na jméno a registrovaných u emitenta nebo registrátora;
d)
povinnosti depozitářů jednat s patřičnou péčí podle odst. 11 písm. c);
e)
povinnost oddělit aktiva podle odst. 11 písm. d) bodu iii);
f)
podmínky a okolnosti, za nichž se finanční nástroje svěřené do úschovy považují za ztracené;
g)
co se rozumí vnějšími okolnostmi podle odstavce 12, jež nebylo možné ovlivnit a jejichž důsledky by i přes veškeré vynaložené úsilí, které lze spravedlivě požadovat, byly nevyhnutelné;
h)
podmínky a okolnosti podle odstavce 13, které odůvodňují smluvní zproštění odpovědnosti.
KAPITOLA IV
POŽADAVKY NA TRANSPARENTNOST
Článek 22
Výroční zpráva
1. Správce poskytne za každý jím spravovaný unijní alternativní investiční fond a za každý alternativní investiční fond, který nabízí v Unii, výroční zprávu za každé účetní období nejpozději šest měsíců po skončení účetního období. Výroční zpráva je na požádání poskytnuta investorům. Výroční zpráva je poskytnuta příslušným orgánům domovského členského státu správce a podle okolností domovského členského státu alternativního investičního fondu.
Pokud je alternativní investiční fond povinen zveřejnit výroční finanční zprávu v souladu se směrnicí 2004/109/ES, je nutné poskytnout investorům na požádání pouze doplňující informace uvedené v odstavci 2, a to buď odděleně, nebo jako doplněk výroční finanční zprávy. V posledně uvedeném případě se výroční finanční zpráva zveřejní nejpozději čtyři měsíce po skončení účetního období.
2. Výroční zpráva musí obsahovat alespoň následující informace:
a)
rozvahu nebo výkaz aktiv a pasiv;
b)
rozpis příjmů a výdajů za účetní období;
c)
zprávu o činnosti v účetním období;
d)
všechny podstatné změny údajů uvedených v článku 23, k nimž došlo v účetním období, na které se vztahuje výroční zpráva;
e)
celkovou výši odměn za účetní období, rozdělenou na pevnou a pohyblivou složku odměny vyplacenou správcem jeho pracovníkům, počet příjemců a případně odměnu za zhodnocení kapitálu, kterou alternativní investiční fond vyplatil;
f)
souhrnnou výši odměn rozčleněnou na vrcholné vedení a pracovníky správce, jejichž činnost má podstatný vliv na rizikový profil alternativního investičního fondu.
3. Účetní údaje uvedené ve výroční zprávě jsou zpracovány v souladu s účetními standardy domovského členského státu alternativního investičního fondu, nebo v souladu s účetními standardy třetí země, kde je alternativní investiční fond usazen, a s pravidly pro vedení účetnictví stanovenými ve statutu nebo zakládacích dokumentech alternativního investičního fondu.
Účetní údaje obsažené ve výroční zprávě musí být auditovány jednou nebo více osobami zmocněnými zákonem k provádění auditu účtů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES ze dne 17. května 2006 o povinném auditu ročních a konsolidovaných účetních závěrek (26). Zpráva auditora včetně případných výhrad se přetiskuje v plném znění ve výroční zprávě.
Odchylně od druhého pododstavce mohou členské státy povolit, aby správci, kteří nabízejí mimounijní alternativní investiční fondy, podrobili výroční zprávy těchto alternativních investičních fondů auditu podle mezinárodních účetních standardů platných v zemi, kde má alternativní investiční fond sídlo.
4. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, jimž se blíže stanoví obsah a forma výroční zprávy. Tato opatření se upraví podle typů alternativních investičních fondů, na které se použijí.
Článek 23
Informování investorů
1. Správce za každý jím spravovaný unijní alternativní investiční fond a za každý alternativní investiční fond, který nabízí v Unii, poskytne investorům alternativního investičního fondu způsobem uvedeným ve statutu či zakládacích dokumentech alternativního investičního fondu a před uskutečněním investice následující informace, jakož i jejich podstatné změny:
a)
popis investiční strategie a cílů alternativního investičního fondu, informace o tom, kde je každý řídící alternativní investiční fond usazen a kde jsou usazeny podkladové fondy, je-li alternativní investiční fond fondem fondů, popis typů aktiv, do nichž může alternativní investiční fond investovat, postupů, které může používat, všech souvisejících rizik, příslušných omezení pro investování, okolností, za nichž může alternativní investiční fond využívat pákový efekt, povolených typů pákového efektu a jeho zdrojů, jakož i souvisejících rizik, omezení využití tohoto efektu a jakýchkoli dohod o použití kolaterálu nebo aktiv a informace o maximální síle pákového efektu, kterou může správce využívat jménem alternativního investičního fondu;
b)
popis postupů, kterými může alternativní investiční fond změnit investiční strategii nebo investiční politiku nebo obojí;
c)
popis hlavních právních důsledků smluvního vztahu uzavřeného za účelem investování, včetně informace o soudní příslušnosti, rozhodném právu a existenci či neexistenci právních nástrojů upravujících uznání a výkon soudních rozhodnutí na území, na němž je alternativní investiční fond usazen;
d)
totožnost správce, depozitáře alternativního investičního fondu, auditora a jiných subjektů, které alternativnímu investičnímu fondu poskytují služby, a popis jejich povinností, jakož i práv investorů;
e)
popis toho, jak správce plní požadavky stanovené v čl. 9 odst. 7;
f)
popis toho, jakými činnostmi správy podle přílohy I byla třetí osoba správcem pověřena a popis toho, jakými činnostmi úschovy byla třetí osoba depozitářem pověřena, totožnost pověřené osoby a identifikace všech případných střetů zájmů, které by na základě těchto pověření mohly vzniknout;
g)
popis postupu oceňování alternativního investičního fondu a metod oceňování aktiv včetně metod používaných k oceňování těžko ocenitelných aktiv v souladu s článkem 19;
h)
popis řízení rizika likvidity alternativního investičního fondu, včetně práv na odkup za běžných a mimořádných okolností a stávajících ujednání s investory o odkupu;
i)
popis všech poplatků, výdajů a srážek, které přímo či nepřímo hradí investoři, a jejich maximální výše;
j)
popis toho, jakým způsobem správce zajišťuje spravedlivé zacházení s investory, kdykoli některý z investorů získá zvláštní výhody nebo právo na zvláštní výhody, popis těchto zvláštních výhod, typů investorů, kteří tyto zvláštní výhody získávají a jejich právních a ekonomických vazeb na alternativní investiční fond nebo na správce;
k)
poslední výroční zprávu podle článku 22;
l)
postup a podmínky vydávání a upisování podílových jednotek nebo akcií;
m)
poslední čistou hodnotu aktiv alternativního investičního fondu nebo poslední tržní cenu podílové jednotky nebo akcie alternativního investičního fondu v souladu s článkem 19;
n)
dosavadní výsledky alternativního investičního fondu pokud jsou dostupné;
o)
totožnost hlavního makléře a popis významných dohod alternativního investičního fondu s jeho hlavními makléři a způsobu řízení střetů zájmů v souvislosti s nimi a ustanovení smlouvy s depozitářem o možnosti převodu a použití aktiv alternativního investičního fondu a informace o přenesení odpovědnosti na hlavního makléře;
p)
popis způsobu a doby zveřejnění požadovaných informací podle odstavců 4 a 5.
2. Správce informuje investory ještě předtím, než investují do alternativního investičního fondu, o všech smlouvách, jimiž se depozitář zprostil odpovědnosti v souladu s čl. 21 odst. 13. Správce investory bezodkladně informuje rovněž o všech změnách, které s odpovědností depozitáře souvisejí.
3. Pokud má alternativní investiční fond povinnost zveřejnit prospekt v souladu se směrnicí 2003/71/ES nebo v souladu s vnitrostátními právními předpisy, je nutné zvlášť nebo jako doplňující údaje k prospektu zveřejnit pouze informace, jež jsou uvedeny v odstavcích 1 a 2 a jež doplňují informace uvedené v prospektu.
4. Správce pravidelně investorům poskytuje za každý unijní alternativní investiční fond, který spravuje, a za každý alternativní investiční fond, který nabízí v Unii, tyto informace:
a)
procentní podíl aktiv alternativního investičního fondu, která podléhají zvláštním opatřením v důsledku jejich nelikvidnosti;
b)
jakákoli nová opatření k řízení likvidity alternativního investičního fondu;
c)
současný rizikový profil alternativního investičního fondu a systémy řízení rizik, které správce k řízení uvedených rizik používá.
5. Správce, který spravuje unijní alternativní investiční fondy, jež využívají pákového efektu, nebo který nabízí v Unii alternativní investiční fondy, jež využívají pákového efektu, za každý takový alternativní investiční fond pravidelně zveřejňuje tyto informace:
a)
veškeré změny maximální síly pákového efektu, kterou může správce jménem alternativního investičního fondu využít, jakož i veškeré změny práv na použití kolaterálu nebo záruky poskytnutých v rámci využití pákového efektu;
b)
celkový rozsah pákového efektu využitého tímto alternativním investičním fondem.
6. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, jimž se blíže stanoví informační povinnost správce uvedená v odstavcích 4 a 5 a rovněž četnost poskytování informací uvedených v odstavci 5. Tato opatření se upraví podle typu správců, na které se vztahují.
Článek 24
Povinnost podávat zprávy příslušným orgánům
1. Správce pravidelně podává zprávy příslušným orgánům svého domovského členského státu o hlavních trzích a nástrojích, s nimiž obchoduje jménem alternativních investičních fondů, které spravuje.
Poskytuje informace o hlavních nástrojích, s nimiž obchoduje, o trzích, jichž je členem nebo na nichž aktivně obchoduje, a o hlavních investicích nesoucích riziko a nejvýznamnějších koncentracích rizik za každý jím spravovaný alternativní investiční fond.
2. Správce podává příslušným orgánům svého domovského členského státu za každý unijní alternativní investiční fond, který spravuje, a za každý alternativní investiční fond, který nabízí v Unii, tyto informace:
a)
procentní podíl aktiv alternativního investičního fondu, která podléhají zvláštním opatřením v důsledku jejich nelikvidnosti;
b)
jakákoli nová opatření k řízení likvidity alternativního investičního fondu;
c)
současný rizikový profil alternativního investičního fondu a systémy řízení rizik, které správce používá k řízení tržního rizika, rizika likvidity, rizika selhání protistrany a dalších rizik včetně operačního rizika;
d)
informace o hlavních kategoriích aktiv, do nichž alternativní investiční fond investoval, a
e)
výsledky zátěžových testů provedených v souladu s čl. 15 odst. 3 písm. b) a čl. 16 odst. 1 druhým pododstavcem.
3. Správce předkládá příslušným orgánům svého domovského členského státu na požádání následující dokumenty:
a)
výroční zprávu každého jím spravovaného unijního alternativního investičního fondu a každého alternativního investičního fondu jím nabízeného v Unii za každé účetní období v souladu s čl. 22 odst. 1;
b)
ke konci každého čtvrtletí podrobný seznam všech jím spravovaných alternativních investičních fondů.
4. Správce, který spravuje alternativní investiční fondy využívající ve vysoké míře pákový efekt, poskytne příslušným orgánům svého domovského členského státu informace o celkové síle pákového efektu, kterou každý jím spravovaný alternativní investiční fond využívá, informace o tom, jakou část představuje pákový efekt z půjček peněžních prostředků nebo cenných papírů a jakou část pákový efekt spočívající ve finančních derivátech, a jaký je rozsah použití aktiv alternativního investičního fondu v rámci pákového efektu.
Uvedené informace zahrnují údaje o totožnosti pěti největších zdrojů půjčených peněžních prostředků nebo cenných papírů za každý alternativní investiční fond, který správce spravuje, a objem půjčky z každého z těchto zdrojů za každý takový alternativní investiční fond.
V případě mimounijních správců se informační povinnost uvedená v tomto odstavci omezuje na jimi spravované unijní alternativní investiční fondy a na mimounijní alternativní investiční fondy, které tito správci nabízejí v Unii.
5. Je-li to nezbytné k účinnému sledování systémového rizika, mohou příslušné orgány domovského členského státu vyžadovat informace nad rámec informací popsaných v tomto článku, a to jak pravidelně, tak podle aktuální potřeby. O požadavcích na poskytnutí dodatečných informací informují příslušné orgány orgán pro cenné papíry a trhy.
Za mimořádných okolností a je-li to v zájmu zajištění stability a integrity finančního systému nebo dlouhodobého udržitelného růstu, může orgán pro cenné papíry a trhy požadovat rozšíření povinnosti podávat zprávy příslušným orgánům domovského členského státu.
6. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, jimiž se blíže stanoví:
a)
pro účely odstavce 4 situace, za nichž se využití pákového efektu považuje za jeho využití ve vysoké míře, a
b)
povinnost podávat zprávy a informace podle tohoto článku.
V těchto opatřeních se zohlední nutnost vyhnout se nadměrné administrativní zátěži příslušných orgánů.
KAPITOLA V
SPRÁVCI SPRAVUJÍCÍ ZVLÁŠTNÍ TYPY ALTERNATIVNÍCH INVESTIČNÍCH FONDŮ
ODDÍL 1
Správci spravující alternativní investiční fondy využívající pákový efekt
Článek 25
Použití informací příslušnými orgány, spolupráce v oblasti dohledu a limity na pákový efekt využitý správci
1. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány domovského členského státu správců používaly informace získané podle článku 24 pro účely stanovení rozsahu, v jakém využívání pákového efektu přispívá k růstu systémového rizika ve finančním systému, rizika chaotických trhů nebo rizik pro dlouhodobý růst hospodářství.
2. Příslušné orgány domovského členského státu správce zajistí, aby veškeré informace získané podle článku 24 ve vztahu ke všem správcům, nad nimiž vykonávají dohled, a informace získané podle článku 7 byly sděleny příslušným orgánům jiných dotčených členských států, orgánu pro cenné papíry a trhy a Evropské radě pro systémová rizika, a to postupy podle článku 50 o spolupráci v oblasti dohledu. Těmito postupy rovněž bezodkladně na dvoustranném základě poskytují informace příslušným orgánům jiných přímo dotčených členských států v případě, že by se správce spadající do jejich působnosti nebo jím spravovaný alternativní investiční fond mohl potenciálně stát významným zdrojem rizika selhání protistrany ve vztahu k úvěrové instituci nebo jiné systémově významné instituci v jiných členských státech.
3. Správce prokáže, že jím stanové limity pákového efektu pro všechny alternativními investičními fondy, které spravuje, jsou přiměřené a že tyto limity dodržuje v každém okamžiku. Příslušné orgány posoudí rizika, jež by mohla být spojena s využitím pákového efektu správcem ve vztahu k alternativním investičním fondům, které spravuje, a pokud se to jeví nezbytné v zájmu zajištění stability a integrity finančního systému, stanoví příslušné orgány domovského členského státu správce poté, co to oznámí orgánu pro cenné papíry a trhy, Evropské radě pro systémová rizika a příslušným orgánům dotčeného alternativního investičního fondu, limity na sílu pákového efektu, který může správce využívat nebo jiná omezení správy daného alternativního investičního fondu spravovaného tímto správcem, a to za účelem omezení rozsahu, v jakém využívání pákového efektu přispívá k růstu systémového rizika ve finančním systému nebo rizika chaotických trhů. Příslušné orgány domovského členského státu správce řádně informují orgán pro cenné papíry a trhy, Evropskou radu pro systémová rizika a příslušné orgány vykonávající dohled nad alternativním investičním fondem o opatřeních přijatých za tímto účelem, a to postupy uvedenými v článku 50.
4. Oznámení podle odstavce 3 musí být učiněno nejpozději deset pracovních dnů předtím, než má navrhované opatření nabýt účinku nebo než má být obnoveno. Oznámení obsahuje podrobnosti o navrhovaném opatření, důvody pro jeho přijetí a datum, kdy má toto opatření nabýt účinku. Ve výjimečných případech mohou příslušné orgány domovského členského státu správce rozhodnout, že navrhované opatření nabývá účinku v době uvedené v první větě.
5. Pokud jde o opatření navrhovaná příslušnými orgány podle odstavce 3, je úkolem usnadňovat a koordinovat postupy pověřen orgán pro cenné papíry a trhy, který má zejména usilovat o to, aby příslušné orgány byly ve svém přístupu konzistentní.
6. Po obdržení oznámení podle odstavce 3 poskytne orgán pro cenné papíry a trhy příslušným orgánům domovského členského státu správce radu k navrženému či přijatému opatření. Tato rada se může týkat zejména toho, zda se zdají být podmínky pro přijetí opatření splněny. Dále se může týkat vhodnosti opatření a doby jeho platnosti.
7. Na základě informací obdržených v souladu s odstavcem 2 a s ohledem na radu Evropské rady pro systémová rizika, může orgán pro cenné papíry a trhy určit, že pákový efekt využívaný správcem nebo skupinou správců, představuje významné riziko pro stabilitu a integritu finančního systému a může příslušným orgánům poskytnout radu, jaká nápravná opatření je třeba přijmout, včetně stanovení limitů na sílu pákového efektu, který může daný správce nebo skupina správců využívat. Orgán pro cenné papíry a trhy o každém takovém určení okamžitě informuje příslušné orgány, Evropskou radu pro systémová rizika a Komisi.
8. Pokud příslušný orgán navrhne přijmout opatření, která jsou v rozporu s radou orgánu pro cenné papíry a trhy uvedenou v odstavcích 6 a 7, informuje o tom tento orgán a uvede své důvody. Orgán pro cenné papíry a trhy může zveřejnit skutečnost, že příslušný orgán nepostupuje nebo nehodlá postupovat podle jeho rady. Orgán pro cenné papíry a trhy může v jednotlivých případech rovněž rozhodnout o tom, že zveřejní důvody, které příslušný orgán vedly k tomu, že se danou radou neřídil. Dotčené orgány jsou o takovém zveřejnění předem informovány.
9. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, jimiž se blíže stanoví zásady upřesňující okolnosti, za nichž příslušné orgány uplatňují odstavec 3, a to s ohledem na různé strategie alternativního investičního fondu, rozdílné tržní podmínky, v nichž alternativní investiční fondy vykonávají svou činnost, a možné procyklické účinky vyplývající z uplatňování uvedeného odstavce.
ODDÍL 2
Povinnosti správců spravujících alternativní investiční fondy, které získávají kontrolu nad nekótovanými společnostmi a emitenty
Článek 26
Oblast působnosti
1. Tento oddíl se vztahuje na:
a)
správce spravující jeden nebo více alternativních investičních fondů, které buď jednotlivě, nebo společně na základě dohody, jejímž účelem je získání kontroly, získají kontrolu nad nekótovanou společností podle odstavce 5;
b)
správce, kteří spolupracují s jedním nebo více správci na základě dohody, podle níž alternativní investiční fondy spravované společně těmito správci získají kontrolu nad nekótovanou společnosti podle odstavce 5.
2. Tento oddíl se nepoužije, pokud dotyčnými nekótovanými společnostmi jsou:
a)
malé a střední podniky ve smyslu čl. 2 odst. 1 přílohy doporučení Komise 2003/361/ES ze dne 6. května 2003 o definici mikropodniků a malých a středních podniků (27) nebo
b)
účelové společnosti založené k nákupu, vlastnictví nebo ke správě nemovitostí.
3. Aniž jsou dotčeny odstavce 1 a 2 tohoto článku, použije se čl. 27 odst. 1 i na správce spravující alternativní investiční fondy, které získají nekontrolní podíl v nekótovaných společnostech.
4. Čl. 28 odst. 1, 2 a 3 a článek 30 se použijí i na správce spravující alternativní investiční fondy, které získají kontrolu nad emitenty. Pro účely uvedených článků se odstavce 1 a 2 tohoto článku použijí obdobně.
5. Pro účely tohoto oddílu se kontrolou nad nekótovanou společností rozumí více než 50 % hlasovacích práv v této společnosti.
Při výpočtu procenta hlasovacích práv držených příslušným alternativním investičním fondem se kromě hlasovacích práv, která drží přímo dotčený alternativní investiční fond, zohledňují, pokud je dosažena kontrola ve smyslu prvního pododstavce, také hlasovací práva těchto subjektů:
a)
podniků kontrolovaných alternativním investičním fondem a
b)
fyzických nebo právnických osob, které jednají svým jménem, ovšem na účet alternativního investičního fondu nebo podniku kontrolovaného alternativním investičním fondem.
Procento hlasovacích práv se vypočítá na základě všech akcií, s nimiž jsou hlasovací práva spojena i v případě, že je jejich výkon pozastaven.
Bez ohledu na čl. 4 odst. 1 písm. i) je kontrola pro účely čl. 28 odst. 1, 2 a 3 a článku 30 v případě emitentů definována v souladu s čl. 5 odst. 3 směrnice 2004/25/ES.
6. Tento oddíl podléhá podmínkám a omezením stanoveným v článku 6 směrnice 2002/14/ES.
7. Tento oddíl se použije, aniž jsou dotčena přísnější pravidla přijatá členskými státy v souvislosti s nabýváním účasti v nekótovaných společnostech a emitentech na území těchto států.
Článek 27
Oznámení získání významné účasti a kontroly nad nekótovanými společnostmi
1. Členské státy vyžadují, aby v případě, že alternativní investiční fond získá akcie nekótované společnosti, nakládá s nimi nebo je drží, správce spravující tento alternativní investiční fond informoval příslušné orgány svého domovského členského státu o podílu alternativního investičního fondu na hlasovacích právech v této nekótované společnosti vždy, když tento podíl dosáhne 10 %, 20 %, 30 %, 50 % a 75 %, nebo tuto výši podílu překročí nebo pod ni klesne.
2. Členské státy vyžadují, aby v případě, že alternativní investiční fond sám nebo společně s jiným subjektem získá kontrolu nad nekótovanou společností podle čl. 26 odst. 1 ve spojení s čl. 26 odst. 5, oznámil správce spravující takový alternativní investiční fond skutečnost, že alternativní investiční fond získal tuto kontrolu:
a)
nekótované společnosti;
b)
akcionářům, jejichž totožnost a adresy má správce k dispozici nebo je může získat od této nekótované společnosti, nebo z rejstříku, do nějž správce má nebo může získat přístup, a
c)
příslušným orgánům domovského členského státu správce.
3. Oznámení vyžadované podle odstavce 2 obsahuje tyto dodatečné informace:
a)
výslednou situaci, pokud jde o hlasovací práva;
b)
podmínky, za nichž byla kontrola získána, včetně informací o totožnosti různých zúčastněných akcionářů, fyzických či právnických osob oprávněných k výkonu hlasovacích práv jejich jménem, a podle okolností řetězec podniků, jejichž prostřednictvím se těmito hlasovacími právy skutečně disponuje;
c)
datum, ke kterému byla kontrola získána.
4. Ve svém oznámení nekótované společnosti musí správce požádat představenstvo této společnosti, aby bez zbytečného odkladu informovalo zástupce zaměstnanců, nebo pokud zaměstnanci žádné zástupce nemají, přímo tyto zaměstnance o tom, že kontrolu nad společností získal alternativní investiční fond spravovaný správcem, a poskytlo jim informace uvedené v odstavci 3. Správce vyvine veškeré úsilí k zajištění toho, že představenstvo zástupce zaměstnanců, nebo pokud zaměstnanci žádné zástupce nemají, přímo tyto zaměstnance náležitě informuje v souladu s tímto článkem.
5. Oznámení uvedená v odstavcích 1, 2 a 3 musí být učiněna co nejdříve, nejpozději však deset pracovních dnů ode dne, kdy alternativní investiční fond získal příslušnou výši podílu na hlasovacích právech, překročil ji nebo pod ni klesl nebo kdy získal kontrolu nad nekótovanou společností.
Článek 28
Informování v případě získání kontroly
1. Členské státy vyžadují, aby v případě, že alternativní investiční fond sám nebo společně s jiným subjektem získá kontrolu nad nekótovanou společností nebo emitentem podle čl. 26 odst. 1 ve spojení s čl. 26 odst. 5, správce spravující takový alternativní investiční fond zpřístupnil informace uvedené v odstavci 2 tohoto článku:
a)
dotčené společnosti;
b)
akcionářům, jejichž totožnost a adresy má správce k dispozici nebo je může získat od této společnosti, nebo z rejstříku, do nějž správce má nebo může získat přístup, a
c)
příslušným orgánům domovského členského státu správce.
Členské státy mohou vyžadovat, aby informace uvedené v odstavci 2 byly rovněž zpřístupněny příslušným orgánům nekótované společnosti, které mohou členské státy za tím účelem určit.
2. Správce zpřístupní:
a)
totožnost správců, kteří samostatně nebo na základě dohody s jinými správci spravují alternativní investiční fondy, které získaly kontrolu;
b)
zásady a postupy předcházení a řešení střetů zájmů, především mezi správcem, alternativním investičním fondem a dotyčnou společností, včetně informací o konkrétních ochranných opatřeních, které mají zajistit, aby každá dohoda mezi správcem nebo alternativním investičním fondem a společností byla uzavřena mezi navzájem nezávislými stranami, a
c)
zásady a postupy vnější a vnitřní komunikace společnosti, zejména vzhledem k zaměstnancům.
3. Ve svém oznámení společnosti podle odst. 1 písm. a) musí správce požádat představenstvo této společnosti, aby bez zbytečného odkladu poskytlo zástupcům zaměstnanců, nebo pokud zaměstnanci žádné zástupce nemají, přímo těmto zaměstnancům informace uvedené v odstavci 1. Správce vyvine veškeré úsilí k zajištění toho, že představenstvo zástupce zaměstnanců, nebo pokud zaměstnanci žádné zástupce nemají, přímo tyto zaměstnance náležitě informuje v souladu s tímto článkem.
4. Členské státy vyžadují, aby v případě, že alternativní investiční fond sám nebo společně s jiným subjektem získá kontrolu nad nekótovanou společností podle čl. 26 odst. 1 ve spojení s čl. 26 odst. 5, správce tohoto alternativního investičního fondu informoval, nebo zajistil, že tento alternativní investiční fond informuje o svých záměrech ohledně budoucího podnikání nekótované společnosti a o pravděpodobných dopadech na zaměstnance, včetně všech podstatných změn pracovních podmínek:
a)
danou nekótovanou společnost a
b)
akcionáře nekótované společnosti, jejichž totožnost a adresy má správce k dispozici nebo je může získat od této nekótované společnosti nebo z rejstříku, do nějž správce alternativního investičního fondu má nebo může získat přístup.
Dále správce spravující dotčený alternativní investiční fond vyžaduje a vyvine veškeré úsilí k zajištění toho, aby představenstvo nekótované společnosti zpřístupnilo informace stanovené v prvním pododstavci zástupcům zaměstnanců, nebo pokud zaměstnanci žádné zástupce nemají, přímo těmto zaměstnancům nekótované společnosti.
5. Členské státy vyžadují, aby, jakmile alternativní investiční fond získá kontrolu nad nekótovanou společností podle čl. 26 odst. 1 ve spojení s čl. 26 odst. 5, poskytl správce spravující tento alternativní investiční fond příslušným orgánům svého domovského členského státu a investorům tohoto alternativního investičního fondu informace o tom, jak bylo získání kontroly financováno.
Článek 29
Zvláštní ustanovení týkající se výroční zprávy alternativního investičního fondu vykonávajícího kontrolu nad nekótovanými společnostmi
1. Členské státy vyžadují, aby v případě, že alternativní investiční fond sám nebo společně s jiným subjektem získá kontrolu nad nekótovanou společností podle čl. 26 odst. 1 ve spojení s čl. 26 odst. 5, správce spravující tento alternativní investiční fond:
a)
buď požadoval a vyvinul veškeré úsilí k zajištění toho, aby představenstvo společnosti zpřístupnilo výroční zprávu nekótované společnosti vypracovanou v souladu s odstavcem všem zástupcům zaměstnanců, nebo pokud zaměstnanci žádné zástupce nemají, přímo těmto zaměstnancům nekótované společnosti, a to ve lhůtě, v níž musí být tato výroční zpráva vypracována podle příslušných vnitrostátních právních předpisů, nebo
b)
za každý takový alternativní investiční fond uvedl ve výroční zprávě podle článku 22 informace uvedené v odstavci 2 týkající se příslušné nekótované společnosti.
2. Součástí dodatečných informací, které má výroční zpráva společnosti nebo výroční zpráva alternativního investičního fondu podle odstavce 1 obsahovat, musí být alespoň poctivé zhodnocení vývoje obchodní činnosti společnosti vypovídající o situaci na konci období, jehož se výroční zpráva týká. Zpráva musí rovněž obsahovat rámcové informace o:
a)
všech důležitých událostech, k nimž došlo po skončení účetního období;
b)
pravděpodobném budoucím vývoji společnosti a
c)
údajích o nabytí vlastních akcií podle čl. 22 odst. 2 směrnice Rady 77/91/EHS (28).
3. Správce spravující dotyčný alternativní investiční fond:
a)
vyžaduje a vyvine veškeré své úsilí k zajištění toho, aby představenstvo nekótované společnosti zpřístupnilo informace uvedené v odst. 1 písm. b) týkající se dotyčné společnosti všem zástupcům zaměstnanců, nebo pokud zaměstnanci žádné zástupce nemají, přímo těmto zaměstnancům této společnosti, a to ve lhůtě uvedené v čl. 22 odst. 1, nebo
b)
zpřístupní informace uvedené v odst. 1 písm. a), které má již k dispozici, investorům alternativního investičního fondu ve lhůtě uvedené v čl. 22 odst. 1 a v každém případě nejpozději ke dni, k němuž byla výroční zpráva nekótované společnosti vypracována v souladu s příslušnými vnitrostátními právními předpisy.
Článek 30
Vyvedení aktiv
1. Členské státy vyžadují, aby v případě, že alternativní investiční fond sám nebo společně s jiným subjektem získá kontrolu nad nekótovanou společností nebo emitentem podle čl. 26 odst. 1 ve spojení s čl. 26 odst. 5, správce spravující tento alternativní investiční fond po dobu 24 měsíců od okamžiku, kdy alternativní investiční fond získal nad danou společností kontrolu:
a)
nesměl usnadnit, podpořit ani nařídit rozdělení zisku, snížení základního kapitálu, odkup akcií nebo nabývání vlastních akcií touto společností, jak je uvedeno v odstavci 2;
b)
nesměl hlasovat pro rozdělení zisku, snížení základního kapitálu, odkup akcií nebo nabývání vlastních akcií touto společností, jak je uvedeno v odstavci 2, do té míry, do jaké je správce oprávněn hlasovat jménem alternativního investičního fondu na jednáních řídících orgánů společností, a
c)
musel za všech okolností vynaložit veškeré úsilí k tomu, aby zabránil rozdělení zisku, snížení základního kapitálu, odkupu akcií nebo nabývání vlastních akcií touto společností, jak je uvedeno v odstavci 2.
2. Povinnosti uložené správci podle odstavce 1 se vztahují na:
a)
jakékoliv rozdělení zisku akcionářům v situaci, kdy je k rozvahovému dni posledního účetního období čisté obchodní jmění podle roční účetní závěrky společnosti nižší nebo by bylo v důsledku tohoto rozdělení zisku nižší než výše upsaného základního kapitálu zvýšená o rezervní fondy, které nelze podle právních předpisů nebo stanov rozdělit s tím, že výše upsaného základního kapitálu se snižuje o výši dosud nesplaceného upsaného základního kapitálu, pokud není dosud zahrnut v aktivech uvedených v rozvaze;
b)
jakékoliv rozdělení zisku akcionářům v částce přesahující částku zisku na konci posledního účetního období zvýšenou o zisk z předchozích období a platby z rezervních fondů určených k tomuto účelu a sníženou o ztráty z předchozích období a o platby vložené do rezervních fondů v souladu s právními předpisy nebo stanovami;
c)
nabývání vlastních akcií společností do té míry, do jaké je takové nabývání povoleno, a to včetně akcií, které společnost nabyla již dříve a jež vlastní, a akcií pořízených osobou jednající svým jménem, ale na účet společnosti, které by vedly ve svém důsledku k poklesu čistého obchodního jmění pod výši základního kapitálu uvedenou v písmenu a).
3. Pro účely odstavce 2:
a)
výraz „rozdělení zisku“ uvedený v odst. 2 písm. a) a b) zahrnuje zejména výplatu dividend a úroků vztahujících se k akciím;
b)
ustanovení o snížení základního kapitálu se nevztahují na snížení upsaného základního kapitálu, jehož cílem je vyrovnat utrpěné ztráty nebo zahrnout peněžní částky do nerozdělitelných rezervních fondů, pod podmínkou, že po této operaci výše těchto rezervních fondů nepřesáhne 10 % sníženého upsaného základního kapitálu, a
c)
se na omezení podle odst. 2 písm. c) použijí čl. 20 odst. 1 písm. b) až h) směrnice 77/91/EHS.
KAPITOLA VI
PRÁVO UNIJNÍCH SPRÁVCŮ NABÍZET A SPRAVOVAT UNIJNÍ ALTERNATIVNÍ INVESTIČNÍ FONDY V UNII
Článek 31
Nabízení podílových jednotek nebo akcií unijních alternativních investičních fondů v domovském členském státě správce
1. Členské státy zajistí, aby povolený unijní správce směl nabízet podílové jednotky nebo akcie jakéhokoli unijního alternativního investičního fondu, který spravuje, profesionálním investorům v domovském členském státě správce, jakmile jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku.
Pokud se jedná o unijní alternativní investiční fond, který je podřízeným alternativním investičním fondem, je právo nabízet uvedené v prvním pododstavci podmíněno tím, že je řídící alternativní investiční fond rovněž unijním alternativním investičním fondem a je spravován povoleným unijním správcem.
2. Správce předloží příslušným orgánům svého domovského členského státu oznámení o každém unijním alternativním investičním fondu, který hodlá nabízet.
Toto oznámení musí obsahovat dokumenty a informace stanovené v příloze III.
3. Příslušné orgány domovského členského státu správce sdělí správci do 20 pracovních dnů od přijetí oznámení se všemi nezbytnými dokumenty podle odstavce 2, zda může zahájit nabízení alternativního investičního fondu určeného v oznámení podle odstavce 2. Příslušné orgány domovského členského státu zakáží správci nabízet alternativní investiční fond pouze v případě, že správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem není nebo nebude v souladu s touto směrnicí nebo že správce jinak nedodržuje nebo nebude dodržovat tuto směrnici. Je-li přijato kladné rozhodnutí, může správce zahájit nabízení alternativního investičního fondu ve svém domovském členském státě ode dne, kdy byl o tomto rozhodnutí informován příslušnými orgány.
V případě, že se jedná o odlišné orgány, příslušné orgány domovského členského státu správce informují rovněž příslušné orgány alternativního investičního fondu o tom, že správce může zahájit nabízení podílových jednotek nebo akcií tohoto alternativního investičního fondu.
4. V případě podstatné změny kterékoli z informací sdělených v souladu s odstavcem 2 oznámí správce tuto změnu písemně příslušným orgánům svého domovského členského státu nejpozději jeden měsíc před jejím provedením, jedná-li se o změny plánované správcem, nebo jedná-li se o neplánované změny, oznámí tuto změnu okamžitě poté, co k ní došlo.
Pokud by v důsledku plánované změny správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem přestala být v souladu s touto směrnicí nebo pokud by v jejím důsledku již správce jinak nedodržoval tuto směrnici, příslušné orgány neprodleně oznámí správci, že takovou změnu nesmí provést.
Je-li plánovaná změna provedena bez ohledu na první a druhý pododstavec nebo dojde-li k neplánované změně, v jejímž důsledku správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem přestane být v souladu s touto směrnicí nebo v jejímž důsledku správce nebude jinak dodržovat tuto směrnici, přijmou příslušné orgány domovského členského státu správce veškerá náležitá opatření podle článku 46, včetně výslovného zákazu nabízení tohoto alternativního investičního fondu, je-li to nezbytné.
5. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto článku může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy prováděcích technických norem, kterými se stanoví:
a)
forma a obsah vzoru oznámení, uvedeného v odstavci 2 a
b)
forma písemného oznámení uvedeného v odstavci 4.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článku 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
6. Aniž je dotčen čl. 43 odst. 1, členské státy vyžadují, aby byly alternativní investiční fondy spravované a nabízené správcem nabízeny pouze profesionálním investorům.
Článek 32
Nabízení podílových jednotek nebo akcií unijních alternativních investičních fondů v jiných členských státech, než je domovský členský stát správce
1. Členské státy zajistí, aby směl povolený unijní správce nabízet podílové jednotky nebo akcie unijního alternativního investičního fondu, který spravuje, profesionálním investorům v jiném členském státě, než je domovský stát správce, jakmile jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku.
Pokud se jedná o unijní alternativní investiční fond, který je podřízeným alternativním investičním fondem, je právo nabízet uvedené v prvním pododstavci podmíněno tím, že je řídící alternativní investiční fond rovněž unijním alternativním investičním fondem a je spravován povoleným unijním správcem.
2. Správce předloží příslušným orgánům svého domovského členského státu oznámení o každém unijním alternativním investičním fondu, který hodlá nabízet.
Toto oznámení musí obsahovat dokumenty a informace stanovené v příloze IV.
3. Příslušné orgány domovského členského státu správce předají oznámení se všemi nezbytnými dokumenty podle odstavce 2 příslušným orgánům členských států, v nichž má být alternativní investiční fond nabízen, a to do 20 pracovních dnů ode dne, kdy oznámení obdržely. K takovému předání dojde pouze tehdy, pokud správa alternativního investičního fondu prováděná správcem je a bude v souladu s touto směrnicí a správce i jinak dodržuje tuto směrnici.
Příslušné orgány domovského členského státu správce přiloží k oznámení prohlášení o tom, že dotyčnému správci bylo uděleno povolení spravovat alternativní investiční fond s danou investiční strategií.
4. Po předání oznámení se všemi nezbytnými dokumenty informují příslušné orgány domovského členského státu správce tohoto správce o jeho předání. Správce smí zahájit nabízení alternativního investičního fondu v hostitelském členském státě ode dne, kdy byl informován o tomto předání.
V případě, že se jedná o odlišné orgány, příslušné orgány domovského členského státu správce informují rovněž příslušné orgány vykonávající dohled nad alternativním investičním fondem o tom, že správce smí zahájit nabízení podílových jednotek nebo akcií tohoto alternativního investičního fondu v hostitelském členském státě správce.
5. Opatření uvedená v příloze IV písm. h) se řídí právními předpisy a podléhají dohledu hostitelského členského státu správce.
6. Členské státy zajistí, aby oznámení správce uvedené v odstavci 2 a prohlášení uvedené v odstavci 3 byly vyhotovovány v jazyce obvyklém v oblasti mezinárodních financí.
Členské státy zajistí, aby jejich příslušné orgány umožnily předávání a uchovávání dokumentů podle odstavce 3 v elektronické podobě.
7. V případě podstatné změny kterékoli z informací poskytovaných podle odstavce 2 oznámí správce tuto změnu písemně příslušným orgánům svého domovského členského státu nejpozději jeden měsíc před jejím provedením, jedná-li se o změnu plánovanou, nebo okamžitě poté, co došlo k neplánované změně.
Pokud by v důsledku plánované změny správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem již přestala být v souladu s touto směrnicí nebo pokud by v jejím důsledku již správce jinak nedodržoval tuto směrnici, oznámí příslušné orgány neprodleně správci, že takovou změnu nesmí provést.
Je-li plánovaná změna provedena bez ohledu na první a druhý pododstavec nebo dojde-li k neplánované změně, v jejímž důsledku by správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem přestala být v souladu s touto směrnicí nebo v jejímž důsledku by správce jinak nedodržoval tuto směrnici, přijmou příslušné orgány domovského členského státu správce veškerá náležitá opatření podle článku 46, včetně výslovného zákazu nabízení tohoto alternativního investičního fondu, je-li to nezbytné.
Pokud jsou změny přijatelné, protože se nedotýkají souladu správy alternativního investičního fondu prováděné dotyčným správcem s touto směrnicí nebo jiného dodržování této směrnice správcem, uvědomí příslušné orgány domovského členského státu správce o těchto změnách neprodleně příslušné orgány jeho hostitelského členského státu.
8. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto článku, může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy prováděcích technických norem, kterými se stanoví:
a)
forma a obsah vzoru oznámení uvedeného v odstavci 2;
b)
forma a obsah vzoru prohlášení uvedeného v odstavci 3;
c)
forma předání uvedeného v odstavci 3 a
d)
forma písemného oznámení uvedeného v odstavci 7.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článku 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
9. Aniž je dotčen čl. 43 odst. 1, členské státy vyžadují, aby byly alternativní investiční fondy spravované a nabízené správcem nabízeny pouze profesionálním investorům.
Článek 33
Podmínky správy unijních alternativních investičních fondů usazených v jiných členských státech
1. Členské státy zajistí, aby směl povolený unijní správce spravovat unijní alternativní investiční fondy usazené v jiném členském státě buď přímo, nebo prostřednictvím své pobočky za předpokladu, že správce má povolení ke správě daného typu alternativního investičního fondu.
2. Správce, který hodlá spravovat unijní alternativní investiční fond usazený v jiném členském státě poprvé, sdělí příslušným orgánům svého domovského členského státu tyto informace:
a)
členský stát, v němž hodlá spravovat alternativní investiční fond přímo nebo prostřednictvím pobočky;
b)
plán obchodních činností, v němž jsou uvedeny zejména služby, které hodlá poskytovat, a určení alternativního investičního fondu, který hodlá spravovat.
3. Pokud správce hodlá zřídit pobočku, poskytne kromě údajů uvedených v odstavci 2 tyto informace:
a)
organizační strukturu pobočky;
b)
adresu v domovském členském státě alternativního investičního fondu, kde lze získat potřebné dokumenty;
c)
jména a kontaktní údaje osob odpovědných za vedení pobočky.
4. Příslušné orgány domovského členského státu správce předají všechny nezbytné dokumenty příslušným orgánům hostitelského členského státu správce, a to do jednoho měsíce ode dne, kdy obdržely dokumenty podle odstavce 2 nebo do dvou měsíců ode dne, kdy obdržely veškeré dokumenty podle odstavce 3. K předání dojde pouze tehdy, pokud správa alternativního investičního fondu prováděná správcem je a bude v souladu s touto směrnicí a pokud správce i jinak dodržuje tuto směrnici.
Příslušné orgány domovského členského státu správce přiloží k dokumentům prohlášení o tom, že dotyčnému správci bylo uděleno povolení.
Příslušné orgány domovského členského státu správce oznámí neprodleně správci předání všech dokumentů.
Po přijetí oznámení o předání dokumentů smí správce zahájit poskytování služeb v hostitelském členském státě.
5. Hostitelský členský stát správce nestanoví pro dotyčného správce žádné další požadavky týkající se záležitostí spadajících do oblasti působnosti této směrnice.
6. V případě změny kterékoli z informací poskytovaných podle odstavce 2 nebo podle odstavce 3 oznámí správce tuto změnu písemně příslušným orgánům svého domovského členského státu nejpozději jeden měsíc před jejím provedením, jedná-li se o změnu plánovanou, nebo okamžitě poté, co došlo k neplánované změně.
Pokud by v důsledku plánované změny správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem přestala být v souladu s touto směrnicí nebo pokud by v jejím důsledku již správce jinak nedodržoval tuto směrnici, oznámí příslušné orgány domovského členského státu správce neprodleně správci, že takovou změnu nesmí provést.
Je-li plánovaná změna provedena bez ohledu na první a druhý pododstavec nebo dojde-li k neplánované změně, v jejímž důsledku by správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem přestala být v souladu s touto směrnicí nebo v jejímž důsledku by již správce jinak nedodržoval tuto směrnici, přijmou příslušné orgány domovského členského státu správce veškerá náležitá opatření podle článku 46.
Pokud jsou změny přijatelné, protože se nedotýkají souladu správy alternativního investičního fondu prováděné dotyčným správcem s touto směrnicí nebo jiného dodržování této směrnice správcem, informují příslušné orgány domovského členského státu správce o těchto změnách bez zbytečného odkladu příslušné orgány jeho hostitelského členského státu.
7. Za účelem zajištění důsledné harmonizace tohoto článku, může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy regulačních technických norem upřesňujících informace, jež mají být oznamovány podle odstavců 2 a 3.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
8. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto článku může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy prováděcích technických norem zavádějících standardní formuláře, šablony a postupy pro předávání informací v souladu s odstavci 2 a 3.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článku 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
KAPITOLA VII
ZVLÁŠTNÍ PRAVIDLA VE VZTAHU KE TŘETÍM ZEMÍM
Článek 34
Podmínky pro unijní správce spravující mimounijní alternativní investiční fondy, které nejsou nabízeny v členských státech
1. Členské státy zajistí, aby směl povolený unijní správce spravovat mimounijní alternativní investiční fondy, které nejsou nabízeny v Unii, pod podmínkou, že:
a)
správce ve vztahu k tomuto alternativnímu investičnímu fondu dodržuje všechny požadavky stanovené touto směrnicí s výjimkou článků 21 a 22 a
b)
jsou uzavřeny náležité dohody o spolupráci mezi příslušnými orgány domovského členského státu správce a orgány dohledu třetí země, v níž je mimounijní alternativní investiční fond usazen, zajišťující alespoň účinnou výměnu informací, která příslušným orgánům domovského členského státu správce umožní plnit jejich povinnosti podle této směrnice.
2. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření týkající se dohod o spolupráci uvedených v odstavci 1, za účelem vytvoření společného rámce usnadňujícího uzavírání těchto dohod o spolupráci se třetími zeměmi.
3. Za účelem zajištění jednotného uplatňování tohoto článku vypracuje orgán pro cenné papíry a trhy obecné pokyny, kterými stanoví podmínky uplatňování opatření přijatých Komisí v souvislosti s dohodami o spolupráci uvedenými v odstavci 1.
Článek 35
Podmínky, za nichž může být mimounijní alternativní investiční fond spravovaný unijním správcem nabízen v Unii s pasem
1. Členské státy zajistí, aby směl povolený unijní správce nabízet profesionálním investorům v Unii podílové jednotky nebo akcie mimounijních alternativních investičních fondů, které spravuje, jakož i unijního podřízeného alternativního investičního fondu, který nesplňuje podmínky uvedené v čl. 31 odst. 1 druhém pododstavci, jakmile jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku.
2. Správci musí splňovat všechny požadavky stanovené touto směrnicí s výjimkou kapitoly VI. Dále musí být splněny tyto podmínky:
a)
jsou uzavřeny náležité dohody o spolupráci mezi příslušnými orgány domovského členského státu správce a orgány dohledu třetí země, v níž je mimounijní alternativní investiční fond usazen, zajišťující s ohledem na čl. 50 odst. 4 alespoň účinnou výměnu informací, která příslušným orgánům umožní plnit jejich povinnosti podle této směrnice;
b)
třetí země, v níž je mimounijní alternativní investiční fond usazen, není uvedena na seznamu nespolupracujících zemí a území vypracovaném Finančním akčním výborem proti praní peněz a financování terorismu;
c)
třetí země, v níž je mimounijní alternativní investiční fond usazen, podepsala s domovským členským státem povoleného správce a s každým dalším členským státem, v němž mají být podílové jednotky nebo akcie mimounijního alternativního investičního fondu nabízeny, dohodu, která je plně v souladu se zásadami stanovenými v článku 26 vzorové úmluvy OECD o daních z příjmu a majetku a zajišťuje účinnou výměnu informací v oblasti daní, včetně případných mnohostranných daňových dohod.
Pokud příslušné orgány některého členského státu nesouhlasí s tím, jak příslušné orgány domovského členského státu správce posoudily splnění podmínek uvedených v prvním pododstavci písm. a) a b), mohou tyto orgány předložit věc orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
3. V případě, že správce hodlá nabízet podílové jednotky nebo akcie mimounijních alternativních investičních fondů ve svém domovském členském státě, předloží tento správce příslušným orgánům svého domovského členského státu oznámení o každém mimounijním alternativním investičním fondu, který hodlá nabízet.
Toto oznámení musí obsahovat dokumenty a informace stanovené v příloze III.
4. Příslušné orgány domovského členského státu správce sdělí tomuto správci nejpozději do 20 pracovních dnů od obdržení oznámení se všemi nezbytnými dokumenty podle odstavce 3, zda může na jeho území zahájit nabízení alternativního investičního fondu určeného v oznámení podle odstavce 3. Příslušné orgány domovského členského státu správce zakáží správci nabízet alternativní investiční fond pouze v případě, že správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem není nebo nebude v souladu s touto směrnicí nebo že správce jinak nedodržuje nebo nebude dodržovat tuto směrnici. Je-li přijato kladné rozhodnutí, může správce zahájit nabízení alternativního investičního fondu ve svém domovském členském státě ode dne, kdy byl o tomto rozhodnutí informován příslušnými orgány.
Příslušné orgány domovského členského státu správce informují rovněž orgán pro cenné papíry a trhy o tom, že správce smí zahájit nabízení podílových jednotek nebo akcií tohoto alternativního investičního fondu ve svém domovském členském státě.
5. Pokud správce hodlá nabízet podílové jednotky nebo akcie mimounijních alternativních investičních fondů v členském státě, který není jeho domovským členským státem, předloží tento správce příslušným orgánům svého domovského členského státu oznámení o každém mimounijním alternativním investičním fondu, který hodlá nabízet.
Toto oznámení musí obsahovat dokumenty a informace stanovené v příloze IV.
6. Příslušné orgány domovského členského státu správce předají toto oznámení se všemi nezbytnými dokumenty podle odstavce 5 příslušným orgánům členského státu, v němž má být alternativní investiční fond nabízen, a to nejpozději do 20 pracovních dnů ode dne, kdy oznámení obdržely. K tomuto předání dojde pouze tehdy, pokud správa alternativního investičního fondu prováděná správcem je a bude v souladu s touto směrnicí a pokud správce i jinak dodržuje tuto směrnici.
Příslušné orgány domovského členského státu správce k oznámení přiloží prohlášení o tom, že dotyčnému správci bylo uděleno povolení spravovat alternativní investiční fond s danou investiční strategií.
7. Bezprostředně po předání oznámení se všemi dokumenty informují příslušné orgány domovského členského státu správce tohoto správce o jeho předání. Správce smí zahájit nabízení alternativního investičního fondu v dotčeném hostitelském členském státě ode dne, kdy byl o tomto předání informován příslušnými orgány.
Příslušné orgány domovského členského státu správce informují rovněž orgán pro cenné papíry a trhy o tom, že správce smí zahájit nabízení podílových jednotek nebo akcií tohoto alternativního investičního fondu v hostitelském členském státě.
8. Opatření uvedená v příloze IV písm. h) se řídí právními předpisy a podléhají dohledu hostitelského členského státu správce.
9. Členské státy zajistí, aby oznámení správce uvedené v odstavci 5 a prohlášení uvedené v odstavci 6 byly vyhotovovány v jazyce obvyklém v oblasti mezinárodních financí.
Členské státy zajistí, aby jejich příslušné orgány umožnily předávání a uchovávání dokumentů uvedených v odstavci 6 v elektronické podobě.
10. V případě podstatné změny kterékoli z informací poskytovaných podle odstavce 3 nebo podle odstavce 5 oznámí správce tuto změnu písemně příslušným orgánům svého domovského členského státu nejpozději jeden měsíc před jejím provedením, jedná-li se o změnu plánovanou, nebo okamžitě poté, co došlo k neplánované změně.
Pokud by v důsledku plánované změny správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem přestala být v souladu s touto směrnicí nebo pokud by v jejím důsledku již správce jinak nedodržoval tuto směrnici, oznámí příslušné orgány domovského členského státu správce tomuto správci bez zbytečného prodlení, že takovou změnu nesmí provést.
Je-li plánovaná změna provedena bez ohledu na první a druhý pododstavec nebo dojde-li k neplánované změně, v jejímž důsledku by správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem přestala být v souladu s touto směrnicí nebo v jejímž důsledku by již správce jinak nedodržoval tuto směrnici, přijmou příslušné orgány domovského členského státu správce veškerá náležitá opatření podle článku 46, včetně výslovného zákazu nabízení tohoto alternativního investičního fondu, je-li to nezbytné.
Pokud jsou změny přijatelné, protože se nedotýkají souladu správy alternativního investičního fondu prováděné dotyčným správcem s touto směrnicí nebo jiného dodržování této směrnice správcem, informují o tom příslušné orgány domovského členského státu správce bezodkladně orgán pro cenné papíry a trhy, pokud se tyto změny týkají ukončení nabízení určitého alternativního investičního fondu nebo nabízení dalšího alternativního investičního fondu, a podle okolností informují o těchto změnách příslušné orgány hostitelských členských států správce.
11. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření týkající se dohod o spolupráci uvedených v odst. 2 písm. a) za účelem vytvoření společného rámce usnadňujícího uzavírání těchto dohod o spolupráci se třetími zeměmi.
12. Za účelem zajištění jednotného uplatňování tohoto článku může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat obecné pokyny, kterými stanoví podmínky uplatňování opatření přijatých Komisí v souvislosti s dohodami o spolupráci uvedenými v odst. 2 písm. a).
13. Orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje návrhy regulačních technických norem, kterými stanoví minimální obsah dohod o spolupráci uvedených v odst. 2 písm. a), aby zajistil, že příslušné orgány domovského a hostitelského členského státu obdrží dostatečné informace, nezbytné pro výkon dohledových a vyšetřovacích pravomocí podle této směrnice.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
14. Za účelem zajištění důsledné harmonizace tohoto článku může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy regulačních technických norem upřesňujících postupy pro koordinaci a výměnu informací mezi příslušnými orgány domovského členského státu a příslušnými orgány hostitelského členského státu správce.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
15. Pokud příslušný orgán odmítne žádost o výměnu informací podle regulačních technických norem uvedených v odstavci 14, dotčené příslušné orgány mohou předložit věc orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010
16. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto článku, může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy prováděcích technických norem, kterými se stanoví:
a)
forma a obsah vzoru oznámení uvedeného v odstavci 3;
b)
forma a obsah vzoru oznámení uvedeného v odstavci 5;
c)
forma a obsah vzoru prohlášení uvedeného v odstavci 6;
d)
forma předání uvedeného v odstavci 6;
e)
forma písemného oznámení uvedeného v odstavci 10.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článku 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
17. Aniž je dotčen čl. 43 odst. 1, členské státy vyžadují, aby byly alternativní investiční fondy spravované a nabízené správcem nabízeny pouze profesionálním investorům.
Článek 36
Podmínky, za nichž mohou být mimounijní alternativní investiční fondy spravované unijním správcem nabízeny v členských státech bez pasu
1. Aniž je dotčen článek 35, mohou členské státy umožnit povolenému unijnímu správci nabízet profesionálním investorům pouze na jejich území podílové jednotky nebo akcie mimounijních alternativních investičních fondů, které spravuje, a unijních podřízených alternativních investičních fondů, které nesplňují podmínky stanovené v čl. 31 odst. 1 druhém pododstavci, a to pod podmínkou, že:
a)
správce splňuje všechny požadavky stanovené touto směrnicí s výjimkou článku 21. Tito správci však musí zajistit jmenování jednoho nebo více subjektů, které budou plnit povinnosti uvedené v čl. 21 odst. 7, 8 a 9. Tyto činnosti nesmí vykonávat správce. Správce poskytne příslušným orgánům dohledu informace o totožnosti subjektů, které za plnění povinností uvedených v čl. 21 odst. 7, 8 a 9 odpovídají;
b)
byly za účelem dohledu nad systémovým rizikem a v souladu s mezinárodními standardy uzavřeny náležité dohody o spolupráci mezi příslušnými orgány domovského členského státu správce a orgány dohledu třetí země, v níž je mimounijní alternativní investiční fond usazen, zajišťující účinnou výměnu informací, která příslušným orgánům domovského členského státu správce umožní plnit jejich povinnosti podle této směrnice;
c)
třetí země, v níž je mimounijní alternativní investiční fond usazen, není uvedena na seznamu nespolupracujících zemí a území vypracovaném Finančním akčním výborem proti praní peněz a financování terorismu.
2. Členské státy mohou přijmout přísnější pravidla, týkající se správců nabízejících podílové jednotky nebo akcie mimounijních alternativních investičních fondů investorům na jejich území pro účely tohoto článku.
3. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření týkající se dohod o spolupráci uvedených v odstavci 1, za účelem vytvoření společného rámce usnadňujícího uzavírání těchto dohod o spolupráci se třetími zeměmi.
4. Za účelem zajištění jednotného uplatňování tohoto článku vypracuje orgán pro cenné papíry a trhy obecné pokyny, kterými stanoví podmínky uplatňování opatření přijatých Komisí v souvislosti s dohodami o spolupráci uvedenými v odstavci 1.
Článek 37
Udělování povolení mimounijním správcům, kteří hodlají spravovat unijní alternativní investiční fondy nebo nabízet alternativní investiční fondy, jež spravují, v Evropské unii v souladu s články 39 a 40
1. Členské státy vyžadují, aby mimounijní správci, kteří hodlají spravovat unijní alternativní investiční fondy nebo nabízet jimi spravované alternativní investiční fondy v Unii podle článků 39 a 40, museli získat předchozí povolení příslušných orgánů referenčního členského státu v souladu s tímto článkem.
2. Mimounijní správce, který chce získat předchozí povolení uvedené v odstavci 1 musí dodržovat tuto směrnici s výjimkou kapitoly VI. V rozsahu, v němž je dodržování některého ustanovení této směrnice v rozporu s dodržováním právních předpisů, které se vztahují na mimounijního správce nebo mimounijní alternativní investiční fondy nabízené v Unii, nemá správce povinnost takové ustanovení této směrnice dodržovat, je-li schopen prokázat, že:
a)
dodržování určitého ustanovení této směrnice není slučitelné s dodržováním kogentního ustanovení právních předpisů, které se vztahují na mimounijního správce nebo mimounijní alternativní investiční fondy nabízené v Unii;
b)
právní předpisy, které se vztahují na mimounijního správce nebo mimounijní alternativní investiční fond, stanoví rovnocenná pravidla, která mají stejný regulační účel a poskytují investorům příslušných alternativních investičních fondů stejnou úroveň ochrany;
c)
mimounijní správce nebo mimounijní alternativní investiční fond rovnocenná pravidla uvedená v písmeni b) dodržuje.
3. Mimounijní správce, který chce získat povolení uvedené v odstavci 1, musí mít právního zástupce usazeného ve svém referenčním členském státě. Právní zástupce plní funkci kontaktního místa správce v Unii a veškerá oficiální korespondence mezi příslušnými orgány a správcem a mezi investory ze zemí Unie investujícími do příslušných alternativních investičních fondů a správcem, jak je stanoveno v této směrnici, probíhá prostřednictvím tohoto právního zástupce. Právní zástupce zajišťuje společně se správcem, aby byla správa a nabízení prováděné správcem podle této směrnice v souladu s příslušnými předpisy.
4. Referenční členský stát mimounijního správce se určí takto:
a)
Jestliže mimounijní správce hodlá spravovat pouze jeden unijní alternativní investiční fond, nebo několik unijních alternativních investičních fondů usazených v témže členském státě a nehodlá nabízet v Unii žádné alternativní investiční fondy podle článků 39 a 40, považuje se za referenční členský stát domovský členský stát tohoto nebo těchto alternativních investičních fondů a příslušné orgány tohoto členského státu odpovídají za povolovací řízení a za dohled nad tímto správcem.
b)
Jestliže mimounijní správce hodlá spravovat několik unijních alternativních investičních fondů, které jsou usazeny v různých členských státech, a nehodlá nabízet v Unii žádné alternativní investiční fondy podle článků 39 a 40, považuje se za referenční členský stát buď:
i)
členský stát, v němž je usazena většina dotčených alternativních investičních fondů, nebo
ii)
členský stát, v němž se spravuje největší část aktiv.
c)
Jestliže mimounijní správce hodlá nabízet pouze jeden unijní alternativní investiční fond, a to pouze v jednom členském státě, je referenčním členským státem:
i)
domovský členský stát alternativního investičního fondu nebo členský stát, v němž hodlá správce tento alternativní investiční fond nabízet, pokud je alternativní investiční fond v některém členském státě povolen nebo registrován,
ii)
členský stát, v němž hodlá správce tento alternativní investiční fond nabízet, pokud alternativní investiční fond není povolen ani registrován v žádném členském státě.
d)
Jestliže mimounijní správce hodlá nabízet pouze jeden mimounijní alternativní investiční fond, a to pouze v jednom členském státě, je referenčním členským státem tento stát.
e)
Jestliže mimounijní správce hodlá nabízet pouze jeden unijní alternativní investiční fond, ovšem v různých členských státech, je referenčním členským státem:
i)
domovský členský stát alternativního investičního fondu nebo jeden z členských států, v němž jej správce hodlá skutečně nabízet, pokud je alternativní investiční fond v některém členském státě povolen nebo registrován, nebo
ii)
jeden z členských států, v němž jej správce hodlá skutečně nabízet, pokud není alternativní investiční fond povolen ani registrován v žádném členském státě.
f)
Jestliže mimounijní správce hodlá nabízet pouze jeden mimounijní alternativní investiční fond, ovšem v různých členských státech, je referenčním členským státem jeden z těchto členských států.
g)
Jestliže mimounijní správce hodlá nabízet v Unii několik unijních alternativních investičních fondů, je referenčním členským státem:
i)
domovský členský stát alternativního investičního fondu nebo členský stát, v němž správce hodlá skutečně nabízet většinu alternativních investičních fondů, pokud jsou všechny tyto alternativní investiční fondy povoleny nebo registrovány v témže členském státě,
ii)
členský stát, v němž správce hodlá skutečně nabízet většinu alternativních investičních fondů, pokud nejsou všechny tyto alternativní investiční fondy povoleny nebo registrovány v témže členském státě.
h)
Jestliže mimounijní správce hodlá nabízet několik unijních i mimounijních alternativních investičních fondů, nebo nabízet v Unii několik mimounijních alternativních investičních fondů, je referenčním členským státem členský stát, v němž tento správce hodlá skutečně nabízet většinu těchto alternativních investičních fondů.
Podle kritérií stanovených v prvním pododstavci písm. b), c) bodě i), písm. e), písm. f) a písm. g) bodě i) je možné určit i několik referenčních členských států. V takovém případě členské státy vyžadují, aby mimounijní správce, který hodlá spravovat unijní alternativní investiční fondy, aniž by je nabízel, nebo nabízet v Unii podle článků 39 a 40 alternativní investiční fondy, jež spravuje, podal žádost příslušným orgánům všech členských států, které mohou být případně podle kritérií stanovených v uvedených písmenech a bodech referenčními členskými státy, aby mezi sebou určily, který stát je referenčním členským státem. Tyto příslušné orgány společně do jednoho měsíce ode dne, kdy obdržely tuto žádost, rozhodnou o tom, který členský stát je referenčním členským státem mimounijního správce. Příslušné orgány členského státu, který je určen jako referenční členský stát, o tomto jmenování informují bez zbytečného prodlení příslušného mimounijního správce. Není-li mimounijní správce o rozhodnutí příslušných orgánů řádně informován do sedmi dnů od přijetí tohoto rozhodnutí nebo jestliže příslušné orgány nepřijaly toto rozhodnutí ve lhůtě jednoho měsíce, může si tento správce svůj referenční členský stát zvolit sám na základě kritérií uvedených v tomto odstavci.
Správce musí být schopen prokázat, že hodlá v daném členském státě skutečně nabízet alternativní investiční fondy tím, že příslušným orgánů daného členského státu poskytne informace o své strategii pro nabízení.
5. Členské státy vyžadují, aby mimounijní správce, který hodlá spravovat unijní alternativní investiční fondy, aniž by je nabízel, nebo nabízet v Unii podle článků 39 a 40 alternativní investiční fondy, jež spravuje, podal ve svém referenčním členském státě žádost o povolení.
Příslušné orgány po obdržení žádosti o povolení zhodnotí, zda si správce určil svůj referenční členský stát způsobem, který odpovídá kritériím stanoveným v odstavci 4. Jsou-li příslušné orgány toho názoru, že tomu tak není, žádost o povolení podanou mimounijním správcem odmítnou a toto odmítnutí zdůvodní. Pokud jsou příslušné orgány naopak toho názoru, že kritéria uvedená v odstavci 4 jsou splněna, oznámí tuto skutečnost orgánu pro cenné papíry a trhy a požádají tento orgán o radu k hodnocení, které provedly. Oznámení příslušných orgánů adresované orgánu pro cenné papíry a trhy obsahuje také zdůvodnění výběru referenčního členského státu správcem, jakož i informace o strategii pro nabízení daného správce.
Orgán pro cenné papíry a trhy poskytne příslušným orgánům do jednoho měsíce ode dne, kdy obdržel oznámení uvedené ve druhém pododstavci svoji radu, pokud jde o určení referenčního členského státu v souladu s kritérii stanovenými v odstavci 4. Orgán pro cenné papíry a trhy může poskytnou radu s negativním závěrem pouze tehdy, domnívá-li se, že kritéria uvedená v odstavci 4 nebyla splněna.
Běh lhůty stanovené v čl. 8 odst. 5 se na dobu, po kterou orgán pro cenné papíry a trhy provádí přezkum podle tohoto článku, pozastavuje.
Jestliže příslušné orgány hodlají povolení udělit i přes radu orgánu pro cenné papíry a trhy uvedenou ve třetím pododstavci, informují o tom tento orgán a uvedou své důvody. Orgán pro cenné papíry a trhy zveřejní skutečnost, že se příslušné orgány neřídí nebo nehodlají řídit jeho radou. Orgán pro cenné papíry a trhy může v jednotlivých případech rovněž rozhodnout o tom, že zveřejní důvody, které příslušný orgán vedly k tomu, že se radou neřídil. Příslušné orgány jsou o takovém zveřejnění předem informovány.
Jestliže příslušné orgány hodlají povolení udělit i přes radu orgánu pro cenné papíry a trhy uvedenou ve třetím pododstavci a správce hodlá nabízet podílové jednotky nebo akcie alternativních investičních fondů, které spravuje, v jiných členských státech, než je referenční členský stát, informují příslušné orgány referenčního členského státu o svém záměru a jeho důvodech rovněž příslušné orgány těchto členských států. Podle okolností informují příslušné orgány referenčního členského státu o svém záměru a jeho důvodech rovněž příslušné orgány domovských členských států alternativních investičních fondů spravovaných dotčeným správcem.
6. Pokud příslušné orgány některého členského státu nesouhlasí s tím, jak správce určil referenční členský stát, mohou tyto orgány předložit věc orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
7. Aniž je dotčen odstavec 8, povolení může být uděleno, pouze pokud jsou splněny tyto dodatečné podmínky:
a)
správce určil svůj referenční členský stát v souladu s kritérii uvedenými v odstavci 4, přičemž toto určení vychází z poskytnutých informací o strategii pro nabízení a dotčené příslušné orgány splnily postup uvedený v odstavci 5;
b)
správce určil svého právního zástupce, který je usazen v referenčním členském státě tohoto správce;
c)
právní zástupce plní, spolu se správcem, funkci kontaktní osoby mimounijního správce, a to pro investory investující do příslušných alternativních investičních fondů, orgán pro cenné papíry a trhy a příslušné orgány, pokud jde o činnosti, k jejichž výkonu má správce v Unii povolení, a musí být dostatečně vybaven alespoň k zajišťování souladu s příslušnými předpisy podle této směrnice;
d)
jsou uzavřeny náležité dohody o spolupráci mezi příslušnými orgány referenčního členského státu správce, příslušnými orgány domovských členských států dotčených unijních alternativních investičních fondů a orgány dohledu třetí země, v níž je mimounijní správce usazen, zajišťující účinnou výměnu informací, která příslušným orgánům umožní plnit jejich povinnosti podle této směrnice;
e)
třetí země, v níž je mimounijní správce usazen, není uvedena na seznamu nespolupracujících zemí a území vypracovaném Finančním akčním výborem proti praní peněz a financování terorismu;
f)
třetí země, v níž je mimounijní správce usazen, podepsala s referenčním členským státem dohodu, která je plně v souladu se zásadami stanovenými v článku 26 vzorové úmluvy OECD o daních z příjmu a majetku, včetně případných mnohostranných daňových dohod, a zajišťuje účinnou výměnu informací v oblasti daní;
g)
příslušným orgánům nebrání v účinném dohledu podle této směrnice právní a správní předpisy třetí země vztahující se na správce ani omezení dohledových a vyšetřovacích pravomocí orgánů dohledu třetí země.
Pokud příslušné orgány některého členského státu nesouhlasí s tím, jak příslušné orgány referenčního členského státu správce posoudily splnění podmínek uvedených v písmenech a), e) a g) tohoto odstavce, mohou tyto orgány předložit věc orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Pokud příslušný orgán unijního alternativního investičního fondu neuzavře v přiměřené lhůtě požadovanou dohodu o spolupráci uvedenou v prvním pododstavci písm. d), mohou příslušné orgány referenčního členského státu předložit věc orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
8. Povolení se uděluje v souladu s kapitolou II, která se použije obdobně při splnění těchto kritérií:
a)
informace uvedené v čl. 7 odst. 2 se doplní o tyto informace:
i)
zdůvodnění výběru referenčního státu správcem provedeného v souladu s kritérii uvedenými v odstavci 4, včetně informací o strategii pro nabízení,
ii)
seznam ustanovení této směrnice, které správce nemůže dodržovat, jelikož jejich dodržování správcem není podle odstavce 2 slučitelné s dodržováním určitých kogentních ustanovení právních předpisů, které se vztahují na mimounijního správce nebo na mimounijní alternativní investiční fondy nabízené v Unii,
iii)
písemné podklady vycházející z regulačních technických norem vypracovaných orgánem pro cenné papíry a trhy svědčící o tom, že příslušné právní předpisy třetí země stanoví pravidla rovnocenná ustanovením, jež není možné dodržovat, která mají stejný regulační účel a poskytují investorům investujících do příslušných alternativních investičních fondů stejnou úroveň ochrany, a že správce tato rovnocenná pravidla dodržuje; tyto písemné podklady musí být doplněny právním posudkem potvrzujícím, že v právních předpisech třetí země existuje příslušné neslučitelné kogentní ustanovení, a obsahují i popis jeho regulačního účelu a způsobu ochrany investorů, a
iv)
název či jméno právního zástupce správce a místo, kde je právní zástupce správce usazen;
b)
informace uvedené v čl. 7 odst. 3 se mohou týkat pouze unijních alternativních investičních fondů, které hodlá správce spravovat, a těch alternativních investičních fondů spravovaných správcem, které tento správce hodlá nabízet v Unii s pasem;
c)
čl. 8 odst. 1 písm. a) není dotčen odstavec 2 tohoto článku;
d)
čl. 8 odst. 1 písm. e) se nepoužije;
e)
v čl. 8 odst. 5 se na druhý pododstavec hledí, jako by byl doplněn o slova: „informace uvedené v čl. 37 odst. 8 písm. a)“.
Pokud příslušné orgány jiného členského státu nesouhlasí s povolením uděleným příslušnými orgány referenčního členského státu správce, mohou tyto orgány předložit věc orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
9. V případě, že se příslušné orgány referenčního členského státu domnívají, že správci může být na základě odstavce 2 udělena výjimka z dodržování některých ustanovení této směrnice, oznámí to bez zbytečného prodlení orgánu pro cenné papíry a trhy. Tento svůj názor doloží informacemi, které v souladu s odst. 8 písm. a) body ii) a iii) poskytne správce.
Orgán pro cenné papíry a trhy poskytne příslušným orgánům do jednoho měsíce ode dne, kdy obdržel oznámení podle prvního pododstavce, radu, pokud jde o udělení výjimky z dodržování této směrnice z důvodu neslučitelnosti předpisů podle odstavce 2. Tato rada se může zejména zaměřit na otázku, zda se zdají být podmínky pro udělení výjimky splněny, posuzováno na základě informací poskytnutých správcem v souladu s odst. 8 písm. a) body ii) a iii) a regulačních technických norem pro rovnocennost. Orgán pro cenné papíry a trhy usiluje o vytváření jednotné evropské kultury dohledu a konzistentních dohledových postupů a současně zajišťuje, aby příslušné orgány uplatňovaly tento odstavec konzistentním způsobem.
Běh lhůty stanovené v čl. 8 odst. 5 se na dobu, po kterou orgán pro cenné papíry a trhy provádí přezkum podle tohoto odstavce, pozastavuje.
Jestliže příslušné orgány referenčního členského státu hodlají povolení udělit i přes radu orgánu pro cenné papíry a trhy uvedenou v druhém pododstavci, informují o tom tento orgán a uvedou své důvody. Orgán pro cenné papíry a trhy zveřejní skutečnost, že se příslušné orgány neřídí nebo nehodlají řídit jeho radou. Orgán pro cenné papíry a trhy může v jednotlivých případech rovněž rozhodnout o tom, že zveřejní důvody, které vedly příslušné orgány k tomu, že se stanoviskem neřídí. Dotčené příslušné orgány jsou o zamýšleném zveřejnění předem informovány.
Jestliže příslušné orgány hodlají povolení udělit i přes radu orgánu pro cenné papíry a trhy uvedenou v druhém pododstavci a správce hodlá nabízet podílové jednotky nebo akcie alternativního investičního fondu, který spravuje, v jiných členských státech, než je referenční členský stát, informují příslušné orgány referenčního členského státu o svém záměru a jeho důvodech rovněž příslušné orgány těchto členských států.
Pokud příslušný orgán některého členského státu nesouhlasí s tím, jak příslušné orgány referenčního členského státu správce uplatňují tento odstavec, mohou dotčené příslušné orgány předložit věc orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
10. Příslušné orgány referenčního členského státu bez zbytečného prodlení informují orgán pro cenné papíry a trhy o výsledku prvního povolovacího řízení, o veškerých změnách v povolení uděleném správci a o odnětí tohoto povolení.
Příslušné orgány informují orgán pro cenné papíry a trhy o žádostech o povolení, které zamítly, včetně údajů o správcích, kteří tyto žádosti podali, a o důvodech jejich zamítnutí. Orgán pro cenné papíry a trhy vede centrální rejstřík těchto údajů, který je na požádání k dispozici příslušným orgánům Unie. Příslušné orgány s těmito informacemi zacházejí jako s důvěrnými informacemi.
11. Na určení referenčního členského státu nemá další vývoj obchodní činnosti správce v Unii žádný vliv. Nicméně jestliže správce změní do dvou let od udělení prvního povolení svou strategii pro nabízení a tato změna by měla vliv na určení referenčního členského státu, pokud by původní strategií byla tato pozměněná strategie, správce o této změně informuje příslušné orgány původního referenčního členského státu před jejím provedením a určí svůj referenční členský stát v souladu s kritérii uvedenými v odstavci 4 a novou strategií pro nabízení. Správce svůj výběr zdůvodní tím, že svému původnímu referenčnímu členskému státu poskytne informace o nové strategii pro nabízení. Současně mu poskytne informace o tom, kdo bude jeho právním zástupcem, včetně jeho jména či názvu a místa, kde je usazen. Právní zástupce musí být usazen v novém referenčním členském státě.
Původní referenční členský stát zhodnotí, zda je určení provedené správcem podle prvního pododstavce správné, a oznámí to orgánu pro cenné papíry a trhy. Orgán pro cenné papíry a trhy poskytne radu k hodnocení provedenému příslušnými orgány. Oznámení příslušných orgánů adresované orgánu pro cenné papíry a trhy obsahuje také zdůvodnění výběru referenčního členského státu správcem, jakož i informace o jeho nové strategii pro nabízení.
Orgán pro cenné papíry a trhy poskytne příslušným orgánům do jednoho měsíce ode dne, kdy obdržel oznámení uvedené v druhém pododstavci, radu k jejich hodnocení. Radu s negativním závěrem může orgán pro cenné papíry a trhy vydat pouze tehdy, domnívá-li se, že kritéria uvedená v odstavci 4 nebyla splněna.
Poté, co obdrží radu orgánu pro cenné papíry a trhy podle třetího pododstavce, informují příslušné orgány původního referenčního členského státu mimounijního správce, jeho původního právního zástupce a orgán pro cenné papíry a trhy o svém rozhodnutí.
Pokud příslušné orgány původního referenčního členského státu s hodnocením provedeným správcem souhlasí, informují o změně rovněž příslušné orgány nového referenčního členského státu. Původní referenční členský stát bez zbytečného odkladu předá novému referenčnímu členskému státu kopii povolení správce a dokumentů týkajících se dohledu nad ním. Ode dne předání povolení a dohledové dokumentace jsou orgány odpovědnými za povolovací řízení a za dohled nad správcem příslušné orgány nového referenčního členského státu.
Jestliže je výsledné hodnocení příslušných orgánů v rozporu s radou orgánu pro cenné papíry a trhy uvedenou v třetím pododstavci:
a)
Příslušné orgány o tom informují orgán pro cenné papíry a trhy a uvedou své důvody. Orgán pro cenné papíry a trhy zveřejní skutečnost, že se příslušné orgány neřídí nebo nehodlají řídit jeho radou. Orgán pro cenné papíry a trhy může v jednotlivých případech rovněž rozhodnout o tom, že zveřejní důvody, které příslušné orgány vedly k tomu, že se jeho radou neřídí. Dotčené příslušné orgány jsou o zamýšleném zveřejnění předem informovány.
b)
Jestliže správce nabízí podílové jednotky nebo akcie alternativních investičních fondů, které spravuje, v jiných členských státech, než je původní referenční členský stát, příslušné orgány původního referenčního členského státu o svém záměru a jeho důvodech informují rovněž příslušné orgány těchto členských států. Podle okolností příslušné informují orgány referenčního členského státu o svém záměru a jeho důvodech rovněž příslušné orgány domovských členských států alternativních investičních fondů spravovaných dotčeným správcem.
12. Jestliže ze skutečného vývoje obchodní činnosti správce v Unii do dvou let po udělení povolení vyplývá, že strategie pro nabízení, kterou správce předložil v rámci povolovacího řízení, neodpovídá skutečnosti nebo že správce o ní poskytl nepravdivé údaje, případně jestliže správce svou strategii pro nabízení změní, aniž by splnil požadavky odstavce 11, příslušné orgány původního referenčního členského státu mu uloží, aby určil svůj referenční členský stát na základě své skutečné strategie pro nabízení. Postup podle odstavce 11 se použije obdobně. Pokud správce požadavek příslušných orgánů nesplní, odejmou mu příslušné orgány povolení, které vydaly.
Jestliže správce změní svou strategii pro nabízení po uplynutí období uvedeného v odstavci 11 a hodlá změnit na základě nové strategie pro nabízení referenční členský stát, může příslušným orgánům původního referenčního členského státu podat žádost o změnu svého referenčního členského státu. Postup podle odstavce 11 se použije obdobně.
Pokud příslušné orgány některého členského státu nesouhlasí s vyhodnocením provedeným při určování referenčního členského státu podle odstavci 11 nebo tohoto odstavce, mohou tyto orgány předložit věc orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
13. Veškeré spory mezi příslušnými orgány referenčního členského státu správce a tímto správcem se řeší v souladu s právními předpisy referenčního členského státu a před příslušnými soudy tohoto státu.
Veškeré spory mezi správcem, případně alternativním investičním fondem, a unijními investory tohoto alternativního investičního fondu se řeší v souladu s právními předpisy některého členského státu a před příslušnými soudy tohoto státu.
14. Komise přijme prováděcí akty ke stanovení postupu, kterým se mají případné referenční členské státy řídit, pokud společně určují referenční členský stát podle odst. 4 druhého pododstavce. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 59 odst. 2.
15. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření týkající se dohod o spolupráci uvedených v odst. 7 písm. d) za účelem vytvoření společného rámce usnadňujícího uzavírání těchto dohod o spolupráci se třetími zeměmi.
16. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto článku může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat obecné pokyny, v nichž blíže stanoví podmínky pro uplatňování opatření Komise týkajících se dohod o spolupráci uvedených v odst. 7 písm. d).
17. Orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje návrhy regulačních technických norem, ke stanovení minimálního obsahu dohod o spolupráci uvedených v odst. 7 písm. d), aby se zajistilo, že příslušné orgány referenčního členského státu a příslušné orgány hostitelského členského státu obdrží dostatečné informace nezbytné k tomu, aby mohly vykonávat své dohledové a vyšetřovací pravomoci podle této směrnice.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
18. Za účelem důsledné harmonizace tohoto článku vypracuje orgán pro cenné papíry a trhy návrhy regulačních technických norem, kterými se blíže stanoví postupy pro koordinaci a výměnu informací mezi příslušným orgánem referenčního členského státu a příslušným orgány hostitelských členských států správce.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
19. Pokud příslušný orgán odmítne žádost o výměnu informací podle regulačních technických norem uvedených v odstavci 17, mohou dotčené příslušné orgány předložit věc orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
20. V souladu s článkem 29 nařízení (EU) č. 1095/2010 podporuje orgán pro cenné papíry a trhy účinnou dvoustrannou a mnohostrannou výměnu informací mezi příslušnými orgány referenčního členského státu mimounijního správce a příslušnými orgány hostitelských členských států dotčeného správce, přičemž plně respektuje příslušná ustanovení o důvěrnosti a ochraně údajů obsažená v příslušných právních předpisech Unie.
21. V souladu s článkem 31 nařízení (EU) č. 1095/2010 plní orgán pro cenné papíry a trhy obecnou roli koordinátora mezi příslušnými orgány referenčního členského státu mimounijního správce a příslušnými orgány hostitelských členských států dotyčného správce. Orgán pro cenné papíry a trhy může zejména:
a)
usnadňovat výměnu informací mezi dotčenými příslušnými orgány;
b)
určovat rozsah informací, které musí příslušný orgán referenčního členského státu poskytovat dotčeným hostitelským příslušným orgánům;
c)
přijímá veškerá vhodná opatření v případě vývoje, který může ohrozit fungování finančních trhů s cílem podpořit koordinaci opatření přijatých příslušným orgánem referenčního členského státu a příslušnými orgány hostitelských členských států ve vztahu k mimounijnímu správci.
22. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto článku může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy prováděcích technických norem, kterými se stanoví forma a obsah žádosti uvedené v odst. 12 druhém pododstavci.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článku 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
23. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto článku vypracuje orgán pro cenné papíry a trhy návrhy regulačních technických norem týkajících se:
a)
způsobu, jakým musí správce plnit požadavky stanovené v této směrnici, pokud je usazen ve třetí zemi a zejména způsobu poskytování informací podle článků 22 až 24;
b)
podmínky, za nichž je pravidlo obsažené v právních předpisech, které se vztahují na mimounijního správce nebo na mimounijní alternativní investiční fondy, považováno za rovnocenné, mající stejný regulační účel a poskytující příslušným investorům stejnou úroveň ochrany.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Článek 38
Srovnávací hodnocení udělování povolení mimounijním správcům a dohledu nad nimi
1. Za účelem dalšího sjednocování výsledků dohledu v souladu s článkem 30 nařízení (EU) č. 1095/2010 provede orgán pro cenné papíry a trhy jednou ročně srovnávací hodnocení výkonu dohledu příslušnými orgány s ohledem na udělování povolení mimounijním správcům a dohled nad nimi podle článků 37, 39, 40 a 41.
2. Do 22. července 2013 vypracuje orgán pro cenné papíry a trhy metody, které umožní objektivně zhodnotit a porovnat posuzované.
3. V rámci analýz srovnávacího hodnocení se posuzuje zejména:
a)
míra sblížení postupů uplatňovaných při dohledu, které bylo dosaženo při udělování povolení mimounijním správcům a dohledu nad nimi;
b)
míra, ve které postupy uplatňované při dohledu dosahují cílů stanovených touto směrnicí;
c)
dosažená účinnost a míra sblížení, pokud jde o uplatňování ustanovení této směrnice, jejích prováděcích opatření a regulačních a prováděcích technických norem, které na základě této směrnice vypracoval orgán pro cenné papíry a trhy, a to včetně správních opatření a sankcí, jež jsou ukládány mimounijním správcům v případě nedodržení této směrnice.
4. Na základě závěrů vyplývajících ze srovnávacího hodnocení může orgán pro cenné papíry a trhy vydat podle článku 16 nařízení (EU) č. 1095/2010 obecné pokyny a doporučení s cílem zavést pro mimounijní správce jednotné, účinné a efektivní postupy dohledu.
5. Příslušné orgány vynaloží veškeré úsilí, aby se těmito obecnými pokyny a doporučeními řídily.
6. Do dvou měsíců od vydání obecných pokynů nebo doporučení každý příslušný orgán potvrdí, zda se těmito obecnými pokyny nebo doporučením řídí nebo hodlá řídit. V případě, že se příslušný orgán obecnými pokyny nebo doporučením neřídí nebo se jimi nehodlá řídit, informuje o tom orgán pro cenné papíry a trhy a uvede své důvody.
7. Orgán pro cenné papíry a trhy zveřejní skutečnost, že se příslušný orgán obecnými pokyny nebo doporučením neřídí nebo nehodlá řídit. Orgán pro cenné papíry a trhy může v jednotlivých případech rovněž rozhodnout, že zveřejní, proč se příslušný orgán určitými obecnými pokyny nebo doporučením neřídí. Dotyčný příslušný orgán je o zamýšleném zveřejnění předem informován.
8. Orgán pro cenné papíry a trhy informuje prostřednictvím zprávy uvedené v čl. 43 odst. 5 nařízení (EU) č. 1095/2010 Evropský parlament, Radu a Komisi o obecných pokynech a doporučeních vydaných podle tohoto článku a o tom, které příslušné orgány se jimi neřídí, a uvede v ní, jakým způsobem hodlá zajistit, aby se tyto orgány v budoucnu jeho doporučeními a obecnými pokyny řídily.
9. Komise tyto zprávy náležitě zohlední při svém přezkumu této směrnice v souladu s článkem 69, jakož i při každém jejím dalším hodnocení.
10. Orgán pro cenné papíry a trhy zveřejní osvědčené postupy, které byly určeny v rámci těchto srovnávacích hodnocení. Kromě toho mohou být zveřejněny všechny další výsledky srovnávacích hodnocení, pokud s tím příslušný orgán, který je předmětem srovnávacího hodnocení, souhlasí.
Článek 39
Podmínky, za nichž mohou být unijní alternativní investiční fondy spravované mimounijními správci nabízeny v Unii s pasem
1. Členské státy zajistí, aby řádně povolený mimounijní správce mohl nabízet podílové jednotky nebo akcie jím spravovaného unijního alternativního investičního fondu profesionálním investorům v Unii s pasem, jakmile jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku.
2. Pokud správce hodlá nabízet podílové jednotky nebo akcie unijních alternativních investičních fondů ve svém referenčním členském státě, předloží příslušným orgánům svého referenčního členského státu oznámení o každém unijním alternativním investičním fondu, který hodlá nabízet.
Toto oznámení musí obsahovat dokumenty a informace stanovené v příloze III.
3. Příslušné orgány referenčního členského státu správce sdělí správci nejpozději do 20 pracovních dnů ode dne, kdy obdržely oznámení se všemi nezbytnými dokumenty podle odstavce 2, zda může zahájit nabízení alternativního investičního fondu určeného v oznámení podle odstavce 2 na území tohoto členského státu. Příslušné orgány referenčního členského státu správce mohou zakázat nabízet alternativní investiční fond pouze v případě, že správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správce není nebo nebude v souladu s touto směrnicí nebo že správce jinak nedodržuje či nebude dodržovat tuto směrnici. Je-li přijato kladné rozhodnutí, může správce zahájit nabízení alternativního investičního fondu ve svém referenčním členském státě ode dne, kdy byl příslušnými orgány o tomto rozhodnutí informován.
Příslušné orgány referenčního členského státu správce rovněž informují orgán pro cenné papíry a trhy a příslušné orgány alternativního investičního fondu, že správce může začít nabízet podílové jednotky nebo akcie alternativního investičního fondu v referenčním členském státě správce.
4. Pokud správce hodlá nabízet podílové jednotky nebo akcie unijního alternativního investičního fondu v jiných členských státech, než je jeho referenční členský stát, předloží příslušným orgánům svého referenčního členského státu oznámení o každém unijním alternativním investičním fondu, který hodlá nabízet.
Toto oznámení musí obsahovat dokumenty a informace stanovené v příloze IV.
5. Příslušné orgány referenčního členského státu předají oznámení se všemi nezbytnými dokumenty podle odstavce 4 příslušným orgánům členských států, v nichž mají být podílové jednotky nebo akcie alternativního investičního fondu nabízeny, a to nejpozději do 20 pracovních dnů ode dne, kdy oznámení obdržely. K tomuto předání dojde pouze tehdy, pokud správa alternativního investičního fondu prováděná správcem je a bude v souladu s touto směrnicí a pokud správce i jinak dodržuje tuto směrnici.
Příslušné orgány referenčního členského státu správce přiloží k oznámení prohlášení o tom, že dotčenému správci bylo uděleno povolení spravovat alternativní investiční fondy s danou investiční strategií.
6. Bezprostředně po předání oznámení se všemi nezbytnými dokumenty informují orgány referenčního členského státu tohoto správce o jeho předání. Správce smí zahájit nabízení tohoto alternativního investičního fondu v příslušných hostitelských členských státech ode dne, kdy byl informován o tomto předání.
Příslušné orgány referenčního členského státu správce rovněž informují orgán pro cenné papíry a trhy a příslušné orgány alternativního investičního fondu, že správce může začít nabízet podílové jednotky nebo akcie tohoto alternativního investičního fondu v hostitelských členských státech správce.
7. Opatření uvedená v příloze IV písm. h) se řídí právními předpisy a podléhají dohledu hostitelských členských států správce.
8. Členské státy zajistí, aby oznámení správce uvedené v odstavci 4 a prohlášení uvedené v odstavci 5 byly vyhotovovány v jazyce obvyklém v oblasti mezinárodních financí.
Členské státy zajistí, aby jejich příslušné orgány umožnily předávání a uchovávání dokumentů uvedených v odstavci 6 v elektronické podobě.
9. V případě podstatné změny kterékoli z informací poskytovaných podle odstavce 2 nebo podle odstavce 4 oznámí správce tuto změnu písemně příslušným orgánům svého referenčního členského státu nejpozději jeden měsíc před jejím provedením, jedná-li se o změnu plánovanou, nebo okamžitě poté, co došlo k neplánované změně.
Pokud by v důsledku provedení plánované změny správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem přestala být v souladu s touto směrnicí nebo pokud by v jejím důsledku již správce jinak nedodržoval tuto směrnici, příslušné orgány referenčního členského státu správce neprodleně oznámí správci, že takovou změnu nesmí provést.
Je-li plánovaná změna provedena bez ohledu na první a druhý pododstavec nebo dojde-li k neplánované změně, v jejímž důsledku správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem přestane být v souladu s touto směrnicí nebo v jejímž důsledku již správce jinak nedodržuje tuto směrnici, příslušné orgány referenčního členského státu správce přijmou veškerá náležitá opatření podle článku 46, včetně výslovného zákazu nabízení tohoto alternativního investičního fondu, je-li to nezbytné.
Pokud jsou změny přijatelné, protože se nedotýkají souladu správy daného alternativního investičního fondu prováděné dotyčným správcem s touto směrnicí nebo jiného dodržování této směrnice správcem alternativního investičního fondu, příslušné orgány referenčního členského státu bezodkladně informují orgán pro cenné papíry a trhy, jestliže se tyto změny týkají ukončení nabízení určitého alternativního investičního fondu nebo nabízení dalšího alternativního investičního fondu, a podle okolností informují o těchto změnách příslušné orgány hostitelských členských států.
10. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto článku může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy prováděcích technických norem, kterými se stanoví:
a)
forma a obsah vzoru oznámení uvedených v odstavcích 2 a 4;
b)
forma a obsah vzoru prohlášení uvedeného v odstavci 5;
c)
forma předání uvedeného v odstavci 5 a
d)
forma písemného oznámení uvedeného v odstavci 9.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článku 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
11. Aniž je dotčen čl. 43 odst. 1, členské státy vyžadují, aby byly alternativní investiční fondy spravované a nabízené správcem nabízeny pouze profesionálním investorům.
Článek 40
Podmínky, za nichž mohou být mimounijní alternativní investiční fondy spravované mimounijním správcem nabízeny v Unii s pasem
1. Členské státy zajistí, aby mohl řádně povolený mimounijní správce nabízet podílové jednotky nebo akcie jím spravovaného mimounijního alternativního investičního fondu profesionálním investorům v Unii s pasem, jakmile jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku.
2. Kromě požadavků stanovených touto směrnicí pro unijní správce, musí být u mimounijních správců splněny i tyto podmínky:
a)
jsou uzavřeny náležité dohody o spolupráci mezi příslušnými orgány referenčního členského státu a orgánem dohledu třetí země, v níž je mimounijní alternativní investiční fond usazen, zajišťující alespoň účinnou výměnu informací, která příslušným orgánům umožní plnit jejich povinnosti podle této směrnice;
b)
třetí země, v níž je mimounijní alternativní investiční fond usazen, není uvedena na seznamu nespolupracujících zemí a území vypracovaném Finančním akčním výborem proti praní peněz a financování terorismu;
c)
třetí země, v níž je mimounijní alternativní investiční fond usazen, podepsala s referenčním členským státem a s každým dalším členským státem, v němž mají být podílové jednotky nebo akcie mimounijního alternativního investičního fondu nabízeny, dohodu, která je zcela v souladu se zásadami stanovenými v článku 26 vzorové úmluvy OECD o daních z příjmu a majetku a zajišťuje účinnou výměnu informací v oblasti daní včetně mnohostranných daňových dohod.
Pokud příslušné orgány jiného členského státu nesouhlasí s tím, jak příslušné orgány referenčního členského státu posoudily splnění podmínek uvedených v prvním pododstavci písm. a) a b), mohou tyto orgány předložit věc orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
3. Správce předloží příslušným orgánům svého referenčního členského státu oznámení o každém mimounijním alternativním investičním fondu, který hodlá nabízet ve svém referenčním členském státě.
Toto oznámení musí obsahovat dokumenty a informace stanovené v příloze III.
4. Příslušné orgány referenčního členského státu správce sdělí tomuto správci nejpozději do 20 pracovních dnů ode dne, kdy oznámení se všemi nezbytnými dokumenty podle odstavce 3 obdržely, zda může zahájit nabízení alternativního investičního fondu určeného v oznámení podle odstavce 3 na území tohoto členského státu. Příslušné orgány referenčního členského státu správce mohou zakázat správci nabízet alternativní investiční fond pouze v případě, že správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem není nebo nebude v souladu s touto směrnicí nebo že správce jinak nedodržuje či nebude dodržovat tuto směrnici. V případě kladného rozhodnutí může správce zahájit nabízení alternativního investičního fondu ve svém referenčním členském státě ode dne oznámení tohoto rozhodnutí příslušnými orgány.
Příslušné orgány referenčního členského státu správce rovněž informují orgán pro cenné papíry a trhy o tom, že správce může začít nabízet podílové jednotky nebo akcie alternativního investičního fondu v referenčním členském státě správce.
5. Pokud správce hodlá nabízet podílové jednotky nebo akcie mimounijního alternativního investičního fondu i v jiných členských státech, než je jeho referenční členský stát, předloží příslušným orgánům svého referenčního členského státu oznámení o každém mimounijním alternativním investičním fondu, který hodlá nabízet.
Toto oznámení musí obsahovat dokumenty a informace stanovené v příloze IV.
6. Příslušné orgány referenčního členského státu předají oznámení se všemi nezbytnými dokumenty podle odstavce 5 příslušným orgánům členských států, v nichž mají být podílové jednotky nebo akcie alternativního investičního fondu nabízeny, a to nejpozději do 20 pracovních dnů ode dne, kdy oznámení obdržely. K tomuto předání dojde pouze tehdy, pokud správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem je a bude v souladu s touto směrnicí a pokud správce i jinak dodržuje tuto směrnici.
Příslušné orgány referenčního členského státu správce k oznámení přiloží prohlášení o tom, že dotyčnému správci bylo uděleno povolení spravovat alternativní investiční fond s danou investiční strategií.
7. Bezprostředně po předání oznámení se všemi nezbytnými dokumenty informují příslušné orgány referenčního členského státu správce tohoto správce o jeho předání. Správce smí zahájit nabízení tohoto alternativního investičního fondu v příslušných hostitelských členských státech správce ode dne, kdy byl o předání oznámení informován.
Příslušné orgány referenčního členského státu správce rovněž informují orgán pro cenné papíry a trhy, že správce může začít nabízet podílové jednotky nebo akcie alternativního investičního fondu v hostitelských členských státech správce.
8. Opatření uvedená v příloze IV písm. h) se řídí právními předpisy a podléhají dohledu hostitelských členských států správce, pokud tyto členské státy nejsou referenčním členským státem.
9. Členské státy zajistí, aby oznámení správce uvedené v odstavci 5 a prohlášení uvedené v odstavci 6 byly vyhotovovány v jazyce obvyklém v oblasti mezinárodních financí.
Členské státy zajistí, aby jejich příslušné orgány umožnily předávání a uchovávání dokumentů uvedených v odstavci 6 v elektronické podobě.
10. V případě podstatné změny kterékoli z informací poskytovaných podle odstavce 3 nebo podle odstavce 5 oznámí správce tuto změnu písemně příslušným orgánům svého referenčního členského státu nejpozději jeden měsíc před jejím provedením, jedná-li se o změnu plánovanou, nebo okamžitě poté, co došlo k neplánované změně.
Pokud by v důsledku provedení plánované změny správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem přestala být v souladu s touto směrnicí nebo by v jejím důsledku již správce jinak nedodržoval tuto směrnici, příslušné orgány referenčního členského státu správce oznámí správci bez zbytečného prodlení, že změnu nesmí provést.
Je-li plánovaná změna provedena bez ohledu na první a druhý pododstavec, nebo dojde-li k neplánované změně, v jejímž důsledku správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem přestane být v souladu s touto směrnicí nebo v jejímž důsledku již správce jinak nedodržuje tuto směrnici, přijmou příslušné orgány referenčního členského státu správce veškerá náležitá opatření podle článku 46, včetně výslovného zákazu nabízení tohoto alternativního investičního fondu, je-li to nezbytné.
Pokud jsou změny přijatelné, protože se nedotýkají souladu správy daného alternativního investičního fondu prováděné správcem s touto směrnicí nebo jiného dodržování této směrnice správcem, informují o tom příslušné orgány referenčního členského státu bezodkladně orgán pro cenné papíry a trhy, pokud se změny týkají ukončení nabízení určitých alternativních investičních fondů nebo nabízení dalších alternativních investičních fondů, a podle okolností informují o těchto změnách příslušné orgány hostitelských členských států správce.
11. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření týkající se dohod o spolupráci uvedených v odst. 2 písm. a) za účelem vytvoření společného rámce usnadňujícího uzavírání těchto dohod o spolupráci se třetími zeměmi.
12. Za účelem zajištění jednotného uplatňování tohoto článku může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat obecné pokyny, v nichž blíže stanoví podmínky pro uplatňování opatření Komise týkajících se dohod o spolupráci uvedených v odst. 2 písm. a).
13. Orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje návrhy regulačních technických norem ke stanovení minimálního obsahu dohod o spolupráci uvedených v odst. 2 písm. a), aby se zajistilo, že příslušné orgány referenčního členského státu a příslušné orgány hostitelských členských států obdrží dostatečné informace nezbytné k tomu, aby mohly vykonávat své dohledové a vyšetřovací pravomoci podle této směrnice.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
14. Za účelem důsledné harmonizace tohoto článku vypracuje orgán pro cenné papíry a trhy návrh regulačních technických norem, kterými se blíže stanoví pro koordinaci a výměnu informací mezi příslušnými orgány referenčního členského státu a příslušnými orgány hostitelských členských států správce.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
15. Pokud příslušný orgán odmítne žádost o výměnu informací podle regulačních technických norem uvedených v odstavci 14, mohou dotčené příslušné orgány předložit věc orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
16. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto článku, může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy prováděcích technických norem, kterými se stanoví:
a)
forma a obsah vzoru oznámení uvedených v odstavcích 3 a 5;
b)
forma a obsah vzoru prohlášení uvedeného v odstavci 6;
c)
forma předání uvedeného v odstavci 6 a
d)
forma písemného oznámení uvedeného v odstavci 10.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článku 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
17. Aniž je dotčen čl. 43 odst. 1, členské státy vyžadují, aby byly alternativní investiční fondy spravované a nabízené správcem nabízeny pouze profesionálním investorům.
Článek 41
Podmínky správy alternativních investičních fondů usazených v jiných členských státech, než je referenční členský stát, mimounijními správci
1. Členské státy zajistí, aby směl povolený mimounijní správce spravovat unijní alternativní investiční fondy, které jsou usazeny v jiném členském státě, než je jeho referenční členský stát, buď přímo, nebo prostřednictvím pobočky, pokud má tento správce povolení ke správě daného typu alternativního investičního fondu.
2. Každý mimounijní správce, který hodlá spravovat unijní alternativní investiční fondy usazené v jiném členském státě, než je jeho referenční členský stát, poprvé, sdělí příslušným orgánům svého referenčního členského státu tyto informace:
a)
členský stát, v němž hodlá spravovat alternativní investiční fondy přímo nebo prostřednictvím pobočky;
b)
plán obchodních činností, v němž jsou uvedeny zejména služby, které hodlá poskytovat, a určení alternativních investičních fondů, které hodlá spravovat.
3. Pokud mimounijní správce hodlá zřídit pobočku, poskytne kromě údajů požadovaných v odstavci 2 ještě tyto informace:
a)
organizační strukturu pobočky;
b)
adresu v domovském členském státě alternativního investičního fondu, kde lze získat potřebné dokumenty;
c)
jména a kontaktní údaje osob odpovědných za vedení pobočky.
4. Do jednoho měsíce od přijetí všech nezbytných dokumentů podle odstavce 2 nebo do dvou měsíců od přijetí těchto dokumentů podle odstavce 3 předají příslušné orgány referenčního členského státu tyto dokumenty příslušným orgánům hostitelských členských států správce. K tomuto předání dojde pouze tehdy, pokud správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem je a bude v souladu s touto směrnicí a správce i jinak dodržuje tuto směrnici.
Příslušné orgány referenčního členského státu správce přiloží k těmto dokumentům prohlášení o tom, že dotyčnému správci bylo uděleno povolení.
Příslušné orgány referenčního členského státu předání všech nezbytných dokumentů neprodleně oznámí správci. Po obdržení oznámení o předání všech dokumentů smí správce zahájit poskytování služeb v hostitelských členských státech správce.
Příslušné orgány referenčního členského státu rovněž informují orgán pro cenné papíry a trhy, že správce může začít spravovat alternativní investiční fond v hostitelských členských státech správce.
5. Hostitelské členské státy správce nestanoví pro dotyčného správce žádné další požadavky týkající se záležitostí spadajících do oblasti působnosti této směrnice.
6. V případě změny kterékoli z informací poskytovaných podle odstavce 2 nebo podle odstavce 3 oznámí správce tuto změnu písemně příslušným orgánům svého referenčního členského státu nejpozději jeden měsíc před jejím provedením, jedná-li se o změnu plánovanou, nebo okamžitě poté, co došlo k neplánované změně.
Pokud by v důsledku provedení plánované změny správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správcem přestala být v souladu s touto směrnicí nebo by v jejím důsledku již správce jinak nedodržoval tuto směrnici, příslušné orgány referenčního členského státu správce neprodleně oznámí správci, že takovou změnu nesmí provést.
Je-li plánovaná změna provedena bez ohledu na první a druhý pododstavec nebo dojde-li k neplánované změně, v jejímž důsledku správa alternativního investičního fondu prováděná tímto správce přestane být v souladu s touto směrnicí nebo v jejímž důsledku již správce jinak nedodržuje tuto směrnici, přijmou příslušné orgány referenčního členského státu veškerá náležitá opatření podle článku 46, včetně výslovného zákazu nabízení tohoto alternativního investičního fondu, je-li to nezbytné.
Pokud jsou změny přijatelné, protože se nedotýkají souladu správy daného alternativního investičního fondu prováděné správcem s touto směrnicí nebo jiného dodržování této směrnice správcem, příslušné orgány referenčního členského státu bez zbytečného prodlení informují o těchto změnách příslušné orgány hostitelských členských států správce.
7. Za účelem zajištění důsledné harmonizace tohoto článku může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy regulačních technických norem, kterými se blíže stanoví informace, jež mají být oznamovány podle odstavců 2 a 3.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
8. Za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování tohoto článku může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy prováděcích technických norem zavádějících standardní formuláře, šablony a postupy pro předávání informací v souladu s odstavci 2 a 3.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článku 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Článek 42
Podmínky, za nichž mohou být alternativní investiční fondy spravované mimounijními správci nabízeny v členských státech bez pasu
1. Aniž jsou dotčeny články 37, 39 a 40, mohou členské státy dovolit mimounijním správcům, aby nabízeli profesionálním investorům výhradně na jejich území podílové jednotky nebo akcie alternativních investičních fondů, které spravují, pokud dodržují alespoň následující pravidla:
a)
mimounijní správce dodržuje články 22, 23 a 24 s ohledem na každý alternativní investiční fond, který nabízí podle tohoto článku, a články 26 až 30, pokud alternativní investiční fond, který nabízí podle tohoto článku, spadá do oblasti působnosti čl. 26 odst. 1. Za příslušné orgány a investory alternativních investičních fondů uvedené v těchto článcích se považují příslušné orgány a investoři alternativních investičních fondů členských států, v nichž je alternativní investiční fond nabízen;
b)
byly za účelem dohledu nad systémovým rizikem a v souladu s mezinárodními standardy uzavřeny náležité dohody o spolupráci mezi příslušnými členských států, v nichž jsou alternativní investiční fondy nabízeny, případně příslušnými orgány dotčeného unijního alternativního investičního fondu, a orgány dohledu třetí země, v níž je mimounijní správce usazen, a podle okolností orgány dohledu třetí země, v níž je mimounijní alternativní investiční fond usazen, zajišťující alespoň účinnou výměnu informací, která příslušným orgánům dotčených členských států umožní plnit jejich povinnosti podle této směrnice;
c)
třetí země, v níž je mimounijní správce nebo mimounijní alternativní investiční fond usazen, není uvedena na seznamu nespolupracujících zemí a území vypracovaném Finančním akčním výborem proti praní peněz a financování terorismu.
Pokud příslušné orgány unijního alternativního investičního fondu neuzavřou požadované dohody o spolupráci uvedené v prvním pododstavci písm. b) v přiměřené lhůtě, mohou příslušné orgány členského státu, v němž má být daný alternativní investiční fond nabízen, předložit věc orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
2. Členské státy mohou přijmout přísnější pravidla týkající se mimounijních správců nabízejících podílové jednotky nebo akcie alternativního investičního fondu investorům na jejich území pro účely tohoto článku.
3. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření týkající se dohod o spolupráci uvedených v odstavci 1, za účelem vytvoření společného rámce usnadňujícího uzavírání těchto dohod o spolupráci se třetími zeměmi.
4. Za účelem zajištění jednotného uplatňování tohoto článku vypracuje orgán pro cenné papíry a trhy obecné pokyny, kterými se stanoví podmínky uplatňování opatření Komise týkajících se dohod o spolupráci uvedených v odstavci 1.
KAPITOLA VIII
NABÍZENÍ NEPROFESIONÁLNÍM INVESTORŮM
Článek 43
Nabízení alternativních investičních fondů správci neprofesionálním investorům
1. Aniž jsou dotčeny jiné nástroje práva Unie, mohou členské státy správcům povolit, aby podílové jednotky nebo akcie alternativních investičních fondů, které spravují v souladu s touto směrnicí, nabízeli neprofesionálním investorům na jejich území bez ohledu na to, zda jsou tyto alternativní investiční fondy nabízeny vnitrostátně či přeshraničně nebo zda jsou unijní či mimounijní.
V těchto případech mohou členské státy stanovit pro správce nebo pro alternativní investiční fondy přísnější požadavky než ty, které se vztahují na alternativní investiční fondy nabízené na jejich území v souladu s touto směrnicí profesionálním investorům. Členské státy však nemohou stanovit přísnější nebo dodatečné požadavky pro unijní alternativní investiční fondy, jež jsou usazeny v jiném členském státě a nabízeny přeshraničně, než pro alternativní investiční fondy nabízené pouze vnitrostátně.
2. Členské státy, které na svém území povolí nabízení alternativních investičních fondů neprofesionálním investorům, oznámí do 22. července 2014 Komisi a orgánu pro cenné papíry a trhy:
a)
typy alternativních investičních fondů, které mohou správci na jejich území nabízet neprofesionálním investorům;
b)
veškeré dodatečné požadavky, které členský stát stanoví pro nabízení alternativních investičních fondů neprofesionálním investorům.
Členské státy informují Komisi a orgán pro cenné papíry a trhy rovněž o veškerých pozdějších změnách týkajících se prvního pododstavce.
KAPITOLA IX
PŘÍSLUŠNÉ ORGÁNY
ODDÍL 1
Určení, pravomoci a postupy pro zjednávání nápravy
Článek 44
Určení příslušných orgánů
Členské státy určí příslušné orgány, které mají plnit povinnosti stanovené touto směrnicí.
O určení těchto orgánů a o případném rozdělení jejich působnosti informují orgán pro cenné papíry a trhy a Komisi.
Příslušné orgány musí být orgány veřejné moci.
Členské státy vyžadují, aby jejich příslušné orgány stanovily vhodné metody kontroly, zda správci plní své povinnosti podle této směrnice, a to případně na základě obecných pokynů vydaných orgánem pro cenné papíry a trhy.
Článek 45
Působnost příslušných orgánů v členských státech
1. Obezřetnostní dohled nad správcem spadá do působnosti příslušných orgánů domovského členského státu správce, ať již tento správce spravuje nebo nabízí alternativní investiční fondy v jiném členském státě či nikoli, aniž jsou tím dotčena ustanovení této směrnice, která svěřují dohled příslušným orgánům hostitelského členského státu správce.
2. Dohled nad dodržováním článků 12 a 14 správcem spadá do působnosti příslušných orgánů hostitelského členského státu správce, pokud správce spravuje nebo nabízí alternativní investiční fondy prostřednictvím pobočky v tomto členském státě.
3. Příslušné orgány hostitelského členského státu správce mohou vyžadovat, aby správce spravující nebo nabízející alternativní investiční fondy na jeho území, ať už prostřednictvím pobočky či jinak, poskytoval informace nezbytné pro výkon dohledu nad dodržováním příslušných pravidel správcem spadajících do působnosti dohledu příslušných orgánů.
Tyto požadavky nesmějí být přísnější než ty, které stanoví hostitelský členský stát správce v souvislosti s kontrolou dodržování stejných pravidel správci, pro něž je tento členský stát domovským členským státem.
4. Zjistí-li příslušné orgány hostitelského členského státu správce, že správce spravující nebo nabízející alternativní investiční fondy na území tohoto členského státu, prostřednictvím pobočky či jinak, porušuje jedno z pravidel, jejichž dodržování spadá do působnosti jejich dohledu, nařídí dotyčnému správci, aby ukončil toto porušování, a informují o tom příslušné orgány jeho domovského členského státu.
5. Pokud dotyčný správce odmítne poskytnout příslušným orgánům svého hostitelského členského státu informace spadající do jejich působnosti nebo nepřijme opatření nezbytná k ukončení porušování podle odstavce 4, příslušné orgány hostitelského členského státu správce o tom informují příslušné orgány domovského členského státu správce. Příslušné orgány domovského členského státu správce při nejbližší příležitosti:
a)
přijmou veškerá vhodná opatření, aby zajistily, že dotyčný správce poskytne informace požadované příslušnými orgány svého hostitelského členského státu podle odstavce 4 nebo ukončí dané porušování;
b)
vyžádají si nezbytné informace od příslušných orgánů dohledu ve třetích zemích.
Povahu opatření uvedených v písmenu a) sdělí příslušným orgánům hostitelského členského státu správce.
6. Pokud i přes opatření přijatá příslušnými orgány domovského členského státu správce podle odstavce 5 anebo proto, že se tato opatření ukáží v daném členském státě jako nedostatečná nebo v něm nejsou k dispozici, správce i nadále odmítá poskytnout informace požadované příslušnými orgány svého hostitelského členského státu podle odstavce 3 nebo nadále porušuje právní nebo správní předpisy uvedené v odstavci 4 platné ve svém hostitelském členském státě, mohou příslušné orgány hostitelského členského státu tohoto správce poté, co informují příslušné orgány jeho domovského členského státu, přijmout vhodná opatření, aby mu zabránily v dalším porušování nebo aby ho postihly, a to včetně opatření podle článků 46 a 48, a pokud je to nezbytné, aby mu zabránily uskutečnit jakékoli další operace v jeho hostitelském členském státě. Pokud správce vykonává v hostitelském členském státě správu alternativních investičních fondů, může hostitelský členský stát vyžadovat, aby správce přestal dané alternativní investiční fondy spravovat.
7. Pokud mají příslušné orgány hostitelského členského státu správce zjevné a prokazatelné důvody se domnívat, že tento správce porušuje povinnosti vyplývající z pravidel nespadajících do působnosti jejich dohledu, postoupí tato svá zjištění příslušným orgánům domovského členského státu správce a ty přijmou vhodná opatření; mimo jiné si v nezbytném případě vyžádají dodatečné informace od příslušných orgánů dohledu v třetích zemích.
8. Pokud i přes opatření přijatá příslušnými orgány domovského členského státu správce anebo proto, že se tato opatření ukáží jako nedostatečná nebo že domovský členský stát správce v přiměřené lhůtě opatření nepřijme, jedná správce i nadále způsobem, který zjevně poškozuje zájmy investorů dotčeného alternativního investičního fondu, finanční stabilitu nebo integritu trhu v hostitelském členském státě správce, mohou příslušné orgány hostitelského členského státu správce poté, co informují příslušné orgány domovského členského státu správce, přijmout veškerá vhodná opatření na ochranu investorů dotčeného alternativního investičního fondu, finanční stability a integrity trhu v hostitelském členském státě, včetně toho, že dotčenému správci mohou zabránit v dalším nabízení podílových jednotek nebo akcií dotčeného alternativního investičního fondu v hostitelském členském státě.
9. Postup uvedený v odstavcích 7 a 8 se použije i v případě, že příslušné orgány hostitelského členského státu mají zjevné a prokazatelné důvody pro nesouhlas s povolením mimounijního správce, které udělil referenční členský stát.
10. Pokud dotčené příslušné orgány nesouhlasí s kterýmkoli z opatření, která přijaly příslušné orgány podle odstavců 4 až 9, mohou věc předložit orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
11. Orgán pro cenné papíry a trhy je podle okolností nápomocen při sjednávání a uzavírání dohod o spolupráci mezi příslušnými orgány členských států a orgány dohledu třetích zemí, které jsou požadovány podle této směrnice.
Článek 46
Pravomoci příslušných orgánů
1. Příslušné orgány musí mít veškeré dohledové a vyšetřovací pravomoci, které jsou nezbytné pro plnění jejich úkolů. Tyto pravomoci vykonávají těmito způsoby:
a)
přímo;
b)
ve spolupráci s jinými orgány;
c)
na vlastní odpovědnost přenesením svých úkolů na jiné subjekty;
d)
podáním žádosti u příslušných soudních orgánů.
2. Příslušné orgány musí mít tyto pravomoci:
a)
mít přístup k jakémukoli dokumentu v jakékoli formě a obdržet jeho kopii;
b)
vyžadovat od kterékoli osoby informace, jež souvisejí s činnostmi správce nebo alternativního investičního fondu, a v případě nutnosti ji předvolat a vyslechnout za účelem získání informací;
c)
provádět kontroly na místě s předchozím ohlášením nebo bez předchozího ohlášení;
d)
požadovat existující záznamy telefonních hovorů a datových přenosů;
e)
vyžadovat ukončení jakéhokoli jednání, které je v rozporu s předpisy přijatými k provedení této směrnice;
f)
požadovat zmrazení nebo obstavení aktiv;
g)
požadovat dočasný zákaz výkonu profesní činnosti;
h)
požadovat od správců, depozitářů či auditorů poskytování informací;
i)
přijmout jakékoli opatření k zajištění toho, aby správci nebo depozitáři nadále splňovali příslušné požadavky této směrnice;
j)
požadovat pozastavení emise, odkupu nebo vyplácení podílových jednotek v zájmu podílníků nebo veřejnosti;
k)
odejmout povolení udělené správci nebo depozitáři;
l)
postoupit věc k trestnímu řízení;
m)
požadovat, aby auditoři nebo odborníci provedli ověřování či vyšetřování.
3. Pokud se příslušné orgány referenčního členského státu domnívají, že povolený mimounijní správce porušuje povinnosti vyplývající z této směrnice, co nejdříve to oznámí orgánu pro cenné papíry a trhy s uvedením veškerých důvodů.
4. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány měly pravomoci, které jsou nutné k přijetí všech nezbytných opatření k zajištění řádného fungování trhů v případech, kdy by činnost jednoho nebo více alternativních investičních fondů na trhu určitého finančního nástroje mohla ohrozit řádné fungování daného trhu.
Článek 47
Pravomoci a působnost orgánu pro cenné papíry a trhy
1. Orgán pro cenné papíry a trhy může vypracovat a pravidelně revidovat obecné pokyny týkající se výkonu pravomocí příslušných orgánů členských států vydávat povolení a jejich povinností vydávat zprávy uložených touto směrnicí.
Orgán pro cenné papíry a trhy má dále pravomoci nezbytné k plnění úkolů, které mu svěřuje tato směrnice, včetně úkolů uvedených v čl. 48 odst. 3.
2. Pro všechny osoby, které pracují nebo pracovaly pro orgán pro cenné papíry a trhy a pro příslušné orgány nebo pro jakoukoli jinou osobu, již orgán pro cenné papíry a trhy pověřil určitými úkoly, včetně auditorů a odborníků, s nimiž má orgán pro cenné papíry a trhy uzavřeny smlouvy, platí povinnost mlčenlivosti. Informace, na které se vztahuje povinnost mlčenlivosti, nesmějí být poskytnuty žádné osobě ani orgánu s výjimkou případů, kdy je jejich poskytnutí nutné pro soudní řízení.
3. Veškeré informace vyměňované podle této směrnice mezi orgánem pro cenné papíry a trhy, příslušnými orgány, orgánem pro bankovnictví, Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) zřízeným nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (29) a Evropskou radou pro systémová rizika se považují za důvěrné, ledaže orgán pro cenné papíry a trhy nebo dotyčný příslušný orgán nebo jiný orgán či subjekt při jejich sdělení uvede, že dané informace mohou být poskytnuty, nebo že je jejich poskytnutí nutné pro soudní řízení.
4. Jsou-li splněny všechny podmínky uvedené v odstavci 5, může orgán pro cenné papíry a trhy požádat v souladu s článkem 9 nařízení (EU) č. 1095/2010 příslušné orgány, aby podle okolností přijaly tato opatření:
a)
zakázaly nabízet v Unii podílové jednotky nebo akcie alternativních investičních fondů spravovaných mimounijními správci, nebo mimounijních alternativních investičních fondů spravovaných unijními správci bez povolení požadovaného článkem 37, bez oznámení požadovaného články 35, 39 a 40, nebo bez dovolení dotčeného členského státu podle článku 42;
b)
uložily mimounijním správcům omezení v souvislosti se správou alternativního investičního fondu, pokud dojde k nadměrné koncentraci rizika na specifickém trhu na přeshraničním základě;
c)
uložily mimounijním správcům omezení v souvislosti se správou alternativního investičního fondu, pokud se jeho činnost může stát významným zdrojem rizika selhání protistrany ve vztahu k úvěrové instituci nebo jiné systémově významné instituci.
5. Orgán pro cenné papíry a trhy může přijmout rozhodnutí podle odstavce 4 a v souladu s požadavky stanovenými v odstavci 6, jsou-li splněny obě tyto podmínky:
a)
existuje významné nebezpečí, způsobené nebo posílené činností správce, že dojde k narušení řádného fungování a integrity finančního trhu nebo stability celého finančního systému v Evropské unii nebo jeho části, které má přeshraniční dopady, a
b)
dotčený příslušný orgán nepřijal opatření, která by toto nebezpečí řešila, anebo přijatá opatření neřeší toto nebezpečí dostatečně.
6. Opatření, která příslušný orgán nebo příslušné orgány přijmou podle odstavce 4:
a)
musí účinně řešit nebezpečí narušení řádného fungování a integrity finančního trhu nebo stability celého finančního systému v Unii nebo jeho části nebo podstatně zlepšovat schopnost příslušných orgánů toto nebezpečí sledovat;
b)
nesmějí vytvářet riziko regulační arbitráže;
c)
nesmějí narušovat účinnost finančních trhů neúměrně k přínosům daného opatření; mimo jiné nesmějí snižovat likviditu na těchto trzích ani zvyšovat nejistotu účastníků trhu.
7. Než orgán pro cenné papíry a trhy požádá příslušné orgány, aby přijaly či obnovily jakékoli opatření podle odstavce 4, konzultuje tam, kde je to vhodné, Evropskou radu pro systémová rizika a další relevantní orgány.
8. Orgán pro cenné papíry a trhy oznámí své rozhodnutí, kterým žádá příslušné orgány, aby přijaly nebo obnovily opatření podle článku 4, příslušným orgánům referenčního členského státu mimounijního správce a příslušným orgánům hostitelského členského státu tohoto správce. V tomto oznámení se uvedou alespoň tyto údaje:
a)
správce a činnosti, na něž se opatření vztahují, a délku jejich trvání;
b)
důvody, proč se orgán pro cenné papíry a trhy domnívá, že je nutné přijmout opatření v souladu s výše uvedenými podmínkami a požadavky stanovenými tímto článkem, včetně důkazů, na nichž se tyto důvody zakládají.
9. Orgán pro cenné papíry a trhy přezkoumává v přiměřených intervalech, nejméně však každé tři měsíce, opatření uvedená v odstavci 4. Není-li opatření po uplynutí tohoto tříměsíčního období obnoveno, automaticky pozbývá platnosti. Na obnovování opatření se vztahují odstavce 5 až 8.
10. Příslušné orgány referenčního členského státu dotčeného mimounijního správce mohou orgán pro cenné papíry a trhy požádat, aby své rozhodnutí přezkoumal. Použije se postup stanovený v čl. 44 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 1095/2010.
Článek 48
Správní sankce
1. Členské státy stanoví pravidla pro ukládání opatření a sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých podle této směrnice a přijmou všechna nezbytná opatření k zajištění jejich uplatňování. Aniž jsou dotčeny postupy pro odnětí povolení nebo právo členských států ukládat trestní sankce, zajistí členské státy v souladu se svým vnitrostátním právem, aby mohla být přijata vhodná správní opatření nebo ukládány správní sankce odpovědným osobám za nedodržení předpisů přijatých k provedení této směrnice. Členské státy zajistí, aby tato opatření byla účinná, přiměřená a odrazující.
2. Členské státy stanoví, že příslušné orgány mohou zveřejnit jakékoli opatření nebo sankci, které uloží za porušení předpisů přijatých k provedení této směrnice, ledaže by toto zveřejnění vážně ohrozilo finanční trhy, poškodilo zájmy investorů nebo způsobilo nepřiměřenou škodu dotčeným osobám.
3. Orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje výroční zprávu o uplatňování správních opatření a ukládání sankcí za porušení předpisů přijatých k provedení této směrnice v jednotlivých členských státech. Příslušné orgány poskytují orgánu pro cenné papíry a trhy informace, které jsou k tomuto účelu nezbytné.
Článek 49
Právo na přezkum
1. Příslušné orgány písemně odůvodní každé rozhodnutí o zamítnutí nebo odnětí povolení správci ke správě nebo nabízení alternativních investičních fondů a každé zamítavé rozhodnutí učiněné při uplatňování opatření přijatých k provedení této směrnice a toto odůvodnění sdělí žadatelům.
2. Členské státy zajistí, aby každé rozhodnutí na základě právních a správních předpisů přijatých v souladu s touto směrnicí bylo řádně odůvodněno a aby podléhalo soudnímu přezkumu.
Právo na soudní přezkum platí rovněž v případě, že do šesti měsíců od podání žádosti o povolení obsahující všechny požadované informace není vydáno žádné rozhodnutí.
ODDÍL 2
Spolupráce mezi jednotlivými příslušnými orgány
Článek 50
Povinnost spolupracovat
1. Příslušné orgány členských států spolupracují mezi sebou, s orgánem pro cenné papíry a trhy a s Evropskou radou pro systémová rizika, kdykoli je to nezbytné pro účely plnění jejich úkolů podle této směrnice nebo pro výkon jejich pravomocí podle této směrnice nebo vnitrostátního práva.
2. Členské státy usnadňují spolupráci podle tohoto oddílu.
3. Příslušné orgány využijí pro účely spolupráce svých pravomocí i v případech, kdy vyšetřované jednání nezakládá porušení předpisu platného v jejich vlastním členském státě.
4. Příslušné orgány členských států neprodleně poskytnou sobě navzájem i orgánu pro cenné papíry a trhy informace požadované pro účely plnění jejich úkolů podle této směrnice.
Příslušné orgány domovského členského státu předají kopii příslušných dohod o spolupráci, které uzavřely v souladu s článkem 35, 37 nebo 40, hostitelským členským státům dotčeného správce. V souladu s postupy týkajícími se příslušných regulačních technických norem uvedenými v čl. 35 odst. 14, čl. 37 odst. 17 nebo čl. 40 odst. 14 předají příslušné orgány domovského členského státu informace, které získaly od orgánů dohledu třetích zemí na základě dohod o spolupráci, jež s těmito orgány dohledu ve vztahu ke správci uzavřely, nebo případně podle čl. 45 odst. 6 nebo 7 příslušným orgánům hostitelských členských států dotčeného správce.
Pokud se příslušný orgán hostitelského členského státu domnívá, že obsah dohody o spolupráci, kterou domovský členský stát dotčeného správce uzavřel v souladu s článkem 35, 37 nebo 40, nesplňuje požadavky příslušných regulačních technických norem, mohou dotčené příslušné orgány předložit věc orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
5. Pokud mají příslušné orgány některého členského státu zjevné a prokazatelné důvody k podezření, že správce, nad nímž nevykonávají dohled, jedná nebo jednal v rozporu s touto směrnicí, informují o tom co nejkonkrétněji orgán pro cenné papíry a trhy a příslušné orgány domovského a hostitelského členského státu dotčeného správce. Přijímající orgány podniknou vhodné kroky a informují orgán pro cenné papíry a trhy a příslušné orgány, které informace předaly, o výsledku těchto kroků a, pokud je to možné, také o významném vývoji, k němuž došlo v mezidobí. Tímto odstavcem nejsou dotčeny pravomoci příslušných orgánů, které informace předaly.
6. Za účelem zajištění jednotného uplatňování této směrnice, pokud jde o výměnu informací, může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy prováděcích technických norem ke stanovení podmínek uplatňování této směrnice v souvislosti s postupy pro výměnu informací jak mezi příslušnými orgány navzájem, tak mezi příslušnými orgány a orgánem pro cenné papíry a trhy.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článku 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Článek 51
Předávání a uchovávání osobních údajů
1. Na předávání osobních údajů mezi příslušnými orgány použijí příslušné orgány směrnici 95/46/ES. Pokud jde o předávání osobních údajů orgánem pro cenné papíry a trhy příslušným orgánům členských států nebo třetích zemí, dodržuje orgán pro cenné papíry a trhy nařízení (ES) č. 45/2001.
2. Údaje se uchovávají po dobu nejvýše pěti let.
Článek 52
Poskytování informací třetím zemím
1. Příslušný orgán členského státu může třetí zemi v jednotlivých případech předat údaje a analýzu údajů, jsou-li splněny podmínky stanovené v článku 25 nebo 26 směrnice 95/46/ES a pokud je příslušný orgán členského státu přesvědčen, že je předání nezbytné pro účely této směrnice. Třetí země nesmí tyto údaje předat jiné třetí zemi bez výslovného písemného souhlasu příslušného orgánu členského státu.
2. Příslušný orgán členského státu poskytne informace, které obdržel od příslušného orgánu jiného členského státu, orgánu dohledu třetí země, pouze pokud příslušný orgán dotčeného členského státu obdržel výslovný souhlas příslušného orgánu, který tyto informace poskytl, a za předpokladu, že se informace poskytují výlučně pro účely, ke kterým tento příslušný orgán udělil souhlas.
Článek 53
Výměna informací týkajících se možných systémových důsledků činnosti správce
1. Příslušné orgány členských států, které jsou odpovědné za udělování povolení správcům nebo dohled nad nimi podle této směrnice, sdělují informace příslušným orgánům jiných členských států, je-li to důležité pro sledování a řešení možných důsledků činnosti jednotlivých správců nebo skupin správců pro stabilitu systémově významných finančních institucí a pro řádné fungování trhů, na nichž správci působí. Informovány jsou rovněž orgán pro cenné papíry a trhy a Evropská rada pro systémová rizika, které tyto informace předají příslušným orgánům ostatních členských států.
2. Za podmínek stanovených v článku 35 nařízení (EU) č. 1095/2010 sdělují příslušné orgány souhrnné informace o činnosti správců spadajících do jejich působnosti orgánu pro cenné papíry a trhy a Evropské radě pro systémová rizika.
3. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, kterými se blíže stanoví obsah informací poskytovaných podle odstavce 1.
4. Komise přijme prováděcí akty, kterými se blíže stanoví, jakým způsobem a jak často má docházet k výměně informací podle odstavce 1. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 59 odst. 2.
Článek 54
Spolupráce při dohledu
1. Příslušné orgány jednoho členského státu mohou požádat příslušné orgány jiného členského státu o spolupráci při dohledu nebo ověřování na místě nebo šetření na území tohoto jiného členského státu v rámci svých pravomocí podle této směrnice.
Pokud příslušné orgány obdrží žádost o ověření na místě nebo šetření, učiní jeden z těchto kroků:
a)
ověření nebo šetření provedou samy;
b)
umožní provést ověření nebo šetření žádajícímu orgánu;
c)
umožní provést ověření nebo šetření auditorům nebo odborníkům.
2. V případě uvedeném v odst. 1 písm. a) může příslušný orgán členského státu, který požádal o spolupráci, požádat, aby pracovníky provádějící ověřování nebo šetření mohli doprovodit jeho vlastní pracovníci. Ověřování nebo šetření však podléhá obecnému dohledu členského státu, na jehož území probíhá.
V případě uvedeném v odst. 1 písm. b) může příslušný orgán členského státu, na jehož území ověřování nebo šetření probíhá, požádat, aby pracovníky provádějící ověřování nebo šetření mohli doprovodit jeho vlastní pracovníci.
3. Příslušné orgány mohou odmítnout výměnu informací nebo vyhovět žádosti o spolupráci při provádění šetření nebo ověřování na místě pouze v těchto případech:
a)
šetření, ověřování na místě nebo výměna informací by mohly nepříznivě ovlivnit svrchovanost, bezpečnost nebo veřejný pořádek dožádaného členského státu;
b)
před orgány dožádaného členského státu již bylo zahájeno soudní řízení ve vztahu ke stejným osobám a stejným činům;
c)
v dožádaném členském státě již bylo ve vztahu ke stejným osobám a za stejné činy vydáno pravomocné rozhodnutí.
Příslušné orgány informují příslušné orgány žádající o spolupráci o všech rozhodnutích přijatých podle prvního pododstavce včetně příslušných odůvodnění.
4. Za účelem zajištění jednotného uplatňování tohoto článku, může orgán pro cenné papíry a trhy vypracovat návrhy prováděcích technických norem zavádějících jednotné postupy pro spolupráci mezi příslušnými orgány při provádění ověřování na místě a šetření.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článku 15 nařízení (EU) č. 1095/2010
Článek 55
Urovnávání sporů
V případě sporu mezi příslušnými orgány členských států ohledně posouzení, jednání nebo opomenutí jednoho z příslušných orgánů v oblastech, kde tato směrnice vyžaduje spolupráci a koordinaci mezi příslušnými orgány z více než jednoho členského státu, mohou příslušné orgány předložit věc orgánu pro cenné papíry a trhy, který může jednat na základě pravomocí, jež mu svěřuje článek 19 nařízení (EU) č. 1095/2010.
KAPITOLA X
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 56
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článcích 3, 4, 9, 12, 14 až 25, 34 až 37, 40, 42, 53, 67 a 68 je svěřena Komisi na dobu čtyř let od 21. července 2011. Komise předloží zprávu o přenesené pravomoci nejpozději šest měsíců před koncem tohoto čtyřletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud je Evropský parlament nebo Rada nezruší v souladu s článkem 57.
2. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
3. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v článcích 57 a 58.
Článek 57
Zrušení přenesení pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článcích 3, 4, 9, 12, 14 až 25, 34 až 37, 40, 42, 53, 67 a 68 kdykoli zrušit.
2. Orgán, který zahájil vnitřní postup s cílem rozhodnout, zda zrušit přenesení pravomoci, uvědomí v přiměřené lhůtě před přijetím konečného rozhodnutí druhý orgán a Komisi a uvede pravomoc, jejíž přenesení by mohlo být zrušeno, a možné důvody tohoto zrušení.
3. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku okamžitě nebo k pozdějšímu dni, který v něm je upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci. Bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 58
Námitky proti aktům v přenesené pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit námitku ve lhůtě tří měsíců ode dne oznámení. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce.
2. Pokud Evropský parlament ani Rada ve lhůtě uvedené v odstavci 1 námitku proti aktu v přenesené pravomoci nevysloví, zveřejní se akt v přenesené pravomoci v Úředním věstníku Evropské unie a vstupuje v platnost dnem v něm stanoveným.
Pokud na základě odůvodněné žádosti Komise Evropský parlament a Rada uvědomí Komisi o svém úmyslu námitky proti aktu v přenesené pravomoci nevyslovit, může být tento akt zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstupuje v platnost před uplynutím této lhůty.
3. Akt v přenesené pravomoci nevstoupí v platnost, pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada ve lhůtě uvedené v odstavci 1 vysloví námitku. Orgán, který vyslovuje námitku proti aktu v přenesené pravomoci, ji odůvodní v souladu s článkem 296 Smlouvy o fungování EU.
Článek 59
Prováděcí opatření
1. Komisi je nápomocen Evropský výbor pro cenné papíry, zřízený rozhodnutím Komise 2001/528/ES (30). Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 60
Povinnost informovat o odchylných úpravách
Pokud členský stát využije možnost odchýlit se od této směrnice nebo zvolit si určitou úpravu podle článků 6, 9, 21, 22, 28, 43 a čl. 61 odst. 5, informuje o této skutečnosti a případných následných změnách Komisi. Komise zveřejní tyto informace na internetových stránkách nebo jiným způsobem, který zajistí snadný přístup k těmto informacím.
Článek 61
Přechodná ustanovení
1. Správci, kteří vykonávají činnost podle této směrnice před 22. červencem 2013, přijmou veškerá opatření nezbytná k dosažení souladu s vnitrostátním právem založeném na této směrnici a podají žádost o udělení povolení do jednoho roku od uvedeného dne.
2. Články 31, 32 a 33 se nepoužijí na nabízení podílových jednotek nebo akcií alternativních investičních fondů, jež jsou v současnosti předmětem veřejné nabídky na základě prospektu, který byl vypracován a zveřejněn v souladu se směrnicí 2003/71/ES před 22. červencem 2013, dokud je tento prospekt platný.
3. Pokud správce spravuje před 22. červencem 2013 uzavřený alternativní investiční fond, který po 22. červenci 2013 neprovádí žádné další investice, smí pokračovat ve správě tohoto alternativního investičního fondu bez povolení podle této směrnice.
4. Pokud správce spravuje uzavřený alternativní investiční fond, jehož upisovací období pro investory skončilo přede dnem vstupu této směrnice v platnost a který je zřízen na období, jež uplyne nejpozději tři roky od 22. července 2013, může tento správce i nadále daný alternativní investiční fond spravovat, aniž by musel dodržovat tuto směrnici, s výjimkou článku 22 a případně článků 26 až 30, anebo může podat žádost o povolení podle této směrnice.
5. Příslušné orgány domovského členského státu alternativního investičního fondu nebo případně příslušné orgány domovského členského státu správce, není-li alternativní investiční fond právně upraven, mohou do 22. července 2017 povolit, aby byly depozitářem jmenovány instituce uvedené v čl. 21 odst. 3 písm. a) a usazené v jiném členském státě. Tím není dotčeno plné uplatňování článku 21, s výjimkou odst. 5 písm. a) uvedeného článku o místě, kde má být depozitář usazen.
Článek 62
Změny směrnice 2003/41/ES
Směrnice 2003/41/ES se mění takto:
1)
V čl. 2 odst. 2 se písmeno b) nahrazuje tímto:
„b)
instituce, na něž se vztahují směrnice 73/239/EHS (31), směrnice 85/611/EHS (32), směrnice 93/22/EHS (33), směrnice 2000/12/ES (34), směrnice 2002/83/ES (35) a směrnice 2011/61/EU (36);
2)
V článku 19 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
1. Členské státy nesmí bránit institucím jmenovat pro účely správy investičního portfolia investiční správce usazené v jiném členské státě, kteří mají náležité povolení k této činnosti v souladu se směrnicemi 85/611/EHS, 93/22/EHS, 2000/12/ES a 2002/83/ES a 2011/61/EU; totéž platí pro instituce uvedené v čl. 2 odst. 1 této směrnice.“
Článek 63
Změny směrnice 2009/65/ES
Směrnice 2009/65/ES se mění takto:
1)
Vkládá se článek, který zní:
„Článek 50a
S cílem zajistit soudržnost mezi odvětvími a odstranit nesoulad mezi zájmy firem, které transformují úvěry na obchodovatelné cenné papíry a jiné finanční nástroje (původci), a zájmy SKIPCP, které do těchto cenných papírů nebo jiných finančních nástrojů investují, přijme Komise prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 112a a za podmínek stanovených v článcích 112b a 112c opatření, jimiž se stanoví:
a)
požadavky, které musí splnit původce, aby SKIPCP směl investovat do cenných papírů nebo jiných finančních nástrojů tohoto typu vydaných po 1. lednu 2011, včetně požadavků, které zajistí, že si původce ponechá čistý ekonomický podíl ve výši nejméně 5 %;
b)
kvalitativní požadavky, které musí splnit SKIPCP, který investuje do těchto cenných papírů nebo jiných finančních nástrojů.“
2)
V článku 112 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v článcích 12, 14, 23, 33, 43, 51, 60, 61, 62, 64, 75, 78, 81, 95 a 111 je svěřena Komisi na dobu čtyř let od 4. ledna 2011. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 50a je svěřena Komisi na dobu čtyř let od 21. července 2011. Komise předloží zprávu o přenesené pravomoci nejpozději šest měsíců před koncem tohoto čtyřletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud je Evropský parlament nebo Rada nezruší v souladu s článkem 112a.“
3)
V článku 112a se odstavec 1 nahrazuje tímto:
1. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článcích 12, 14, 23, 33, 43, 50a, 51, 60, 61, 62, 64, 75, 78, 81, 95 a 111 kdykoli zrušit.“
Článek 64
Změna nařízení (ES) č. 1060/2009
V čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1060/2009 se první pododstavec nahrazuje tímto:
1. Úvěrové instituce ve smyslu směrnice 2006/48/ES, investiční podniky ve smyslu směrnice 2004/39/ES, pojišťovny v oblasti působnosti první směrnice Rady 73/239/EHS ze dne 24. července 1973 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém pojištění jiném než životním a jejího výkonu (37), pojišťovny ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/83/ES ze dne 5. listopadu 2002 o životním pojištění (38), zajišťovny ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/68/ES ze dne 16. listopadu 2005 o zajištění (39), SKIPCP ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (40), instituce zaměstnaneckého penzijního pojištění ve smyslu směrnice 2003/41/ES a alternativní investiční fondy ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady EU/61/2011 ze dne 8. června 2011 o správcích alternativních investičních fondů (41) mohou používat k regulatorním účelům pouze ratingy vydané ratingovými agenturami usazenými v Unii a registrovanými v souladu s tímto nařízením.
Článek 65
Změna nařízení (EU) č. 1095/2010
V čl. 1 odst. 2 nařízení (EU) č. 1095/2010 se slova „jakéhokoliv právního předpisu týkajícího se správců alternativních investičních fondů přijatého v budoucnu“ nahrazují slovy „směrnice Evropského parlamentu a Rady EU/61/2011 ze dne 8. června 2011 o správcích alternativních investičních fondů (42).
Článek 66
Provedení
1. Do 22. července 2013 členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
2. Členské státy použijí právní a správní předpisy uvedené v odstavci 1 ode dne 22. července 2013.
3. Bez ohledu na odstavec 2 použijí členské státy právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s články 35 a 37 až 41 v souladu s aktem v přenesené pravomoci přijatým Komisí podle čl. 67 odst. 6 a ode dne v něm uvedeného.
4. Členské státy zajistí, že právní a správní předpisy přijaté členskými státy v souladu s články 36 a 42 pozbydou platnosti v souladu s aktem v přenesené pravomoci přijatým Komisí podle čl. 68 odst. 6 a ode dne v něm uvedeného.
5. Předpisy uvedené v odstavci 1 přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
6. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 67
Akt v přenesené pravomoci v souvislosti s uplatňováním článku 35 a článků 37 až 41
1. Do 22. července 2015 předloží orgán pro cenné papíry a trhy Evropskému parlamentu, Radě a Komisi:
a)
stanovisko k fungování pasu při správě nebo nabízení unijních alternativních investičních fondů unijními správci i podle článků 32 a 33 a k tomu, jak funguje nabízení mimounijních alternativních investičních fondů v členských státech unijními správci a správa nebo nabízení alternativních investičních fondů v členských státech mimounijními správci podle příslušných vnitrostátních režimů stanovených v článcích 36 a 42, a
b)
radu týkající se používání pasu při nabízení mimounijních alternativních investičních fondů v členských státech unijními správci a ke správě nebo nabízení alternativních investičních fondů v členských státech mimounijními správci podle pravidel stanovených v článku 35 a v článcích 37 až 41.
2. Orgán pro cenné papíry a trhy zohledňuje ve svém stanovisku a radě k používání pasu při nabízení mimounijních alternativních investičních fondů v členských státech unijními správci a ke správě nebo nabízení alternativních investičních fondů v členských státech mimounijními správci mimo jiné:
a)
pokud jde o fungování pasu při správě nebo nabízení unijních alternativních investičních fondů unijními správci:
i)
využívání pasu,
ii)
potíže zaznamenané v souvislosti s:
-
účinností spolupráce mezi příslušnými orgány,
-
účinností fungování systému oznamování,
-
ochranou investorů,
-
úlohou orgánu pro cenné papíry a trhy jako zprostředkovatele, včetně počtu případů a účinností zprostředkování,
iii)
účinnost shromažďování a sdílení informací týkajících se sledování systémového rizika příslušnými vnitrostátními orgány, orgánem pro cenné papíry a trhy a Evropskou radou pro systémová rizika;
b)
pokud jde o to, jak funguje nabízení mimounijních alternativních investičních fondů v členských státech unijními správci a správa nebo nabízení alternativních investičních fondů v členských státech mimounijními správci podle příslušných vnitrostátních režimů:
i)
dodržování veškerých požadavků této směrnice, s výjimkou článku 21, unijními správci,
ii)
dodržování článků 22, 23 a 24 a případně také článků 26 až 30 mimounijními správci, pokud jde o každý nabízený alternativní investiční fond,
iii)
existenci a účinnost dohod o spolupráci v oblasti dohledu nad systémovým rizikem, jež jsou v souladu s mezinárodními standardy, mezi příslušnými orgány členského státu, v němž jsou alternativní investiční fondy nabízeny, případně příslušnými orgány domovského členského státu unijního alternativního investičního fondu a orgány dohledu třetí země, v níž je mimounijní správce usazen, a případně orgány dohledu třetí země, v níž je mimounijní alternativní investiční fond usazen,
iv)
veškeré otázky týkající se případné ochrany investorů,
v)
veškeré vlastnosti regulačního a dohledového rámce třetí země, které by mohly příslušným orgánům bránit v účinném dohledu podle této směrnice;
c)
pokud jde o fungování obou systémů, případná narušení trhu a hospodářské soutěže (rovných podmínek) nebo jakékoli konkrétní obtíže, na něž správci narazí při vlastním usazování nebo při nabízení jimi spravovaných alternativních investičních fondů ve kterékoli třetí zemi.
3. Za tímto účelem příslušné orgány členských států předkládají čtvrtletně orgánu pro cenné papíry a trhy informace o správcích, kteří spravují nebo nabízejí alternativní investiční fondy pod jejich dohledem jak podle režimu pasu stanoveného touto směrnicí, tak podle vnitrostátních režimů, a informace potřebné k posouzení bodů uvedených v odstavci 2, a to počínaje vstupem v platnost vnitrostátních právních a správních předpisů nezbytných k dosažení souladu s touto směrnicí a až do doby, kdy orgán pro cenné papíry a trhy vydá stanovisko podle odst. 1 písm. a).
4. Pokud se orgán pro cenné papíry a trhy domnívá, že v souvislosti s ochranou investorů, narušením trhu a hospodářské soutěže a sledováním systémového rizika neexistují závažné překážky, které by bránily používání pasu při nabízení mimounijních alternativních investičních fondů v členských státech unijními správci a při správě nebo nabízení alternativních investičních fondů v členských státech mimounijními správci podle pravidel stanovených v článku 35 a v článcích 37 až 41, vydá v této souvislosti kladnou radu.
5. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, kterými se blíže stanoví obsah informací poskytovaných podle odstavce 2.
6. V souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 přijme Komise akt v přenesené pravomoci do tří měsíců od přijetí kladné rady a stanoviska orgánu pro cenné papíry a trhy a vezme přitom v úvahu kritéria uvedená v odstavci 2 a cíle této směrnice, jako například vnitřní trh, ochranu investorů a účinné sledování systémového rizika, a stanoví datum použitelnosti pravidel stanovených v článku 35 a v článcích 37 až 41 ve všech členských státech.
Pokud je proti aktu v přenesené pravomoci uvedeném v prvním pododstavci tohoto odstavce vyslovena námitka v souladu s článkem 58, Komise znovu přijme akt v přenesené pravomoci, na jehož základě se pravidla stanovená v článku 35 a článcích 37 až 41 stávají použitelnými ve všech členských státech, v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 později v okamžiku, který se jí bude zdát vhodný, a vezme přitom v úvahu kritéria uvedená v odstavci 2 a cíle této směrnice, jako například vnitřní trh, ochranu investorů a účinné sledování systémového rizika.
7. Pokud orgán pro cenné papíry a trhy nevydá radu ve lhůtě stanovené v odstavci 1, vyžádá si Komise tuto radu v nové lhůtě.
Článek 68
Akt v přenesené pravomoci v souvislosti s ukončením uplatňování článků 36 až 42
1. Tři roky ode dne vstupu v platnost aktu v přenesené pravomoci uvedeného v čl. 67 odst. 6, na jehož základě se stávají pravidla stanovená v článku 35 a v článcích 37 až 41 použitelnými ve všech členských státech, vydá orgán pro cenné papíry a trhy Evropskému parlamentu, Radě a Komisi:
a)
stanovisko k fungování pasu unijních správců při nabízení mimounijních alternativních investičních fondů v Unii podle článku 35 a mimounijních správců při správě nebo nabízení alternativních investičních fondů v Unii podle článků 37 až 41 a k tomu, jak funguje nabízení mimounijních alternativních investičních fondů v členských státech unijními správci a správa nebo nabízení alternativních investičních fondů v členských státech mimounijními správci podle příslušných vnitrostátních režimů upravených v článcích 36 a 42, a
b)
radu ohledně ukončení vnitrostátních režimů upravených v článcích 36 a 42 souběžně se zavedením režimu pasu v souladu s pravidly stanovenými v článku 35 a v článcích 37 až 41.
2. Orgán pro cenné papíry a trhy zohlední ve svém stanovisku a radě ohledně ukončení vnitrostátních režimů upravených v článcích 36 a 42 mimo jiné:
a)
pokud jde o fungování pasu unijních správců při nabízení mimounijních alternativních investičních fondů v Unii a při správě nebo nabízení alternativních investičních fondů v Unii,
i)
využívání pasu,
ii)
potíže zaznamenané v souvislosti s:
-
účinností spolupráce mezi příslušnými orgány,
-
účinností fungování systému oznamování,
-
označováním referenčního členského státu,
-
tím, že příslušným orgánům brání v účinném dohledu právní a správní předpisy třetí země vztahující se na správce nebo omezení dohledových a vyšetřovacích pravomocí orgánů dohledu třetí země,
-
ochranou investorů,
-
přístupem investorů v Unii,
-
dopadem na rozvojové země,
-
úlohou orgánu pro cenné papíry a trhy jako zprostředkovatele, včetně počtu případů a účinnosti zprostředkování,
iii)
sjednávání, uzavírání, existenci a efektivitu požadovaných dohod o spolupráci,
iv)
efektivitu shromažďování a sdílení informací týkajících se sledování systémového rizika vnitrostátními příslušnými orgány, orgánem pro cenné papíry a trhy a Evropskou radou pro systémová rizika,
v)
výsledky srovnávacího hodnocení uvedeného v článku 38;
b)
pokud jde o to, jak funguje nabízení mimounijních alternativních investičních fondů v členských státech unijními správci a správa nebo nabízení alternativních investičních fondů v členských státech mimounijními správci podle příslušných vnitrostátních režimů,
i)
dodržování veškerých požadavků podle této směrnice, s výjimkou článku 21, správci,
ii)
dodržování článků 22, 23 a 24 a případně článků 26 až 30 mimounijními správci, pokud jde o každý nabízený alternativní investiční fond,
iii)
existenci a účinnost dohod o spolupráci v oblasti dohledu nad systémovým rizikem, jež jsou v souladu s mezinárodními standardy, mezi příslušnými orgány členského státu, v němž jsou alternativní investiční fondy nabízeny, případně příslušnými orgány domovského členského státu dotčeného unijního alternativního investičního fondu a orgány dohledu třetí země, v níž je mimounijní správce usazen, případně orgány dohledu třetí země, v níž je mimounijní alternativní investiční fond usazen,
iv)
veškeré otázky týkající se případné ochrany investorů,
v)
veškeré vlastnosti regulačního a dohledového rámce třetí země, které by mohly příslušným orgánům Unie bránit v účinném dohledu podle této směrnice;
c)
pokud jde o fungování obou systémů, případná narušení trhu a hospodářské soutěže (rovných podmínek) a jakékoli případné negativní dopady na přístup investorů nebo investice do rozvojových zemí či v jejich prospěch;
d)
kvantitativní posouzení, jež určí počet jurisdikcí třetích zemí, v nichž mají sídlo správci, kteří nabízejí alternativní investiční fond v některém členském státě podle režimu pasu upraveného v článku 40 nebo podle vnitrostátních režimů upravených v článku 42.
3. Za tímto účelem příslušné orgány předkládají čtvrtletně orgánu pro cenné papíry a trhy informace o správcích, kteří spravují nebo nabízejí alternativní investiční fondy pod jejich dohledem jak podle režimu pasu stanoveného touto směrnicí, tak podle vnitrostátních režimů, a to počínaje vstupem v platnost aktu v přenesené pravomoci uvedeného v čl. 67 odst. 6 a až do doby, kdy orgán pro cenné papíry a trhy vydá stanovisko podle odst. 1 písm. a) tohoto článku.
4. Pokud se orgán pro cenné papíry a trhy domnívá, že v souvislosti s ochranou investorů, narušením trhu a hospodářské soutěže nebo se sledováním systémového rizika neexistují závažné překážky, které by bránily ukončení vnitrostátních režimů podle článků 36 a 42 a zavedení pasu při nabízení mimounijních alternativních investičních fondů v Unii unijními správci a při správě nebo nabízení alternativních investičních fondů v Unii mimounijními správci podle pravidel stanovených v článku 35 a v článcích 37 až 41 jako jediného možného režimu platného pro tyto činnosti správců v Unii, vydá v této souvislosti radu podporující toto ukončení.
5. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 opatření, kterými se blíže stanoví obsah informací poskytovaných podle odstavce 2.
6. V souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 přijme Komise akt v přenesené pravomoci do tří měsíců od přijetí kladné rady a stanoviska orgánu pro cenné papíry a trhy a vezme přitom v úvahu kritéria uvedená v odstavci 2 a cíle této směrnice, jako například vnitřní trh, ochranu investorů a účinné sledování systémového rizika, a stanoví datum, k němuž se musí ukončit vnitrostátní režimy upravené v článcích 36 a 42 a režim pasu stanovený v článku 35 a v článcích 37 až 41 se stane jediným povinným režimem platným ve všech členských státech.
Pokud je proti aktu v přenesené pravomoci uvedeném v prvním pododstavci tohoto odstavce vyslovena námitka v souladu s článkem 58, Komise znovu přijme akt v přenesené pravomoci, jímž se ukončují vnitrostátní režimy upravené v článcích 36 a 42 a režim pasu stanovený v článku 35 a v článcích 37 až 41 se stane jediným povinným režimem platným ve všech členských státech, v souladu s článkem 56 a za podmínek stanovených v článcích 57 a 58 později v okamžiku, který se jí bude zdát vhodný, a vezme přitom v úvahu kritéria uvedená v odstavci 2 a cíle této směrnice, jako například vnitřní trh, ochranu investorů a účinné sledování systémového rizika.
7. Pokud orgán pro cenné papíry a trhy nevydá radu ve lhůtě stanovené v odstavci 1, vyžádá si Komise tuto radu v nové lhůtě.
Článek 69
Přezkum
1. Do 22. července 2017 zahájí Komise na základě veřejné konzultace a po projednání s příslušnými orgány přezkum uplatňování a oblasti působnosti této směrnice. Tento přezkum provede analýzu zkušeností získaných při uplatňování této směrnice, posoudí dopad této směrnice na investory, alternativní investiční fondy nebo správce v Unii i ve třetích zemích, a zhodnotí, nakolik byly splněny její cíle. Komise v případě potřeby navrhne vhodné změny. Součástí přezkumu bude všeobecný přehled fungování pravidel této směrnice a zkušenosti získané při jejich uplatňování, k nimž patří:
a)
nabízení mimounijních alternativních investičních fondů v členských státech unijními správci podle vnitrostátních režimů;
b)
nabízení alternativních investičních fondů v členských státech mimounijními správci podle vnitrostátních režimů;
c)
správa a nabízení alternativních investičních fondů v Unii povolenými správci v souladu s touto směrnicí podle režimu pasu stanoveného touto směrnicí;
d)
nabízení alternativních investičních fondů v Unii jinými osobami nebo subjekty, než jsou správci, nebo jejich jménem;
e)
investice do alternativních investičních fondů uskutečněné evropskými profesionálními investory nebo jejich jménem;
f)
dopady pravidel pro depozitáře stanovených v článku 21 na trh depozitářů v Unii;
g)
dopady požadavků na transparentnost a informačních povinností podle článků 22 až 24 a 28 a 29 na posuzování systémových rizik;
h)
případné negativní dopady na neprofesionální investory;
i)
dopady této směrnice na fungování a životaschopnost fondů soukromého kapitálu a fondů rizikového kapitálu;
j)
dopad této směrnice na přístup investorů v Unii;
k)
dopad této směrnice na investice do rozvojových zemí či v jejich prospěch;
l)
dopad této směrnice na ochranu nekótovaných společností nebo emitentů podle článků 26 až 30 této směrnice a na rovné podmínky mezi alternativními investičními fondy a jinými investory po nabytí významné účasti nebo kontroly v nekótovaných společnostech nebo emitentech.
Při přezkumu nabízení nebo správy alternativních investičních fondů podle prvního pododstavce písm. a), b) a c) Komise posoudí otázku, zda je vhodné svěřit v této oblasti orgánu pro cenné papíry a trhy další dohledové pravomoci.
2. Pro účely přezkumu podle odstavce 1 poskytují členské státy Komisi každoročně informace o správcích, kteří spravují nebo nabízejí alternativní investiční fondy pod jejich dohledem jak podle režimu pasu stanoveného touto směrnicí, tak podle vnitrostátních režimů a uvedou přitom datum provedení a datum nabytí účinnosti režimu pasu v jejich jurisdikci.
Orgán pro cenné papíry a trhy poskytuje Komisi informace o všech mimounijních správcích, kteří získali povolení nebo požádali o povolení podle článku 37.
K informacím uvedeným v prvním a druhém pododstavci patří:
a)
informace o tom, kde jsou dotčení správci usazeni;
b)
identifikace unijních alternativních investičních fondů případně spravovaných nebo nabízených těmito správci;
c)
identifikace mimounijních alternativních investičních fondů případně spravovaných unijními správci, ale nenabízených v Unii;
d)
identifikace mimounijních alternativních investičních fondů případně nabízených v Unii;
e)
informace o příslušném režimu, ať vnitrostátním či unijním, v němž provozují příslušní správci svou činnost, a
f)
veškeré další informace, které umožní porozumět tomu, jak správa a nabízení alternativních investičních fondů v Unii správci probíhá v praxi.
3. Při přezkumu podle odstavce 1 se náležitě zohlední vývoj na mezinárodní úrovni a jednání se třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi.
4. Po dokončení přezkumu předloží Komise bez zbytečného prodlení zprávu Evropskému parlamentu a Radě. Bude-li to vhodné, navrhne Komise změny této směrnice, pokud jde o její cíle, důsledky pro ochranu investorů, narušení trhu a hospodářské soutěže, sledování systémového rizika a potenciální dopady na investory, alternativní investiční fondy a správce v Unii i ve třetích zemích.
Článek 70
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 71
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 8. června 2011.
SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2011/61/EÚ
z 8. júna 2011
o správcoch alternatívnych investičných fondov a o zmene a doplnení smerníc 2003/41/ES a 2009/65/ES a nariadení (ES) č. 1060/2009 a (EÚ) č. 1095/2010
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 53 ods. 1,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
so zreteľom na stanovisko Európskej centrálnej banky (1),
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (2),
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (3),
keďže:
(1)
Správcovia alternatívnych investičných fondov (ďalej len „správcovia AIF“) sú zodpovední za správu významného objemu investovaných aktív v Únii, podieľajú sa na veľkom množstve obchodov na trhoch s finančnými nástrojmi a môžu mať významný vplyv na trhy a na spoločnosti, do ktorých investujú.
(2)
Vplyv správcov AIF na trhy, na ktorých pôsobia, je vo veľkej miere prínosom, ale finančné ťažkosti zaznamenané v poslednom období jasne ukázali, ako činnosti správcov AIF môžu prispieť aj k rozšíreniu alebo prehĺbeniu rizík vo finančnom systéme. Nekoordinované národné reakcie sťažujú efektívne riadenie týchto rizík. Cieľom tejto smernice je preto ustanoviť spoločné požiadavky, ktorými sa upraví udeľovanie povolenia správcom AIF a dohľad nad nimi v záujme zabezpečenia jednotného prístupu k súvisiacim rizikám a ich vplyvu na investorov a trhy v Únii.
(3)
Ťažkosti, ktoré finančné trhy v poslednom období zaznamenali, zdôraznili, že mnohé stratégie správcov AIF sú zraniteľné z hľadiska niektorých alebo viacerých závažných rizík vo vzťahu k investorom, iným účastníkom trhov a k samotným trhom. S cieľom zabezpečiť komplexný a všeobecný režim dohľadu je potrebné vytvoriť rámec, ktorý bude schopný zvládnuť tieto riziká a zohľadniť rozmanitosť investičných stratégií a metód, ktoré správcovia AIF využívajú. Táto smernica by sa preto mala vzťahovať na správcov AIF, ktorí spravujú všetky druhy fondov, ktoré nepatria do pôsobnosti smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/65/ES z 13. júla 2009 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa podnikov kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov (PKIPCP) (4), bez ohľadu na právny alebo zmluvný spôsob, akým je správcom AIF zverená táto zodpovednosť. Správca AIF by na základe povolenia udeleného podľa tejto smernice nemal byť oprávnený riadiť PKIPCP v zmysle smernice 2009/65/ES.
(4)
Cieľom tejto smernice je ustanoviť vnútorný trh pre správcov AIF a harmonizovaný a prísny regulačný rámec a rámec dohľadu pre činnosti v rámci Únie všetkých správcov AIF vrátane správcov AIF, ktorí majú sídlo v členskom štáte (správcovia AIF z EÚ), ako aj na správcov AIF, ktorí majú sídlo v tretej krajine (správcovia AIF z krajiny mimo EÚ). Keďže praktické dôsledky a možné ťažkosti vyplývajúce z harmonizovaného regulačného rámca a vnútorného trhu pre správcov AIF z krajín mimo EÚ, ktorí vykonávajú správu a/alebo uvádzanie na trh v rámci Únie, a správcov AIF z EÚ, ktorí spravujú AIF z krajín mimo EÚ, sú neisté a ťažko predvídateľné vzhľadom na nedostatok predchádzajúcich skúseností v tomto smere, mal by sa stanoviť mechanizmus preskúmania. Po prechodnom období dvoch rokov sa stane po nadobudnutí účinnosti delegovaného aktu prijatého Komisiou na tento účel harmonizovaný režim európskeho povolenia uplatniteľným pre správcov AIF z krajiny mimo EÚ vykonávajúcich správu a/alebo uvádzanie na trh v rámci Únie a správcov AIF z EÚ, ktorí spravujú AIF z krajín mimo EÚ. Uvedený harmonizovaný režim by mal počas ďalšieho prechodného obdobia troch rokov platiť súbežne s národnými režimami členských štátov za určitých minimálnych harmonizovaných podmienok. Po uvedenom trojročnom období súbežnej existencie je cieľom ukončenie národných režimov po nadobudnutí účinnosti príslušného delegovaného aktu Komisie.
(5)
Štyri roky po lehote na transpozíciu tejto smernice by Komisia mala preskúmať uplatňovanie a rozsah pôsobnosti tejto smernice, pričom zohľadní jej ciele a zhodnotí, či harmonizovaný prístup Únie spôsobil alebo nespôsobil akékoľvek pretrvávajúce významné narušenie trhu a či táto smernica funguje alebo nefunguje účinne vzhľadom na zásady vnútorného trhu a rovnakých podmienok pre všetkých.
(6)
Pôsobnosť tejto smernice by mala byť obmedzená na subjekty spravujúce AIF v rámci riadneho podnikania, bez ohľadu na to, či je AIF otvoreného, alebo uzavretého typu, na právnu formu AIF alebo na skutočnosť, či AIF je, alebo nie je kótovaný, ktoré získavajú kapitál od viacerých investorov s cieľom investovať ho v súlade so stanovenou investičnou politikou v prospech týchto investorov.
(7)
Investičné podniky, ako sú napríklad rodinné investičné subjekty (family office vehicles), ktoré investujú súkromný majetok investorov bez toho, aby získavali kapitál externe, by sa nemali považovať za AIF podľa tejto smernice.
(8)
Subjekty, ktoré sa nepovažujú za správcov AIF podľa tejto smernice, nepatria do rozsahu jej pôsobnosti. V dôsledku toho by sa táto smernica nemala uplatňovať na holdingové spoločnosti, ako sú v nej vymedzené. Správcovia fondov investujúcich do verejne neobchodovateľných akcií (private equity), ani správcovia AIF, ktorí spravujú AIF, ktorých akcie sú prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu, by však nemali byť vyňatí z rozsahu jej pôsobnosti. Okrem toho sa táto smernica neuplatňuje na správu dôchodkových fondov, systémov účasti zamestnancov alebo systémov sporenia, na nadnárodné inštitúcie, národné centrálne banky ani štátnu, regionálnu a miestnu správu a orgány či inštitúcie, ktoré spravujú fondy podporujúce systémy sociálneho a dôchodkového zabezpečenia, na subjekty zriadené na účely sekuritizácie, ani na poistné zmluvy a spoločné podniky.
(9)
Od investičných spoločností, ktoré majú povolenie podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/39/ES z 21. apríla 2004 o trhoch s finančnými nástrojmi (5), a úverových inštitúcií, ktoré majú povolenie podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/48/ES zo 14. júna 2006 o začatí a vykonávaní činností úverových inštitúcií (6), by sa nemalo vyžadovať, aby získali povolenie podľa tejto smernice, ak chcú v súvislosti s AIF poskytovať investičné služby, ako napríklad individuálne riadenie portfólia. Investičné spoločnosti by však mali mať možnosť priamo alebo nepriamo ponúkať podielové listy alebo akcie AIF investorom v Únii alebo umiestňovať takéto podielové listy alebo akcie u investorov v Únii len v rozsahu, v ktorom sa tieto podielové listy alebo akcie môžu uvádzať na trh v súlade s touto smernicou. Pri transpozícii tejto smernice do vnútroštátneho práva by členské štáty mali zohľadniť regulačný účel tejto požiadavky a zaistiť, aby sa táto požiadavka vzťahovala aj na investičné spoločnosti usadené v tretej krajine, ktoré môžu podľa príslušného vnútroštátneho práva poskytovať investičné služby v súvislosti s AIF. Poskytovanie investičných služieb v súvislosti s AIF týmito subjektmi by nikdy nemalo predstavovať de facto obchádzanie ustanovení tejto smernice tak, že sa správca AIF zmení na meno na poštovej schránke (letter-box entity), nezávisle od toho, či je správca AIF usadený v Únii alebo v tretej krajine.
(10)
Touto smernicou sa neupravujú AIF. AIF by sa preto naďalej mali regulovať na národnej úrovni, kde sa nad nimi naďalej má vykonávať aj dohľad. Nebolo by primerané regulovať štruktúru alebo zloženie portfólií AIF, ktoré spravujú správcovia AIF na úrovni Únie, a bolo by ťažké zabezpečiť takúto rozsiahlu harmonizáciu vzhľadom na značnú rôznorodosť druhov AIF, ktoré správcovia AIF spravujú. Touto smernicou sa preto nebráni členským štátom prijímať národné požiadavky ani pokračovať v ich uplatňovaní v súvislosti s AIF usadenými na ich území. Skutočnosť, že členský štát môže dodatočne k požiadavkám uplatňovaným v iných členských štátoch uložiť AIF usadeným na svojom území ďalšie požiadavky, by nemala brániť správcom AIF, ktorým bolo udelené povolenie v súlade s touto smernicou v iných členských štátoch, uplatňovať právo uvádzať na trh pre profesionálnych investorov v Únii určité AIF, ktoré sú usadené mimo členského štátu, ktorý ukladá dodatočné požiadavky, a ktoré preto nepodliehajú týmto dodatočným požiadavkám a nemusia ich dodržiavať.
(11)
Vo viacerých ustanoveniach tejto smernice sa od správcu AIF vyžaduje, aby zabezpečil dodržiavanie požiadaviek, za ktoré nie je v niektorých štruktúrach fondov zodpovedný. Príkladom sú štruktúry fondov, v ktorých je za určenie depozitára zodpovedný AIF alebo iný subjekt, ktorý koná v mene AIF. V takýchto prípadoch nemá správca AIF, pokiaľ AIF nie je interne spravovaný, úplnú kontrolu nad tým, či bol depozitár naozaj určený. Keďže táto smernica neupravuje AIF, nemala by ukladať AIF povinnosť určiť depozitára. Ak správca AIF nezabezpečí dodržiavanie platných požiadaviek zo strany AIF alebo iného subjektu v mene AIF, príslušné orgány by správcu AIF mali požiadať, aby prijal potrebné opatrenia na nápravu situácie. Ak sa požiadavky aj napriek takýmto opatreniam naďalej nedodržiavajú a ak sa nedodržiavanie týka správcu AIF z EÚ alebo správcu AIF z krajiny mimo EÚ, ktorý má povolenie a spravuje AIF z EÚ, mal by sa správca AIF vzdať funkcie správcu tohto AIF. Ak sa jej nevzdá, mali by takéto vzdanie sa požadovať príslušné orgány jeho domovského členského štátu a tento AIF by sa už nemal uvádzať na trh v Únii. Rovnaký zákaz by sa mal vzťahovať aj na správcu AIF z krajiny mimo EÚ, ktorý má povolenie a uvádza na trh v Únii AIF z krajiny mimo EÚ.
(12)
Ak sa v tejto smernici odkazuje na záujem investorov AIF a pokiaľ sa osobitne neustanovuje inak, má sa na mysli záujem investorov v ich osobitnom postavení investorov AIF, a nie ich individuálne záujmy.
(13)
S výhradou uvedených výnimiek a obmedzení by sa táto smernica mala vzťahovať na všetkých správcov AIF z EÚ spravujúcich AIF z EÚ alebo AIF z krajín mimo EÚ, bez ohľadu na to, či sa uvádzajú na trh v Únii alebo nie, na správcov AIF z krajín mimo EÚ spravujúcich AIF z EÚ, bez ohľadu na to, či sa uvádzajú na trh v Únii, alebo nie, a na správcov AIF z krajín mimo EÚ uvádzajúcich na trh v Únii AIF z EÚ alebo AIF z krajín mimo EÚ.
(14)
V tejto smernici sa ustanovujú požiadavky týkajúce sa spôsobu, akým by správcovia AIF mali spravovať AIF, za ktoré sú zodpovední. V prípade správcov AIF z krajín mimo EÚ sa uvedené vzťahuje len na správu AIF z EÚ a iných AIF, ktorých podielové listy alebo akcie sa tiež uvádzajú na trh pre profesionálnych investorov v Únii.
(15)
Povolenie udelené správcovi AIF z EÚ v súlade s touto smernicou sa vzťahuje na správu AIF z EÚ usadeného v domovskom členskom štáte správcu AIF. Pod podmienkou dodatočných požiadaviek oznamovania sa uvedené vzťahuje aj na uvádzanie AIF z EÚ, ktoré spravujú správcovia AIF z EÚ, na trh pre profesionálnych investorov v Únii a na správu AIF z EÚ usadených v členských štátoch iných ako domovský členský štát správcu AIF. Táto smernica tiež stanovuje podmienky, za ktorých môžu správcovia AIF z EÚ, ktorí majú povolenie, uvádzať AIF z krajín mimo EÚ na trh pre profesionálnych investorov v Únii, a podmienky, za ktorých môže správca AIF z krajiny mimo EÚ získať povolenie na správu AIF z EÚ a/alebo uvádzanie AIF na trh pre profesionálnych investorov v Únii s európskym povolením. Počas obdobia, ktoré má byť prechodné, by mali môcť členské štáty umožniť správcom AIF z EÚ uvádzať na trh len na svojom území aj AIF z krajín mimo EÚ a/alebo umožniť správcom AIF z krajín mimo EÚ spravovať AIF z EÚ a/alebo uvádzať AIF na trh len na ich území pre profesionálnych investorov, a to v súlade s vnútroštátnym právom, pokiaľ sú splnené určité minimálne podmienky podľa tejto smernice.
(16)
Táto smernica by sa nemala uplatňovať na správcov AIF, pokiaľ spravujú AIF, ktorých investormi sú len samotní správcovia AIF alebo ich materské podniky, ich dcérske spoločnosti alebo iné dcérske spoločnosti ich materského podniku, a pokiaľ títo investori sami nie sú AIF.
(17)
V tejto smernici sa ďalej ustanovuje menej prísny režim pre správcu AIF, ak súhrn AIF, ktoré spravuje, je pod hraničnou hodnotou 100 miliónov EUR, alebo pre správcu AIF, ktorý spravuje iba AIF nevyužívajúce pákový efekt, ktoré neudeľujú investorom právo na vyplatenie počas piatich rokov, ak súhrn AIF, ktoré spravuje, je pod hraničnou hodnotou 500 miliónov EUR. Hoci je nepravdepodobné, aby činnosti takýchto správcov AIF mali jednotlivo významný vplyv na finančnú stabilitu, je možné, že ako celok by ich činnosti mohli byť príčinou systémových rizík. Preto by títo správcovia AIF nemali podliehať udeleniu povolenia v plnom rozsahu, ale len registrácii vo svojich domovských členských štátoch, a okrem iného by svojim príslušným orgánom mali poskytovať relevantné informácie o hlavných nástrojoch, s ktorými obchodujú, a o hlavných expozíciách a najdôležitejších koncentráciách AIF, ktoré spravujú. Aby však aj títo menší správcovia AIF mohli využívať práva udelené podľa tejto smernice, malo by sa im umožniť, aby sa s nimi zaobchádzalo ako so správcami AIF, pokiaľ si zvolia možnosť stanovenú v tejto smernici, aby sa na nich táto smernica vzťahovala. Táto výnimka neobmedzuje možnosti členských štátov stanoviť prísnejšie požiadavky pre tých správcov AIF, ktorí si možnosť, aby sa na nich táto smernica vzťahovala, nezvolili.
(18)
Žiadny správca AIF z EÚ by nemal môcť spravovať a/alebo uvádzať na trh pre profesionálnych investorov v Únii AIF z EÚ, pokiaľ nezískal povolenie v súlade s touto smernicou. Správca AIF, ktorý získal povolenie v súlade s touto smernicou, by mal vždy spĺňať podmienky na udelenie povolenia stanovené v tejto smernici.
(19)
Hneď ako to táto smernica umožní, mal by správca AIF z krajiny mimo EÚ, ktorý zamýšľa spravovať AIF z EÚ a/alebo uvádzať AIF na trh v Únii s európskym povolením, alebo správca AIF z EÚ, ktorý zamýšľa uvádzať AIF z krajín mimo EÚ na trh v Únii s európskym povolením, tiež získať povolenie v súlade s touto smernicou. Členský štát by mal môcť aspoň počas prechodného obdobia umožniť aj to, aby správca AIF z krajiny mimo EÚ mohol uvádzať na trh AIF v danom členskom štáte, a povoliť správcovi AIF z EÚ, aby mohol uvádzať na trh AIF z krajiny mimo EÚ, pokiaľ sú splnené minimálne podmienky stanovené v tejto smernici.
(20)
AIF by v závislosti od svojej právnej formy mohli byť spravované buď externe, alebo interne. AIF by sa mal považovať za interne spravovaný, ak funkcie správy vykonáva riadiaci orgán alebo akýkoľvek iný vnútorný zdroj AIF. Ak právna forma AIF umožňuje internú správu a riadiaci orgán AIF sa rozhodne neurčiť externého správcu AIF, je AIF aj správcom AIF, a preto by mal spĺňať všetky požiadavky týkajúce sa správcov AIF podľa tejto smernice a mal by získať povolenie ako správca AIF. Správcovi AIF, ktorý je interne spravovaným AIF, by sa však nemalo udeliť povolenie ako externému správcovi iných AIF. AIF by sa mal považovať za externe spravovaný, ak AIF určil externú právnickú osobu ako správcu alebo táto osoba bola určená v mene AIF ako správca, ktorý je z dôvodu tohto určenia zodpovedný za spravovanie AIF. Ak sa na správu určitého AIF určil externý správca AIF, jeho činnosť by sa nemala považovať za poskytovanie investičnej služby riadenia portfólia, ako je vymedzená v článku 4 ods. 1 bode 9 smernice 2004/39/ES, ale za spoločné riadenie portfólia v súlade s touto smernicou.
(21)
Spravovanie AIF by malo znamenať poskytovanie minimálne služieb riadenia investícií. Jednotlivému správcovi AIF, ktorý má byť určený podľa tejto smernice, by sa nikdy nemalo udeliť povolenie na riadenie portfólia bez toho, aby poskytoval aj riadenie rizík, čo platí aj opačne. S výhradou podmienok stanovených v tejto smernici by sa však správcovi AIFM, ktorému bolo udelené povolenie, nemalo brániť v zapájaní sa aj do činností správy AIF a uvádzania AIF na trh alebo v zapájaní sa do činností spojených s aktívami AIF. Externému správcovi AIF by sa nemalo brániť v tom, aby poskytoval aj službu riadenia investičných portfólií na základe voľného uváženia pre jednotlivých klientov v súlade s povereniami udelenými investormi vrátane portfólií vo vlastníctve dôchodkových fondov a inštitúcií zamestnaneckého dôchodkového zabezpečenia, ktoré sú upravené v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2003/41/ES z 3. júna 2003 o činnostiach a dohľade nad inštitúciami zamestnaneckého dôchodkového zabezpečenia (7), alebo aby poskytoval vedľajšie služby investičného poradenstva, úschovy a správy v súvislosti s podielovými listami podnikov kolektívneho investovania a prijímania a postupovania pokynov. Na základe povolenia podľa smernice 2009/65/ES by sa malo externému správcovi AIF umožniť, aby spravoval PKIPCP.
(22)
Je potrebné zabezpečiť, aby sa na činnosť správcov AIF vzťahovali spoľahlivé kontroly riadenia. Správcovia AIF by mali byť riadení a organizovaní tak, aby sa minimalizovali konflikty záujmov. Organizačnými požiadavkami stanovenými podľa tejto smernice by nemali byť dotknuté systémy a kontroly stanovené vo vnútroštátnom práve na účely registrácie jednotlivcov pracujúcich v rámci alebo pre správcov AIF.
(23)
Je potrebné ustanoviť uplatňovanie minimálnych kapitálových požiadaviek s cieľom zabezpečiť kontinuitu a správnosť spravovania AIF, ktorú vykonáva správca AIF, a kryť potenciálnu expozíciu správcov AIF voči zodpovednosti za škody spôsobené pri výkone povolania v súvislosti so všetkými ich činnosťami vrátane spravovania AIF na základe delegovaného mandátu. Správca AIF by mal mať možnosť slobodne si zvoliť, či pokryje potenciálne riziká zodpovednosti za škody spôsobené pri výkone povolania prostredníctvom dodatočných vlastných zdrojov, alebo prostredníctvom primeraného poistenia tejto zodpovednosti za škodu.
(24)
S cieľom zabrániť prípadnému škodlivému vplyvu zle navrhnutých štruktúr odmeňovania na správne riadenie rizík a kontrolu rizikového správania jednotlivcov by sa malo od správcov AIF explicitne požadovať, aby pre tie kategórie zamestnancov, ktorých profesionálna činnosť má významný vplyv na rizikové profily AIF, ktoré spravujú, zaviedli a zachovávali politiky a postupy odmeňovania, ktoré sú v súlade so správnym a účinným riadením rizík. Medzi tieto kategórie zamestnancov by mal patriť aspoň vrcholový manažment, zamestnanci, ktorí berú na seba riziká, zamestnanci v kontrolných funkciách a akýkoľvek zamestnanci, ktorých celkové odmeňovanie ich radí do rovnakej príjmovej skupiny ako vrcholový manažment a zamestnancov, ktorí na seba berú riziká.
(25)
Zásady politík odmeňovania by mali uznávať, že správcovia AIF môžu uplatňovať tieto politiky rôznymi spôsobmi v závislosti od svojej veľkosti a od veľkosti AIF, ktoré spravujú, svojej vnútornej organizácie a charakteru, rozsahu a komplexnosti svojich činností.
(26)
Zásady správnych politík odmeňovania stanovené v odporúčaní Komisie 2009/384/ES z 30. apríla 2009 o politikách odmeňovania v odvetví finančných služieb (8) sú zhodné so zásadami uvedenými v tejto smernici a dopĺňajú ich.
(27)
S cieľom podporiť zbližovanie postupov dohľadu pri posudzovaní politík a postupov odmeňovania by mal Európsky orgán dohľadu (Európsky orgán pre cenné papiere a trhy, ESMA), zriadený nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1095/2010 (9), zabezpečiť existenciu usmernení o politikách správneho odmeňovania v sektore správcov AIF. Európsky orgán dohľadu (Európsky orgán pre bankovníctvo), zriadený nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 (10), by mu mal pomáhať pri vypracúvaní takýchto usmernení.
(28)
Ustanoveniami o odmeňovaní by nemalo byť dotknuté plné uplatňovanie základných práv zaručených zmluvami, najmä ustanovenia článku 153 ods. 5 ZFEÚ, všeobecné zásady vnútroštátneho zmluvného a pracovného práva, platné právne predpisy týkajúce sa práv akcionárov a účasť a všeobecné povinnosti správnych a dozorných orgánov dotknutej inštitúcie, ako aj prípadné právo sociálnych partnerov uzatvárať a uplatňovať kolektívne dohody v súlade s vnútroštátnym právom a tradíciami.
(29)
Spoľahlivé a objektívne určovanie hodnoty aktív je rozhodujúce z hľadiska ochrany záujmov investorov. Správcovia AIF využívajú rôzne metódy a systémy určovania hodnoty aktív v závislosti od aktív a trhov, do ktorých resp. na ktorých prevažne investujú. Je vhodné tieto rozdiely uznať, ale napriek tomu od správcov AIF vo všetkých prípadoch vyžadovať zavedenie takých postupov určovania hodnoty, ktoré vedú k správnemu určeniu hodnoty aktív AIF. Proces určovania hodnoty aktív a výpočtu čistej hodnoty aktív by mal byť funkčne nezávislý od riadenia portfólia a politika odmeňovania správcu AIF a iné opatrenia by mali zaistiť predchádzanie konfliktom záujmov a neprimeranému vplyvu na zamestnancov. Za určitých podmienok by mal mať správca AIF možnosť určiť na výkon funkcie určovania hodnoty externého znalca.
(30)
Po splnení prísnych obmedzení a požiadaviek vrátane existencie objektívneho dôvodu by mal mať správca AIF možnosť delegovať výkon niektorých svojich funkcií v jeho mene v súlade s touto smernicou s cieľom zvýšiť efektívnosť svojej podnikateľskej činnosti. Za rovnakých podmienok by sa mala umožniť aj subdelegácia. Správcovia AIF by však vždy mali zostať zodpovední za riadny výkon delegovaných funkcií a za dodržiavanie tejto smernice.
(31)
Prísne obmedzenia a požiadavky stanovené pre delegovanie úloh správcom AIF by sa mali vzťahovať aj na delegovanie správcovských funkcií uvedených v prílohe I. Delegovanie podporných úloh, napríklad administratívnych alebo technických funkcií vykonávaných správcom AIF ako časť jeho úloh správcu, by nemalo podliehať osobitným obmedzeniam a požiadavkám stanoveným v tejto smernici.
(32)
Vývoj v poslednom období poukázal na rozhodnú potrebu oddeliť funkciu úschovy aktív (safe-keeping) od správcovskej funkcie a oddeliť aktíva investorov od aktív správcu. Hoci správcovia AIF spravujú AIF na základe rozdielnych podnikateľských modelov a mechanizmov, okrem iného aj pre úschovu aktív, je dôležité, aby sa na účely vykonávania funkcií depozitára v súvislosti s AIF vymenoval depozitár, ktorý je iný ako správca AIF.
(33)
Ustanovenia tejto smernice týkajúce sa vymenovania depozitára a jeho úloh by sa mali vzťahovať na všetky AIF, ktoré spravuje správca AIF, na ktorého sa vzťahuje táto smernica, a teda na všetky podnikateľské modely AIF. Mali by však byť prispôsobené osobitostiam rôznych podnikateľských modelov. Pre niektoré podnikateľské modely sú určité úlohy depozitára dôležitejšie ako pre iné v závislosti od druhu aktív, do ktorých AIF investujú, a od úloh súvisiacich s týmito aktívami.
(34)
V prípade AIF, ktoré nemajú práva na vyplatenie uplatniteľné počas obdobia piatich rokov od počiatočnej investície a ktoré v súlade so svojou základnou investičnou politikou vo všeobecnosti neinvestujú do aktív, ktoré sa musia držať v úschove (custody) v súlade s touto smernicou, alebo vo všeobecnosti investujú do emitentov alebo nekótovaných spoločností s cieľom možného získania kontroly nad takýmito spoločnosťami v súlade s touto smernicou, napríklad fondy investujúce do verejne neobchodovateľných akcií, fondy rizikového kapitálu a fondy investujúce do nehnuteľností, by mali mať členské štáty možnosť umožniť, aby bol na výkon funkcií depozitára vymenovaný notár, právnik, registračný úradník alebo iný subjekt. V takýchto prípadoch by mali byť funkcie depozitára súčasťou jeho odborných alebo podnikateľských činností, v súvislosti s ktorými vymenovaný subjekt podlieha povinnej odbornej registrácii v zmysle zákona alebo právnym alebo regulačným ustanoveniam alebo predpisom týkajúcim sa odborného výkonu činnosti, a ktorý je schopný poskytnúť dostatočné finančné a odborné záruky, že je schopný účinne vykonávať príslušné funkcie depozitára a plniť záväzky, ktoré z týchto funkcií vyplývajú. Uvedené zohľadňuje súčasnú prax, pokiaľ ide o určité druhy uzavretých fondov. Vzhľadom na význam funkcie úschovy (custody) však v prípade všetkých ostatných AIF by mala byť depozitárom úverová inštitúcia, investičná spoločnosť alebo iný subjekt, ktorý má povolenie podľa smernice 2009/65/ES. Len v prípade AIF z krajín mimo EÚ mohla by byť depozitárom aj úverová inštitúcia alebo akýkoľvek iný subjekt podobnej povahy ako subjekty uvedené v tomto odôvodnení, pokiaľ tento subjekt podlieha účinným pravidlám obozretného podnikania a dohľadu, ktoré majú rovnaký účinok ako ustanovenia práva Únie a ktoré sa účinne uplatňujú.
(35)
Depozitár by mal mať sídlo alebo pobočku v tej istej krajine ako AIF. V prípade AIF z krajiny mimo EÚ by malo byť umožnené, aby bol depozitár usadený v príslušnej tretej krajine, len ak sú splnené určité dodatočné podmienky. Na základe kritérií stanovených v delegovaných aktoch by Komisia mala byť splnomocnená na prijímanie vykonávacích opatrení, ktorými ustanoví, že pravidlá obozretného podnikania a dohľad v tretej krajine majú rovnaký účinok ako ustanovenia práva Únie a že sa účinne uplatňujú. Okrem toho by sa mal v prípade, že príslušné orgány majú rozdielny názor na správne uplatňovanie ostatných dodatočných podmienok, uplatniť mediačný postup stanovený v článku 19 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010. V prípade AIF z krajiny mimo EÚ by mohol byť depozitár alternatívne usadený aj v domovskom členskom štáte alebo referenčnom členskom štáte správcu AIF, ktorý AIF spravuje.
(36)
Komisia sa vyzýva, aby preskúmala možnosti predloženia vhodného horizontálneho legislatívneho návrhu, ktorý objasní povinnosti a záväzky depozitára a upraví právo depozitára v jednom členskom štáte poskytovať služby v inom členskom štáte.
(37)
Depozitár by mal byť zodpovedný za riadne monitorovanie peňažných tokov AIF, a najmä za zabezpečenie toho, aby peniaze investorov a hotovosť patriaca AIF alebo správcovi AIF konajúcemu v mene AIF boli správne účtované na účtoch vedených v mene AIF alebo správcu AIF konajúceho v mene AIF, alebo depozitára konajúceho v mene AIF pri úschove aktív AIF vrátane držby v úschove (custody) finančných nástrojov, ktoré je možné viesť na účte finančných nástrojov otvorenom u depozitára, a všetkých finančných nástrojov, ktoré môžu byť depozitárovi fyzicky doručené, a za overenie, či sú všetky ostatné aktíva vo vlastníctve AIF alebo správcu AIF v mene AIF. Depozitár pri zabezpečovaní toho, aby boli peniaze investorov vedené na účtoch peňažných prostriedkov, zohľadňuje zásady uvedené v článku 16 smernice Komisie 2006/73/ES z 10. augusta 2006, ktorou sa vykonáva smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/39/ES, pokiaľ ide o organizačné požiadavky a podmienky výkonu činnosti investičných spoločností, ako aj o vymedzené pojmy na účely uvedenej smernice (11).
(38)
Depozitár by mal konať čestne, spravodlivo, profesionálne, nezávisle a v záujme AIF alebo investorov AIF.
(39)
Depozitár by mal mať možnosť delegovať úschovu aktív na tretiu stranu, ktorá by mohla túto funkciu ďalej delegovať. Delegovanie i subdelegovanie by však mali byť objektívne odôvodnené a mali by podliehať prísnym požiadavkám na vhodnosť tretej strany, ktorej sa má delegovaná funkcia zveriť, a na náležité odborné znalosti, starostlivosť a pozornosť, ktoré by mal depozitár uplatňovať pri výbere, určovaní a hodnotení tejto tretej strany.
(40)
Tretia strana, na ktorú je delegovaná úschova aktív, by mala byť schopná viesť samostatný účet spoločne pre viaceré AIF tzv. súhrnný účet (omnibus account).
(41)
Zverenie správy aktív (custody) prevádzkovateľovi systému zúčtovania cenných papierov, ako je vymedzený na účely smernice Európskeho parlamentu a Rady 98/26/ES z 19. mája 1998 o konečnom zúčtovaní v platobných systémoch a zúčtovacích systémoch cenných papierov (12), alebo poskytovanie podobných služieb systémami zúčtovania cenných papierov v tretích krajinách by sa nemalo považovať za delegovanie správcovskej funkcie (custody).
(42)
Prísne obmedzenia a požiadavky stanovené pre delegovanie úloh depozitárom by sa mali vzťahovať aj na delegovanie jeho osobitných funkcií depozitára, t. j. funkcií monitorovania hotovostných tokov, úschovy aktív a dohľadu. Delegovanie iných podporných úloh súvisiacich s jeho úlohami depozitára, napríklad administratívnych alebo technických funkcií vykonávaných depozitárom ako časť jeho úloh depozitára, nepodlieha osobitným obmedzeniam a požiadavkám stanoveným v tejto smernici.
(43)
V tejto smernici sa zohľadňuje aj skutočnosť, že mnohé AIF, a najmä hedgeové fondy v súčasnosti využívajú primárneho brokera. Táto smernica zabezpečuje, že AIF môžu naďalej využívať funkcie primárnych brokerov. Pokiaľ však primárny broker funkčne a hierarchicky neoddelil výkon svojich funkcií depozitára od svojich úloh primárneho brokera a potenciálne konflikty záujmu nie sú riadne identifikované, zvládnuté a oznámené investorom AIF, nemal by byť určený ako depozitár, keďže primárni brokeri konajú ako protistrany AIF, a preto nemôžu zároveň konať v najlepšom záujme AIF, ako sa vyžaduje od depozitára. Depozitári by mali mať možnosť delegovať úlohy správy (custody) na jedného alebo viacerých primárnych brokerov alebo iné tretie strany. Okrem delegovaných úloh správy (custody) by sa primárnym brokerom malo umožniť poskytovanie služieb primárneho brokera AIF. Tieto služby primárneho brokera by nemali byť súčasťou dohody o delegovaní.
(44)
Depozitár by mal niesť zodpovednosť za straty, ktoré utrpel správca AIF, AIF a investori. V tejto smernici sa rozlišuje medzi stratou finančných nástrojov držaných v úschove (custody) a akýmikoľvek inými stratami. V prípade iných strát než finančných nástrojov v úschove (custody) by depozitár mal niesť zodpovednosť v prípade úmyslu alebo nedbanlivosti. Ak depozitár drží v úschove (custody) aktíva a tieto aktíva sa stratia, depozitár by mal niesť zodpovednosť, pokiaľ nemôže preukázať, že strata je dôsledkom vonkajšej udalosti, ktorú nemôže primerane ovplyvniť a ktorej následkom by sa napriek všetkej primeranej snahe nedalo vyhnúť. V tejto súvislosti by sa depozitár nemal môcť odvolávať napríklad na určité interné situácie, akou je podvodné konanie zamestnanca, aby sa zbavil svojej zodpovednosti.
(45)
Ak depozitár deleguje úlohy úschovy (custody) a finančné nástroje, ktoré drží v úschove (custody) tretia strana, sa stratia, zodpovednosť by mal niesť depozitár. Za podmienky, že depozitár má výslovne povolené zbaviť sa zodpovednosti za podmienky zmluvného prenesenia takejto zodpovednosti na tretiu stranu, a to podľa písomnej zmluvy medzi depozitárom a AIF alebo správcom AIF konajúcim v mene AIF, v ktorej sa takéto zbavenie sa zodpovednosti objektívne odôvodňuje, a že tretiu stranu možno brať na zodpovednosť za stratu na základe zmluvy medzi depozitárom a touto treťou stranou, by sa však depozitár mal možnosť v takomto prípade zbaviť zodpovednosti, ak môže dokázať, že náležite vykonal svoje povinnosti týkajúce sa riadnej starostlivosti a pozornosti a že sú splnené osobitné požiadavky týkajúce sa delegovania. Stanovením požiadavky zmluvného prenesenia zodpovednosti na tretiu stranu sa táto smernica snaží spojiť takúto zmluvu s vonkajšími účinkami, a tak učiniť tretiu stranu priamo zodpovednú voči AIF alebo investorom AIF za straty finančných nástrojov držaných v úschove (custody).
(46)
Okrem toho, ak sa v práve tretej krajiny vyžaduje, aby boli určité finančné nástroje držané v úschove (custody) miestnym subjektom, a neexistujú miestne subjekty, ktoré spĺňajú všetky požiadavky na delegovanie úloh depozitára, depozitár by mal mať možnosť zbaviť svojej zodpovednosti za podmienky, že štatút alebo zakladajúce dokumenty dotknutého AIF výslovne umožňujú takéto zbavenie sa zodpovednosti, že investori boli náležite informovaní o tomto zbavení sa zodpovednosti a okolnostiach odôvodňujúcich zbavenie sa zodpovednosti predtým, ako investovali, že AIF alebo správca AIF v mene AIF dal depozitárovi pokyn delegovať úschovu (custody) takýchto finančných nástrojov na miestny subjekt; že existuje písomná zmluva medzi depozitárom a AIF alebo správcom AIF konajúcim v mene AIF, ktorá výslovne umožňuje takéto zbavenie sa zodpovednosti, a že existuje písomná zmluva medzi depozitárom a treťou stranou, ktorou sa výslovne prenáša zodpovednosť depozitára na túto tretiu stranu a ktorá AIF alebo správcovi AIF konajúcemu v mene AIF umožňuje uplatňovať si voči tretej strane pohľadávku v súvislosti so stratou finančných nástrojov, alebo umožňuje depozitárovi uplatňovať takúto pohľadávku v ich mene.
(47)
Touto smernicou by nemali byť dotknuté žiadne budúce legislatívne opatrenia týkajúce sa depozitára v smernici 2009/65/ES, pretože PKIPCP a AIF sa odlišujú nielen investičnými stratégiami, ktoré uskutočňujú, ale aj typom investorov, pre ktorých sú určené.
(48)
Správca AIF by mal za každý AIF z EÚ, ktorý spravuje, a za každý AIF, ktorý uvádza na trh v Únii, sprístupniť výročnú správu za každý finančný rok najneskôr do šiestich mesiacov od konca finančného roka v súlade s touto smernicou. Lehotou šiestich mesiacov by nemalo byť dotknuté právo členských štátov stanoviť kratšiu lehotu.
(49)
Vzhľadom na to, že správca AIF môže využívať pákový efekt a že za určitých podmienok môže prispieť k vytvoreniu systémového rizika alebo narušeniu trhov, mali by sa stanoviť osobitné požiadavky pre správcov AIF, ktorí využívajú pákový efekt. Informácie potrebné na zistenie a monitorovanie týchto rizík, ako aj na reagovanie na ne sa v rámci Únie nezbierali jednotne a členské štáty si ich medzi sebou nevymieňali s cieľom identifikovať potenciálne zdroje rizika pre stabilitu finančných trhov v Únii. Aby sa táto situácia napravila, mali by sa na správcov AIF, ktorí vo významnej miere využívajú pákový efekt na úrovni AIF, vzťahovať osobitné požiadavky. Takíto správcovia AIF by mali byť povinní zverejňovať informácie týkajúce sa celkovej úrovne použitého pákového efektu, pákového efektu vyplývajúceho z požičiavania si hotovosti alebo cenných papierov a pákového efektu vyplývajúceho z pozícií držaných v derivátoch, ako aj opätovného použitia aktív a hlavných zdrojov pákového efektu v ich AIF. Informácie zozbierané príslušnými orgánmi by sa mali vzájomne vymieňať s ostatnými orgánmi v Únii, s ESMA a s Európskym výborom pre systémové riziká (ESRB) zriadeným nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1092/2010 z 24. novembra 2010 o makroprudenciálnom dohľade Európskej únie nad finančným systémom a o zriadení Európskeho výboru pre systémové riziká (13) s cieľom uľahčiť súhrnnú analýzu účinku pákového efektu AIF spravovaných správcami AIF na finančný systém v Únii, ako aj spoločnú reakciu. Ak by jeden alebo viaceré AIF, ktoré spravuje správca AIF, mohli potenciálne predstavovať významný zdroj rizika protistrany pre úverovú inštitúciu alebo inú systémovo dôležitú inštitúciu v iných členských štátoch, takúto informáciu by si tiež mali vymieňať relevantné orgány.
(50)
Aby sa zaručilo riadne hodnotenie rizík vyplývajúcich z využívania pákového efektu správcom AIF v súvislosti s AIF, ktoré spravuje, mal by správca AIF preukázať, že limity pákového efektu pre každý AIF, ktorý spravuje, sú primerané a že vždy spĺňa tieto limity. Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF by mali mať možnosť stanoviť limity obmedzujúce úroveň pákového efektu, ktorý správca AIF môže využívať v ním spravovaných AIF v prípadoch, keď by mohla byť ohrozená stabilita a integrita finančného systému. O akýchkoľvek krokoch prijatých v tejto súvislosti by mal byť informovaný ESMA a ESRB.
(51)
Tiež sa považuje za potrebné umožniť ESMA, aby po zohľadnení odporúčaní ESRB určil, či pákový efekt využívaný správcom AIF alebo skupinou správcov AIF predstavuje významné riziko pre stabilitu a integritu finančného systému, a vydal odporúčanie pre príslušné orgány, v ktorom stanoví nápravné opatrenia, ktoré sa majú prijať.
(52)
Je potrebné zabezpečiť, aby príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF, spoločnosti, nad ktorými AIF spravované správcom AIF vykonávajú kontrolu, a zamestnanci takýchto spoločností dostávali určité informácie, ktoré tieto spoločnosti potrebujú na posúdenie toho, ako táto kontrola ovplyvní ich situáciu.
(53)
Ak správcovia AIF spravujú AIF, ktoré vykonávajú kontrolu nad emitentom, ktorého akcie sú prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu, informácie by sa vo všeobecnosti mali zverejňovať podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/25/ES z 21. apríla 2004 o ponukách na prevzatie (14) a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/109/ES z 15. decembra 2004 o harmonizácii požiadaviek na transparentnosť v súvislosti s informáciami o emitentoch, ktorých cenné papiere sú prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu (15). Na správcu AIF, ktorý spravuje AIF, ktoré vykonávajú kontrolu nad nekótovanou spoločnosťou, by sa mali vzťahovať osobitné požiadavky. S cieľom zabezpečiť transparentnosť vo vzťahu ku kontrolovanej spoločnosti by sa mali uplatňovať prísnejšie požiadavky na transparentnosť, zverejňovanie a podávanie správ. Okrem toho by sa výročné správy príslušných AIF mali doplniť o informácie týkajúce sa kontrolovanej spoločnosti alebo by takéto dodatočné informácie mali byť súčasťou výročnej správy kontrolovanej spoločnosti. Takéto informácie by sa mali sprístupniť zástupcom zamestnancov spoločnosti, alebo ak takíto zástupcovia neexistujú, priamo zamestnancom, a tiež investorom príslušného AIF.
(54)
Osobitné požiadavky na informovanie zamestnancov určitých spoločností sa uplatňujú v prípadoch, ak AIF získal kontrolu nad takýmito spoločnosťami v súlade s touto smernicou. Správca AIF však vo väčšine prípadov nemá žiadnu kontrolu nad AIF, pokiaľ nejde o interne spravovaný AIF. Okrem toho podľa všeobecných zásad práva obchodných spoločností neexistuje priamy vzťah medzi akcionármi a zástupcami zamestnancov, alebo ak takíto zástupcovia neexistujú, priamo zamestnancami. Z tohto dôvodu podľa tejto smernice nemožno akcionárovi ani jeho správcovi, t. j. AIF a správcovi AIF, uložiť priame požiadavky na informovanie zástupcov zamestnancov, alebo ak takíto zástupcovia neexistujú, priamo zamestnancov. Pokiaľ ide o požiadavky na informovanie takýchto zástupcov zamestnancov, alebo ak takíto zástupcovia neexistujú, priamo zamestnancov, táto smernica by mala pre dotknutého správcu AIF stanoviť povinnosť vynaložiť maximálne úsilie s cieľom požadovať, aby správna rada dotknutej spoločnosti poskytla príslušné informácie zástupcom zamestnancom, alebo pokiaľ takíto zástupcovia neexistujú, priamo zamestnancom.
(55)
Komisia sa vyzýva, aby preskúmala potrebu a možnosti zmeny a doplnenia požiadaviek na informovanie a zverejňovanie uplatniteľných v prípade kontroly nad nekótovanými spoločnosťami alebo emitentmi uvedených v tejto smernici na všeobecnej úrovni, bez ohľadu na typ investora.
(56)
Ak správca AIF spravuje jeden alebo viacero AIF, ktoré získajú kontrolu nad nekótovanou spoločnosťou, správca AIF by mal poskytnúť príslušným orgánom svojho domovského členského štátu informácie o financovaní získania tejto kontroly. Táto povinnosť poskytovať informácie o financovaní by sa mala uplatňovať aj vtedy, keď správca AIF spravuje AIF, ktoré získajú kontrolu nad emitentom akcií prijatých na obchodovanie na regulovanom trhu.
(57)
Ak správca AIF spravuje jeden alebo viacero AIF, ktoré získajú kontrolu nad nekótovanou spoločnosťou alebo nad emitentom, správca AIF by na obdobie 24 mesiacov od nadobudnutia kontroly nad spoločnosťou zo strany AIF nemal mať povolené umožniť, podporovať alebo dať pokyn na rozdelenie výnosov, zníženie základného imania, vyplatenie akcií a/alebo nadobudnutie vlastných akcií spoločnosťou v súlade s touto smernicou, a pokiaľ má správca AIF povolenie hlasovať v mene AIF na zasadnutiach riadiacich orgánov spoločnosti, nemal by hlasovať v prospech rozdelenia výnosov, zníženia základného imania, vyplatenia akcií a/alebo nadobudnutia vlastných akcií spoločnosťou v súlade s touto smernicou, a nakoniec v každom prípade by mal vynaložiť maximálne úsilie na zabránenie rozdeleniu výnosov, zníženiu základného imania, vyplateniu akcií a/alebo nadobudnutiu vlastných akcií spoločnosťou v súlade s touto smernicou. Pri transpozícii tejto smernice do vnútroštátneho práva by členské štáty mali zohľadniť regulačný účel ustanovení kapitoly V oddielu 2 tejto smernice a v tejto súvislosti náležite dbať na potrebu rovnakých podmienok pre AIF z EÚ a AIF z krajín mimo EÚ pri získavaní kontroly v spoločnostiach usadených v Únii.
(58)
Požiadavky na oznámenie a zverejňovanie a osobitné ochranné opatrenia proti odpredaju aktív v prípade kontroly nad nekótovanou spoločnosťou alebo emitentom by mali podliehať všeobecnej výnimke týkajúcej sa kontroly nad malými a strednými podnikmi a subjektmi zriadenými na osobitný účel kúpy, držby alebo správy nehnuteľností. Okrem toho nie je cieľom týchto požiadaviek verejne sprístupniť dôverné informácie, ktoré by správcu AIF znevýhodnili voči ostatným možným konkurentom, napríklad štátnym investičným fondom alebo konkurentom, ktorí by mohli chcieť donútiť cieľovú spoločnosť k ukončeniu činnosti tým, že informácie využijú vo svoj prospech. Preto by sa povinnosti oznamovať a zverejňovať informácie mali uplatňovať za podmienok a obmedzení týkajúcich sa dôverných informácií stanovených v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2002/14/ES z 11. marca 2002, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre informovanie a porady so zamestnancami v Európskom spoločenstve (16), a bez toho, aby boli dotknuté smernice 2004/25/ES a 2004/109/ES. To znamená, že členské štáty by mali ustanoviť, že v rámci obmedzení a podmienok stanovených vo vnútroštátnom práve nie sú zástupcovia zamestnancov a ktokoľvek, kto im pomáha, oprávnení poskytovať zamestnancom a tretím stranám žiadne informácie, ktoré majú vplyv na legitímne záujmy spoločnosti a ktoré sa im výslovne poskytli ako dôverné. Členské štáty by však mali mať možnosť povoliť zástupcom zamestnancov a komukoľvek, kto im pomáha, aby poskytovali dôverné informácie zamestnancom a tretím stranám viazaným povinnosťou mlčanlivosti. Členské štáty by mali stanoviť, že príslušný správca AIF nebude požadovať, aby správna rada poskytla informácie zástupcom zamestnancov spoločnosti, alebo ak takíto zástupcovia neexistujú, priamo zamestnancom, ak je povaha týchto informácií taká, že by podľa objektívnych kritérií mohli vážne narušiť fungovanie dotknutej spoločnosti alebo že by pre ňu boli nevýhodné. Požiadavky na oznamovanie a zverejňovanie informácií a osobitné ochranné opatrenia proti odpredaju aktív by sa mali uplatňovať bez toho, aby boli dotknuté prísnejšie predpisy, ktoré prijali členské štáty.
(59)
V tejto smernici sa tiež stanovujú podmienky, za ktorých správca AIF z EÚ môže uvádzať podielové listy alebo akcie AIF z EÚ na trh pre profesionálnych investorov v Únii. Takéto uvádzanie na trh prostredníctvom správcu AIF z EÚ by malo byť povolené, len pokiaľ správca AIF dodržiava ustanovenia tejto smernice a pokiaľ sa uvádzanie na trh deje s európskym povolením, čím nie je dotknuté uvádzanie na trh AIF zo strany správcov AIF, ktorí nedosahujú uvedené hraničné hodnoty stanovené v tejto smernici. Členské štáty by však mali mať možnosť povoliť uvádzanie na trh týchto AIF správcami AIF, ktorí nedosahujú uvedené hraničné hodnoty na základe vnútroštátnych predpisov.
(60)
Malo by byť možné, aby boli podielové listy alebo akcie AIF kótované na regulovanom trhu v Únii alebo ponúkané, či umiestňované tretími stranami konajúcimi v mene správcu AIF v určitom členskom štáte len vtedy, ak správca AIF, ktorý spravuje AIF, má sám povolenie uvádzať na trh podielové listy alebo akcie AIF v danom členskom štáte. Okrem toho môžu distribúciu AIF medzi investorov v Únii upravovať aj ďalšie vnútroštátne právne predpisy a právne predpisy Únie, napríklad smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/71/ES zo 4. novembra 2003 o prospekte, ktorý sa zverejňuje pri verejnej ponuke cenných papierov alebo ich prijatí na obchodovanie (17), a smernica 2004/39/ES.
(61)
Mnoho správcov AIF z EÚ v súčasnosti spravuje AIF z krajín mimo EÚ. Je vhodné umožniť správcom AIF z EÚ, ktorí majú povolenie, aby spravovali AIF z krajín mimo EÚ bez toho, aby ich uvádzali na trh v Únii, a to bez toho, aby sa pre nich stanovili prísne požiadavky týkajúce sa depozitára a požiadavky týkajúce sa výročnej správy stanovené v tejto smernici, keďže tieto požiadavky boli stanovené s cieľom chrániť investorov Únie.
(62)
Po nadobudnutí účinnosti delegovaného aktu prijatého v tejto súvislosti Komisiou, ktoré sa s ohľadom na odporúčanie vydané ESMA uskutoční v zásade dva roky po termíne transpozície tejto smernice, by sa správcom AIF z EÚ, ktorí majú povolenie a zamýšľajú uvádzať AIF z krajín mimo EÚ na trh pre profesionálnych investorov vo svojom domovskom členskom štáte a/alebo v iných členských štátoch, malo umožniť, aby tak urobili na základe európskeho povolenia, pokiaľ dodržia túto smernicu. Toto právo by malo podliehať postupom oznamovania a podmienkam vo vzťahu k tretej krajine, z ktorej pochádza AIF z krajiny mimo EÚ.
(63)
Počas prechodného obdobia, ktoré sa s ohľadom na odporúčanie vydané ESMA v zásade skončí prostredníctvom delegovaného aktu tri roky po ustanovení európske povolenia pre správcov AIF z krajín mimo EÚ, príslušné členské štáty by mali mať možnosť povoliť správcom AIF z EÚ, ktorí zamýšľajú uvádzať AIF z krajín mimo EÚ na trh v určitých členských štátoch, ale nemajú európske povolenie, aby tak urobili, ale len pokiaľ je to v súlade s touto smernicou, s výnimkou požiadaviek týkajúcich sa depozitára. Takýto správca AIF z EÚ by však mal zaistiť, aby bol určený jeden alebo viaceré subjekty na výkon úloh depozitára. Okrem toho medzi príslušnými orgánmi domovského členského štátu správcu AIF a orgánmi dohľadu tretej krajiny, v ktorej je usadený AIF z krajiny mimo EÚ, na účel dohľadu nad systémovým rizikom a v súlade s medzinárodnými štandardmi by mali existovať vhodné dojednania o spolupráci s cieľom zabezpečiť účinnú výmenu informácií, ktorá príslušným orgánom domovského členského štátu správcu AIF umožní vykonávať ich povinnosti v súlade s touto smernicou. Dojednania o spolupráci by sa nemali používať ako prekážka, ktorá by bránila AIF z krajín mimo EÚ, aby boli uvádzané na trh v členskom štáte. Okrem toho by tretia krajina, v ktorej je AIF z krajiny mimo EÚ usadený, nemala byť vedená na zozname nespolupracujúcich krajín a území Finančnej akčnej skupiny pre boj proti praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu (FATF).
(64)
Po nadobudnutí účinnosti delegovaného aktu prijatého v tejto súvislosti Komisiou, čo sa s ohľadom na odporúčanie vydané ESMA uskutoční v zásade dva roky po dátume transpozície tejto smernice, by základnou zásadou tejto smernice malo byť to, že správca AIF z krajiny mimo EÚ by mal požívať práva udelené podľa tejto smernice, napríklad uvádzať na trh podielové listy alebo akcie AIF v celej Únii na základe európskeho povolenia za predpokladu dodržiavania tejto smernice. To by malo zaručiť rovnaké podmienky pre správcov AIF z EÚ a z krajín mimo EÚ. V tejto smernici sa preto stanovuje postup udelenia povolenia správcovi AIF z krajiny mimo EÚ, ktorý sa začne uplatňovať po nadobudnutí účinnosti delegovaného aktu, ktorý v tejto súvislosti prijme Komisia. Na zabezpečenie toho, že tento súlad sa bude presadzovať, príslušné orgány členského štátu by mali presadzovať dodržiavanie tejto smernice. V prípade takýchto správcov AIF z krajín mimo EÚ by mali byť príslušnými orgánmi dohľadu príslušné orgány referenčného členského štátu, ako je vymedzené v tejto smernici.
(65)
Preto ak správca AIF z krajiny mimo EÚ zamýšľa spravovať AIF z EÚ a/alebo uvádzať AIF na trh v Únii na základe európskeho povolenia, malo by sa od neho vyžadovať, aby dodržiaval túto smernicu a podliehal tak rovnakým povinnostiam ako správcovia AIF z EÚ. Za veľmi výnimočných okolností, ak a v rozsahu, v ktorom dodržiavanie ustanovenia tejto smernice nie je zlučiteľné s dodržiavaním práva, ktoré sa vzťahuje na správcu AIF z krajiny mimo EÚ alebo na AIF z krajiny mimo EÚ uvádzaný na trh v Únii, by správca AIF z krajiny mimo EÚ mohol byť vyňatý z dodržiavania daného ustanovenia tejto smernice, ak môže preukázať, že: nie je možné zároveň dodržiavať ustanovenie tejto smernice a záväzné ustanovenie práva, ktoré sa vzťahuje na správcu AIF z krajiny mimo EÚ alebo na AIF z krajiny mimo EÚ uvádzaný na trh v Únii; právo, ktoré sa vzťahuje na správcu AIF z krajiny mimo EÚ alebo na AIF z krajiny mimo EÚ, stanovuje rovnocenné pravidlá, ktoré majú rovnaký regulačný účel a poskytujú investorom príslušného AIF rovnakú úroveň ochrany; správca AIF z krajiny mimo EÚ alebo AIF z krajiny mimo EÚ dodržiava toto rovnocenné pravidlo.
(66)
Okrem toho správca AIF z krajiny mimo EÚ, ktorý zamýšľa spravovať AIF z EÚ a/alebo uvádzať AIF na trh v Únii s európskym povolením, by mal dodržať osobitný postup udeľovania povolenia a mali by byť splnené určité osobitné požiadavky týkajúce sa tretej krajiny, z ktorej pochádza správca AIF z krajiny mimo EÚ, a prípadne tretej krajiny, z ktorej pochádza AIF z krajiny mimo EÚ.
(67)
ESMA by mal vydať odporúčanie týkajúce sa určenia referenčného členského štátu a prípadne výnimky v prípade zlučiteľnosti s rovnocenným pravidlom. Mali by sa uplatniť osobitné požiadavky na výmenu informácií medzi príslušnými orgánmi referenčného členského štátu a príslušnými orgánmi hostiteľského členského štátu správcu AIF. Okrem toho by sa mal mediačný postup stanovený v článku 19 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010 uplatniť v prípade, že sa príslušné orgány členských štátov nedohodli na určení referenčného členského štátu, na uplatňovaní výnimky v prípade nezlučiteľnosti súladu s touto smernicou so súladom s rovnocenným pravidlom tretej krajiny a na posúdení týkajúcom sa splnenia osobitných požiadaviek týkajúcich sa tretej krajiny, z ktorej pochádza správca AIF z krajiny mimo EÚ, a prípadne tretej krajiny, z ktorej pochádza AIF z krajiny mimo EÚ.
(68)
ESMA by každoročne mal vykonať partnerské preskúmanie činností príslušných orgánov v oblasti dohľadu vo vzťahu k udeľovaniu povolení správcom AIF z krajín mimo EÚ a dohľadu nad nimi s cieľom ďalej posilňovať konzistentnosť výsledkov dohľadu, a to v súlade s článkom 30 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
(69)
Počas prechodného obdobia, ktoré sa s ohľadom na odporúčanie ESMA v zásade skončí prostredníctvom delegovaného aktu tri roky po ustanovení európskeho povolenia pre správcov AIF z krajín mimo EÚ, by príslušné členské štáty mali mať možnosť povoliť správcovi AIF z krajiny mimo EÚ, ktorý zamýšľa uvádzať na trh AIF len v určitých členských štátoch bez takéhoto európskeho povolenia, aby tak urobil, ale len pokiaľ sú splnené určité minimálne podmienky. Pokiaľ ide o poskytovanie informácií investorom, mali by sa na týchto správcov AIF z krajiny mimo EÚ vzťahovať prinajmenšom podobné pravidlá, ako sa vzťahujú na správcov AIF z EÚ, ktorí spravujú AIF z EÚ. Aby sa uľahčilo monitorovanie systémových rizík, mali by títo správcovia AIF z krajiny mimo EÚ podliehať aj povinnosti podávať správy príslušným orgánom členského štátu, v ktorom sa AIF uvádzajú na trh. Preto by mali takíto správcovia AIF spĺňať požiadavky na transparentnosť stanovené v tejto smernici a plniť povinnosti správcov AIF, ktorí spravujú AIF, ktoré získajú kontrolu nad nekótovanými spoločnosťami a emitentmi. Okrem toho by mali medzi príslušnými orgánmi členského štátu, v ktorom sa AIF uvádzajú na trh, prípadne príslušnými orgánmi dotknutých AIF z EÚ a orgánmi dohľadu tretej krajiny, v ktorej je správca AIF z krajiny mimo EÚ usadený, prípadne orgánmi dohľadu tretej krajiny, v ktorej je usadený AIF z krajiny mimo EÚ, na účel dohľadu nad systémovým rizikom a v súlade s medzinárodnými štandardmi existovať vhodné dojednania o spolupráci s cieľom zabezpečiť účinnú výmenu informácií, ktorá príslušným orgánom relevantných členských štátov umožní vykonávať ich úlohy v súlade s touto smernicou. Dojednania o spolupráci by sa nemali používať ako prekážka, ktorá by bránila fondom z tretích krajín, aby boli uvádzané na trh v členskom štáte. Okrem toho tretia krajina, v ktorej je usadený správca AIF z krajiny mimo EÚ alebo AIF z krajiny mimo EÚ, nemala by byť vedená na zozname nespolupracujúcich krajín a území FATF.
(70)
Táto smernica by nemala mať vplyv na súčasnú situáciu, keď profesionálny investor usadený v Únii môže investovať do AIF z vlastnej iniciatívy bez ohľadu na to, kde je správca AIF a/alebo AIF usadený.
(71)
Členské štáty by mali mať možnosť povoliť uvádzanie všetkých alebo určitých typov AIF, ktoré spravujú správcovia AIF, na trh pre retailových investorov na svojom území. Ak členský štát umožní uvádzanie určitých typov AIF na trh, mal by tento členský štát v jednotlivých prípadoch vykonať posúdenie s cieľom určiť, či by sa daný AIF mal považovať za typ AIF, ktorý sa môže uvádzať na trh pre retailových investorov na jeho území. Bez toho, aby bolo dotknuté uplatňovanie iných nástrojov práva Únie, členské štáty by mali mať v takýchto prípadoch možnosť stanoviť pre AIF a správcov AIF prísnejšie požiadavky, ktoré musia splniť, ak chcú uvádzať AIF na trh pre retailových investorov, než sú požiadavky v prípade AIF uvádzaných na trh pre profesionálnych investorov na ich území, a to bez ohľadu na to, či sa AIF uvádzajú na trh na národnom alebo na cezhraničnom základe. Ak členský štát umožní uvádzať AIF na trh pre retailových investorov na svojom území, táto možnosť by mala byť k dispozícii bez ohľadu na členský štát, v ktorom je usadený správca AIF, ktorý spravuje AIF, a členské štáty by nemali pre AIF z EÚ usadené v inom členskom štáte a uvádzané na trh na cezhraničnom základe stanoviť prísnejšie ani dodatočné požiadavky než pre AIF uvádzané na trh na národnom základe. Okrem toho by správcovia AIF, investičné spoločnosti, ktorým bolo udelené povolenie podľa smernice 2004/39/ES, a úverové inštitúcie, ktorým bolo udelené povolenie podľa smernice 2006/48/ES, ktoré poskytujú investičné služby retailovým klientom, mali zohľadniť všetky dodatočné požiadavky pri posudzovaní toho, či je určitý AIF vhodný alebo primeraný pre individuálneho retailového klienta, alebo či ide o komplexný alebo nekomplexný finančný nástroj.
(72)
Je potrebné upresniť právomoci a povinnosti príslušných orgánov zodpovedných za vykonávanie tejto smernice a zdokonaliť mechanizmy potrebné na zabezpečenie účinnej cezhraničnej spolupráce orgánov dohľadu. Príslušné orgány hostiteľských členských štátov správcu AIF by mali môcť za určitých okolností možnosť prijať priame opatrenia, aby mali dohľad nad dodržiavaním ustanovení, za ktoré sú zodpovedné. V prípade ostatných ustanovení by sa príslušným orgánom hostiteľských členských štátov malo umožniť, aby za určitých okolností požadovali prijatie opatrení od príslušných orgánov domovského členského štátu a zasiahli, ak sa takéto opatrenia neprijmú.
(73)
V tejto smernici sa ďalej stanovuje všeobecná koordinačná úloha pre ESMA a možnosť záväzných mediačných postupov na riešenie sporov medzi príslušnými orgánmi, ktoré vedie ESMA.
(74)
ESMA by mal vypracovať návrh regulačných technických noriem týkajúcich sa obsahu dojednaní o spolupráci, ktoré musí uzavrieť domovský členský štát alebo referenčný členský štát správcu AIF, a relevantné orgány dohľadu tretej krajiny, ako aj postupov výmeny informácií. Návrhy regulačných technických noriem by mali zaistiť, že na základe týchto dojednaní o spolupráci by sa všetky potrebné informácie mali poskytovať príslušným orgánom domovského, ako aj hostiteľského členského štátu, aby tieto orgány mohli vykonávať svoje právomoci v oblasti dohľadu a vyšetrovania vyplývajúce z tejto smernice. ESMA by tiež mal plniť podpornú úlohu pri rokovaní o dojednaniach o spolupráci a pri ich uzatváraní. ESMA by mal môcť využiť svoju podpornú úlohu tak, že stanoví štandardný formát takýchto dojednaní o spolupráci.
(75)
Členské štáty by mali ustanoviť pravidlá pre sankcie za porušenia ustanovení tejto smernice a mali by zabezpečiť, aby sa vykonávali. Tieto sankcie by mali byť účinné, primerané a odradzujúce.
(76)
Táto smernica rešpektuje základné práva a dodržiava zásady uznané najmä v ZFEÚ a v Charte základných práv Európskej únie, predovšetkým právo na ochranu osobných údajov uznané v článku 16 ZFEÚ a v článku 8 charty. Akákoľvek výmena alebo zasielanie informácií príslušnými orgánmi by mali byť v súlade s pravidlami pre prenos osobných údajov ustanovenými v smernici Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov (18). Akákoľvek výmena alebo zasielanie informácií zo strany ESMA by mali byť v súlade s pravidlami pre prenos osobných údajov ustanovenými v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 z 18. decembra 2000 o ochrane jednotlivcov so zreteľom na spracovanie osobných údajov inštitúciami a orgánmi spoločenstva a o voľnom pohybe takýchto údajov (19), ktoré by sa malo plne uplatňovať na spracovanie osobných údajov na účely tejto smernice.
(77)
S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky vykonávania tejto smernice by sa mali na Komisiu preniesť vykonávacie právomoci. Tieto právomoci by sa mali vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 zo 16. februára 2011, ktorým sa ustanovujú pravidlá a všeobecné zásady mechanizmu, na základe ktorého členské štáty kontrolujú vykonávanie vykonávacích právomocí Komisie (20).
(78)
Komisia by mala byť splnomocnená na prijatie delegovaných aktov v súlade s článkom 290 ZFEÚ, ak je to výslovne stanovené v tejto smernici. Komisia by mala byť predovšetkým splnomocnená prijať delegované akty, ktoré upresnia metódy využitia pákového efektu, ako je uvedené v tejto smernici, vrátane akýchkoľvek finančných a/alebo právnych štruktúr zahŕňajúcich tretie strany kontrolované príslušným AIF, ak sú uvedené štruktúry zriadené osobitne na priame alebo nepriame vytváranie pákového efektu na úrovni AIF. Najmä v prípade fondov investujúcich do verejne neobchodovateľných akcií a fondov rizikového kapitálu to znamená, že pákový efekt, ktorý existuje na úrovni portfóliovej spoločnosti, by sa nemal zahrnúť, ak sa odkazuje na takéto finančné alebo právne štruktúry.
(79)
Delegované akty by sa mali prijímať aj na upresnenie toho, ako vypočítať hraničné hodnoty pre miernejší režim a ako zaobchádzať so správcami AIF, ktorých spravované aktíva vrátane všetkých aktív nadobudnutých s využitím pákového efektu príležitostne v jednom a tom istom kalendárnom roku presiahnu a/alebo nedosiahnu príslušnú hraničnú hodnotu; povinnosti správcov AIF nedosahujúcich hraničné hodnoty registrovať sa a poskytovať informácie v záujme účinného monitorovania systémového rizika a povinnosti takýchto správcov AIF informovať relevantné príslušné orgány, keď prestanú spĺňať podmienky pre uplatňovanie miernejšieho režimu.
(80)
Delegované akty by sa mali prijímať aj na účely objasnenia metód využitia pákového efektu vrátane akýchkoľvek finančných a/alebo právnych štruktúr zahŕňajúcich tretie strany kontrolované príslušným AIF a výpočtu pákového efektu; určenia rizík, ktoré musia byť pokryté dodatočnými vlastnými zdrojmi alebo poistením zodpovednosti za škody spôsobenej pri výkone povolania, podmienok určenia primeranosti dodatočných vlastných zdrojov alebo krytia vyplývajúceho z poistenia zodpovednosti za škody spôsobenej pri výkone povolania a spôsobu určenia priebežného upravovania dodatočných vlastných zdrojov alebo krytia vyplývajúceho z poistenia zodpovednosti za škody spôsobenej pri výkone povolania. Delegované akty by sa mali prijímať aj na účely upresnenia kritérií, ktoré majú príslušné orgány používať na posúdenie toho, či si správcovia AIF plnia svoje povinnosti, pokiaľ ide o vykonávanie ich podnikateľskej činnosti, povinnosť konať v najlepšom záujme AIF alebo investorov AIF, ktoré spravujú, a integrity trhu; povinnosť mať a účinne využívať zdroje a postupy, ktoré sú potrebné na riadny výkon ich podnikateľskej činnosti; povinnosť prijímať všetky primerané kroky na predchádzanie konfliktom záujmov, a ak im nemožno predísť, na identifikáciu, riadenie a monitorovanie a v prípade potreby zverejňovanie takýchto konfliktov záujmov s cieľom zabrániť, aby nepriaznivo ovplyvnili záujmy AIF a ich investorov, a zabezpečiť, aby sa s AIF, ktoré spravujú, zaobchádzalo spravodlivo; spĺňať všetky regulačné požiadavky, ktoré sa vzťahujú na výkon jeho podnikateľskej činnosti, s cieľom konať v najlepšom záujme AIF alebo investorov AIF, ktoré spravuje, a v záujme integrity trhu, a zaobchádzať so všetkými investormi AIF rovnako.
(81)
Delegované akty by sa ďalej mali prijímať na účely stanovenia druhu konfliktov záujmov, ktoré musia správcovia AIF identifikovať, ako aj primeraných krokov, ktoré by správcovia AIF mali prijať v súvislosti so štruktúrami a organizačnými a administratívnymi postupmi s cieľom identifikovať konflikty záujmov, predchádzať im, riadiť ich, monitorovať a zverejňovať. Delegované akty by sa mali prijímať aj na účely určenia funkcií riadenia rizík, ktoré sa majú použiť; vhodnej periodicity prehodnocovania systému riadenia rizík; spôsobu funkčného a hierarchického oddelenia funkcie riadenia rizík od prevádzkových oddelení vrátane funkcie riadenia portfólia; osobitných ochranných opatrení proti konfliktom záujmov a požiadaviek na riadenie rizík, ktoré má správca AIF zaviesť. Delegované akty by sa mali prijať aj s cieľom stanoviť systémy a postupy riadenia likvidity, ktoré by mal správca AIF použiť, ako aj zosúladenie investičnej stratégie, profilu likvidity a politiky vyplácania. Delegované akty by sa mali prijať aj s cieľom stanoviť požiadavky, ktoré musia spĺňať pôvodcovia, sponzori alebo pôvodní veritelia sekuritizačných nástrojov na to, aby správcovia AIF mohli investovať do takýchto nástrojov vydaných po 1. januári 2011.
(82)
Delegované akty by sa mali prijať aj s cieľom stanoviť požiadavky, ktoré musia správcovia AIF spĺňať pri investovaní do takýchto sekuritizačných nástrojov; spresniť administratívne a účtovné postupy, kontrolné a ochranné mechanizmy pre elektronické spracovanie údajov a primerané mechanizmy vnútornej kontroly; stanoviť postupy riadneho určovania hodnoty aktív a výpočtu čistej hodnoty aktív na podielový list alebo akciu AIF, odborné záruky, ktoré musí byť schopný poskytnúť externý znalec, a periodicitu určovania hodnoty vhodnú pre AIF otvoreného typu.
(83)
Delegované akty by sa tiež mali prijať s cieľom stanoviť podmienky, za ktorých by sa malo schvaľovať delegovanie funkcií správcu AIF, a podmienky, za ktorých správca AIF delegoval svoje funkcie v takom rozsahu, že sa stáva menom na poštovej schránke a už sa ďalej nemôže považovať za správcu AIF; pokiaľ ide o depozitárov, stanoviť kritériá na posúdenie, či pravidlá obozretného podnikania a dohľad v tretích krajinách, v ktorých sú usadení depozitári, majú rovnaký účinok ako ustanovenia práva Únie a či sa účinne uplatňujú, podrobnosti, ktoré musia byť súčasťou štandardnej zmluvy, podmienky na výkon funkcií depozitára vrátane typu finančných nástrojov, ktoré by sa mali zahrnúť do rozsahu úloh depozitára v oblasti úschovy (custody), podmienky, na základe ktorých môže depozitár vykonávať svoje úlohy úschovy (custody) finančných nástrojov vedených v centrálnom depozitári, a podmienky, na základe ktorých by mal depozitár uschovávať finančné nástroje emitované v nominálnej podobe a vedené u emitenta alebo v registri, povinnosti primeranej starostlivosti depozitárov, povinnosti segregácie, podmienky a okolnosti, za ktorých by sa finančné nástroje držané v úschove (custody) mali považovať za stratené, čo sa rozumie pod vonkajšími udalosťami, ktoré nemožno primerane ovplyvniť a následkom ktorých by sa napriek všetkej primeranej snahe nedalo vyhnúť, a podmienky a okolnosti, za ktorých existuje objektívny dôvod na zmluvné zbavenie sa zodpovednosti. Delegované akty by sa mali prijať aj s cieľom stanoviť obsah a formu výročnej správy, ktorú musia správcovia AIF sprístupniť za každý AIF, ktorý spravujú, ako aj povinnosti správcov AIF poskytovať informácie investorom a požiadavky na podávanie správ príslušným orgánom, ako aj ich periodicitu.
(84)
Delegované akty by sa mali tiež prijať, aby stanovili okolnosti, za ktorých sa má pákový efekt považovať za pákový efekt využívaný vo významnej miere, a zásady, ktoré by mali príslušné orgány uplatňovať, keď zvažujú zavedenie limitov obmedzujúcich úroveň pákového efektu, ktorý môže správca AIF využiť. Tiež by sa mali prijať delegované akty s cieľom stanoviť dojednania o spolupráci v súvislosti so správcami AIF z krajín mimo EÚ a/alebo AIF z krajín mimo EÚ zamerané na vytvorenie spoločného rámca s cieľom uľahčiť vytvorenie týchto dojednaní o spolupráci s tretími krajinami. Tiež by sa mali prijať delegované akty s cieľom stanoviť obsah výmeny informácií týkajúcich sa správcov AIF medzi príslušnými orgánmi a poskytovanie určitých informácií ESMA.
(85)
V závislosti od odporúčania ESMA v tejto súvislosti a kritérií stanovených v tejto smernici by sa mal delegovaný akt prijať aj s cieľom rozšíriť európske povolenie na správcov AIF z EÚ, ktorí uvádzajú na trh v Únii AIF z krajín mimo EÚ, a na správcov AIF z krajín mimo EÚ, ktorí spravujú a/alebo uvádzajú AIF na trh v Únii, a ďalší delegovaný akt by sa mal prijať s cieľom ukončiť uplatňovanie národných režimov pre súkromné investície v tejto súvislosti.
(86)
Európsky parlament a Rada by mali mať na vznesenie námietky voči delegovanému aktu lehotu troch mesiacov odo dňa jeho oznámenia. Na základe podnetu Európskeho parlamentu a Rady by malo byť možné túto lehotu predĺžiť o tri mesiace, ak ide o oblasti významného záujmu. Európsky parlament a Rada by mali môcť informovať ostatné inštitúcie o tom, že nezamýšľajú vzniesť námietku. Takéto skoré schválenie delegovaných aktov má osobitný význam vtedy, keď treba dodržať termíny, napríklad aby sa členským štátom umožnila transpozícia delegovaných aktov v lehote na transpozíciu stanovenej v tejto smernici, ak je to potrebné.
(87)
Vo vyhlásení k článku 290 ZFEÚ, ktoré je pripojené k záverečnému aktu medzivládnej konferencie, ktorá prijala Lisabonskú zmluvu, konferencia zaznamenala úmysel Komisie konzultovať pri vypracúvaní návrhov delegovaných aktov v oblasti finančných služieb v súlade so svojou zaužívanou praxou s odborníkmi, ktorých vymenovali členské štáty.
(88)
Dva roky po konečnom dátume transpozície tejto smernice by mal ESMA vydať stanovisko k fungovaniu vtedy platného európskeho povolenia a k fungovaniu národných režimov pre súkromné investície. Tiež by mal vydať odporúčanie týkajúce sa rozšírenia európskeho povolenia na správcov AIF z EÚ, ktorí uvádzajú AIF z krajín mimo EÚ na trh v Únii, a na správcov AIF z krajín mimo EÚ, ktorí spravujú a/alebo uvádzajú AIF na trh v Únii. Komisia by mala prijať delegovaný akt do troch mesiacov po tom, ako prijala odporúčanie a stanovisko od ESMA, pričom zohľadní kritériá uvedené v tejto smernici a jej ciele, okrem iného vnútorný trh, ochranu investorov a účinné monitorovanie systémového rizika, a stanoví dátum, kedy by sa pravidlá stanovené v tejto smernici týkajúce sa rozšírenia európskeho povolenia mali začať uplatňovať vo všetkých členských štátoch.
(89)
Na samite skupiny G20 v apríli 2009 v Londýne sa vedúci predstavitelia dohodli, že hedgeové fondy alebo ich správcovia by sa mali registrovať a malo by sa od nich vyžadovať priebežné poskytovanie vhodných informácií orgánom dohľadu alebo regulačným orgánom. Mali by podliehať dohľadu, aby sa zaistilo, že adekvátne riadia riziko. Vedúci predstavitelia krajín skupiny G20 v júni 2010 v Toronte potvrdili svoj záväzok a tiež sa zaviazali urýchliť implementáciu prísnych opatrení na zlepšenie transparentnosti a regulačného dohľadu nad hedgeovými fondmi medzinárodne konzistentným a nediskriminačným spôsobom. S cieľom podporiť ciele G20 vydala Medzinárodná organizácia komisií pre cenné papiere v júni 2009 zásady na vysokej úrovni pre dohľad nad hedgeovými fondmi, aby usmernila rozvoj medzinárodne konzistentnej regulácie v tejto oblasti. Európska rada 16. septembra 2010 súhlasila, že Európa musí presadzovať svoje záujmy a hodnoty rozhodnejšie a v duchu reciprocity a vzájomných výhod v kontexte vonkajších vzťahov Únie a musí prijať kroky okrem iného na zaistenie lepšieho prístupu na trh pre európske podniky a prehĺbenie regulačnej spolupráce s hlavnými obchodnými partnermi. Komisia sa bude snažiť zaistiť, aby medzinárodní partneri Únie implementovali tieto záväzky podobným spôsobom.
(90)
Tri roky po nadobudnutí účinnosti delegovaného aktu, na základe ktorého sa európske povolenie začne uplatňovať na všetkých správcov AIF, by mal ESMA vydať stanovisko k fungovaniu vtedy platného európskeho povolenia a k fungovaniu národných režimov pre súkromné investície. Tiež by mal vydať odporúčanie týkajúce sa ukončenia takýchto národných režimov. Komisia by mala prijať delegovaný akt do troch mesiacov po tom, ako prijala stanovisko a odporúčanie od ESMA, pričom zohľadní kritériá uvedené v tejto smernici a jej ciele, okrem iného vnútorný trh, ochranu investorov a účinné monitorovanie systémového rizika, a stanoví dátum, kedy by sa mali národné režimy stanovené v tejto smernici ukončiť vo všetkých členských štátoch.
(91)
Štyri roky po dátume transpozície tejto smernice by Komisia na základe konzultácie s verejnosťou a diskusií s príslušnými orgánmi mala začať preskúmavať uplatňovanie a rozsah pôsobnosti tejto smernice. V rámci tohto preskúmania by sa mali analyzovať skúsenosti získané pri uplatňovaní tejto smernice, jej vplyv na investorov, AIF alebo správcov AIF v Únii a v tretích krajinách, ako aj miera dosiahnutia cieľov tejto smernice a v prípade potreby by sa mali navrhnúť vhodné zmeny a doplnenia. Súčasťou preskúmania by malo byť všeobecné zhodnotenie fungovania pravidiel stanovených v tejto smernici a skúseností získaných z ich uplatňovania. Komisia by v rámci preskúmania mala preskúmať funkcie ESMA a príslušných orgánov Únie pri zabezpečovaní účinného dohľadu nad všetkými správcami AIF vykonávajúcimi činnosť na trhoch v Únii v kontexte tejto smernice, ako aj v súlade s nariadením (EÚ) č. 1095/2010, možnosť poveriť ESMA ďalšími úlohami dohľadu v oblasti vydávania povolení správcom AIF z krajín mimo EÚ a dohľadu nad nimi. Komisia by mala v tejto súvislosti posúdiť náklady a prínosy poverenia ESMA takýmito úlohami.
(92)
Cieľom tejto smernice je vytvoriť rámec schopný riešiť potenciálne riziká, ktoré by mohli vyplývať z činností správcov AIF, a zabezpečiť účinne monitorovanie týchto rizík príslušnými orgánmi v rámci Únie. Je potrebné stanoviť prísny regulačný rámec a rámec dohľadu, ktorý odstráni všetky medzery vo finančnej regulácii. V tejto súvislosti sa odkazuje na už existujúce požiadavky na hĺbkovú analýzu platné pre profesionálnych investorov na základe príslušného nariadenia, ktoré sa na takýchto investorov vzťahuje. Komisia sa vyzýva, aby preskúmala príslušné právne predpisy týkajúce sa profesionálnych investorov s cieľom posúdiť potrebu zaviesť prísnejšie požiadavky vo vzťahu k postupu hĺbkovej analýzy, ktorý majú vykonať profesionálni investori Únie investujúci z vlastnej iniciatívy do finančných produktov, ktoré nie sú z EÚ, napríklad do AIF z krajín mimo EÚ.
(93)
Na konci preskúmania by mala Komisia predložiť Európskemu parlamentu a Rade správu obsahujúcu podľa potreby navrhované zmeny a doplnenia zohľadňujúce ciele tejto smernice a potenciálny vplyv na investorov, AIF alebo správcov AIF v Únii, ako aj v tretích krajinách.
(94)
Keďže cieľ tejto smernice, a to zabezpečiť vysokú úroveň ochrany investorov ustanovením spoločného rámca na udeľovanie povolenia a dohľad nad správcami AIF, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov, o čom svedčia nedostatky v existujúcej národnej regulácii a dohľade nad týmito subjektmi, a preto ho možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality stanovenou v uvedenom článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa.
(95)
Smernice 2003/41/ES a 2009/65/ES, nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 zo 16. septembra 2009 o ratingových agentúrach (21) a nariadenie (EÚ) č. 1095/2010 by sa preto mali zodpovedajúcim spôsobom zmeniť a doplniť,
PRIJALI TÚTO SMERNICU:
KAPITOLA I
VŠEOBECNÉ USTANOVENIA
Článok 1
Predmet úpravy
Touto smernicou sa ustanovujú pravidlá pre udeľovanie povolení, priebežný výkon činnosti a transparentnosť správcov alternatívnych investičných fondov (ďalej len „správcov AIF“), ktorí spravujú a/alebo uvádzajú alternatívne investičné fondy (ďalej len „AIF“) na trh v Únii.
Článok 2
Rozsah pôsobnosti
1. S ohľadom na odsek 3 tohto článku a na článok 3 sa táto smernica vzťahuje na:
a)
správcov AIF z EÚ, ktorí spravujú jeden alebo viac AIF bez ohľadu na to, či ide o AIF z EÚ, alebo AIF z krajín mimo EÚ;
b)
správcov AIF z krajín mimo EÚ, ktorí spravujú jeden alebo viac AIF z EÚ, a
c)
správcov AIF z krajín mimo EÚ, ktorí uvádzajú jeden alebo viac AIF na trh v Únii, bez ohľadu na to, či je AIF z Únie, alebo z krajiny mimo EÚ.
2. Na účely odseku 1 nie je významné:
a)
či AIF predstavuje otvorený alebo uzavretý typ fondu;
b)
či sa AIF vytvoril podľa zmluvného práva, právnych predpisov o podielových fondoch alebo podľa písaného práva, alebo či má inú právnu formu;
c)
aká je právna štruktúra správcu AIF.
3. Táto smernica sa nevzťahuje na tieto subjekty:
a)
holdingové spoločnosti;
b)
inštitúcie zamestnaneckého dôchodkového zabezpečenia, na ktoré sa vzťahuje smernica 2003/41/ES vrátane prípadných oprávnených subjektov zodpovedných za správu takýchto inštitúcií a konajúcich v ich mene, ktoré sú uvedené v článku 2 ods. 1 uvedenej smernice, alebo investičných správcov vymenovaných v súlade s článkom 19 ods. 1 uvedenej smernice, pokiaľ nespravujú AIF;
c)
nadnárodné inštitúcie, ako je Európska centrálna banka, Európska investičná banka, Európsky investičný fond, európske rozvojové finančné inštitúcie a dvojstranné rozvojové banky, Svetová banka, Medzinárodný menový fond, a iné nadnárodné inštitúcie a podobné medzinárodné organizácie v prípade, že takéto inštitúcie alebo organizácie spravujú AIF, a pokiaľ tieto AIF konajú vo verejnom záujme;
d)
národné centrálne banky;
e)
štátnu, regionálnu alebo miestnu správu a orgány alebo iné inštitúcie, ktoré spravujú fondy podporujúce systémy sociálneho a dôchodkového zabezpečenia;
f)
systémy účasti zamestnancov ani systémy sporenia zamestnancov;
g)
subjekty zriadené na účely sekuritizácie.
4. Členské štáty prijmú potrebné opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby správcovia AIF uvedení v odseku 1 vždy spĺňali požiadavky tejto smernice.
Článok 3
Výnimky
1. Táto smernica sa nevzťahuje na správcov AIF, pokiaľ spravujú jeden alebo viac AIF, ktorých jedinými investormi sú správcovia AIF alebo materské alebo dcérske spoločnosti správcov AIF, alebo iné dcérske spoločnosti týchto materských spoločností, pod podmienkou, že žiaden z uvedených investorov sám nie je AIF.
2. Bez toho, aby bolo dotknuté uplatňovanie článku 46, uplatňujú sa len odseky 3 a 4 tohto článku v prípade týchto správcov AIF:
a)
správcov AIF, ktorí buď priamo, alebo nepriamo prostredníctvom spoločnosti, s ktorou je správca AIF prepojený spoločným riadením alebo kontrolou alebo významným priamym alebo nepriamym podielom, riadia portfóliá AIF, ktorých celková hodnota spravovaných aktív vrátane všetkých aktív nadobudnutých s využitím pákového efektu nepresahuje hraničnú hodnotyu100 miliónov EUR, alebo
b)
správcov AIF, ktorí priamo, alebo nepriamo prostredníctvom spoločnosti, s ktorou je správca AIF prepojený spoločným riadením alebo kontrolou alebo významným priamym alebo nepriamym podielom, riadia portfóliá AIF, ktorých celková hodnota spravovaných aktív nepresahuje hraničnú hodnotu 500 miliónov EUR, keď sa portfólio AIF skladá z AIF, ktoré nevyužívajú pákový efekt a nemajú práva na vyplatenie uplatniteľné počas piatich rokov odo dňa uskutočnenia počiatočnej investície do každého AIF.
3. Členské štáty zabezpečia, aby správcovia AIF uvedení v odseku 2 prinajmenšom:
a)
podliehali registrácii u príslušných orgánov svojho domovského členského štátu;
b)
v čase registrácie identifikovali seba a AIF, ktoré spravujú, u príslušných orgánov svojho domovského členského štátu;
c)
v čase registrácie poskytli príslušným orgánom svojho domovského členského štátu informácie o investičných stratégiách AIF, ktoré spravujú;
d)
pravidelne informovali príslušné orgány svojho domovského štátu o hlavných nástrojoch, s ktorými obchodujú, a o hlavných expozíciách a najdôležitejších koncentráciách AIF, ktoré spravujú, aby príslušné orgány mohli účinne monitorovať systémové riziká, a
e)
informovali príslušné orgány svojho domovského štátu v prípade, keď prestanú spĺňať podmienky uvedené v odseku 2.
Tento odsek a odsek 2 sa uplatňujú bez toho, aby boli dotknuté prísnejšie predpisy prijaté členskými štátmi v súvislosti so správcami AIF uvedenými v odseku 2.
Členské štáty prijmú potrebné opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby správca AIF, ktorý prestal spĺňať podmienky uvedené v odseku 2, požiadal v súlade s príslušnými postupmi ustanovenými v tejto smernici o udelenie povolenia do 30 kalendárnych dní.
4. Správcovia AIF uvedení v odseku 2 nemajú žiadne práva, ktoré poskytuje táto smernica, pokiaľ si nezvolia možnosť, aby sa na nich táto smernica vzťahovala. Ak si správcovia AIF zvolia túto možnosť, táto smernica sa uplatní v celom rozsahu.
5. Komisia prijme vykonávacie akty s cieľom stanoviť postupy pre správcov AIF, ktorí si v súlade s odsekom 4 zvolia možnosť, aby sa na nich vzťahovala táto smernica. Tieto vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 59 ods. 2.
6. Komisia prijme prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 56 a za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58 opatrenia, v ktorých stanoví:
a)
ako vypočítať hraničné hodnoty uvedené v odseku 2 a ako zaobchádzať so správcami AIF, ktorí spravujú AIF, ktorých spravované aktíva vrátane všetkých aktív nadobudnutých s využitím pákového efektu príležitostne presahujú v tom istom kalendárnom roku príslušnú hraničnú hodnotu a/alebo túto hraničnú hodnotu nedosahujú;
b)
povinnosť registrovať sa a poskytovať informácie v záujme účinného monitorovania systémových rizík, ako sa uvádza v odseku 3, a
c)
povinnosť informovať príslušné orgány, ako je uvedené v odseku 3.
Článok 4
Vymedzenie pojmov
1. Na účely tejto smernice sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
a)
„AIF“ je podnik kolektívneho investovania vrátane jeho podfondov, ktorý:
i)
získava kapitál od viacerých investorov s cieľom investovať ho v súlade s vymedzenou investičnou politikou v prospech týchto investorov, a
ii)
nevyžaduje povolenie podľa článku 5 smernice 2009/65/ES;
b)
„správca AIF“ je právnická osoba, ktorej obvyklým podnikaním je spravovať jeden alebo viac AIF;
c)
„pobočka“ je v prípade správcu AIF miesto podnikania, ktoré je súčasťou správcu AIF, ktoré nemá právnu subjektivitu a ktoré poskytuje služby, v súvislosti s ktorými bolo správcovi AIF udelené povolenie; všetky miesta podnikania, ktoré v tom istom členskom štáte zriadil správca AIF so sídlom v inom členskom štáte alebo tretej krajine, sa považujú za jednu pobočku;
d)
„podiel na zisku“ je podiel na zisku AIF pripadajúci správcovi AIF ako odmena za spravovanie AIF, v ktorom nie je zahrnutý žiadny podiel na zisku AIF, ktorý správcovi AIF pripadol ako výnos z investícií správcu AIF do AIF;
e)
„úzke väzby“ predstavujú situáciu, v ktorej sú dve alebo viaceré fyzické alebo právnické osoby prepojené prostredníctvom:
i)
účasti, konkrétne vlastníctva, a to priameho alebo prostredníctvom kontroly, najmenej 20 % hlasovacích práv alebo základného imania podniku;
ii)
kontroly, konkrétne vzťahu medzi materským podnikom a dcérskou spoločnosťou, ako je uvedené v článku 1 siedmej smernice Rady 83/349/EHS z 13. júna 1983 o konsolidovaných účtovných závierkach (22), alebo podobného vzťahu medzi fyzickou alebo právnickou osobou a podnikom; na účely tohto bodu sa každá dcérska spoločnosť dcérskej spoločnosti tiež považuje za dcérsku spoločnosť materského podniku týchto dcérskych spoločností.
Situácia, v ktorej sú dve alebo viaceré fyzické alebo právnické osoby trvalo prepojené s tou istou osobou prostredníctvom vzťahu kontroly, sa tiež považuje za vytvorenie úzkej väzby medzi týmito osobami;
f)
„príslušné orgány“ sú vnútroštátne orgány členských štátov, ktoré sú zákonom alebo iným právnym predpisom oprávnené vykonávať dohľad nad správcami AIF;
g)
„príslušné orgány“ vo vzťahu k depozitárovi sú:
i)
ak je depozitárom úverová inštitúcia, ktorej bolo povolenie udelené podľa smernice 2006/48/ES, príslušné orgány vymedzené v článku 4 ods. 4 uvedenej smernice;
ii)
ak je depozitárom investičná spoločnosť, ktorej bolo povolenie udelené podľa smernice 2004/39/ES, príslušné orgány vymedzené v článku 4 ods. 1 bode 22 uvedenej smernice;
iii)
ak depozitár patrí do druhu inštitúcie uvedeného v článku 21 ods. 3 prvom pododseku písm. c) tejto smernice, vnútroštátne orgány jeho domovského členského štátu, ktoré sú na základe zákona alebo iného právneho predpisu oprávnené vykonávať dohľad nad takýmito druhmi inštitúcií;
iv)
ak je depozitárom subjekt uvedený v článku 21 ods. 3 treťom pododseku tejto smernice, vnútroštátne orgány členského štátu, v ktorom má tento subjekt sídlo, ktoré sú na základe zákona alebo iného právneho predpisu oprávnené vykonávať dohľad nad týmto subjektom, alebo úradný orgán oprávnený registrovať tento subjekt alebo nad ním vykonávať dohľad podľa predpisov týkajúcich sa odborného výkonu činnosti, ktoré sa naň vzťahujú;
v)
ak je depozitár určený za depozitára AIF z krajiny mimo EÚ v súlade s článkom 21 ods. 5 písm. b) tejto smernice a nie je žiadnym zo subjektov uvedených v bodoch i) až iv) tohto písmena, relevantné vnútroštátne orgány tretej krajiny, v ktorej má depozitár sídlo;
h)
„príslušné orgány pre AIF z EÚ“ sú vnútroštátne orgány členského štátu, ktoré sú na základe zákona alebo iného právneho predpisu oprávnené vykonávať dohľad nad AIF;
i)
„kontrola“ je kontrola, ako je vymedzená v článku 1 smernice 83/349/EHS;
j)
„usadený“ znamená:
i)
v prípade správcu AIF, „ktorý má sídlo v“;
ii)
v prípade AIF, „ktorému bolo udelené povolenie alebo ktorý je registrovaný v“ alebo v prípade, keď AIF nebolo udelené povolenie či nebol registrovaný, „ktorý má sídlo v“;
iii)
v prípade depozitára, „ktorý má sídlo alebo pobočku v“;
iv)
v prípade právnych zástupcov, ktorí sú právnickými osobami, „ktorý má sídlo alebo pobočku v“;
v)
v prípade právnych zástupcov, ktorí sú fyzickými osobami, „ktorý má bydlisko v“;
k)
„AIF z EÚ“ je:
i)
AIF, ktorému bolo udelené povolenie alebo ktorý je registrovaný v členskom štáte podľa platného vnútroštátneho práva, alebo
ii)
AIF, ktorému nebolo udelené povolenie alebo ktorý nie je registrovaný v členskom štáte, ale ktorý má sídlo a/alebo ústredie v členskom štáte;
l)
„správca AIF z EÚ“ je správca AIF, ktorý má sídlo v členskom štáte;
m)
„zberný AIF“ je AIF, ktorý:
i)
investuje najmenej 85 % svojich aktív do podielových listov alebo akcií iného AIF („hlavný AIF“);
ii)
investuje najmenej 85 % svojich aktív do viacerých hlavných AIF v prípade, keď majú tieto hlavné AIF rovnaké investičné stratégie, alebo
iii)
má iným spôsobom expozíciu vo výške najmenej 85 % svojich aktív v takomto hlavnom AIF;
n)
„finančný nástroj“ je nástroj uvedený v prílohe I oddiele C smernice 2004/39/ES;
o)
„holdingová spoločnosť“ je spoločnosť s účasťou v jednej alebo viacerých iných spoločnostiach, ktorej obchodným cieľom je vykonávať obchodnú stratégiu alebo stratégie prostredníctvom svojich dcérskych spoločností, pridružených spoločností alebo účastí v záujme podpory vytvárania ich dlhodobej hodnoty a ktorá je spoločnosťou:
i)
ktorá vykonáva činnosť na svoj vlastný účet a ktorej akcie sú prijaté na obchodovanie na európskom regulovanom trhu, alebo
ii)
ktorá nie je založená s hlavným cieľom tvorby zisku pre svojich investorov prostredníctvom odpredaja svojich dcérskych spoločností alebo pridružených spoločností, ako je doložené vo výročnej správe spoločnosti alebo v iných úradných dokumentoch;
p)
„domovský členský štát AIF“ je:
i)
členský štát, v ktorom bolo AIF udelené povolenie alebo v ktorom bol registrovaný podľa príslušného vnútroštátneho práva, alebo v prípade viacnásobných povolení alebo registrácií členský štát, v ktorom bolo AIF po prvýkrát udelené povolenie alebo v ktorom bol registrovaný po prvýkrát, alebo
ii)
ak AIF nebolo udelené povolenie ani nie je registrovaný v jednom z členských štátov, členský štát, v ktorom má AIF svoje sídlo a/alebo ústredie;
q)
„domovský členský štát správcu AIF“ je členský štát, v ktorom má správca AIF sídlo; v prípade správcov AIF z krajín mimo EÚ znamenajú všetky odkazy na „domovský členský štát správcu AIF“ v tejto smernici „referenčný členský štát“, ako sa uvádza v kapitole VII;
r)
„hostiteľský členský štát správcu AIF“ je:
i)
členský štát iný ako domovský členský štát, v ktorom správca AIF z EÚ spravuje AIF z EÚ;
ii)
členský štát iný ako domovský členský štát, v ktorom správca AIF z EÚ uvádza na trh podielové listy alebo akcie AIF z EÚ;
iii)
členský štát iný ako domovský členský štát, v ktorom správca AIF z EÚ uvádza na trh podielové listy alebo akcie AIF z krajiny mimo EÚ;
iv)
členský štát iný ako referenčný členský štát, v ktorom správca AIF z krajiny mimo EÚ spravuje AIF z EÚ;
v)
členský štát iný ako referenčný členský štát, v ktorom správca AIF z krajiny mimo EÚ uvádza na trh podielové listy alebo akcie AIF z EÚ, alebo
vi)
členský štát iný ako referenčný členský štát, v ktorom správca AIF z krajiny mimo EÚ uvádza na trh podielové listy alebo akcie AIF z krajiny mimo EÚ;
s)
„počiatočný kapitál“ sú finančné prostriedky uvedené v článku 57 prvom pododseku písm. a) a b) smernice 2006/48/ES;
t)
„emitent“ je emitent v zmysle článku 2 ods. 1 písm. d) smernice 2004/109/ES, ktorý má sídlo v Únii a ktorého akcie sú prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 14 smernice 2004/39/ES;
u)
„právny zástupca“ je fyzická osoba s bydliskom v Únii alebo právnická osoba so sídlom v Únii, ktorá je výslovne určená správcom AIF z krajiny mimo EÚ a koná v mene tohto správcu AIF z krajiny mimo EÚ vo vzťahu k orgánom, klientom, subjektom a protistranám správcu AIF z krajiny mimo EÚ v Únii v súvislosti s povinnosťami tohto správcu AIF z krajiny mimo EÚ, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice;
v)
„pákový efekt“ je akákoľvek metóda, ktorou správca AIF zvyšuje expozíciu AIF, ktorý spravuje, prostredníctvom vypožičiavania hotovosti či cenných papierov alebo pákovým efektom založeným na derivátových pozíciách alebo inými prostriedkami;
w)
„spravovanie AIF“ je vykonávanie minimálne funkcií riadenia investícií uvedených v bode 1 písm. a) alebo b) prílohy I vo vzťahu k jednému alebo viacerým AIF;
x)
„uvádzanie na trh“ je priame alebo nepriame ponúkanie podielových listov alebo akcií AIF, ktoré správca AIF spravuje, investorom alebo ich umiestnenie u investorov s bydliskom alebo sídlom v Únii, a to z iniciatívy správcu AIF alebo v jeho mene;
y)
„hlavný AIF“ je AIF, do ktorého iný AIF investuje alebo v ňom má expozíciu v súlade s ustanoveniami písmena m);
z)
„referenčný členský štát“ je členský štát určený v súlade s článkom 37 ods. 4;
aa.)
„AIF z krajiny mimo EÚ“ je AIF, ktorý nie je AIF z EÚ;
ab)
„správca AIF z krajiny mimo EÚ“ je správca AIF, ktorý nie je správcom AIF z EÚ;
ac)
„nekótovaná spoločnosť“ je spoločnosť so sídlom v Únii, ktorej akcie nie sú prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 14 smernice 2004/39/ES;
ad)
„vlastné zdroje“ sú vlastné zdroje, ako je uvedené v článkoch 56 až 67 smernice 2006/48/ES;
ae)
„materský podnik“ je materský podnik v zmysle článkov 1 a 2 smernice 83/349/EHS;
af)
„primárny broker“ je úverová inštitúcia, regulovaná investičná spoločnosť alebo iný subjekt podliehajúci pravidlám obozretného podnikania a priebežnému dohľadu, ktorý ponúka služby profesionálnym investorom predovšetkým s cieľom financovať alebo vykonávať transakcie s finančnými nástrojmi ako protistrana a ktorý tiež môže poskytovať ďalšie služby, ako sú zúčtovanie a vyrovnanie obchodov, správcovské služby (custodial services), požičiavanie cenných papierov, personalizované technológie a služby prevádzkovej podpory;
ag)
„profesionálny investor“ je investor, ktorý sa považuje za profesionálneho klienta alebo s ktorým sa na požiadanie môže zaobchádzať ako s profesionálnym klientom v zmysle prílohy II smernice 2004/39/ES;
ah)
„kvalifikovaná účasť“ je priamy alebo nepriamy podiel v správcovi AIF, ktorý predstavuje najmenej 10 % základného imania alebo hlasovacích práv, ako je ustanovené v článkoch 9 a 10 smernice 2004/109/ES, pričom sa zohľadňujú podmienky týkajúce sa navyšovania podielu uvedené v článku 12 ods. 4 a 5 uvedenej smernice, alebo ktorý umožňuje vykonávať významný vplyv na riadení správcu AIF, v ktorom takýto podiel existuje;
ai)
„zástupcovia zamestnancov“ sú zástupcovia zamestnancov, ako je vymedzené v článku 2 písm. e) smernice 2002/14/ES;
aj)
„retailový investor“ je investor, ktorý nie je profesionálnym investorom;
ak)
„dcérska spoločnosť“ je dcérsky podnik vymedzený v článkoch 1 a 2 smernice 83/349/EHS;
al)
„orgány dohľadu“ sú vo vzťahu k AIF z krajiny mimo EÚ vnútroštátne orgány tretej krajiny, ktoré sú na základe zákona alebo iného právneho predpisu oprávnené vykonávať dohľad nad AIF;
am)
„orgány dohľadu“ sú vo vzťahu k správcovi AIF z krajiny mimo EÚ vnútroštátne orgány tretej krajiny, ktoré sú na základe zákona alebo iného právneho predpisu oprávnené vykonávať dohľad nad správcom AIF;
an)
„subjekt zriadený na účely sekuritizácie“ je subjekt, ktorého jediným účelom je vykonávať sekuritizáciu alebo sekuritizácie v zmysle článku 1 ods. 2 nariadenia Európskej centrálnej banky (ES) č. 24/2009 z 19. decembra 2008 o štatistike aktív a pasív finančných spoločností osobitného účelu zaoberajúcich sa sekuritizačnými transakciami (23) a ostatné činnosti, ktoré sú vhodné z hľadiska splnenia tohto účelu;
ao)
„PKIPCP“ je podnik kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov, ktorému bolo udelené povolenie v súlade s článkom 5 smernice 2009/65/ES.
2. Na účely odseku 1 písm. ad) tohto článku sa primerane uplatňujú články 13 až 16 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/49/ES zo 14. júna 2006 o kapitálovej primeranosti investičných spoločností a úverových inštitúcií (24).
3. Komisia prijme prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 56 a za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58 opatrenia, v ktorých stanoví:
a)
spôsoby využitia pákového efektu, ako je vymedzené v odseku 1 písm. v) vrátane akýchkoľvek finančných a/alebo právnych štruktúr zahŕňajúcich tretie strany, ktoré sú kontrolované relevantným AIF, a
b)
ako sa pákový efekt vypočíta.
4. Európsky orgán dohľadu (Európsky orgán pre cenné papiere a trhy) (ESMA) vypracuje návrh regulačných technických noriem, ktorými sa určia druhy správcov AIF, keď je to potrebné na uplatňovanie tejto smernice a na zabezpečenie jednotných podmienok uplatňovania tejto smernice.
Na Komisiu sa deleguje právomoc prijať regulačné technické normy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
Článok 5
Určenie správcu AIF
1. Členské štáty zabezpečia, aby každý AIF spravovaný podľa tejto smernice mal jediného správcu AIF, ktorý je zodpovedný za zabezpečenie súladu s touto smernicou. Správcom AIF je:
a)
buď externý správca, ktorý je právnickou osobou určenou AIF alebo v jeho mene a ktorý je v dôsledku tohto určenia zodpovedný za správu AIF (externý správca AIF), alebo
b)
ak právna forma AIF umožňuje internú správu a ak sa riadiaci orgán AIF rozhodne neurčiť externého správcu AIF, je ním samotný AIF, ktorý v takomto prípade musí mať povolenie ako správca AIF.
2. V prípadoch, keď externý správca AIF nedokáže zabezpečiť súlad s požiadavkami tejto smernice, za ktorých plnenie je AIF alebo iný subjekt v jeho mene zodpovedný, bezodkladne o tom informuje príslušné orgány svojho domovského členského štátu a v prípade potreby aj príslušné orgány pre dotknutý AIF z EÚ. Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF požiadajú správcu AIF, aby prijal potrebné opatrenia na nápravu situácie.
3. Ak sa aj napriek uskutočneniu opatrení uvedených v odseku 2 požiadavky naďalej nespĺňajú a ak ide o správcu AIF z EÚ alebo AIF z EÚ, príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF ho požiadajú, aby sa vzdal funkcie správcu daného AIF. V takomto prípade sa tento AIF už nesmie uvádzať na trh v Únii. Ak ide o správcu AIF z krajiny mimo EÚ, ktorý spravuje AIF z krajiny mimo EÚ, tento AIF sa už nesmie uvádzať na trh v Únii. Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF o tom bezodkladne informujú príslušné orgány hostiteľského členského štátu správcu AIF.
KAPITOLA II
UDELENIE POVOLENIA PRE SPRÁVCU AIF
Článok 6
Podmienky začatia činnosti správcu AIF
1. Členské štáty zabezpečia, aby žiadny správca AIF nespravoval AIF, pokiaľ mu nebude udelené povolenie v súlade s touto smernicou.
Správca AIF, ktorému bolo udelené povolenie v súlade s touto smernicou, musí vždy spĺňať podmienky na udelenie povolenia stanovené v tejto smernici.
2. Členské štáty vyžadujú, aby žiaden externý správca AIF nevykonával iné činnosti ako činnosti uvedené v prílohe I k tejto smernici a dodatočnú správu PKIPCP na základe povolenia podľa smernice 2009/65/ES.
3. Členské štáty vyžadujú, aby žiaden interne spravovaný AIF nevykonával iné činnosti okrem vnútornej správy daného AIF v súlade s prílohou I.
4. Odchylne od odseku 2 môžu členské štáty udeliť externému správcovi AIF povolenie na poskytovanie týchto služieb:
a)
riadenie investičných portfólií vrátane portfólií dôchodkových fondov a inštitúcií zamestnaneckého dôchodkového zabezpečenia v súlade s článkom 19 ods. 1 smernice 2003/41/ES, na základe voľného uváženia pre jednotlivých klientov v súlade s povereniami udelenými investormi;
b)
vedľajšie služby zahŕňajúce:
i)
investičné poradenstvo;
ii)
úschovu a správu v súvislosti s akciami alebo podielovými listami podnikov kolektívneho investovania;
iii)
prijímanie a postupovanie pokynov týkajúcich sa finančných nástrojov.
5. Správcovi AIF sa podľa tejto smernice neudelí povolenie na poskytovanie:
a)
iba služieb uvedených v odseku 4;
b)
vedľajších služieb uvedených v odseku 4 písm. b) bez toho, aby mal tiež povolenie poskytovať služby uvedené v odseku 4 písm. a);
c)
iba činností uvedených v bode 2 prílohy I alebo
d)
služieb uvedených v prílohe I bode 1 písm. a) bez poskytovania služieb uvedených v prílohe I bode 1 písm. b) alebo naopak.
6. Na poskytovanie služieb uvedených v odseku 4 tohto článku zo strany správca AIF sa uplatňuje článok 2 ods. 2 a články 12, 13 a 19 smernice 2004/39/ES.
7. Členské štáty vyžadujú, aby správca AIF vždy poskytoval príslušným orgánom svojho domovského členského štátu informácie, ktoré tieto orgány potrebujú na monitorovanie plnenia podmienok uvedených v tejto smernici.
8. Od investičných spoločností, ktoré majú povolenie podľa smernice 2004/39/ES, a úverových inštitúcií, ktoré majú povolenie podľa smernice 2006/48/ES, sa nevyžaduje získanie povolenia podľa tejto smernice, ak chcú v súvislosti s AIF poskytovať investičné služby, ako napríklad individuálne riadenie portfólia. Investičné spoločnosti však môžu priamo alebo nepriamo ponúkať podielové listy alebo akcie AIF investorom v Únii alebo ich umiestňovať u investorov v Únii, avšak len v rozsahu, v ktorom sa akcie alebo podielové listy môžu uvádzať na trh v súlade s touto smernicou.
Článok 7
Žiadosť o udelenie povolenia
1. Členské štáty vyžadujú, aby správcovia AIF žiadali o udelenie povolenia príslušné orgány svojho domovského členského štátu.
2. Členské štáty vyžadujú, aby správca AIF, ktorý žiada o udelenie povolenia, poskytol príslušným orgánom svojho domovského členského štátu tieto informácie týkajúce sa správcu AIF:
a)
informácie o osobách, ktoré skutočne vykonávajú činnosť správcu AIF;
b)
informácie o totožnosti akcionárov alebo členov správcu AIF, či už priamych alebo nepriamych, fyzických alebo právnických osôb, ktoré vlastnia kvalifikované účasti, a o výškach týchto účastí;
c)
program činnosti, v ktorom sa uvedie organizačná štruktúra správcu AIF vrátane informácií o tom, ako má správca AIF v úmysle plniť svoje povinnosti podľa kapitol II, III, IV a prípadne podľa kapitol V, VI, VII a VIII;
d)
informácie o politikách a postupoch odmeňovania podľa článku 13;
e)
informácie o opatreniach prijatých na delegovanie a subdelegovanie funkcií uvedených v článku 20 na tretie strany.
3. Členské štáty vyžadujú, aby správca AIF, ktorý žiada o udelenie povolenia, poskytol príslušným orgánom svojho domovského členského štátu tieto informácie o AIF, ktorý má v úmysle spravovať:
a)
informácie o investičných stratégiách vrátane druhov podkladových fondov, ak je AIF fondom fondov, a o politike správcu AIF v súvislosti s využívaním pákového efektu, ako aj o rizikových profiloch a iných charakteristikách AIF, ktoré spravuje alebo má v úmysle spravovať, vrátane informácií o členských štátoch alebo tretích krajinách, v ktorých sú takéto AIF usadené alebo by sa mali usadiť;
b)
informáciu o tom, kde je usadený hlavný AIF, ak je AIF zberným AIF;
c)
štatút alebo zakladajúce dokumenty každého AIF, ktorý má správca AIF v úmysle spravovať;
d)
informácie o opatreniach prijatých na určenie depozitára v súlade s článkom 21 za každý AIF, ktorý má správca AIF v úmysle spravovať;
e)
akékoľvek ďalšie informácie uvedené v článku 23 ods. 1 za každý AIF, ktorý správca AIF spravuje alebo má v úmysle spravovať.
4. Pokiaľ bolo správcovskej spoločnosti udelené povolenie podľa smernice 2009/65/ES (ďalej len „správcovská spoločnosť PKIPCP“) a žiada o udelenie povolenie ako správca AIF podľa tejto smernice, príslušné orgány nesmú od správcovskej spoločnosti PKIPCP vyžadovať, aby poskytla informácie či dokumenty, ktoré táto správcovská spoločnosť PKIPCP už poskytla pri podávaní žiadosti o udelenie povolenia podľa smernice 2009/65/ES, pokiaľ sú tieto informácie či dokumenty aktuálne.
5. Príslušné orgány štvrťročne informujú ESMA o povoleniach udelených alebo zrušených v súlade s touto kapitolou.
ESMA vedie ústredný verejný register so záznamom o každom správcovi AIF, ktorému bolo udelené povolenie podľa tejto smernice, so zoznamom AIF, ktoré tento správca AIF spravuje a/alebo uvádza na trh v Únii, a príslušných orgánov každého takéhoto správcu AIF. Register sa sprístupní v elektronickej podobe.
6. S cieľom zabezpečiť jednotnú harmonizáciu tohto článku môže ESMA vypracovať návrh regulačných technických noriem, v ktorých sa stanoví, aké informácie sa majú poskytovať príslušným orgánom pri podávaní žiadosti o udelenie povolenia pre správcu AIF vrátane programu činnosti.
Na Komisiu sa deleguje právomoc prijať regulačné technické normy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
7. S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky uplatňovania tohto článku môže ESMA vypracovať návrh vykonávacích technických noriem, v ktorých sa stanovia štandardné vzory, predlohy a postupy poskytovania informácií uvedených v odseku 6 prvom pododseku.
Komisii sa zveruje právomoc prijať vykonávacie technické normy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
Článok 8
Podmienky udelenia povolenia
1. Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF povolenie neudelia, pokiaľ:
a)
nie sú presvedčené, že správca AIF bude schopný plniť podmienky tejto smernice;
b)
správca AIF nemá dostatočný počiatočný kapitál a vlastné zdroje v súlade s článkom 9;
c)
osoby, ktoré skutočne vykonávajú činnosť správcu AIF, nemajú dostatočne dobrú povesť a dostatočné odborné skúsenosti aj v súvislosti s investičnými stratégiami, ktoré uplatňuje AIF spravovaný správcom AIF, pričom mená týchto osôb a každej osoby, ktorá ich v tejto pozícii vystrieda, sú bezodkladne oznámené príslušným orgánom domovského členského štátu správcu AIF a o výkone činnosti správcu AIF rozhodujú najmenej dve osoby spĺňajúce tieto podmienky;
d)
akcionári alebo členovia správcu AIF, ktorí majú kvalifikované účasti, nie sú vyhovujúci z hľadiska potreby zaistiť riadne a obozretné riadenie správcu AIF, a
e)
ústredie a sídlo správcu AIF sa nenachádzajú v tom istom členskom štáte.
Povolenie platí pre všetky členské štáty.
2. S relevantnými príslušnými orgánmi ostatných zúčastnených členských štátov sa vopred konzultuje udelenie povolenia správcovi AIF, ktorý je jednou z týchto spoločností:
a)
dcérskou spoločnosťou iného správcu AIF, správcovskej spoločnosti PKIPCP, investičnej spoločnosti, úverovej inštitúcie alebo poisťovne, ktorým bolo udelené povolenie v inom členskom štáte;
b)
dcérskou spoločnosťou materského podniku iného správcu AIF, správcovskej spoločnosti PKIPCP, investičnej spoločnosti, úverovej inštitúcie alebo poisťovne, ktorým bolo udelené povolenie v inom členskom štáte, a
c)
spoločnosťou kontrolovanou tými istými fyzickými alebo právnickými osobami, ktoré kontrolujú iného správcu AIF, správcovskú spoločnosť PKIPCP, investičnú spoločnosť, úverovú inštitúciu alebo poisťovňu, ktorým bolo udelené povolenie v inom členskom štáte.
3. Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF odmietnu udeliť povolenie, ak účinnému vykonávaniu ich funkcií dohľadu bránia:
a)
úzke väzby medzi správcom AIF a inými fyzickými alebo právnickými osobami;
b)
zákony, iné právne predpisy alebo správne opatrenia tretej krajiny, ktoré sa vzťahujú na fyzické alebo právnické osoby, s ktorými má správca AIF úzke väzby;
c)
ťažkosti pri presadzovaní týchto zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení.
4. Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF môžu obmedziť rozsah pôsobnosti povolenia, najmä pokiaľ ide o investičné stratégie AIF, ktorý je správca AIF oprávnený spravovať.
5. Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF písomne informujú žiadateľa do troch mesiacov od podania úplnej žiadosti, či povolenie bolo, alebo nebolo udelené. Príslušné orgány môžu predĺžiť túto lehotu až o tri dodatočné mesiace, ak to považujú za potrebné z dôvodu osobitných okolností prípadu a po tom, čo náležite informovali správcu AIF.
Na účely tohto odseku sa žiadosť považuje za úplnú, ak správca AIF predložil aspoň informácie uvedené v článku 7 ods. 2 písm. a) až d) a v článku 7 ods. 3 písm. a) a b).
Správca AIF môže vo svojom domovskom členskom štáte začať spravovať AIF v súlade s investičnými stratégiami uvedenými v žiadosti podľa článku 7 ods. 3 písm. a) hneď po udelení povolenia, avšak najskôr jeden mesiac po predložení chýbajúcich informácií uvedených v článku 7 ods. 2 písm. e) a v článku 7 ods. 3 písm. c), d) a e).
6. S cieľom zabezpečiť jednotnú harmonizáciu tohto článku môže ESMA vypracovať návrh regulačných technických noriem, v ktorých sa určia:
a)
požiadavky, ktoré sa vzťahujú na správcu AIF podľa odseku 3;
b)
požiadavky, ktoré sa vzťahujú na akcionárov a členov s kvalifikovanou účasťou uvedených v odseku 1 písm. d);
c)
prekážky, ktoré môžu brániť príslušným orgánom v účinnom vykonávaní funkcií dohľadu.
Na Komisiu sa deleguje právomoc prijať regulačné technické normy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
Článok 9
Počiatočný kapitál a vlastné zdroje
1. Členské štáty vyžadujú od správcu AIF, ktorý je interne spravovaným AIF, aby mal počiatočný kapitál vo výške minimálne 300 000 EUR.
2. Ak bol správca AIF určený za externého správcu AIF, správca AIF musí mať počiatočný kapitál vo výške minimálne 125 000 EUR.
3. Ak hodnota portfólií AIF, ktoré spravuje správca AIF, presahuje 250 miliónov EUR, správca AIF poskytne dodatočný objem vlastných zdrojov. Tento dodatočný objem vlastných zdrojov sa rovná 0,02 % sumy, o ktorú hodnota portfólií správcu AIF prevyšuje sumu 250 miliónov EUR, pričom však požadovaná celková výška počiatočného kapitálu a dodatočného objemu nesmie presahovať 10 miliónov EUR.
4. Na účely odseku 3 sa za portfóliá správcu AIF považujú AIF, ktoré správca AIF spravuje, vrátane AIF, v prípade ktorých správca AIF delegoval funkcie v súlade s článkom 20, ale s vylúčením portfólií AIF, ktoré tento správca AIF spravuje na základe delegovania.
5. Bez ohľadu na odsek 3 nesmú byť vlastné zdroje správcu AIF nikdy nižšie ako suma požadovaná podľa článku 21 smernice 2006/49/ES.
6. Členské štáty môžu správcovi AIF povoliť, aby neposkytol sumu do výšky 50 % dodatočného objemu vlastných zdrojov uvedeného v odseku 3, ak má v rovnakej výške záruku od úverovej inštitúcie alebo poisťovne, ktorá má sídlo v členskom štáte alebo v tretej krajine, v ktorej podlieha pravidlám obozretného podnikania, ktoré príslušné orgány považujú za rovnocenné s pravidlami stanovenými v práve Únie.
7. Na pokrytie prípadných rizík profesijnej zodpovednosti za škody vyplývajúce z činností, ktoré môže správca AIF podľa tejto smernice vykonávať, majú tak interne spravovaný AIF, ako aj externý správca AIF buď:
a)
dodatočné vlastné zdroje, ktoré sú primerané na pokrytie potenciálnych rizík profesijnej zodpovednosti za škody vyplývajúce z profesijnej nedbalosti, alebo
b)
uzavreté poistenie profesijnej zodpovednosti za škody spôsobené profesijnou nedbalosťou, ktoré je primerané pokrytým rizikám.
8. Vlastné zdroje vrátane akýchkoľvek dodatočných vlastných zdrojov uvedených v odseku 7 písm. a) sa investujú do likvidných aktív alebo aktív ľahko zameniteľných za hotovosť v krátkej dobe a nesmú zahŕňať špekulatívne pozície.
9. Komisia prijme prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 56 a za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58 opatrenia vo vzťahu k odseku 7 tohto článku, v ktorých stanoví:
a)
riziká, ktoré musia byť pokryté dodatočnými vlastnými zdrojmi alebo poistením profesijnej zodpovednosti za škodu;
b)
podmienky určenia primeranosti dodatočných vlastných zdrojov alebo poistenia profesijnej zodpovednosti za škodu a
c)
spôsob určenia priebežných úprav dodatočných vlastných zdrojov alebo poistenia profesijnej zodpovednosti za škodu.
10. S výnimkou odsekov 7 a 8 a delegovaných aktov prijatých podľa odseku 9 sa tento článok nevzťahuje na tých správcov AIF, ktorí sú zároveň aj správcovskými spoločnosťami PKIPCP.
Článok 10
Zmeny v rozsahu povolenia
1. Členské štáty vyžadujú, aby správcovia AIF skôr, ako vykonajú významné zmeny podmienok, na základe ktorých bolo počiatočné povolenie udelené, najmä významné zmeny informácií poskytovaných v súlade s článkom 7, oznámili tieto zmeny príslušným orgánom svojho domovského členského štátu.
2. Ak sa príslušné orgány domovského členského štátu rozhodnú uložiť obmedzenia alebo tieto zmeny zamietnuť, informujú o tom správcu AIF do jedného mesiaca od prijatia tohto oznámenia. Príslušné orgány môžu predĺžiť túto lehotu až o jeden mesiac, ak to považujú za potrebné z dôvodu osobitných okolností prípadu a po tom, čo náležite informovali správcu AIF. Ak počas príslušnej lehoty na posúdenie relevantné príslušné orgány nenamietnu voči uvedeným zmenám, zmeny sa vykonajú.
Článok 11
Odobratie povolenia
Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF môžu odobrať povolenie udelené správcovi AIF, ak tento správca AIF:
a)
nezačne využívať povolenie do 12 mesiacov, výslovne sa zriekne povolenia alebo ukončil činnosť, na ktorú sa vzťahuje táto smernica, v priebehu uplynulých šiestich mesiacov, pokiaľ dotknutý členský štát neustanovil, že povolenie v takýchto prípadoch zaniká;
b)
získal povolenie na základe nepravdivých vyjadrení alebo iným protiprávnym spôsobom;
c)
prestal spĺňať podmienky, na základe ktorých bolo povolenie udelené;
d)
prestal dodržiavať smernicu 2006/49/ES, ak sa jeho povolenie vzťahuje aj na služby riadenia portfólia na základe voľného uváženia uvedené v článku 6 ods. 4 písm. a) tejto smernice;
e)
závažne alebo systematicky porušuje ustanovenia prijaté na základe tejto smernice alebo
f)
patrí do niektorého z prípadov, v ktorých vnútroštátne právo v súvislosti so záležitosťami mimo rozsahu pôsobnosti tejto smernice ustanovuje odobratie.
KAPITOLA III
PODMIENKY VÝKONU ČINNOSTI SPRÁVCOV AIF
ODDIEL 1
Všeobecné požiadavky
Článok 12
Všeobecné zásady
1. Členské štáty zabezpečia, aby správca AIF vždy:
a)
pri výkone svojich činností konal čestne s náležitými zručnosťami, obozretnosťou a starostlivosťou a spravodlivo;
b)
konal v najlepšom záujme AIF, ktoré spravuje, alebo investorov týchto AIF a integrity trhu;
c)
mal a účinne využíval zdroje a postupy, ktoré sú potrebné na riadny výkon svojej podnikateľskej činnosti;
d)
prijímal všetky primerané kroky na predchádzanie konfliktom záujmov, a ak im nemožno predísť, identifikoval takéto konflikty záujmov, riadil ich a monitoroval a v prípade potreby zverejňoval s cieľom zabrániť ich nepriaznivému vplyvu na záujmy AIF a ich investorov a zabezpečiť, že s AIF, ktoré spravuje, sa zaobchádza spravodlivo;
e)
plnil všetky regulačné požiadavky, ktoré sa vzťahujú na výkon jeho podnikateľskej činnosti, s cieľom konať v najlepšom záujme AIF alebo investorov AIF, ktoré spravuje, a v záujme integrity trhu;
f)
zaobchádzal so všetkými investormi AIF rovnako.
Žiadny investor určitého AIF nesmie požívať prednostné zaobchádzanie okrem prípadov, keď je to uvedené v štatúte alebo zakladajúcich dokumentoch príslušného AIF.
2. Každý správca AIF, ktorého povolenie sa vzťahuje aj na služby riadenia portfólia podľa voľného uváženia uvedené v článku 6 ods. 4 písm. a):
a)
nesmie investovať celé portfólio klienta ani jeho časť do podielových listov alebo akcií AIF, ktoré spravuje, pokiaľ mu k tomu klient nedal vopred všeobecný súhlas;
b)
v súvislosti so službami uvedenými v článku 6 ods. 4 podlieha smernici Európskeho parlamentu a Rady 97/9/ES z 3. marca 1997 o systémoch náhrad pre investorov (25).
3. Komisia prijme prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 56 a za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58 opatrenia, v ktorých spresní kritériá, ktoré majú relevantné príslušné orgány použiť na posúdenie, či si správcovia AIF plnia povinnosti uvedené v odseku 1.
Článok 13
Odmeňovanie
1. Členské štáty vyžadujú od správcov AIF, aby pre kategórie zamestnancov vrátane vyššieho manažmentu, zamestnancov, ktorí prijímajú riziká, zamestnancov v kontrolných funkciách a akýchkoľvek zamestnancov, ktorých celkové odmeňovanie ich radí do rovnakej triedy odmeňovania ako vyšší manažment a zamestnancov, ktorí prijímajú riziká, ktorých pracovná činnosť má významný vplyv na ich rizikové profily alebo rizikové profily správcov AIF alebo AIF, ktoré spravujú, mali také politiky a postupy odmeňovania, ktoré sú v súlade s riadnym a účinným riadením rizík, podporujú ho a nenabádajú na riskovanie, ktoré nezodpovedá rizikovým profilom, štatútu alebo zakladajúcim dokumentom AIF, ktoré spravujú.
Správca AIF určuje politiku a postupy odmeňovania v súlade s prílohou II.
2. ESMA zabezpečí vypracovanie usmernení na správne politiky odmeňovania, ktoré sú v súlade s prílohou II. V týchto usmerneniach sa zohľadnia zásady správnych politík odmeňovania stanovené v odporúčaní 2009/384/ES, veľkosť správcov AIF a veľkosť AIF, ktoré spravujú, ich vnútorná organizácia a povaha, rozsah a komplexnosť ich činností. ESMA úzko spolupracuje s Európskym orgánom dohľadu (Európskym orgánom pre bankovníctvo) (EBA).
Článok 14
Konflikty záujmov
1. Členské štáty od správcov AIF vyžadujú, aby prijali všetky primerané kroky na účely identifikácie konfliktov záujmov, ktoré vzniknú v rámci správy AIF medzi:
a)
správcom AIF vrátane jeho správcov, zamestnancov alebo iných osôb, ktoré sú priamo alebo nepriamo prepojené so správcom AIF prostredníctvom kontroly, a AIF spravovaným správcom AIF alebo investormi tohto AIF;
b)
AIF alebo investormi v tomto AIF a iným AIF alebo investormi v tomto AIF;
c)
AIF alebo investormi v tomto AIF a iným klientom správcu AIF;
d)
AIF alebo investormi v tomto AIF a PKIPCP riadeným správcom AIF alebo investormi v tomto PKIPCP, alebo
e)
dvoma klientmi správcu AIF.
Správcovia AIF udržiavajú a využívajú účinné organizačné a administratívne mechanizmy na účel prijatia všetkých primeraných krokov s cieľom identifikovať, riadiť a monitorovať konflikty záujmov a predchádzať im s cieľom zabrániť, aby negatívne ovplyvňovali záujmy AIF a jeho investorov.
Správca AIF oddeľuje v prostredí svojho pôsobenia úlohy a povinnosti, ktoré sa môžu považovať za vzájomne nezlučiteľné alebo ktoré môžu potenciálne vytvárať systematické konflikty záujmov. Správca AIF posúdi, či jeho podmienky výkonu činnosti môžu obsahovať akékoľvek ďalšie závažné konflikty záujmov, a poskytne o nich informácie investorom AIF.
2. Ak organizačné úpravy, ktoré správca AIF prijme na identifikáciu, prevenciu, riadenie a monitorovanie konfliktov záujmov, nie sú dostatočné na zabezpečenie toho, že sa s primeranou istotou zabráni rizikám poškodenia záujmov investorov, správca AIF poskytne investorom jasné informácie o všeobecnej povahe alebo zdrojoch konfliktov záujmov skôr, ako vykoná obchod v ich mene, a vypracuje primerané stratégie a postupy.
3. V prípade, že správca AIF v mene AIF využíva služby primárneho brokera, podmienky sa uvedú v písomnej zmluve. V tejto zmluve sa stanoví najmä akákoľvek možnosť prevodu a opätovného využitia aktív AIF, ktorá musí byť v súlade s pravidlami alebo zakladajúcimi dokumentmi AIF. V zmluve sa zabezpečí, aby bol o nej depozitár informovaný.
Správcovia AIF pri výbere a vymenovaní primárnych brokerov, s ktorými majú uzavrieť zmluvu, uplatňujú náležité zručnosti, obozretnosť a starostlivosť.
4. Komisia prijme prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 56 a za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58 opatrenia, v ktorých ustanoví:
a)
druhy konfliktov záujmov uvedených v odseku 1;
b)
primerané kroky, ktoré by správcovia AIF mali prijímať v súvislosti so štruktúrami a organizačnými a administratívnymi postupmi s cieľom identifikovať, riadiť, monitorovať a zverejňovať konflikty záujmov, ako aj zabraňovať ich vzniku.
Článok 15
Riadenie rizík
1. Správcovia AIF funkčne a hierarchicky oddelia funkcie riadenia rizík od prevádzkových oddelení vrátane od funkcií riadenia portfólia.
Funkčné a hierarchické oddelenie funkcií riadenia rizík v súlade s prvým pododsekom preskúmavajú príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF v súlade so zásadou proporcionality, pričom berú zreteľ na to, že správca AIF musí byť v každom prípade schopný preukázať, že osobitné ochranné opatrenia proti konfliktom záujmov umožňujú nezávislý výkon činností riadenia rizík a že proces riadenia rizík spĺňa požiadavky tohto článku a že je dlhodobo účinný.
2. Správcovia AIF zavedú primerané systémy riadenia rizík s cieľom primerane identifikovať, merať, riadiť a monitorovať všetky riziká súvisiace s každou investičnou stratégiou AIF, ktorým je alebo môže byť každý AIF vystavený.
Správcovia AIF vyhodnocujú systémy riadenia rizík s primeranou periodicitou, avšak aspoň raz ročne, a vždy, keď je to potrebné, ich upravia.
3. Správca AIF prinajmenšom:
a)
pri investovaní v mene AIF uplatňuje primeraný, zdokumentovaný a pravidelne aktualizovaný postup hĺbkovej analýzy, ktorý zodpovedá investičnej stratégii, cieľom a rizikovému profilu AIF;
b)
zabezpečuje, aby riziká spojené s každou investičnou pozíciou AIF a ich celkový vplyv na portfólio AIF boli vždy riadne a priebežne identifikované, merané, riadené a monitorované aj prostredníctvom použitia primeraných postupov stresového testovania;
c)
zabezpečuje, aby rizikový profil AIF zodpovedal veľkosti, štruktúre portfólia a investičným stratégiám a cieľom AIF stanoveným v štatúte alebo zakladajúcich dokumentoch, prospektoch a ponukových materiáloch AIF.
4. Správca AIF stanovuje maximálnu úroveň pákového efektu, ktorý môže správca AIF využívať v mene každého AIF, ktorý spravuje, ako aj rozsah práva znovu použiť kolaterál alebo záruku, ktoré by mohli byť poskytnuté na základe dojednania založenom na pákovom efekte, pričom okrem iného zohľadňuje:
a)
typ AIF;
b)
investičnú stratégiu AIF;
c)
zdroje pákového efektu AIF;
d)
akékoľvek iné prepojenie alebo relevantné vzťahy s inými inštitúciami poskytujúcimi finančné služby, ktoré by mohli predstavovať systémové riziko;
e)
potrebu obmedziť expozíciu voči akejkoľvek jednotlivej protistrane;
f)
mieru zabezpečenia pákového efektu kolaterálom;
g)
pomer aktív a pasív;
h)
mieru, povahu a rozsah činnosti správcu AIF na dotknutých trhoch.
5. Komisia prijme prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 56 a za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58 opatrenia, v ktorých stanoví:
a)
systémy riadenia rizík, ktoré má správca AIF využívať v súvislosti s rizikami, ktoré správcovi AIF vznikajú za AIF, ktoré spravuje;
b)
vhodnú periodicitu preskúmavania systému riadenia rizík;
c)
ako sa má funkcia riadenia rizík funkčne a hierarchicky oddeliť od prevádzkových oddelení vrátane funkcie riadenia portfólia;
d)
osobitné ochranné opatrenia proti konfliktom záujmov uvedené v odseku 1 druhom pododseku;
e)
požiadavky uvedené v odseku 3.
Článok 16
Riadenie likvidity
1. Správca AIF pre každý AIF, ktorý spravuje a ktorý nie je AIF uzavretého typu nevyužívajúci pákový efekt, používa primeraný systém riadenia likvidity a prijíma postupy, ktoré mu umožňujú monitorovať riziko likvidity AIF a ktoré zabezpečia, aby profil likvidity investícií AIF bol v súlade s jeho príslušnými záväzkami.
Správca AIF pravidelne vykonáva stresové testovanie za bežných a výnimočných podmienok likvidity, ktoré mu umožňuje vyhodnotiť riziko likvidity AIF, a zodpovedajúcim spôsobom monitorovať riziko likvidity AIF.
2. Správca AIF zabezpečuje, aby investičná stratégia, profil likvidity a politika vyplácania každého AIF, ktorý spravuje, boli konzistentné.
3. Komisia prijme prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 56 a za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58 opatrenia, v ktorých určí:
a)
systémy a postupy riadenia likvidity a
b)
zosúladenie investičnej stratégie, profilu likvidity a politiky vyplácania, ako je stanovené v odseku 2.
Článok 17
Investovanie do sekuritizačných pozícií
S cieľom zabezpečiť medziodvetvovú konzistentnosť a odstrániť nesúlad medzi záujmom spoločností, ktoré transformujú úvery do podoby obchodovateľných cenných papierov, a pôvodcov v zmysle článku 4 bodu 41 smernice 2006/48/ES a záujmom správcov AIF, ktorí investujú do týchto cenných papierov alebo iných finančných nástrojov v mene jedného alebo viacerých AIF, prijme Komisia prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 56 a za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58 opatrenia, v ktorých ustanoví požiadavky v týchto oblastiach:
a)
požiadavky, ktoré musí pôvodca, sponzor alebo pôvodný veriteľ splniť, aby správca AIF mohol investovať do cenných papierov alebo iných finančných nástrojov tohto druhu emitovaných po 1. januári 2011 v mene AIF, vrátane požiadaviek, ktorými sa zabezpečuje, aby si pôvodca, sponzor alebo pôvodný veriteľ ponechal čistú ekonomickú účasť vo výške najmenej 5 %;
b)
kvalitatívne požiadavky, ktoré musí splniť správca AIF, ktorý investuje do týchto cenných papierov alebo iných finančných nástrojov v mene jedného alebo viacerých AIF.
ODDIEL 2
Organizačné požiadavky
Článok 18
Všeobecné zásady
1. Členské štáty vyžadujú, aby správcovia AIF vždy používali primerané a vhodné ľudské a technické zdroje, ktoré sú potrebné na náležitú správu AIF.
Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF aj s prihliadnutím na povahu AIF, ktoré správca AIF spravuje, vyžadujú najmä to, aby správca AIF mal riadne administratívne a účtovné postupy, systémy kontroly a ochrany elektronického spracovania údajov a primerané mechanizmy vnútornej kontroly, ktoré zahŕňajú najmä pravidlá na osobné transakcie jeho zamestnancov alebo na držanie alebo riadenie investícií s cieľom investovať na vlastný účet a zabezpečujú minimálne to, že každá transakcia, na ktorej sa AIF zúčastňuje, sa dá zrekonštruovať podľa svojho pôvodu, strán, povahy a času a miesta, v ktorom sa uskutočnila, a že aktíva AIF spravované správcom AIF sa investujú podľa pravidiel alebo zakladajúcich dokumentov AIF a platných právnych predpisov.
2. Komisia prijme prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 56 a za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58 opatrenia, v ktorých upresní postupy a mechanizmy uvedené v odseku 1.
Článok 19
Určovanie hodnoty
1. Správca AIF zabezpečuje, aby sa v každom AIF, ktorý spravuje, ustanovili vhodné a jednotné postupy, aby bolo možné vykonávať náležité a nezávislé určovanie hodnoty aktív AIF v súlade s týmto článkom, platným vnútroštátnym právom a štatútom alebo zakladajúcimi dokumentmi AIF.
2. Pravidlá uplatniteľné na určovanie hodnoty aktív a na výpočet čistej hodnoty aktív na jeden podielový list alebo jednu akciu AIF sa stanovujú v práve krajiny, v ktorej je AIF zriadený, a/alebo v štatúte alebo v zakladajúcich dokumentoch AIF.
3. Správca AIF zabezpečuje aj to, že sa v súlade s týmto článkom, platným vnútroštátnym právom a štatútom alebo zakladajúcimi dokumentmi AIF vypočítava a uverejňuje čistú hodnotu aktív na jeden podielový list alebo jednu akciu AIF.
V rámci používaných postupov určovania hodnoty sa zabezpečí, aby sa hodnota aktív určila a čistá hodnota aktív na podielový list alebo akciu vypočítala aspoň raz ročne.
Ak je AIF fond otvoreného typu, uvedené určovanie hodnoty a výpočty sa tiež vykonávajú s periodicitou, ktorá je vhodná tak z hľadiska aktív, ktoré AIF drží, ako aj z hľadiska jeho periodicity emitovania a vyplácania.
Ak je AIF fond uzavretého typu, príslušný AIF vykonáva uvedené určovanie hodnoty a výpočty tiež v prípade nárastu alebo poklesu kapitálu.
Investori sú informovaní o určovaní hodnoty a výpočtoch spôsobom stanoveným v príslušných štatútoch alebo zakladajúcich dokumentoch AIF.
4. Správca AIF zabezpečí, že funkciu určovania hodnoty vykonáva buď:
a)
externý znalec, ktorým je právnická alebo fyzická osoba nezávislá od AIF, správcu AIF a od akýchkoľvek iných osôb s úzkymi väzbami na AIF alebo správcu AIF, alebo
b)
sám správca AIF za predpokladu, že úloha určovania hodnoty je funkčne nezávislá od politiky riadenia portfólií a odmeňovania a ostatné opatrenia zabezpečujú obmedzenie konfliktov záujmu a predchádzanie neprimeranému vplyvu na zamestnancov.
Depozitár určený pre AIF nesmie byť určený za externého znalca takéhoto AIF, pokiaľ funkčne a hierarchicky neoddelil výkon svojich funkcií depozitára od svojich úloh externého znalca a pokiaľ nie sú prípadné konflikty záujmov riadne identifikované, riadené, monitorované a oznámené investorom AIF.
5. Ak externý znalec vykonáva funkciu určovania hodnoty, správca AIF preukáže, že:
a)
externý znalec podlieha povinnej odbornej registrácii v zmysle zákona alebo právnym alebo regulačným ustanoveniam alebo predpisom týkajúcim sa odborného výkonu činnosti;
b)
externý znalec môže poskytnúť dostatočné odborné záruky, že je schopný účinne vykonávať príslušnú funkciu určovania hodnoty v súlade odsekmi 1, 2 a 3, a
c)
určenie externého znalca je v súlade s požiadavkami článku 20 ods. 1 a 2 a delegovanými aktmi prijatými podľa článku 20 ods. 7.
6. Určený externý znalec nesmie delegovať funkciu určovania hodnoty na tretiu stranu.
7. Správcovia AIF oznámia určenie externého znalca príslušným orgánom svojho domovského členského štátu, ktoré môžu v prípade, že nie sú splnené podmienky ustanovené v odseku 5, požadovať, aby bol namiesto neho určený iný externý znalec.
8. Určovanie hodnoty sa vykonáva nestranne a s náležitými zručnosťami, obozretnosťou a starostlivosťou.
9. Ak funkciu určovania hodnoty nevykonáva nezávislý externý znalec, môžu príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF od správcu AIF požadovať, aby jeho postupy určovania hodnoty a/alebo samotné určovanie hodnoty overil externý znalec alebo prípadne audítor.
10. Správca AIF zodpovedá za riadne určovanie hodnoty aktív AIF, za výpočet čistej hodnoty aktív a za zverejňovanie tejto čistej hodnoty aktív. Preto skutočnosť, že správca AIF určil externého znalca, v žiadnom prípade nemá vplyv na zodpovednosť správcu AIF voči AIF a jeho investorom.
Bez toho, aby bol dotknutý prvý pododsek a akékoľvek zmluvné dojednania stanovujúce odlišnú úpravu, je však externý znalec zodpovedný voči správcovi AIF za akékoľvek straty, ktoré správca AIF utrpel v dôsledku nedbanlivosti externého znalca alebo úmyselného nevykonávania jeho úloh.
11. Komisia prijme prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 56 a za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58 opatrenia, v ktorých ustanoví:
a)
kritériá týkajúce sa postupov riadneho určovania hodnoty aktív a výpočtu čistej hodnoty aktív na podielový list alebo akciu;
b)
odborné záruky, ktoré musí byť externý znalec schopný poskytnúť, aby mohol účinne vykonávať funkciu určovania hodnoty;
c)
periodicitu, v ktorej AIF otvoreného typu vykonávajú určovanie hodnoty a ktorá je primeraná vzhľadom na aktíva, ktoré AIF drží, aj vzhľadom na jeho politiku vydávania a vyplácania.
ODDIEL 3
Delegovanie funkcií správcu AIF
Článok 20
Delegovanie
1. Správcovia AIF, ktorí majú v úmysle delegovať na tretie strany úlohu vykonávať funkcie v ich mene, informujú pred nadobudnutím účinnosti dohody o delegovaní príslušné orgány ich domovského členského štátu. Musia byť splnené tieto podmienky:
a)
správca AIF musí byť schopný odôvodniť celú svoju štruktúru delegovania objektívnymi dôvodmi;
b)
subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, musí mať dostatočné zdroje na vykonávanie príslušných úloh a osoby, ktoré skutočne vykonávajú činnosť subjektu, na ktorý sa funkcie delegujú, musia mať dostatočne dobrú povesť a musia mať dostatočné skúsenosti;
c)
ak sa delegovanie týka riadenia portfólia alebo riadenia rizík, udeľuje sa len podnikom, ktoré majú povolenie alebo sú registrované na účely správy aktív a podliehajú dohľadu, alebo ak uvedenú podmienku nie je možné splniť, delegovanie je možné len pod podmienkou predchádzajúceho schválenia príslušnými orgánmi domovského členského štátu správcu AIF;
d)
ak sa delegovanie týka riadenia portfólia alebo riadenia rizík a udeľuje sa podniku z tretej krajiny, okrem podmienok uvedených v písmene c) sa zabezpečí spolupráca medzi príslušnými orgánmi domovského členského štátu správcu AIF a orgánom dohľadu tohto podniku;
e)
delegovanie nesmie brániť účinnému dohľadu nad správcom AIF, a najmä nesmie brániť správcovi AIF konať v najlepšom záujme svojich investorov, ani brániť správe AIF, ktorá je v takomto záujme;
f)
správca AIF musí byť schopný preukázať, že subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, má odbornú spôsobilosť a je schopný vykonávať príslušné funkcie, že bol vybraný s maximálnou odbornou starostlivosťou a že správca AIF je schopný kedykoľvek účinne monitorovať delegovanú činnosť, dať kedykoľvek ďalšie pokyny subjektu, na ktorý sa funkcie delegujú, a s okamžitou účinnosťou zrušiť delegovanie, ak je to v záujme investorov.
Správca AIF priebežne skúma služby poskytované každým subjektom, na ktorý sa funkcie delegujú.
2. Riadenie portfólia ani riadenie rizík sa nesmie delegovať na:
a)
depozitára alebo subjekt poverený depozitárom, ani na
b)
žiadny iný subjekt, ktorého záujmy môžu byť v rozpore so záujmami správcu AIF alebo investorov AIF, pokiaľ tento subjekt funkčne a hierarchicky neoddelil výkon svojich úloh riadenia portfólia alebo riadenia rizík od svojich ostatných potenciálne konfliktných úloh a pokiaľ nie sú prípadné konflikty záujmov riadne identifikované, riadené, monitorované a oznámené investorom AIF.
3. Na zodpovednosť správcu AIF voči AIF a jeho investorom nemá vplyv skutočnosť, že správca AIF delegoval funkcie na tretiu stranu, ani akékoľvek ďalšie subdelegovanie, a ani správca AIF nedeleguje svoje funkcie v takom rozsahu, že ho už v podstate nemožno považovať za správcu AIF a že sa stane menom na poštovej schránke.
4. Tretia strana môže subdelegovať akúkoľvek z funkcií, ktoré sa na ňu delegovali, pokiaľ sú splnené tieto podmienky:
a)
správca AIF vopred súhlasil so subdelegovaním;
b)
správca AIF upovedomil príslušné orgány svojho domovského členského štátu predtým, než dohoda o subdelegovaní nadobudla účinnosť;
c)
podmienky stanovené v odseku 1 v tom zmysle, že všetky odkazy týkajúce sa subjektu, na ktorý sa funkcie delegujú, sa rozumejú ako odkazy na subjekt, na ktorý sa funkcie subdelegujú.
5. Riadenie portfólia ani riadenie rizík sa nesmie subdelegovať na:
a)
depozitára ani na subjekt poverený depozitárom, ani na
b)
žiadny iný subjekt, ktorého záujmy môžu byť v rozpore so záujmami správcu AIF alebo investorov AIF, pokiaľ tento subjekt funkčne a hierarchicky neoddelil výkon svojich úloh riadenia portfólia alebo riadenia rizík od svojich ostatných potenciálne konfliktných úloh a pokiaľ nie sú prípadné konflikty záujmov riadne identifikované, riadené, monitorované a oznámené investorom AIF.
Príslušný subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, priebežne skúma služby poskytované každým subjektom, na ktorý sa funkcie subdelegujú.
6. Ak subjekt, na ktorý sa funkcie subdelegujú, ďalej deleguje ktorúkoľvek z jemu delegovaných úloh, primerane sa uplatňujú podmienky stanovené v odseku 4.
7. Komisia prijme prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 56 a za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58 opatrenia, v ktorých stanoví:
a)
podmienky splnenia požiadaviek stanovených v odsekoch 1, 2, 4 a 5;
b)
podmienky, za ktorých sa má za to, že správca AIF delegoval svoje funkcie v takom rozsahu, že sa stáva menom na poštovej schránke, a teda ho už nemožno považovať za správcu AIF, ako je stanovené v odseku 3.
ODDIEL 4
Depozitár
Článok 21
Depozitár
1. Správca AIF zabezpečí, aby bol pre každý AIF, ktorý spravuje, určený jeden depozitár v súlade s týmto článkom.
2. Určenie depozitára je zdokumentované v písomnej zmluve. V zmluve sa okrem iného upravuje tok informácií považovaných za nevyhnutné na to, aby depozitár mohol vykonávať svoje funkcie pre AIF, pre ktorý bol určený za depozitára, ako sa stanovuje v tejto smernici a v iných príslušných právnych predpisoch, nariadeniach alebo správnych ustanoveniach.
3. Depozitár je:
a)
úverová inštitúcia so sídlom v Únii, ktorej bolo udelené povolenie v súlade so smernicou 2006/48/ES,
b)
investičná spoločnosť, ktorá má sídlo v Únii, podliehajúca požiadavkám na kapitálovú primeranosť podľa článku 20 ods. 1 smernice 2006/49/ES vrátane kapitálovej požiadavky týkajúcej sa operačných rizík a ktorá má povolenie v súlade so smernicou 2004/39/ES a ktorá tiež poskytuje vedľajšie služby úschovy a správy finančných nástrojov na účet klientov v súlade s oddielom B bodom 1 prílohy I k smernici 2004/39/ES; takéto investičné spoločnosti majú v každom prípade vlastné zdroje vo výške minimálne rovnajúcej sa počiatočnému kapitálu uvedenému v článku 9 smernice 2006/49/ES, alebo
c)
iné kategórie inštitúcií, ktoré podliehajú pravidlám obozretného podnikania a priebežnému dohľadu a ktoré k 21. júlu 2011 patria medzi tie kategórie inštitúcií, ktoré členské štáty určili za oprávnené na výkon činnosti depozitára podľa článku 23 ods. 3 smernice 2009/65/ES.
Len v prípade AIF z krajín mimo EÚ a bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia odseku 5 písm. b), môže byť depozitárom aj úverová inštitúcia alebo akýkoľvek iný subjekt rovnakej povahy ako subjekty uvedené v písmenách a) a b) prvého pododseku tohto odseku za predpokladu, že sú splnené podmienky stanovené v odseku 6 písm. b).
Navyše môžu členské štáty umožniť, že pre AIF, ktoré nemajú práva na vyplatenie uplatniteľné počas obdobia piatich rokov od dátumu počiatočnej investície a ktoré v súlade so svojou základnou investičnou politikou vo všeobecnosti neinvestujú do aktív, ktoré sa musia držať v správe (custody) v súlade s odsekom 8 písm. a), alebo vo všeobecnosti investujú do emitentov alebo nekótovaných spoločností s cieľom možného získania kontroly nad takýmito spoločnosťami v súlade s článkom 26, môže byť depozitárom subjekt, ktorý vykonáva funkcie depozitára ako súčasť svojich odborných alebo podnikateľských činností, v súvislosti s ktorými takýto subjekt podlieha povinnej odbornej registrácii v zmysle zákona alebo právnym alebo regulačným ustanoveniam alebo predpisom týkajúcim sa odborného výkonu činnosti a ktorý je schopný poskytnúť dostatočné finančné a odborné záruky, že je schopný účinne vykonávať príslušné funkcie depozitára a plniť záväzky, ktoré z týchto funkcií vyplývajú.
4. S cieľom zamedziť konfliktom záujmov medzi depozitárom, správcom AIF a/alebo AIF a/alebo jeho investormi:
a)
správca AIF nekoná ako depozitár;
b)
primárny broker pôsobiaci ako protistrana AIF nekoná ako depozitár takéhoto AIF, pokiaľ funkčne a hierarchicky neoddelil výkon svojich funkcií depozitára od svojich úloh ako primárneho brokera a pokiaľ nie sú prípadné konflikty záujmov riadne identifikované, riadené, monitorované a oznámené investorom AIF. Depozitárovi sa umožňuje delegovať svoje úlohy správy (custody) na primárneho brokera v súlade s odsekom 11, ak sú splnené príslušné podmienky.
5. Depozitár musí byť usadený takto:
a)
pre AIF z EÚ v domovskom členskom štáte AIF;
b)
pre AIF z krajiny mimo EÚ v tretej krajine, v ktorej je usadený AIF, alebo v domovskom členskom štáte správcu AIF spravujúceho AIF, alebo v referenčnom členskom štáte správcu AIF spravujúceho AIF.
6. Bez toho, aby boli dotknuté požiadavky stanovené v odseku 3, podlieha určenie depozitára usadeného v tretej krajine v každom prípade týmto podmienkam:
a)
príslušné orgány členských štátov, v ktorých sa majú uvádzať na trh podielové listy alebo akcie AIF z krajiny mimo EÚ, a pokiaľ je odlišný, domovského členského štátu správcu AIF, podpísali dohody o spolupráci a výmene informácií s príslušnými orgánmi depozitára;
b)
depozitár podlieha účinným pravidlám obozretného podnikania, vrátane minimálnych kapitálových požiadaviek, a dohľadu, ktoré majú rovnaký účinok ako ustanovenia práva Únie a ktoré sa účinne uplatňujú;
c)
tretia krajina, v ktorej je depozitár usadený, nie je uvedená v zozname nespolupracujúcich krajín a území FATF;
d)
členské štáty, v ktorých sa majú uvádzať na trh podielové listy alebo akcie AIF z krajiny mimo EÚ, a pokiaľ je odlišný, domovský členský štát správcu AIF, podpísali dohodu s treťou krajinou, v ktorej je depozitár usadený, ktorá v plnom rozsahu zodpovedá normám stanoveným v článku 26 vzorového dohovoru OECD o daniach a kapitále a zaisťuje účinnú výmenu informácií týkajúcich sa daní, vrátane prípadných viacstranných dohôd o daniach;
e)
depozitárovi zo zmluvy vyplýva zodpovednosť voči AIF alebo voči investorom AIF v súlade s odsekmi 12 a 13 a výslovne súhlasí s dodržiavaním odseku 11.
Ak príslušný orgán iného členského štátu nesúhlasí s posúdením uplatňovania prvého pododseku písm. a), c) alebo e) príslušnými orgánmi domovského členského štátu správcu AIF, dotknuté príslušné orgány sa môžu vo veci obrátiť na ESMA, ktorý môže konať v súlade s právomocami, ktoré mu boli udelené podľa článku 19 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
Na základe kritérií uvedených v odseku 17 písm. b) prijme Komisia vykonávacie akty, ktorými ustanoví, že pravidlá obozretného podnikania a dohľad v tretej krajine majú rovnaký účinok ako právo Únie a že sa účinne uplatňujú. Tieto vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 59 ods. 2.
7. Depozitár vo všeobecnosti zabezpečuje, že peňažné toky AIF sú riadne monitorované, a najmä zabezpečuje, že všetky platby, ktoré vykonávajú investori alebo ktoré sa vykonávajú v ich mene pri upísaní podielových listov alebo akcií AIF, boli prijaté, a že celá hotovosť AIF bola zaúčtovaná na účtoch peňažných prostriedkov otvorených v mene AIF alebo v mene správcu AIF, ktorý koná v mene AIF, alebo v mene depozitára, ktorý koná v mene AIF, u subjektu uvedeného v článku 18 ods. 1 písm. a), b) a c) smernice 2006/73/ES alebo u iného subjektu rovnakého charakteru na príslušnom trhu, kde sa vyžadujú účty peňažných prostriedkov, pokiaľ tento subjekt podlieha účinným pravidlám obozretného podnikania a dohľadu, ktoré majú rovnaký účinok ako právo Únie a ktoré sa účinne uplatňujú, a v súlade so zásadami uvedenými v článku 16 smernice 2006/73/ES.
Ak sú účty peňažných prostriedkov otvorené v mene depozitára, ktorý koná v mene AIF, žiadna hotovosť subjektu uvedeného v prvom pododseku a žiadna vlastná hotovosť depozitára sa na týchto účtoch nesmie zaúčtovať.
8. Aktíva AIF alebo správcu AIF, ktorý koná v mene AIF, sa zverujú depozitárovi do úschovy takto:
a)
pre finančné nástroje, ktoré možno držať v úschove (custody):
i)
depozitár drží v úschove (custody) všetky finančné nástroje, ktoré možno viesť na účte finančných nástrojov otvorenom v účtovníctve depozitára, a všetky finančné nástroje, ktoré možno fyzicky doručiť depozitárovi;
ii)
depozitár na tento účel zabezpečí, že všetky finančné nástroje, ktoré možno viesť na účte finančných nástrojov vytvorenom v účtovníctve depozitára, sú vedené v účtovníctve depozitára na oddelených účtoch v súlade so zásadami uvedenými v článku 16 smernice2006/73/ES, vytvorených v mene AIF alebo správcu AIF, ktorý koná v mene AIF, tak aby sa pri týchto účtoch dalo kedykoľvek jasne identifikovať, že patria AIF v súlade s uplatniteľným právom;
b)
pre ostatné aktíva:
i)
depozitár overuje, či AIF alebo správca AIF, ktorý koná v mene AIF, vlastní takéto aktíva, a zaznamenáva tie aktíva, v prípade ktorých je presvedčený, že AIF alebo správca AIF, ktorý koná v mene AIF, je vlastníkom takýchto aktív;
ii)
posúdenie, či AIF alebo správca AIF, ktorý koná v mene AIF, je vlastníkom, sa zakladá na informáciách alebo dokumentoch poskytnutých AIF alebo správcom AIF a na externých dôkazoch, ak existujú;
iii)
depozitár zabezpečuje aktuálnosť svojich záznamov.
9. Okrem úloh uvedených v odsekoch 7 a 8 depozitár:
a)
zabezpečuje, že sa predaj, emisia, odkúpenie, vyplatenie a zrušenie podielových listov alebo akcií AIF vykonáva v súlade s uplatniteľným vnútroštátnym právom a štatútom alebo zakladajúcimi dokumentmi AIF;
b)
zabezpečuje, že sa hodnota podielových listov alebo akcií AIF vypočítava v súlade s uplatniteľným vnútroštátnym právom a štatútom alebo zakladajúcimi dokumentmi AIF a postupmi stanovenými v článku 19;
c)
plní inštrukcie správcu AIF, pokiaľ nie sú v rozpore s príslušným vnútroštátnym právom ani štatútom či zakladajúcimi dokumentmi AIF;
d)
zabezpečuje, že pri transakciách, ktoré sa týkajú aktív AIF, sú v prospech AIF všetky protiplnenia prevedené v obvyklých lehotách;
e)
zabezpečuje, že výnosy AIF sa použijú v súlade s príslušným vnútroštátnym právom a štatútom alebo zakladajúcimi dokumentmi AIF.
10. V rámci svojich príslušných úloh konajú správca AIF a depozitár čestne, spravodlivo, odborne, nezávisle a v záujme AIF a investorov AIF.
Depozitár nesmie vykonávať činnosti týkajúce sa AIF alebo správcu AIF, ktorý koná v mene AIF, ktoré by vytvárali konflikty záujmov medzi AIF, investormi AIF, správcom AIF a ním, pokiaľ depozitár funkčne a hierarchicky neoddelil výkon svojich úloh depozitára od svojich ostatných potenciálne konfliktných úloh a pokiaľ nie sú prípadné konflikty záujmov riadne identifikované, riadené, monitorované a oznámené investorom AIF.
Aktíva uvedené v odseku 8 nesmie depozitár opätovne použiť bez predchádzajúceho súhlasu AIF alebo správcu AIF, ktorý koná v mene AIF.
11. Depozitár nesmie delegovať na tretie strany žiadnu zo svojich funkcií uvedených v tomto článku, okrem úloh uvedených v odseku 8.
Depozitár môže delegovať na tretie strany len funkcie uvedené v odseku 8 za predpokladu, že sú splnené tieto podmienky:
a)
úlohy nie sú delegované so zámerom obchádzať požiadavky tejto smernice;
b)
depozitár môže preukázať, že existuje objektívny dôvod na delegovanie;
c)
depozitár využil pri výbere a určení tretej strany, na ktorú chce delegovať časť svojich úloh, náležité odborné znalosti, starostlivosť a pozornosť a naďalej využíva náležité odborné znalosti, starostlivosť a pozornosť pri pravidelnom preskúmavaní a nepretržitom monitorovaní každej tretej strany, na ktorú delegoval časť svojich úloh, a opatrení tretej strany v súvislosti s delegovanými úlohami a
d)
depozitár zabezpečil, že tretia strana počas výkonu delegovaných úloh vždy spĺňa tieto podmienky:
i)
tretia strana má štruktúry a odborné znalosti, ktoré sú náležité a primerané povahe a komplexnosti aktív AIF alebo správcu AIF, ktorý koná v mene AIF, ktoré sa tretej strane zverili;
ii)
pokiaľ ide o úlohy úschovy (custody) uvedené v odseku 8 písm. a), tretia strana podlieha účinným pravidlám obozretného podnikania, vrátane minimálnych kapitálových požiadaviek, a dohľadu v príslušnej jurisdikcii a tretia strana podlieha pravidelnému externému auditu, aby sa zabezpečilo, že finančné nástroje sú v jej vlastníctve;
iii)
tretia strana oddeľuje aktíva klientov depozitára od vlastných aktív a od aktív depozitára takým spôsobom, aby bolo možné kedykoľvek jednoznačne určiť, že patria klientom určitého depozitára;
iv)
tretia strana nepoužíva aktíva bez predchádzajúceho súhlasu AIF alebo správcu AIF, ktorý koná v mene AIF, a bez predchádzajúceho informovania depozitára a
v)
tretia strana spĺňa všeobecné povinnosti a zákazy uvedené v odsekoch 8 a 10.
Bez ohľadu na druhý pododsek písm. d) bod ii), ak sa však v práve tretej krajiny vyžaduje, aby boli určité finančné nástroje držané v úschove (custody) miestnym subjektom, a žiadne miestne subjekty nespĺňajú požiadavky na delegovanie stanovené v uvedenom bode, depozitár môže delegovať svoje funkcie na takýto miestny subjekt len v rozsahu, v akom to vyžaduje právo tretej krajiny a len pokiaľ neexistujú miestne subjekty, ktoré spĺňajú požiadavky na delegovanie, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
investori príslušného AIF musia byť náležite informovaní o tom, že je takéto delegovanie potrebné z dôvodu zákonných obmedzení v práve tretej krajiny, a okolnostiach odôvodňujúcich delegovanie, a to predtým, ako investovali, a
b)
AIF alebo správca AIF v mene AIF musí dať depozitárovi pokyn delegovať úschovu (custody) takýchto finančných nástrojov na takýto miestny subjekt.
Tretia strana smie ďalej subdelegovať tieto funkcie v prípade, že sú splnené rovnaké podmienky. V takom prípade sa na príslušné strany primerane uplatňuje odsek 13.
Na účely tohto odseku sa za delegovanie funkcií úschovy (custody) nepovažuje poskytovanie služieb podľa smernice 98/26/ES systémami zúčtovania cenných papierov, ako je to vymedzené na účely uvedenej smernice, alebo poskytovanie podobných služieb systémami zúčtovania cenných papierov tretích krajín.
12. Depozitár je zodpovedný voči AIF alebo voči investorom AIF za straty spôsobené depozitárom alebo treťou stranou, na ktorú sa delegovala úschova (custody) finančných nástrojov držaných v úschove (custody) v súlade s odsekom 8 písm. a).
V prípade takejto straty finančného nástroja držaného v úschove (custody) depozitár bez zbytočného odkladu vráti finančný nástroj identického typu alebo zodpovedajúcu sumu AIF alebo správcovi AIF, ktorý koná v mene AIF. Depozitár nenesie zodpovednosť, pokiaľ môže preukázať, že strata je dôsledkom vonkajšej udalosti, ktorú nemôže primerane ovplyvniť a ktorej následkom by sa napriek všetkej primeranej snahe nedalo vyhnúť.
Depozitár je tiež zodpovedný voči AIF alebo voči investorom AIF za všetky ostatné straty, ktoré utrpia v dôsledku toho, že depozitár úmyselne alebo z nedbanlivosti riadne nesplní svoje povinnosti podľa tejto smernice.
13. Na zodpovednosť depozitára nemá vplyv delegovanie podľa odseku 11.
Bez ohľadu na prvý pododsek tohto odseku v prípade straty finančných nástrojov držaných v úschove (custody) treťou stranou podľa odseku 11 sa však depozitár môže zbaviť svojej zodpovednosti, ak môže preukázať že:
a)
sú splnené všetky požiadavky na delegovanie jeho úloh úschovy (custody) stanovené v odseku 11 druhom pododseku;
b)
písomná zmluva medzi depozitárom a treťou stranou výslovne prenáša zodpovednosť depozitára na túto tretiu stranu a AIF alebo správcovi AIF, ktorý koná v mene AIF, umožňuje uplatňovať si voči tretej strane pohľadávku v súvislosti so stratou finančných nástrojov alebo umožňuje depozitárovi uplatňovať takúto pohľadávku v ich mene a
c)
písomná zmluva medzi depozitárom a AIF alebo správcom AIF, ktorý koná v mene AIF, jasne umožňuje zbavenie zodpovednosti depozitára a zakladá objektívny dôvod na zmluvné ustanovenie takéhoto zbavenia zodpovednosti.
14. Okrem toho, ak právo tretej krajiny vyžaduje, aby boli určité finančné nástroje držané v úschove (custody) miestnym subjektom, a neexistujú miestne subjekty, ktoré spĺňajú požiadavky na delegovanie stanovené v odseku 11 písm. d) bode ii), depozitár sa môže zbaviť svojej zodpovednosti, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
štatút alebo zakladajúce dokumenty dotknutého AIF výslovne umožňujú takéto zbavenie sa zodpovednosti za podmienok stanovených v tomto odseku;
b)
investori príslušného AIF boli náležite informovaní o tomto zbavení sa zodpovednosti a okolnostiach odôvodňujúcich zbavenie sa zodpovednosti predtým, ako investovali;
c)
AIF alebo správca AIF v mene AIF dal depozitárovi pokyn delegovať úschovu (custody) takýchto finančných nástrojov na miestny subjekt;
d)
existuje písomná zmluva medzi depozitárom a AIF alebo správcom AIF, ktorý koná v mene AIF, ktorá výslovne umožňuje takéto zbavenie sa zodpovednosti; a
e)
existuje písomná zmluva medzi depozitárom a treťou stranou, ktorou sa výslovne prenáša zodpovednosť depozitára na tento miestny subjekt a ktorá AIF alebo správcovi AIF, ktorý koná v mene AIF, umožňuje uplatňovať si voči tomuto miestnemu subjektu pohľadávku v súvislosti so stratou finančných nástrojov, alebo umožňuje depozitárovi uplatňovať takúto pohľadávku v ich mene.
15. Zodpovednosť voči investorom AIF sa môže uplatniť priamo alebo nepriamo prostredníctvom správcu AIF v závislosti od právnej povahy vzťahu medzi depozitárom, správcom AIF a investormi.
16. Depozitár na požiadanie sprístupní svojim príslušným orgánom všetky informácie, ktoré získal pri výkone svojich povinností a ktoré môžu byť potrebné pre príslušné orgány AIF alebo správcu AIF. Ak sú príslušné orgány AIF alebo správcu AIF odlišné od príslušných orgánov depozitára, príslušné orgány depozitára bezodkladne sprostredkujú získané informácie príslušným orgánom AIF a správcu AIF.
17. Komisia prijme prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 56 a za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58 opatrenia, v ktorých stanoví:
a)
náležitosti, ktoré musia byť zahrnuté do písomnej zmluvy uvedenej v odseku 2;
b)
všeobecné kritériá na posúdenie, či pravidlá obozretného podnikania a dohľad tretích krajín uvedené v odseku 6 písm. b) majú rovnaký účinok ako právo Únie a či sa účinne uplatňujú;
c)
podmienky výkonu funkcií depozitára podľa odsekov 7, 8, a 9 vrátane:
i)
typu finančných nástrojov, ktoré sa zahrnú do rozsahu úloh úschovy (custody) depozitára podľa odseku 8 písm. a);
ii)
podmienok, na základe ktorých môže depozitár vykonávať svoje úlohy úschovy (custody) finančných nástrojov vedených v centrálnom depozitári, a
iii)
podmienok, na základe ktorých depozitár uchováva finančné nástroje emitované v nominálnej podobe a vedené u emitenta alebo v registri v súlade s odsekom 8 písm. b);
d)
povinnosti primeranej starostlivosti depozitárov podľa odseku 11 písm. c);
e)
oddelenie povinností podľa odseku 11 písm. d) bodu iii);
f)
podmienky a okolnosti, za ktorých sa finančné nástroje držané v úschove (custody) považujú za stratené;
g)
čo sa rozumie pod vonkajšími udalosťami podľa odseku 12, ktoré nemožno primerane ovplyvniť a ktorých následkom by sa napriek všetkej primeranej snahe nedalo vyhnúť;
h)
podmienky a okolnosti, za ktorých existuje objektívny dôvod na zmluvné ustanovenie zbavenia sa zodpovednosti podľa odseku 13.
KAPITOLA IV
POŽIADAVKY NA TRANSPARENTNOSŤ
Článok 22
Výročná správa
1. Správca AIF za každý AIF z EÚ, ktorý spravuje, a za každý AIF, ktorý uvádza na trh v Únii, sprístupní výročnú správu za každý účtovný rok najneskôr do šiestich mesiacov od konca účtovného roka. Výročná správa sa na požiadanie poskytuje investorom. Výročná správa sa sprístupňuje príslušným orgánom domovského členského štátu správcu AIF a podľa potreby domovskému členskému štátu AIF.
Ak sa od AIF vyžaduje, aby zverejnil výročnú finančnú správu v zmysle smernice 2004/109/ES, investorom sa musia na požiadanie poskytnúť len dodatočné informácie uvedené v odseku 2, a to buď samostatne, alebo v dodatočnej časti výročnej finančnej správy. V druhom z uvedených prípadov sa výročná finančná správa zverejní najneskôr do štyroch mesiacov po skončení účtovného roka.
2. Výročná správa obsahuje minimálne:
a)
súvahu alebo bilančný výkaz aktív a pasív;
b)
výkaz príjmov a výdavkov za daný účtovný rok;
c)
správu o činnosti za daný účtovný rok;
d)
akékoľvek významné zmeny v informáciách uvedených v článku 23 počas účtovného roku zahrnutého v správe;
e)
celkovú sumu odmeňovania za účtovný rok rozdelenú na fixné a pohyblivé zložky odmeňovania, ktoré správca AIF vyplatil svojim zamestnancom, a počet príjemcov a prípadný podiel na zisku, ktorý AIF vyplatil;
f)
celkovú sumu odmeňovania štruktúrovanú podľa vyššieho manažmentu a zamestnancov správcu AIF, ktorých práca má významný vplyv na rizikový profil AIF.
3. Účtovné informácie uvedené vo výročnej správe sa pripravia v súlade s účtovnými štandardmi domovského členského štátu AIF alebo v súlade s účtovnými štandardmi tretej krajiny, v ktorej je AIF usadený, a v súlade s účtovnými pravidlami stanovenými v štatúte alebo v zakladajúcich dokumentoch AIF.
Účtovné informácie uvedené vo výročnej správe overí prostredníctvom auditu jedna alebo viaceré osoby, ktoré sú na základe zákona oprávnené vykonávať audit účtovnej závierky v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2006/43/ES zo 17. mája 2006 o štatutárnom audite ročných účtovných závierok a konsolidovaných účtovných závierok (26). Audítorská správa vrátane akýchkoľvek výhrad sa uvádza v úplnom znení vo výročnej správe.
Odchylne od druhého pododseku môžu členské štáty povoliť správcovi AIF, ktorý uvádza na trh AIF z krajín mimo EÚ, aby podrobil výročné správy týchto AIF auditu spĺňajúcemu platné medzinárodné audítorské štandardy v krajine, kde má AIF sídlo.
4. Komisia prijme prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 56 a za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58 opatrenia, v ktorých spresní obsah a formu výročnej správy. Uvedené opatrenia zohľadnia typ AIF, na ktorý sa vzťahujú.
Článok 23
Poskytovanie informácií investorom
1. Správca AIF za každý AIF z EÚ, ktorý spravuje, a za každý AIF, ktorý uvádza na trh v Únii, sprístupní investorom AIF skôr, ako investujú do AIF, a spôsobom stanoveným v štatúte alebo zakladajúcich dokumentoch AIF tieto informácie a takisto akékoľvek ich významné zmeny:
a)
opis investičnej stratégie a cieľov AIF, informácie o tom, kde je usadený hlavný AIF, a informácie o tom, kde sú usadené podkladové fondy, ak je AIF fond fondov, opis druhov aktív, do ktorých môže AIF investovať, metódy, ktoré môže využívať, a všetky súvisiace riziká, akékoľvek uplatniteľné investičné obmedzenia, okolnosti, za ktorých môže AIF využívať pákový efekt, povolené typy a zdroje pákového efektu a súvisiace riziká, akékoľvek obmedzenia využívania pákového efektu a akékoľvek opatrenia týkajúce sa kolaterálu a opätovného využitia aktív a informácie o maximálnej úrovni pákového efektu, ktorú je správca AIF oprávnený využiť v mene AIF;
b)
opis postupov, ktorými môže AIF zmeniť svoju investičnú stratégiu alebo investičnú politiku, alebo oboje;
c)
opis najdôležitejších právnych dôsledkov zmluvného vzťahu uzavretého na účel investovania vrátane informácií o jurisdikcii, rozhodnom práve a existencii akýchkoľvek právnych nástrojov ustanovených na uznávanie a presadzovanie rozsudkov na území, na ktorom je AIF usadený;
d)
totožnosť správcu AIF, depozitára AIF, audítora a iných poskytovateľov služieb a opis ich povinností a práv investorov;
e)
opis spôsobu, akým správca AIF spĺňa požiadavky článku 9 ods. 7;
f)
opis akejkoľvek funkcie správcu uvedenej v prílohe I, ktorú deleguje správca AIF, a akejkoľvek funkcie spočívajúcej v úschove, ktorú deleguje depozitár, identifikácia subjektu, na ktorý je funkcia delegovaná, a akýkoľvek konflikt záujmov, ktorý môže vzniknúť z takýchto delegovaní;
g)
opis postupu, ktorý AIF používa na určovanie hodnoty, a metodiky určovania hodnoty aktív vrátane metód používaných pri určovaní hodnoty ťažko oceniteľných aktív v súlade s článkom 19;
h)
opis riadenia rizika likvidity AIF vrátane práv na vyplatenie za bežných, ako aj výnimočných okolností a existujúce dojednania s investormi o vyplatení;
i)
opis všetkých poplatkov, nákladov a výdavkov, ktoré priamo alebo nepriamo znášajú investori, a ich maximálnej výšky;
j)
opis toho, ako správca AIF zabezpečuje spravodlivé zaobchádzanie s investormi a vždy, keď investor získa prednostné zaobchádzanie alebo právo získať prednostné zaobchádzanie, opis tohto prednostného zaobchádzania, typ investorov, ktorí získavajú takéto prednostné zaobchádzanie, a v prípade potreby aj ich právne alebo ekonomické väzby s AIF alebo správcom AIF;
k)
najnovšiu výročnú správu uvedenú v článku 22;
l)
postup a podmienky pre emisiu a predaj podielových listov alebo akcií;
m)
najnovšiu čistú hodnotu aktív AIF alebo najnovšiu trhovú cenu podielového listu alebo akcie AIF v súlade s článkom 19;
n)
údaje o výkonnosti AIF v minulosti, ak existujú;
o)
identitu primárneho brokera a opis akýchkoľvek významných dohôd AIF s jeho primárnymi brokermi a spôsob riadenia konfliktov záujmov v tejto súvislosti a ustanovenie v zmluve s depozitárom o možnosti prevodu a opätovného použitia aktív AIF a informácie o akomkoľvek možnom prenesení zodpovednosti na primárneho brokera;
p)
opis toho, ako a kedy sa zverejnia informácie požadované podľa odsekov 4 a 5.
2. Správca AIF informuje investorov predtým, ako uskutočnia investíciu do AIF, o všetkých dojednaniach depozitára zameraných na zmluvné zbavenie sa zodpovednosti v súlade s článkom 21 ods. 13. Správca AIF taktiež bezodkladne informuje investorov o každej zmene týkajúcej sa zodpovednosti depozitára.
3. Ak je AIF v súlade so smernicou 2003/71/ES alebo v súlade s vnútroštátnym právom povinný zverejniť prospekt, osobitne alebo ako dodatočné informácie v prospekte musí zverejniť len tie informácie uvedené v odsekoch 1 a 2, ktoré sú nad rámec informácií uvedených v prospekte.
4. Správca AIF za každý AIF z EÚ, ktorý spravuje, a za každý AIF, ktorý uvádza na trh v Únii, pravidelne poskytuje investorom tieto informácie:
a)
percentuálny podiel aktív AIF, na ktoré sa vzťahuje osobitný režim vyplývajúci z ich nelikvidnej povahy;
b)
každý nový mechanizmus riadenia likvidity AIF;
c)
aktuálny rizikový profil AIF a systémy riadenia rizík, ktoré správca AIF používa na riadenie týchto rizík.
5. Správca AIF, ktorý spravuje AIF z EÚ, ktoré využívajú pákový efekt, alebo ktorý uvádza na trh v Únii AIF, ktoré využívajú pákový efekt, za každý takýto AIF pravidelne zverejňuje:
a)
akékoľvek zmeny maximálnej úrovne pákového efektu, ktorý môže správca AIF využívať za daný AIF, ako aj akékoľvek právo znovu použiť kolaterál alebo akúkoľvek záruku, ktorá bola poskytnutá na základe dojednania založeného na pákovom efekte;
b)
celkovú sumu pákového efektu, ktorý uvedený AIF využíva.
6. Komisia prijme prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 56 a za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58 opatrenia, v ktorých bližšie vymedzí povinnosti správcu AIF zverejňovať informácie uvedené v odsekoch 4 a 5, ako aj periodicitu zverejňovania informácií uvedených v odseku 5. V týchto opatreniach sa zohľadňuje typ správcu AIF, na ktorého sa vzťahujú.
Článok 24
Povinnosť podávať správy príslušným orgánom
1. Správca AIF pravidelne podáva príslušným orgánom svojho domovského členského štátu správy o hlavných trhoch, na ktorých obchoduje, a nástrojoch, s ktorými obchoduje, za AIF, ktorý spravuje.
Poskytuje informácie o hlavných nástrojoch, s ktorými obchoduje, trhoch, ktorých je členom alebo na ktorých aktívne obchoduje, a o hlavným expozíciách a najdôležitejších koncentráciách každého AIF, ktorý spravuje.
2. Správca AIF poskytuje za každý AIF z EÚ, ktorý spravuje, a za každý AIF, ktorý uvádza na trh v Únii, príslušným orgánom svojho domovského členského štátu tieto informácie:
a)
percentuálny podiel aktív AIF, na ktoré sa vzťahuje osobitný režim vyplývajúci z ich nelikvidnej povahy;
b)
každý nový mechanizmus riadenia likvidity AIF;
c)
súčasný rizikový profil AIF a systémy riadenia rizík, ktoré správca AIF používa na riadenie trhového rizika, rizika likvidity, rizika protistrany a iných rizík vrátane prevádzkových rizík;
d)
informácie o hlavných kategórií aktív, do ktorých AIF investoval, a
e)
výsledky stresového testovania, ktoré sa uskutočnilo v súlade s článkom 15 ods. 3 písm. b) a článkom 16 ods. 1 druhým pododsekom.
3. Správca AIF poskytuje na požiadanie príslušným orgánom svojho domovského členského štátu tieto dokumenty:
a)
výročnú správu za každý AIF z EÚ, ktorý správca AIF spravuje, a za každý AIF, ktorý uvádza na trh v Únii, za každý účtovný rok v súlade s článkom 22 ods. 1;
b)
ku koncu každého štvrťroka podrobný zoznam všetkých AIF, ktoré správca AIF spravuje.
4. Správca AIF, ktorý spravuje AIF, ktoré vo významnej miere využívajú pákový efekt, poskytuje príslušným orgánom svojho domovského členského štátu informácie o celkovej úrovni pákového efektu využívaného každým AIF, ktorý spravuje, rozpis v členení na pákový efekt vyplývajúci z vypožičania hotovosti alebo cenných papierov a pákový efekt založený na finančných derivátoch a rozsah, v akom sa aktíva AIF opätovne použili v rámci dojednaní založených na pákovom efekte.
Tieto informácie zahŕňajú totožnosť piatich najväčších zdrojov vypožičanej hotovosti alebo cenných papierov za každý AIF, ktorý správca AIF spravuje, a objemy pákového efektu získaného od každého z týchto zdrojov za každý z týchto AIF.
Pre správcov AIF z krajiny mimo EÚ sa povinnosti podávať správy uvedené v tomto odseku obmedzujú na AIF z EÚ, ktoré spravujú, a na AIF z krajín mimo EÚ, ktoré uvádzajú na trh v Únii.
5. V prípade, že je to potrebné na účinné monitorovanie systémového rizika, môžu príslušné orgány domovského členského štátu periodicky alebo jednorazovo požadovať informácie nad rámec informácií uvedených v tomto článku. Príslušné orgány informujú ESMA o dodatočných požiadavkách na informácie.
Za výnimočných okolností a keď sa to vyžaduje s cieľom zabezpečiť stabilitu a integritu finančného systému alebo podporiť dlhodobý udržateľný rast, môže ESMA vyžadovať, aby príslušné orgány domovského členského štátu zaviedli dodatočné požiadavky týkajúce sa podávania správ.
6. Komisia prijme prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 56 a za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58 opatrenia, v ktorých spresní:
a)
kedy sa pákový efekt považuje za pákový efekt využívaný vo významnej miere na účely odseku 4 a
b)
povinnosti podávať správy a poskytovať informácie uvedené v tomto článku.
Uvedené opatrenia zohľadnia potrebu zabrániť nadmernému administratívnemu zaťaženiu príslušných orgánov.
KAPITOLA V
SPRÁVCOVIA AIF, KTORÍ SPRAVUJÚ OSOBITNÉ TYPY AIF
ODDIEL 1
Správcovia AIF, ktorí spravujú AIF využívajúce pákový efekt
Článok 25
Využívanie informácií príslušnými orgánmi, spolupráca orgánov dohľadu a limity obmedzujúce úroveň pákového efektu
1. Členské štáty zabezpečia, aby príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF využívali informácie, ktoré sa zhromažďujú podľa článku 24 na účely určenia miery, v akej využívanie pákového efektu prispieva k zvyšovaniu systémového rizika vo finančnom systéme, rizík narušenia trhov alebo rizík pre dlhodobý rast hospodárstva.
2. Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF zabezpečia, aby všetky informácie zhromaždené podľa článku 24 týkajúce sa všetkých správcov AIF, nad ktorými vykonávajú dohľad, a informácie zhromaždené podľa článku 7 boli dostupné príslušným orgánom iných relevantných členských štátov, ESMA a ESRB, a to prostredníctvom postupov stanovených v článku 50 o spolupráci medzi orgánmi dohľadu. Prostredníctvom týchto postupov a na dvojstrannej báze tiež bezodkladne poskytujú informácie príslušným orgánom iných priamo dotknutých členských štátov, ak by správca AIF, ktorý im podlieha, alebo AIF, ktorý tento správca spravuje, mohol potenciálne predstavovať významný zdroj rizika protistrany pre úverovú inštitúciu alebo iné systémovo dôležité inštitúcie v iných členských štátoch.
3. Správca AIF preukáže, že ním stanovené limity pákového efektu pre každý AIF, ktorý spravuje, sú primerané, a že vždy spĺňa tieto limity. Príslušné orgány posudzujú riziká, ktoré môžu vyplývať z využívania pákového efektu správcom AIF v súvislosti s AIF, ktoré spravuje, a v prípade, že sa to považuje za potrebné na účely zabezpečenia stability a integrity finančného systému, príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF po oboznámení ESMA, ESRB a príslušných orgánov relevantného AIF uložia limity obmedzujúce úroveň pákového efektu, po ktorú je správca AIF oprávnený využívať pákový efekt, alebo iné obmedzenia týkajúce sa správy AIF v súvislosti s AIF, ktoré spravuje, s cieľom obmedziť mieru, v akej využívanie pákového efektu prispieva k zvyšovaniu systémového rizika vo finančnom systéme alebo rizík narušenia trhov. Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF náležite informujú ESMA, ESRB a príslušné orgány AIF o opatreniach prijatých v tejto súvislosti, a to prostredníctvom postupov stanovených v článku 50.
4. Oznámenie uvedené v odseku 3 sa uskutoční najmenej 10 pracovných dní predtým, než má navrhované opatrenie nadobudnúť platnosť alebo sa obnoviť. Oznámenie obsahuje podrobnosti o navrhovanom opatrení, dôvody opatrenia a kedy má opatrenie nadobudnúť účinnosť. Za výnimočných okolností môžu príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF rozhodnúť, že navrhované opatrenie nadobudne účinnosť v lehote uvedenej v prvej vete.
5. ESMA vykonáva podpornú a koordinačnú úlohu, a najmä sa snaží zabezpečiť, aby príslušné orgány prijímali konzistentný postup, pokiaľ ide o opatrenia navrhnuté príslušnými orgánmi podľa odseku 3.
6. ESMA po prijatí oznámenia uvedeného v odseku 3 vydá odporúčanie príslušným orgánom domovského členského štátu správcu AIF o opatrení, ktoré sa navrhlo alebo prijalo. Odporúčanie sa môže týkať najmä toho, či sa zdajú byť podmienky na prijatie krokov splnené, či sú opatrenia primerané, a trvania opatrení.
7. ESMA môže na základe informácií získaných v súlade s odsekom 2 a po zohľadnení odporúčaní ESRB rozhodnúť, že pákový efekt využívaný správcom AIF alebo skupinou správcov AIF predstavuje významné riziko pre stabilitu a integritu finančného systému, a vydať odporúčanie príslušným orgánov, v ktorom stanoví nápravné opatrenia, ktoré sa majú prijať, vrátane obmedzení úrovne pákového efektu, po ktorú je správca AIF alebo skupina správcov AIF oprávnený využívať pákový efekt. ESMA bezodkladne informuje dotknuté príslušné orgány, ESRB a Komisiu o každom takomto rozhodnutí.
8. Ak príslušný orgán navrhne prijať kroky v rozpore s odporúčaním ESMA uvedeným v odsekoch 6 alebo 7, oznámi to ESMA a uvedie dôvody takéhoto rozhodnutia. ESMA môže skutočnosť, že príslušný orgán sa neriadi alebo sa nemieni riadiť jeho odporúčaním, zverejniť. ESMA tiež môže v konkrétnom prípade rozhodnúť, že zverejní dôvody uvedené príslušným orgánom, pre ktoré sa neriadi jeho odporúčaním. Dotknuté príslušné orgány sú o takomto zverejnení vopred informované.
9. Komisia prijme prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 56 a za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58 opatrenia, v ktorých uvedie zásady upresňujúce okolnosti, za ktorých príslušné orgány uplatňujú ustanovenia odseku 3 a ktoré zohľadnia rozdielne stratégie AIF, rozdielne trhové podmienky, v ktorých AIF fungujú, a prípadné procyklické účinky vyplývajúce z uplatňovania týchto ustanovení.
ODDIEL 2
Povinnosti správcu AIF, ktorý spravuje AIF nadobúdajúci kontrolu nad nekótovanými spoločnosťami a emitentmi
Článok 26
Rozsah pôsobnosti
1. Tento oddiel sa vzťahuje na:
a)
správcu AIF, ktorý spravuje jeden alebo viac AIF, ktoré individuálne alebo spoločne na základe dohody zameranej na získanie kontroly získajú kontrolu nad nekótovanou spoločnosťou v súlade s odsekom 5;
b)
správcu AIF, ktorý spolupracuje s jedným alebo viacerými správcami AIF na základe dohody, podľa ktorej AIF spravované týmito správcami AIF získajú kontrolu nad nekótovanou spoločnosťou v súlade s odsekom 5.
2. Tento oddiel sa neuplatňuje, ak dotknuté nekótované spoločnosti sú:
a)
malé a stredné podniky v zmysle článku 2 ods. 1 prílohy k odporúčaniu Komisie 2003/361/ES zo 6. mája 2003 o vymedzení pojmov mikropodnik, malý a stredný podnik (27), alebo
b)
subjekty zriadené na osobitný účel kúpy, držby alebo správy nehnuteľností.
3. Bez toho, aby boli dotknuté odseky 1 a 2 tohto článku, sa článok 27 ods. 1 vzťahuje aj na správcov AIF, ktorí spravujú AIF, ktoré získajú nekontrolnú účasť v nekótovanej spoločnosti.
4. Článok 28 ods. 1, 2 a 3 a článok 30 sa vzťahujú aj na správcov AIF, ktorí spravujú AIF, ktoré získajú kontrolu nad emitentmi. Na účely uvedených článkov sa primerane uplatňujú odseky 1 a 2 tohto článku.
5. Na účely tohto oddielu znamená kontrola v prípade nekótovaných spoločností viac ako 50 % hlasovacích práv v spoločnostiach.
Pri výpočte percentuálneho podielu hlasovacích práv, ktoré drží konkrétny AIF, sa zohľadňujú nielen hlasovacie práva držané priamo konkrétnym AIF, ale aj, podliehajúc kontrole uvedenej v prvom pododseku, nasledujúce hlasovacie práva:
a)
podniku kontrolovaného AIF a
b)
fyzickej alebo právnickej osoby konajúcej vo vlastnom mene, no na účet AIF alebo akéhokoľvek podniku, ktorý AIF kontroluje.
Percentuálny podiel hlasovacích práv sa vypočíta na základe všetkých akcií, s ktorými sú spojené hlasovacie práva, a to aj v prípade, že výkon týchto práv je pozastavený.
Bez toho, aby bol dotknutý článok 4 ods. 1 bod i), na účely článku 28 ods. 1, 2 a 3 a článku 30 sa kontrola vo vzťahu k emitentom určí v súlade s článkom 5 ods. 3 smernice 2004/25/ES.
6. Tento oddiel sa uplatňuje v súlade s podmienkami a obmedzeniami uvedenými v článku 6 smernice 2002/14/ES.
7. Tento oddiel sa uplatňuje bez toho, aby boli dotknuté prísnejšie predpisy, ktoré prijali členské štáty v súvislosti s nadobúdaním podielov v emitentoch a nekótovaných spoločnostiach na svojom území.
Článok 27
Oznámenie o nadobudnutí významného podielu a kontroly nad nekótovanými spoločnosťami
1. Členské štáty vyžadujú, že ak AIF získa akcie, disponuje akciami alebo drží akcie nekótovanej spoločnosti, správca AIF, ktorý spravuje tento AIF, oznámi príslušným orgánom svojho domovského členského štátu podiel hlasovacích práv v nekótovanej spoločnosti, ktorý drží AIF, vždy, ak tento podiel dosiahne, presiahne alebo klesne pod hraničné hodnoty 10 %, 20 %, 30 %, 50 % a 75 %.
2. Členské štáty vyžadujú, že ak AIF získa jednotlivo alebo spoločne kontrolu nad nekótovanou spoločnosťou v zmysle článku 26 ods. 1 v spojení s odsekom 5 uvedeného článku, správca AIF spravujúci takýto AIF oznámi nadobudnutie kontroly zo strany AIF:
a)
nekótovanej spoločnosti;
b)
akcionárom, ktorých totožnosť a adresy má správca AIF k dispozícii alebo ktoré mu môže poskytnúť nekótovaná spoločnosť alebo register, ku ktorému má alebo môže získať tento správca AIF prístup, a
c)
príslušným orgánom domovského členského štátu správcu AIF.
3. Oznámenie požadované podľa odseku 2 obsahuje tieto dodatočné informácie:
a)
výslednú situáciu z hľadiska hlasovacích práv;
b)
podmienky, za ktorých sa získala kontrola vrátane informácií o totožnosti jednotlivých zúčastnených akcionárov, akejkoľvek fyzickej alebo právnickej osoby oprávnenej vykonávať hlasovacie práva v ich mene a prípadne reťazci podnikov, prostredníctvom ktorých sú hlasovacie práva skutočne držané;
c)
dátum, kedy sa získala kontrola.
4. Správca AIF vo svojom oznámení nekótovanej spoločnosti požiada správnu radu spoločnosti, aby bez zbytočného odkladu oznámila zástupcom zamestnancov, alebo ak takíto zástupcovia neexistujú, samotným zamestnancom získanie kontroly zo strany AIF spravovaného správcom AIF a informácie uvedené v odseku 3. Správca AIF vynaloží maximálne úsilie na zabezpečenie toho, aby boli zástupcovia zamestnancov, alebo ak takíto zástupcovia neexistujú, samotní zamestnanci náležite informovaní správnou radou v súlade s ustanoveniami tohto článku.
5. Oznámenia uvedené v odsekoch 1, 2 a 3 sa zašlú čo najskôr, ale najneskôr do desiatich pracovných dní odo dňa, keď AIF dosiahol, presiahol alebo klesol pod príslušnú hraničnú hodnotu alebo získal kontrolu nad nekótovanou spoločnosťou.
Článok 28
Zverejňovanie informácií v prípade získania kontroly
1. Členské štáty vyžadujú, aby v prípade, keď AIF získa jednotlivo alebo spoločne kontrolu nad nekótovanou spoločnosťou alebo nad emitentom podľa článku 26 ods. 1 v spojení s odsekom 5 uvedeného článku, správca AIF, ktorý spravuje takýto AIF, sprístupnil informácie uvedené v odseku 2 tohto článku:
a)
dotknutej spoločnosti;
b)
akcionárom spoločnosti, ktorých totožnosť a adresy sú mu k dispozícii alebo ktoré mu môže poskytnúť daná spoločnosť alebo register, ku ktorému tento správca AIF má alebo môže získať prístup, a
c)
príslušným orgánom domovského členského štátu správcu AIF.
Členské štáty môžu požadovať, aby boli informácie uvedené v odseku 2 sprístupnené aj príslušným orgánom nekótovanej spoločnosti, ktoré môžu na tento účel určiť členské štáty.
2. Správca AIF sprístupní:
a)
totožnosť správcu AIF, ktorý buď jednotlivo, alebo po dohode s inými správcami AIF spravuje AIF, ktorý nadobudol kontrolu;
b)
stratégiu predchádzania konfliktom záujmov a ich riadenia, najmä medzi správcom AIF, AIF a spoločnosťou vrátane informácií o osobitných zabezpečeniach ustanovených s cieľom zaručiť, aby všetky dohody medzi správcom AIF a/alebo AIF a spoločnosťou boli uzavreté na rovnocennom základe, a
c)
politiku externej a internej komunikácie týkajúcu sa spoločnosti, najmä pokiaľ ide o zamestnancov.
3. Správca AIF vo svojom oznámení spoločnosti podľa odseku 1 písm. a) požiada správnu radu spoločnosti, aby bez zbytočného odkladu oznámila zástupcom zamestnancov, alebo ak takíto zástupcovia neexistujú, samotným zamestnancom informácie uvedené v odseku 1. Správca AIF vynaloží maximálne úsilie na zabezpečenie toho, aby boli zástupcovia zamestnancov, alebo ak takíto zástupcovia neexistujú, samotní zamestnanci dôkladne informovaní správnou radou v súlade s ustanoveniami tohto článku.
4. Členské štáty vyžadujú, aby v prípade, keď AIF získa jednotlivo alebo spoločne kontrolu nad nekótovanou spoločnosťou podľa článku 26 ods. 1 v spojení s odsekom 5 uvedeného článku, správca AIF, ktorý spravuje takýto AIF, zabezpečil, aby AIF alebo správca AIF konajúci v mene AIF sprístupnil informácie o svojich zámeroch v súvislosti s budúcim vývojom obchodnej činnosti nekótovanej spoločnosti a o pravdepodobných dôsledkoch týchto zámerov na zamestnanosť vrátane všetkých podstatných zmien podmienok zamestnávania:
a)
nekótovanej spoločnosti a
b)
akcionárom nekótovanej spoločnosti, ktorých totožnosť a adresy sú správcovi AIF k dispozícii alebo ktoré mu môže poskytnúť daná nekótovaná spoločnosť alebo register, ku ktorému tento správca AIF má alebo môže získať prístup.
Okrem toho správca AIF spravujúci relevantný AIF požiada správnu radu nekótovanej spoločnosti a vyvinie maximálne úsilie s cieľom zabezpečiť, aby správna rada nekótovanej spoločnosti sprístupnila informácie uvedené v prvom pododseku zástupcom zamestnancov, alebo ak takíto zástupcovia neexistujú, samotným zamestnancom nekótovanej spoločnosti.
5. Členské štáty vyžadujú, aby v prípade, keď AIF získa kontrolu nad nekótovanou spoločnosťou podľa článku 26 ods. 1 v spojení s odsekom 5 uvedeného článku, správca AIF, ktorý spravuje takýto AIF, poskytol príslušným orgánom svojho domovského členského štátu a investorom tohto AIF informácie o financovaní získania kontroly.
Článok 29
Osobitné ustanovenia týkajúce sa výročnej správy AIF, ktorý vykonáva kontrolu nad nekótovanými spoločnosťami
1. Členské štáty vyžadujú, aby v prípade, keď AIF získa jednotlivo alebo spoločne kontrolu nad nekótovanou spoločnosťou podľa článku 26 ods. 1 v spojení s odsekom 5 uvedeného článku, správca AIF, ktorý spravuje takýto AIF, buď:
a)
požiadal správnu radu spoločnosti a vyvinul maximálne úsilie s cieľom zabezpečiť, aby správna rada spoločnosti sprístupnila výročnú správu nekótovanej spoločnosti vypracovanú v súlade s odsekom 2 zástupcom zamestnancov, alebo pokiaľ takíto zástupcovia neexistujú, samotným zamestnancom v lehote, do ktorej musí byť táto výročná správa vypracovaná podľa platného vnútroštátneho práva, alebo
b)
za každý takýto AIF zahrnul do výročnej správy ustanovenej v článku 22 informácie týkajúce sa relevantnej nekótovanej spoločnosti uvedené v odseku 2.
2. Dodatočné informácie, ktoré majú byť zahrnuté do výročnej správy spoločnosti alebo AIF v súlade s odsekom 1 zahŕňajú prinajmenšom verný prehľad vývoja obchodnej činnosti spoločnosti zachytávajúci situáciu na konci obdobia, na ktoré sa vzťahuje výročná správa. V správe sa tiež uvedú:
a)
všetky významné udalosti, ktoré sa udiali od konca účtovného roka;
b)
pravdepodobný budúci vývoj spoločnosti a
c)
informácie týkajúce sa nadobudnutia vlastných akcií stanovené v článku 22 ods. 2 smernice Rady 77/91/EHS (28).
3. Správca AIF, ktorý spravuje relevantný AIF, buď:
a)
požiada správnu radu nekótovanej spoločnosti a vyvinie maximálne úsilie s cieľom zabezpečiť, aby správna rada nekótovanej spoločnosti sprístupnila informácie uvedené v odseku 1 písm. b) týkajúce sa dotknutej spoločnosti zástupcom zamestnancov dotknutej spoločnosti, alebo pokiaľ takíto zástupcovia neexistujú, samotným zamestnancom v lehote uvedenej v článku 22 ods. 1, alebo
b)
sprístupní informácie uvedené v odseku 1 písm. a) investorom AIF, a to pokiaľ už sú tieto informácie k dispozícii, v lehote uvedenej v článku 22 ods. 1, ale v každom prípade najneskôr do dátumu, do ktorého bola vypracovaná výročná správa nekótovanej spoločnosti podľa platného vnútroštátneho práva.
Článok 30
Odpredaj aktív
1. Členské štáty vyžadujú, aby v prípade, keď AIF získa jednotlivo alebo spoločne kontrolu nad nekótovanou spoločnosťou alebo nad emitentom podľa článku 26 ods. 1 v spojení s odsekom 5 uvedeného článku, správca AIF, ktorý spravuje takýto AIF, po dobu 24 mesiacov od získania kontroly nad spoločnosťou zo strany AIF:
a)
nesmel umožniť, podporiť ani dať pokyn na rozdelenie výnosov, zníženie základného imania, vyplatenie akcií a/alebo nadobudnutie vlastných akcií spoločnosťou, ako sa uvádza v odseku 2;
b)
pokiaľ je správca AIF oprávnený hlasovať v mene AIF na zasadnutiach riadiacich orgánov spoločnosti, nehlasoval v prospech rozdelenia výnosov, zníženia základného imania, vyplatenia akcií a/alebo nadobudnutia vlastných akcií spoločnosťou, ako sa uvádza v odseku 2, a
c)
v každom prípade vynaložil maximálne úsilie na zabránenie rozdeleniu výnosov, zníženiu základného imania, vyplateniu akcií a/alebo nadobudnutiu vlastných akcií spoločnosťou, ako sa uvádza v odseku 2.
2. Povinnosti, ktoré správcovi AIF vyplývajú z odseku 1, sa týkajú:
a)
akéhokoľvek rozdelenia výnosov akcionárom uskutočneného vtedy, keď v deň uzávierky posledného účtovného roka čisté aktíva uvedené vo výročnej správe spoločnosti sú nižšie, alebo by sa po takomto rozdelení výnosov stali nižšími ako suma upísaného základného imania plus rezervy, ktoré sa v zmysle zákonov či stanov nesmú rozdeľovať, pod podmienkou, že pokiaľ nie je nesplatená časť upísaného základného imania zahrnutá do aktív uvedených v súvahe, táto suma sa odpočíta zo sumy upísaného základného imania;
b)
akéhokoľvek rozdelenia výnosov akcionárom vo výške, ktorá by presiahla výšku zisku na konci posledného účtovného roka plus všetok prevedený zisk a sumy pochádzajúce z rezerv dostupných na tento účel, mínus všetky neuhradené straty z minulých období a sumy zahrnuté do rezervy podľa zákonov či stanov;
c)
pokiaľ je povolené nadobúdanie vlastných akcií, akcií nadobudnutých spoločnosťou vrátane akcií, ktoré spoločnosť nadobudla už v minulosti a ktoré stále drží, ako aj akcií, ktoré nadobudla osoba konajúca vo vlastnom mene, ale na účet spoločnosti, ktorých výsledkom by bolo zníženie výšky čistých aktív pod sumu uvedenú v písmene a).
3. Na účely odseku 2:
a)
pojem „rozdelenie výnosov“ uvedený v odseku 2 písm. a) a b) zahŕňa predovšetkým vyplatenie dividend a úrokov týkajúcich sa akcií;
b)
ustanovenia o znížení základného imania sa nevzťahujú na zníženie upísaného základného imania, ktorého účelom je vyrovnať vzniknuté straty alebo zahrnúť sumy do nerozdeliteľnej rezervy za predpokladu, že po tejto operácii výška tejto rezervy nepresahuje 10 % zníženého upísaného základného imania, a
c)
obmedzenie stanovené v odseku 2 písm. c) podlieha článku 20 ods. 1 písm. b) až h) smernice 77/91/EHS.
KAPITOLA VI
PRÁVA SPRÁVCOV AIF Z EÚ UVÁDZAŤ NA TRH A SPRAVOVAŤ AIF Z EÚ V ÚNII
Článok 31
Uvádzanie podielových listov alebo akcií AIF z EÚ na trh v domovskom členskom štáte správcu AIF
1. Členské štáty zabezpečia, aby správca AIF z EÚ, ktorému bolo udelené povolenie, mohol uvádzať na trh podielové listy alebo akcie AIF z EÚ, ktorý spravuje, pre profesionálnych investorov v domovskom členskom štáte správcu AIF hneď, ako sú splnené podmienky ustanovené v tomto článku.
V prípade, keď je AIF z EÚ zberným AIF, právo uvádzať na trh uvedené v prvom pododseku je podmienené splnením podmienky, že hlavný AIF je tiež AIF z EÚ a spravuje ho správca AIF z EÚ, ktorému bolo udelené povolenie.
2. Správca AIF predloží oznámenie príslušným orgánom svojho domovského členského štátu v súvislosti s každým AIF z EÚ, ktorý má v úmysle uvádzať na trh.
Toto oznámenie obsahuje dokumentáciu a informácie uvedené v prílohe III.
3. Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF do 20 pracovných dní po doručení úplného súboru oznámenia podľa odseku 2 oznámia správcovi AIF, či môže začať uvádzať na trh AIF uvedený v oznámení podľa odseku 2. Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF môžu zabrániť uvádzaniu AIF na trh len v prípade, keď spravovanie AIF správcom AIF nie je alebo nebude v súlade s touto smernicou, alebo keď správca AIF nebude iným spôsobom spĺňať alebo nespĺňa ustanovenia tejto smernice. V prípade kladného rozhodnutia môže správca AIF začať uvádzať AIF na trh vo svojom domovskom členskom štáte od dátumu oznámenia od príslušných orgánov, v ktorom sa potvrdzuje, že správca AIF môže začať uvádzať AIF na trh.
Pokiaľ sa jedná o rôzne orgány, príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF informujú tiež príslušné orgány AIF o tom, že správca AIF môže začať uvádzať podielové listy alebo akcie AIF na trh.
4. V prípade podstatnej zmeny ktorejkoľvek z náležitostí oznámených v súlade s odsekom 2 zašle správca AIF písomné oznámenie o tejto zmene príslušným orgánom svojho domovského členského štátu, a to najmenej jeden mesiac pred vykonaním tejto zmeny, a to v prípade všetkých zmien, ktoré správca AIF plánuje, prípadne ihneď po tom, čo dôjde k neplánovanej zmene.
Ak v dôsledku plánovanej zmeny prestane byť spravovanie AIF správcom AIF v súlade s touto smernicou alebo ak správca AIF prestane iným spôsobom spĺňať ustanovenia tejto smernice, relevantné príslušné orgány bez zbytočného odkladu informujú správcu AIF, že danú zmenu nesmie vykonať.
Ak sa napriek ustanoveniam prvého a druhého pododseku vykoná plánovaná zmena alebo ak dôjde k neplánovanej zmene, v ktorej dôsledku prestane byť spravovanie AIF zo strany správcu AIF v súlade s ustanoveniami tejto smernice alebo správca AIF prestane iným spôsobom spĺňať ustanovenia tejto smernice, príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF prijmú všetky náležité opatrenia v súlade s článkom 46, ktorými je v prípade potreby aj výslovný zákaz uvádzania daného AIF na trh.
5. S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky uplatňovania tohto článku môže ESMA vypracovať návrh vykonávacích technických noriem, v ktorých sa určí:
a)
forma a obsah vzoru oznámenia uvedeného v odseku 2 a
b)
forma písomného oznámenia uvedeného v odseku 4.
Komisii sa zveruje právomoc prijať vykonávacie technické normy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
6. Bez toho, aby bol dotknutý článok 43 ods. 1, členské štáty vyžadujú, aby sa AIF, ktoré spravuje a uvádza na trh správca AIF, uvádzali na trh len pre profesionálnych investorov.
Článok 32
Uvádzanie podielových listov alebo akcií AIF z EÚ na trh v inom členskom štáte ako v domovskom členskom štáte správcu AIF
1. Členské štáty zabezpečia, aby správca AIF z EÚ, ktorému bolo udelené povolenie, mohol uvádzať na trh podielové listy alebo akcie AIF z EÚ, ktorý spravuje, pre profesionálnych investorov v inom členskom štáte ako v domovskom členskom štáte správcu AIF, a to hneď po splnení podmienok ustanovených v tomto článku.
V prípade, keď je AIF z EÚ zberným AIF, právo uvedenia na trh uvedené v prvom pododseku je podmienené splnením podmienky, že hlavný AIF je tiež AIF z EÚ a spravuje ho správca AIF z EÚ, ktorému bolo udelené povolenie.
2. Správca AIF predkladá príslušným orgánom svojho domovského členského štátu oznámenie v súvislosti s každým AIF z EÚ, ktorý má v úmysle uvádzať na trh.
Toto oznámenie obsahuje dokumentáciu a informácie uvedené v prílohe IV.
3. Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF do 20 pracovných dní od doručenia úplného súboru oznámenia uvedeného v odseku 2 odošlú tento úplný súbor oznámenia príslušným orgánom členských štátov, v ktorých sa má AIF uvádzať na trh. Tento súbor sa odošle len vtedy, keď spravovanie AIF zo strany správcu AIF je a bude v súlade s ustanoveniami tejto smernice a keď správca AIF aj iným spôsobom spĺňa ustanovenia tejto smernice.
Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF priložia vyhlásenie, že dotknutý správca AIF má povolenie spravovať AIF s danou investičnou stratégiou.
4. Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF po odoslaní súboru oznámenia bezodkladne oznámia správcovi AIF, že tento súbor bol odoslaný. Správca AIF môže začať uvádzať AIF na trh v hostiteľskom členskom štáte správcu AIF od dátumu tohto oznámenia.
Pokiaľ ide o rôzne orgány, príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF informujú tiež príslušné orgány AIF o tom, že správca AIF môže začať uvádzať podielové listy alebo akcie AIF na trh v hostiteľskom členskom štáte správcu AIF.
5. Mechanizmy uvedené v písmene h) prílohy IV podliehajú zákonom a dohľadu hostiteľského členského štátu správcu AIF.
6. Členské štáty zabezpečia, aby bolo oznámenie od správcu AIF uvedené v odseku 2 a vyhlásenie uvedené v odseku 3 poskytnuté v jazyku, ktorý je obvyklý v oblasti medzinárodných financií.
Členské štáty zabezpečia, aby ich príslušné orgány akceptovali elektronické zasielanie a registráciu dokumentov uvedených v odseku 3.
7. V prípade podstatnej zmeny ktorejkoľvek z náležitostí oznámených v súlade s odsekom 2 zašle správca AIF písomné oznámenie o tejto zmene príslušným orgánom svojho domovského členského štátu, a to najmenej jeden mesiac pred vykonaním plánovanej zmeny alebo ihneď po tom, čo dôjde k neplánovanej zmene.
Ak v dôsledku plánovanej zmeny prestane byť spravovanie AIF správcom AIF v súlade s touto smernicou alebo ak správca AIF prestane iným spôsobom spĺňať ustanovenia tejto smernice, príslušné orgány bez zbytočného odkladu informujú správcu AIF, že danú zmenu nesmie vykonať.
Ak sa napriek ustanoveniam prvého a druhého pododseku vykoná plánovaná zmena alebo ak dôjde k neplánovanej zmene, v dôsledku ktorej prestane byť spravovanie AIF zo strany správcu AIF v súlade s ustanoveniami tejto smernice alebo správca AIF prestane iným spôsobom spĺňať ustanovenia tejto smernice, príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF prijmú všetky náležité opatrenia v súlade s článkom 46, ktorými je v prípade potreby aj výslovný zákaz uvádzania daného AIF na trh.
Ak sú zmeny prijateľné, pretože nemajú dosah na súlad spravovania AIF zo strany správcu AIF s ustanoveniami tejto smernice, ani iným spôsobom na plnenie ustanovení tejto smernice zo strany správcu AIF, príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF o týchto zmenách bezodkladne informujú príslušné orgány hostiteľského členského štátu správcu AIF.
8. S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky uplatňovania tohto článku môže ESMA vypracovať návrh vykonávacích technických noriem, v ktorých sa určí:
a)
forma a obsah vzoru oznámenia uvedeného v odseku 2;
b)
forma a obsah vzoru vyhlásenia uvedeného v odseku 3;
c)
spôsob odoslania uvedeného v odseku 3 a
d)
forma písomného oznámenia uvedeného v odseku 7.
Komisii sa zveruje právomoc prijať vykonávacie technické normy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
9. Bez toho, aby bol dotknutý článok 43 ods. 1, členské štáty vyžadujú, aby sa AIF, ktoré spravuje a uvádza na trh správca AIF, uvádzali na trh len pre profesionálnych investorov.
Článok 33
Podmienky spravovania AIF z EÚ usadeného v inom členskom štáte
1. Členské štáty zabezpečia, aby správca AIF, ktorému bolo udelené povolenie, mohol spravovať AIF z EÚ usadený v inom členskom štáte buď priamo, alebo prostredníctvom zriadenia pobočky, pod podmienkou, že správcovi AIF bolo udelené povolenie spravovať daný druh AIF.
2. Správca AIF, ktorý má v úmysle spravovať AIF z EÚ usadený v inom členskom štáte po prvýkrát, oznámi príslušným orgánom svojho domovského členského štátu tieto informácie:
a)
členský štát, v ktorom má v úmysle spravovať AIF priamo alebo zriadiť pobočku;
b)
program činnosti, v ktorom uvedie najmä služby, ktoré má v úmysle vykonávať, a AIF, ktoré má v úmysle riadiť.
3. Ak má správca AIF v úmysle zriadiť pobočku, poskytne popri informáciách uvedených v odseku 2 tieto informácie:
a)
organizačnú štruktúru pobočky;
b)
adresu v domovskom členskom štáte AIF, na ktorej možno získať dokumenty;
c)
mená a kontaktné údaje osôb zodpovedných za riadenie pobočky.
4. Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF do jedného mesiaca od doručenia kompletnej dokumentácie podľa odseku 2 alebo do dvoch mesiacov od doručenia kompletnej dokumentácie podľa odseku 3 odošlú túto kompletnú dokumentáciu príslušným orgánom hostiteľského členského štátu správcu AIF. Táto dokumentácia sa odošle len vtedy, keď spravovanie AIF zo strany správcu AIF je a bude v súlade s ustanoveniami tejto smernice a keď správca AIF spĺňa aj iným spôsobom ustanovenia tejto smernice.
Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF priložia vyhlásenie, že dotknutému správcovi AIF udelili povolenie.
Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF bezodkladne informujú správcu AIF o zaslaní uvedenej dokumentácie.
Po doručení oznámenia o zaslaní môže správca AIF začať poskytovať služby vo svojom hostiteľskom členskom štáte.
5. Hostiteľský členský štát správcu AIF neuloží dotknutému správcovi AIF žiadne doplňujúce požiadavky v súvislosti so záležitosťami, na ktoré sa vzťahuje táto smernica.
6. V prípade zmeny ktorejkoľvek z informácií oznámených v súlade s odsekom 2 a prípadne odsekom 3 zašle správca AIF písomné oznámenie o tejto zmene príslušným orgánom svojho domovského členského štátu, a to najmenej jeden mesiac pred vykonaním plánovaných zmien alebo ihneď po tom, čo dôjde k neplánovanej zmene.
Ak v dôsledku plánovanej zmeny prestane byť spravovanie AIF správcom AIF v súlade s ustanoveniami tejto smernice alebo ak správca AIF prestane iným spôsobom spĺňať ustanovenia tejto smernice, príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF bez zbytočného odkladu informujú správcu AIF, že danú zmenu nesmie vykonať.
Ak sa napriek ustanoveniam prvého a druhého pododseku vykoná plánovaná zmena alebo ak dôjde k neplánovanej zmene, v dôsledku ktorej prestane byť spravovanie AIF zo strany správcu AIF v súlade s ustanoveniami tejto smernice alebo správca AIF prestane iným spôsobom spĺňať ustanovenia tejto smernice, príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF prijmú všetky náležité opatrenia v súlade s článkom 46.
Ak sú zmeny prijateľné, pretože nemajú dosah na súlad spravovania AIF zo strany správcu AIF s ustanoveniami tejto smernice, ani iným spôsobom na plnenie ustanovení tejto smernice zo strany správcu AIF, príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF o týchto zmenách bez zbytočného odkladu informujú príslušné orgány hostiteľských členských štátov správcu AIF.
7. S cieľom zabezpečiť jednotnú harmonizáciu tohto článku môže ESMA vypracovať návrh regulačných technických noriem, v ktorých sa stanoví, aké informácie sa majú poskytovať v súlade s odsekmi 2 a 3.
Komisii sa zveruje právomoc prijať regulačné technické normy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
8. S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky uplatňovania tohto článku môže ESMA vypracovať návrh vykonávacích technických noriem, v ktorých sa stanovia štandardné formuláre, predlohy a postupy odosielania informácií v súlade s odsekmi 2 a 3.
Komisii sa zveruje právomoc prijať vykonávacie technické normy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
KAPITOLA VII
OSOBITNÉ PRAVIDLÁ V SÚVISLOSTI S TRETÍMI KRAJINAMI
Článok 34
Podmienky týkajúce sa správcu AIF z EÚ, ktorý spravuje AIF z krajiny mimo EÚ, ktoré sa neuvádzajú na trh v členských štátoch
1. Členské štáty zabezpečia, aby správca AIF z EÚ, ktorému bolo udelené povolenie, mohol spravovať AIF z krajiny mimo EÚ, ktoré sa neuvádzajú na trh v Únii, pod podmienkou, že:
a)
správca AIF spĺňa v súvislosti s týmito AIF všetky požiadavky ustanovené v tejto smernici s výnimkou článkov 21 a 22 a
b)
medzi príslušnými orgánmi domovského členského štátu správcu AIF a orgánmi dohľadu tretej krajiny, v ktorej je AIF z krajiny mimo EÚ usadený, sú zavedené vhodné mechanizmy spolupráce s cieľom zabezpečiť minimálne účinnú výmenu informácií, ktorá umožňuje príslušným orgánom domovského členského štátu správcu AIF vykonávať svoje povinnosti vyplývajúce z tejto smernice.
2. Komisia prijme prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 56 a za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58 opatrenia týkajúce sa dojednaní o spolupráci uvedených v odseku 1 s cieľom vytvoriť spoločný rámec, aby sa uľahčilo ustanovenie týchto dojednaní o spolupráci s tretími krajinami.
3. S cieľom zabezpečiť jednotné uplatňovanie tohto článku vypracuje ESMA usmernenia, v ktorých sa stanovia podmienky uplatňovania opatrení prijatých Komisiou v súvislosti s dojednaniami o spolupráci uvedenými v odseku 1.
Článok 35
Podmienky uvádzania AIF z krajiny mimo EÚ spravovaného správcom AIF z EÚ na trh v Únii s európskym povolením
1. Členské štáty zabezpečia, aby správca AIF z EÚ, ktorému bolo udelené povolenie, mohol uvádzať pre profesionálnych investorov na trh v Únii podielové listy alebo akcie ním spravovaného AIF z krajiny mimo EÚ a akcie alebo podielové listy zberného AIF z EÚ, ktoré nespĺňajú požiadavky uvedené v článku 31 ods. 1 druhom pododseku, hneď po splnení podmienok stanovených v tomto článku.
2. Správcovia AIF spĺňajú všetky požiadavky stanovené v tejto smernici s výnimkou kapitoly VI. Okrem toho musia byť splnené tieto podmienky:
a)
zavedú sa vhodné mechanizmy spolupráce medzi príslušnými orgánmi domovského členského štátu správcu AIF a orgánmi dohľadu tretej krajiny, v ktorej je AIF z krajiny mimo EÚ usadený, s cieľom zabezpečiť minimálne účinnú výmenu informácií, pričom sa vezme do úvahy článok 50 ods. 4, ktorý príslušným orgánom umožní vykonávať svoje povinnosti podľa tejto smernice;
b)
tretia krajina, v ktorej je AIF z krajiny mimo EÚ usadený, nie je vedená na zozname nespolupracujúcich krajín a území FATF;
c)
tretia krajina, v ktorej je AIF z krajiny mimo EÚ usadený, podpísala s domovským členským štátom správcu AIF, ktorému bolo udelené povolenie, a s každým ďalším členským štátom, v ktorom sa majú podielové listy alebo akcie AIF z krajiny mimo EÚ uvádzať na trh, dohodu, ktorá je plne v súlade s normami stanovenými v článku 26 vzorového dohovoru OECD o daniach a kapitále a zaručuje účinnú výmenu informácií o daňových otázkach vrátane viacstranných dohôd o daniach.
Ak príslušný orgán iného členského štátu nesúhlasí s posúdením uplatňovania ustanovení prvého pododseku písm. a) a b) zo strany príslušných orgánov domovského členského štátu správcu AIF, dotknuté príslušné orgány sa môžu vo veci obrátiť na ESMA, ktorý môže konať v súlade s právomocami, ktoré mu boli zverené podľa článku 19 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
3. Ak má správca AIF v úmysle uvádzať podielové listy alebo akcie AIF z krajiny mimo EÚ na trh vo svojom domovskom členskom štáte, predloží oznámenie príslušným orgánom svojho domovského členského štátu v súvislosti s každým AIF z krajiny mimo EÚ, ktorý má v úmysle uvádzať na trh.
Toto oznámenie obsahuje dokumentáciu a informácie uvedené v prílohe III.
4. Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF najneskôr do 20 pracovných dní po doručení úplného oznámenia podľa odseku 3 oznámia správcovi AIF, či môže začať uvádzať AIF uvedený v oznámení podľa odseku 3 na trh na jeho území. Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF môžu zabrániť uvádzaniu AIF na trh len v prípade, keď spravovanie AIF správcom AIF nie je alebo nebude v súlade s ustanoveniami tejto smernice, alebo keď správca AIF iným spôsobom nespĺňa alebo nebude spĺňať ustanovenia tejto smernice. V prípade kladného rozhodnutia môže správca AIF začať uvádzať AIF na trh vo svojom domovskom členskom štáte od dátumu oznámenia od príslušných orgánov na tento účel.
Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF tiež informujú ESMA o tom, že správca AIF môže začať uvádzať podielové listy alebo akcie AIF na trh v domovskom členskom štáte správcu AIF.
5. Ak má správca AIF v úmysle uvádzať podielové listy alebo akcie AIF z krajiny mimo EÚ na trh v členskom štáte inom ako jeho domovský členský štát, predloží oznámenie príslušným orgánom svojho domovského členského štátu v súvislosti s každým AIF z krajiny mimo EÚ, ktorý má v úmysle uvádzať na trh.
Toto oznámenie obsahuje dokumentáciu a informácie uvedené v prílohe IV.
6. Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF najneskôr do 20 pracovných dní od doručenia úplného súboru oznámenia uvedeného v odseku 5 odošlú tento úplný súbor oznámenia príslušným orgánom členského štátu, v ktorom sa má AIF uvádzať na trh. Tento súbor sa odošle len vtedy, keď spravovanie AIF správcom AIF je a bude v súlade s ustanoveniami tejto smernice a keď správca AIF iným spôsobom spĺňa ustanovenia tejto smernice.
Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF priložia vyhlásenie, že dotknutý správca AIF má povolenie spravovať AIF s danou investičnou stratégiou.
7. Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF po odoslaní súboru oznámenia bezodkladne oznámia správcovi AIF, že tento súbor bol odoslaný. Správca AIF môže začať uvádzať AIF na trh v relevantných hostiteľských členských štátoch správcu AIF od dátumu tohto oznámenia od príslušných orgánov.
Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF tiež informujú ESMA o tom, že správca AIF môže začať uvádzať podielové listy alebo akcie AIF na trh v hostiteľských členských štátoch správcu AIF.
8. Mechanizmy uvedené v prílohe IV písm. h) podliehajú zákonom a dohľadu hostiteľských členských štátov správcu AIF.
9. Členské štáty zabezpečia, aby sa oznámenie od správcu AIF uvedené v odseku 5 a vyhlásenie uvedené v odseku 6 poskytli v jazyku, ktorý je obvyklý v oblasti medzinárodných financií.
Členské štáty zabezpečia, aby ich príslušné orgány akceptovali elektronické zasielanie a registráciu dokumentov uvedených v odseku 6.
10. V prípade podstatnej zmeny ktorejkoľvek z náležitostí oznámených v súlade s odsekom 3 alebo 5 zašle správca AIF písomné oznámenie o tejto zmene príslušným orgánom svojho domovského členského štátu, a to najmenej jeden mesiac pred vykonaním plánovanej zmeny alebo ihneď po tom, čo dôjde k neplánovanej zmene.
Ak v dôsledku plánovanej zmeny prestane byť spravovanie AIF správcom AIF v súlade s ustanoveniami tejto smernice alebo ak správca AIF prestane iným spôsobom spĺňať ustanovenia tejto smernice, príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF bez zbytočného odkladu informujú správcu AIF, že danú zmenu nesmie vykonať.
Ak sa napriek ustanoveniam prvého a druhého pododseku vykoná plánovaná zmena alebo ak dôjde k neplánovanej zmene, v dôsledku ktorej prestane byť spravovanie AIF zo strany správcu AIF v súlade touto smernicou alebo správca AIF iným spôsobom prestane spĺňať ustanovenia tejto smernice, príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF prijmú všetky náležité opatrenia v súlade s článkom 46, medzi ktorými je v prípade potreby aj výslovný zákaz uvádzania daného AIF na trh.
Ak sú zmeny prijateľné, pretože nemajú dosah na súlad spravovania AIF zo strany správcu AIF s ustanoveniami tejto smernice, ani iným spôsobom na plnenie ustanovení tejto smernice zo strany správcu AIF, príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF o týchto zmenách bezodkladne informujú ESMA, pokiaľ sa tieto zmeny týkajú ukončenia uvádzania určitých AIF alebo dodatočných AIF na trh, a v prípade potreby príslušné orgány hostiteľského členského štátu správcu AIF.
11. Komisia prijme prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 56 a za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58 opatrenia týkajúce sa dojednaní o spolupráci uvedených v odseku 2 písm. a) s cieľom vytvoriť spoločný rámec, aby sa uľahčilo ustanovenie týchto dojednaní o spolupráci s tretími krajinami.
12. S cieľom zabezpečiť jednotné uplatňovanie tohto článku vypracuje ESMA usmernenia, v ktorých sa stanovia podmienky vykonávania opatrení prijatých Komisiou v súvislosti s dojednaniami o spolupráci uvedenými v odseku 2 písm. a).
13. ESMA vypracuje návrh regulačných technických noriem, ktorými sa určí minimálny obsah dojednaní o spolupráci uvedených v odseku 2 písm. a) s cieľom zaručiť, aby príslušné orgány domovského členského štátu a príslušné orgány hostiteľských členských štátov dostávali informácie dostatočné na to, aby mohli vykonávať svoje právomoci v oblasti dohľadu a vyšetrovania podľa tejto smernice.
Na Komisiu sa deleguje právomoc prijať regulačné technické normy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
14. S cieľom zabezpečiť jednotnú harmonizáciu tohto článku vypracuje ESMA návrh regulačných technických noriem, ktorými sa stanovia postupy koordinácie a výmeny informácií medzi príslušným orgánom domovského členského štátu a príslušnými orgánmi hostiteľských členských štátov správcu AIF.
Na Komisiu sa deleguje právomoc prijať regulačné technické normy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
15. Ak príslušný orgán odmietne žiadosť o výmenu informácií podľa regulačných technických noriem uvedených v odseku 14, dotknuté príslušné orgány sa môžu vo veci obrátiť na ESMA, ktorý môže konať v súlade s právomocami, ktoré mu boli udelené podľa článku 19 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
16. S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky uplatňovania tohto článku môže ESMA vypracovať návrh vykonávacích technických noriem, v ktorých sa určí:
a)
forma a obsah vzoru oznámenia uvedeného v odseku 3;
b)
forma a obsah vzoru oznámenia uvedeného v odseku 5;
c)
forma a obsah vzoru vyhlásenia uvedeného v odseku 6;
d)
spôsob odoslania uvedeného v odseku 6;
e)
forma písomného oznámenia uvedeného v odseku 10.
Komisii sa zveruje právomoc prijať vykonávacie technické normy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
17. Bez toho, aby bol dotknutý článok 43 ods. 1, členské štáty vyžadujú, aby sa AIF, ktoré spravuje a uvádza na trh správca AIF, uvádzali na trh len pre profesionálnych investorov.
Článok 36
Podmienky uvádzania AIF z krajiny mimo EÚ spravovaného správcom AIF z EÚ na trh v členských štátoch bez európskeho povolenia
1. Bez toho, aby bol dotknutý článok 35, môžu členské štáty povoliť, aby správca AIF z EÚ, ktorému bolo udelené povolenie, uvádzal len na ich území na trh pre profesionálnych investorov podielové listy alebo akcie ním spravovaného AIF z krajiny mimo EÚ a zberného AIF z EÚ, ktoré nespĺňajú požiadavky uvedené v článku 31 ods. 1 druhom pododseku, a to pod podmienkou, že:
a)
správca AIF spĺňa všetky požiadavky ustanovené v tejto smernici s výnimkou článku 21. Tento správca AIF však zabezpečí, že sa určí jeden či viacero subjektov, ktoré budú vykonávať povinnosti uvedené v článku 21 ods. 7, 8 a 9. Správca AIF tieto funkcie nevykonáva. Správca AIF poskytne svojim orgánom dohľadu informácie o totožnosti tých subjektov, ktoré sú zodpovedné za vykonávanie povinností uvedených v článku 21 ods. 7, 8 a 9;
b)
na účely dohľadu nad systémovými rizikami a v súlade s medzinárodnými normami sa zaviedli vhodné mechanizmy spolupráce medzi príslušnými orgánmi domovského členského štátu správcu AIF a orgánmi dohľadu tretej krajiny, v ktorej je AIF z krajiny mimo EÚ usadený, s cieľom zabezpečiť účinnú výmenu informácií, ktorá príslušným orgánom domovského členského štátu správcu AIF umožní vykonávať svoje povinnosti vyplývajúce z tejto smernice;
c)
tretia krajina, v ktorej je AIF z krajiny mimo EÚ usadený, nie je vedená v zozname nespolupracujúcich krajín a území FATF.
2. Členské štáty môžu na účel tohto článku uložiť správcovi AIF prísnejšie požiadavky v súvislosti s uvádzaním podielových listov alebo akcií AIF z krajiny mimo EÚ na trh na ich území.
3. Komisia prijme prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 56 a za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58 opatrenia týkajúce sa dojednaní o spolupráci uvedených v odseku 1 s cieľom vytvoriť spoločný rámec, aby sa uľahčilo ustanovenie týchto dojednaní o spolupráci s tretími krajinami.
4. S cieľom zabezpečiť jednotné uplatňovanie tohto článku vypracuje ESMA usmernenia, v ktorých sa stanovia podmienky uplatňovania opatrení prijatých Komisiou v súvislosti s dojednaniami o spolupráci uvedenými v odseku 1.
Článok 37
Udelenie povolenia správcovi AIF z krajiny mimo EÚ, ktorý má v úmysle spravovať AIF z EÚ a/alebo uvádzať ním spravovaný AIF na trh v Únii podľa článku 39 alebo 40
1. Členské štáty vyžadujú, aby bol správca AIF z krajiny mimo EÚ, ktorý má v úmysle spravovať AIF z EÚ a/alebo uvádzať ním spravovaný AIF na trh v Únii podľa článku 39 alebo 40, povinný vopred získať povolenie od príslušných orgánov svojho referenčného členského štátu v súlade s týmto článkom.
2. Správca AIF z krajiny mimo EÚ, ktorý má v úmysle získať vopred povolenie uvedené v odseku 1, musí dodržiavať túto smernicu s výnimkou kapitoly VI. Ak je toto dodržiavanie nezlučiteľné s dodržiavaním práva, ktoré sa vzťahuje na správcu AIF z krajiny mimo EÚ a/alebo na AIF z krajiny mimo EÚ uvádzaný na trh v Únii, správca AIF nemá v danom rozsahu povinnosť dodržiavať túto smernicu, ak môže preukázať, že:
a)
nie je možné zároveň dodržiavať túto smernicu a záväzné ustanovenie práva, ktoré sa vzťahuje na správcu AIF z krajiny mimo EÚ a/alebo na AIF z krajiny mimo EÚ uvádzaný na trh v Únii;
b)
v práve, ktoré sa vzťahuje na správcu AIF z krajiny mimo EÚ a/alebo na AIF z krajiny mimo EÚ, sa stanovuje rovnocenné pravidlo, ktoré má rovnaký regulačný účel a poskytuje investorom do príslušného AIF rovnakú úroveň ochrany, a
c)
správca AIF z krajiny mimo EÚ a/alebo AIF z krajiny mimo EÚ dodržiava rovnocenné pravidlo uvedené v písmene b).
3. Správca AIF z krajiny mimo EÚ, ktorý má v úmysle získať vopred povolenie uvedené v odseku 1, musí mať právneho zástupcu, ktorý je usadený v jeho referenčnom členskom štáte. Právny zástupca predstavuje kontaktné miesto správcu AIF v Únii a všetka úradná korešpondencia medzi príslušnými orgánmi a správcom AIF a medzi investormi príslušného AIF pochádzajúcimi z Únie a správcom AIF, ako sa uvádza v tejto smernici, sa uskutočňuje prostredníctvom tohto právneho zástupcu. Právny zástupca plní spolu so správcom AIF funkciu dodržiavania súladu s predpismi v súvislosti s činnosťami v oblasti správy a uvádzania na trh, ktoré správca AIF vykonáva podľa tejto smernice.
4. Referenčný členský štát správcu AIF z krajiny mimo EÚ sa určí takto:
a)
ak má správca AIF z krajiny mimo EÚ v úmysle spravovať len jeden AIF z EÚ alebo viaceré AIF z EÚ usadené v tom istom členskom štáte a nemá v úmysle uvádzať na trh v Únii žiadny AIF podľa článku 39 alebo 40, za referenčný členský štát sa považuje domovský členský štát tohto alebo týchto AIF a na udelenie povolenia a dohľad nad správcom AIF sú kompetentné príslušné orgány tohto členského štátu;
b)
ak má správca AIF z krajiny mimo EÚ v úmysle spravovať viaceré AIF z EÚ usadené v rôznych členských štátoch a nemá v úmysle uvádzať na trh v Únii žiadny AIF podľa článku 39 alebo 40, za referenčný členský štát sa považuje buď:
i)
členský štát, v ktorom je usadená väčšina AIF, alebo
ii)
členský štát, v ktorom sa spravuje najväčší objem aktív;
c)
ak má správca AIF z krajiny mimo EÚ v úmysle uvádzať na trh len jeden AIF z EÚ len v jednom členskom štáte, referenčný členský štát sa určí takto:
i)
ak má AIF povolenie alebo je registrovaný v členskom štáte, domovský členský štát AIF alebo členský štát, v ktorom má správca AIF v úmysle uvádzať AIF na trh;
ii)
ak AIF nemá povolenie ani nie je registrovaný v členskom štáte, členský štát, v ktorom má správca AIF v úmysle uvádzať AIF na trh;
d)
ak má správca AIF z krajiny mimo EÚ v úmysle uvádzať na trh len jeden AIF z krajiny mimo EÚ len v jednom členskom štáte, tento členský štát je referenčným členským štátom;
e)
ak má správca AIF z krajiny mimo EÚ v úmysle uvádzať na trh len jeden AIF z EÚ, ale v rôznych členských štátoch, referenčný členský štát sa určí takto:
i)
ak AIF má povolenie alebo je registrovaný v členskom štáte, domovský členský štát AIF alebo jeden z členských štátov, v ktorých má správca AIF v úmysle skutočne vykonávať uvádzanie na trh, alebo
ii)
ak AIF nemá povolenie ani nie je registrovaný v členskom štáte, jeden z členských štátov, v ktorých má správca AIF v úmysle skutočne vykonávať uvádzanie na trh;
f)
ak má správca AIF z krajiny mimo EÚ v úmysle uvádzať na trh len jeden AIF z krajiny mimo EÚ, ale v rôznych členských štátoch, referenčným členským štátom je jeden z týchto členských štátov;
g)
ak má správca AIF z krajiny mimo EÚ v úmysle uvádzať na trh v Únii niekoľko AIF z EÚ, referenčný členský štát sa určí takto:
i)
pokiaľ tieto AIF majú povolenie alebo sú registrované v tom istom členskom štáte, domovský členský štát týchto AIF alebo členský štát, v ktorom má správca AIF v úmysle skutočne uvádzať na trh väčšinu z týchto AIF;
ii)
pokiaľ nemajú všetky tieto AIF povolenie ani nie sú registrované v tom istom členskom štáte, členský štát, v ktorom má správca AIF v úmysle skutočne uvádzať na trh väčšinu z týchto AIF;
h)
ak má správca AIF z krajiny mimo EÚ v úmysle uvádzať na trh v Únii viacero AIF z EÚ a z krajín mimo EÚ alebo viacero AIF z krajín mimo EÚ, referenčným členským štátom je členský štát, v ktorom má v úmysle skutočne uvádzať na trh väčšinu z týchto AIF.
V súlade s kritériami stanovenými v prvom pododseku písm. b), písm. c) bode i), písm. e), f) a písm. g) bode i) môžu byť referenčnými členskými štátmi viaceré členské štáty. V takomto prípade budú členské štáty vyžadovať od správcu AIF z krajiny mimo EÚ, ktorý má v úmysle spravovať AIF z EÚ bez toho, aby ich uvádzal na trh, a/alebo uvádzať na trh v Únii ním spravované AIF podľa článku 39 alebo 40, aby predložil príslušným orgánom všetkých členských štátov, ktoré sú možnými referenčnými členskými štátmi podľa kritérií stanovených v uvedených písmenách, žiadosť o určenie jeho referenčného členského štátu spomedzi týchto štátov. Tieto príslušné orgány spoločne v lehote jedného mesiaca od doručenia žiadosti rozhodnú, ktorý členský štát bude referenčným členským štátom správcu AIF z krajiny mimo EÚ. Príslušné orgány členského štátu, ktorý je určený za referenčný členský štát, bez zbytočného odkladu informujú správcu AIF z krajiny mimo EÚ o tejto skutočnosti. Ak správca AIF z krajiny mimo EÚ nie je riadne informovaný o rozhodnutí príslušných orgánov do 7 dní od prijatia rozhodnutia alebo ak relevantné príslušné orgány nerozhodli v rámci jednomesačnej lehoty, môže si tento správca AIF z krajiny mimo EÚ zvoliť svoj referenčný členský štát na základe kritérií uvedených v tomto odseku.
Správca AIF musí byť schopný preukázať svoj úmysel skutočne vykonávať uvádzanie na trh v danom členskom štáte sprístupnením svojej stratégie uvádzania na trh príslušným orgánom členského štátu podľa jeho určenia.
5. Členské štáty vyžadujú od správcu AIF z krajiny mimo EÚ, ktorý má v úmysle spravovať AIF z EÚ bez toho, aby ich uvádzal na trh, a/alebo uvádzať na trh v Únii ním spravované AIF podľa článku 39 alebo 40, aby predložil žiadosť o povolenie svojmu referenčnému členskému štátu.
Po prijatí žiadosti o povolenie príslušné orgány posúdia, či sa pri určovaní referenčného členského štátu správcom AIF dodržali kritériá stanovené v odseku 4. Ak sa príslušné orgány domnievajú, že kritériá dodržané neboli, zamietnu žiadosť o povolenie správcu AIF z krajiny mimo EÚ, pričom vysvetlia dôvody ich zamietnutia. Ak sa príslušné orgány domnievajú, že kritériá podľa odseku 4 boli dodržané, oznámia túto skutočnosť ESMA a požiadajú ho, aby vydal odporúčanie k ich posudku. V oznámení adresovanom ESMA príslušné orgány uvedú odôvodnenie správcu AIF, pokiaľ ide o voľbu referenčného členského štátu zo strany správcu AIF, a informáciu o stratégii správcu AIF týkajúcej sa uvádzania na trh.
ESMA do jedného mesiaca od prijatia oznámenia podľa druhého pododseku vydá odporúčanie pre relevantné príslušné orgány v súvislosti s ich posúdením týkajúcim sa referenčného členského štátu podľa kritérií stanovených v odseku 4. ESMA vydá záporné odporúčanie len v prípade, keď sa domnieva, že kritériá podľa odseku 4 neboli dodržané.
Plynutie lehoty stanovenej v článku 8 ods. 5 sa počas hodnotenia ESMA v súlade s týmto odsekom preruší.
Ak príslušné orgány navrhnú udeliť povolenie v rozpore s odporúčaním ESMA uvedeným v treťom pododseku, oznámia to ESMA a uvedú dôvody tohto rozhodnutia. ESMA zverejní skutočnosť, že príslušné orgány sa neriadia alebo nemajú v úmysle sa riadiť jeho odporúčaním. ESMA sa v individuálnych prípadoch môže tiež rozhodnúť, že zverejní dôvody uvedené príslušnými orgánmi, pre ktoré sa príslušné orgány týmto odporúčaním neriadili. Príslušné orgány sú o takomto zverejnení vopred informované.
Ak príslušné orgány navrhnú udeliť povolenie v rozpore s odporúčaním ESMA uvedenom v treťom pododseku a správca AIF má v úmysle uviesť podielové listy alebo akcie ním spravovaného AIF na trh na území členských štátov iných ako referenčný členský štát, príslušné orgány referenčného členského štátu tiež oznámia túto skutočnosť príslušným orgánom týchto členských štátov, pričom uvedú dôvody tohto návrhu. V prípade potreby príslušné orgány referenčného členského štátu informujú o tejto skutočnosti aj príslušné orgány domovských členských štátov AIF spravovaných správcom AIF, pričom uvedú dôvody.
6. Ak príslušný orgán členského štátu nesúhlasí s určením referenčného členského štátu správcom AIF, dotknuté príslušné orgány sa môžu vo veci obrátiť na ESMA, ktorý môže konať v súlade so svojimi právomocami, ktoré mu boli udelené podľa článku 19 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
7. Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia odseku 8, povolenie sa neudelí v prípade, keď nie sú splnené tieto dodatočné podmienky:
a)
správca AIF určí referenčný členský štát v súlade s kritériami uvedenými v odseku 4 a na základe zverejnenej stratégie uvádzania na trh a relevantné príslušné orgány dodržali postup uvedený v odseku 5;
b)
správca AIF určil právneho zástupcu, ktorý je usadený v referenčnom členskom štáte;
c)
právny zástupca je popri samotnom správcovi AIF kontaktnou osobou správcu AIF z krajiny mimo EÚ pre investorov príslušného AIF, pre ESMA a pre príslušné orgány, pokiaľ ide o činnosti, na ktoré bolo správcovi AIF udelené povolenie v Únii, a prinajmenšom je dostatočne vybavený na to, aby mohol plniť funkciu dodržiavania súladu s predpismi podľa tejto smernice;
d)
sú zavedené vhodné dojednania o spolupráci medzi príslušnými orgánmi referenčného členského štátu, príslušnými orgánmi domovského členského štátu dotknutého AIF z EÚ a orgánmi dohľadu tretej krajiny, v ktorej je správca AIF z krajiny mimo EÚ usadený, s cieľom zabezpečiť aspoň účinnú výmenu informácií, ktorá umožní príslušným orgánom vykonávať svoje povinnosti v súlade s touto smernicou;
e)
tretia krajina, v ktorej je správca AIF z krajiny mimo EÚ usadený, nie je vedená na zozname nespolupracujúcich krajín a území FATF;
f)
tretia krajina, v ktorej je správca AIF z krajiny mimo EÚ usadený, podpísala dohodu s referenčným členským štátom, ktorá v plnom rozsahu zodpovedá normám stanoveným v článku 26 vzorového dohovoru OECD o daniach a kapitále a zaisťuje účinnú výmenu informácií týkajúcich sa daní vrátane prípadných viacstranných dohôd o daniach;
g)
účinnému plneniu funkcií dohľadu príslušnými orgánmi v súlade s touto smernicou nebránia zákony, iné právne predpisy ani správne opatrenia tretej krajiny, ktorými sa riadi správca AIF, ani obmedzenia právomocí orgánov dohľadu tretej krajiny v oblasti dohľadu a vyšetrovania.
Ak príslušný orgán iného členského štátu nesúhlasí s posúdením žiadosti, pokiaľ ide o ustanovenia písmen a) až e) a g) tohto odseku, zo strany príslušných orgánov referenčného členského štátu správcu AIF, dotknuté príslušné orgány sa môžu vo veci obrátiť na ESMA, ktorý môže konať v súlade s právomocami, ktoré mu boli udelené podľa článku 19 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
Ak príslušný orgán AIF z EÚ neuzavrie požadované dojednania o spolupráci uvedené v prvom pododseku písm. d) v primeranej lehote, príslušné orgány referenčného členského štátu sa môžu vo veci obrátiť na ESMA, ktorý môže konať v súlade s právomocami, ktoré mu boli udelené podľa článku 19 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
8. Povolenia sa udeľujú v súlade s ustanoveniami kapitoly II, ktorá sa primerane uplatňuje za splnenia týchto kritérií:
a)
informácie uvedené v článku 7 ods. 2 sa doplnia o:
i)
odôvodnenie posúdenia týkajúceho sa referenčného členského štátu zo strany správcu AIF v súlade s kritériami stanovenými v odseku 4 s informáciami o stratégii uvádzania na trh;
ii)
zoznam tých ustanovení smernice, v prípade ktorých je ich dodržiavanie zo strany správcu AIF nemožné, keďže ich dodržiavanie z jeho strany je podľa odseku 2 nezlučiteľné s dodržiavaním záväzných ustanovení práva, ktoré sa vzťahuje na správcu AIF z krajiny mimo EÚ a/alebo na AIF z krajiny mimo EÚ uvádzaný na trh v Únii;
iii)
písomné dôkazy, vychádzajúce z regulačných technických noriem vypracovaných ESMA, o tom, že príslušné právo tretej krajiny obsahuje ustanovenie zodpovedajúce ustanoveniam, ktoré nie je možné dodržať, pričom toto ustanovenie má rovnaký regulačný účel a poskytuje rovnakú úroveň ochrany investorom príslušného AIF, a o tom, že správca AIF toto zodpovedajúce ustanovenie dodržiava; k takémuto písomnému dôkazu je priložený právny posudok o existencii príslušného nezlučiteľného záväzného ustanovenia v práve tretej krajiny vrátane opisu jeho regulačného účelu a charakteru ochrany investorov, ktorú presadzuje, a
iv)
meno právneho zástupcu správcu AIF a miesto, kde je usadený;
b)
informácie uvedené v článku 7 ods. 3 sa môžu vzťahovať len na AIF z EÚ, ktorý má správca AIF v úmysle spravovať, a na tie ním spravované AIF, ktoré má v úmysle uvádzať na trh v Únii s európskym povolením;
c)
článok 8 ods. 1 písm. a) sa uplatňuje bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia odseku 2 tohto článku;
d)
článok 8 ods. 1 písm. e) sa neuplatňuje;
e)
článok 8 ods. 5 druhý pododsek sa vykladá ako obsahujúci odkaz na „informácie uvedené v článku 37 ods. 8 písm. a)“.
Ak príslušný orgán iného členského štátu nesúhlasí s povolením udeleným príslušnými orgánmi referenčného členského štátu správcu AIF, dotknuté príslušné orgány sa môžu vo veci obrátiť na ESMA, ktorý môže konať v súlade s právomocami, ktoré mu boli udelené podľa článku 19 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
9. V prípade, že sa príslušné orgány referenčného členského štátu domnievajú, že správca AIF sa môže odvolávať na odsek 2, pokiaľ ide o vyňatie z povinnosti dodržiavať určité ustanovenia tejto smernice, bez zbytočného odkladu to oznámia ESMA. Tento názor podložia informáciami poskytnutými správcom AIF v súlade s odsekom 8 písm. a) bodmi ii) a iii).
ESMA do jedného mesiaca od prijatia oznámenia podľa prvého pododseku vydá odporúčanie pre príslušné orgány v súvislosti so žiadosťou o vyňatie z povinnosti dodržiavať ustanovenia smernice vyplývajúce z nezlučiteľnosti podľa ustanovení odseku 2. Odporúčanie môže byť zamerané najmä na skutočnosť, či sa podmienky pre takéto vyňatie zdajú byť splnené, vychádzajúc z informácií poskytnutých správcom AIF v súlade s odsekom 8 písm. a) bodmi ii) a iii) a z regulačných technických noriem týkajúcich sa rovnocennosti. ESMA sa v súvislosti s uplatňovaním tohto odseku snaží o dosiahnutie spoločnej európskej kultúry dohľadu a konzistentných postupov dohľadu a zabezpečenie jednotných prístupov jednotlivých príslušných orgánov.
Plynutie lehoty stanovenej v článku 8 ods. 5 sa počas hodnotenia ESMA v súlade s týmto odsekom preruší.
Ak príslušné orgány referenčného členského štátu navrhnú udeliť povolenie v rozpore s odporúčaním ESMA uvedeným v druhom pododseku, oznámia to ESMA, pričom uvedú dôvody takéhoto rozhodnutia. ESMA zverejní skutočnosť, že príslušné orgány sa neriadia ani nemajú v úmysle sa riadiť jeho odporúčaním. ESMA sa v každom konkrétnom prípade môže tiež rozhodnúť, že zverejní dôvody uvedené príslušnými orgánmi, pre ktoré sa príslušné orgány jeho odporúčaním neriadia. Dotknuté príslušné orgány sú o takomto zverejnení vopred informované.
Ak príslušné orgány navrhnú udeliť povolenie v rozpore s odporúčaním ESMA uvedenom v druhom pododseku a správca AIF má v úmysle uvádzať podielové listy alebo akcie ním spravovaného AIF na trh na území členských štátov iných ako referenčný členský štát, príslušné orgány referenčného členského štátu tiež oznámia túto skutočnosť príslušným orgánom týchto členských štátov, pričom uvedú dôvody tohto návrhu.
Ak príslušný orgán iného členského štátu nesúhlasí s posúdením uplatňovania tohto odseku príslušnými orgánmi referenčného členského štátu správcu AIF, dotknuté príslušné orgány sa môžu vo veci obrátiť na ESMA, ktorý môže konať v súlade s právomocami, ktoré mu boli udelené podľa článku 19 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
10. Príslušné orgány referenčného členského štátu bez zbytočného odkladu informujú ESMA o výsledkoch postupu udelenia pôvodného povolenia, o všetkých zmenách v povolení pre správcu AIF a všetkých prípadoch zrušenia povolenia.
Príslušné orgány informujú ESMA o žiadostiach o povolenie, ktoré zamietli, a poskytnú údaje o správcovi AIF, ktorý žiadal o povolenie, ako aj dôvody zamietnutia. ESMA vedie centrálny register týchto údajov, ktorý na požiadanie sprístupní príslušným orgánom. Príslušné orgány zaobchádzajú s týmito informáciami ako s dôvernými.
11. Na určenie referenčného členského štátu nemá vplyv ďalší vývoj obchodnej činnosti správcu AIF v Únii. Ak správca AIF zmení svoju stratégiu uvádzania na trh do dvoch rokov od udelenia pôvodného povolenia a táto zmena by ovplyvnila určenie referenčného členského štátu, pokiaľ by pôvodnou stratégiou bola zmenená stratégia uvádzania na trh, správca AIF oznámi túto zmenu príslušným orgánom pôvodného referenčného členského štátu predtým, ako ju vykoná, a uvedie svoj referenčný členský štát v súlade kritériami stanovenými v odseku 4 a na základe novej stratégie. Správca AIF odôvodní svoju voľbu sprístupnením svojej novej stratégie uvádzania na trh svojmu pôvodnému referenčnému členskému štátu. Správca AIF zároveň poskytne informácie o svojom právnom zástupcovi vrátane jeho mena a miesta, kde je usadený. Právny zástupca musí byť usadený v novom referenčnom členskom štáte.
Pôvodný referenčný členský štát posúdi, či je rozhodnutie správcu AIF v súlade s prvým pododsekom správne, a oznámi svoj posudok ESMA. ESMA vydá k posudku príslušných orgánov odporúčanie. V oznámení adresovanom ESMA príslušné orgány uvedú odôvodnenie správcu AIF, pokiaľ ide o jeho voľbu referenčného členského štátu, a informáciu o novej stratégii správcu AIF týkajúcej sa uvádzania na trh.
ESMA do jedného mesiaca od prijatia oznámenia podľa druhého pododseku vydá odporúčanie pre relevantné príslušné orgány v súvislosti s ich posúdením. ESMA vydá záporné odporúčanie len v prípade, keď sa domnieva, že kritériá stanovené v odseku 4 neboli dodržané.
Po prijatí odporúčania ESMA v súlade s tretím pododsekom príslušné orgány pôvodného referenčného členského štátu oznámia svoje rozhodnutie správcovi AIF z krajiny mimo EÚ, jeho pôvodnému právnemu zástupcovi a ESMA.
Ak príslušné orgány pôvodného referenčného členského štátu súhlasia s hodnotením zo strany správcu AIF, oznámia zmenu aj príslušným orgánom nového referenčného členského štátu. Pôvodný referenčný členský štát bez zbytočného odkladu odošle kópiu povolenia a dokumentáciu o dohľade týkajúcu sa správcu AIF novému referenčnému členskému štátu. Príslušné orgány nového referenčného členského štátu budú zodpovedné za postup udeľovania povolenia a za dohľad nad správcom AIF odo dňa doručenia povolenia a dokumentácie o dohľade.
Ak je výsledné posúdenie zo strany príslušných orgánov v rozpore s odporúčaním ESMA uvedeným v treťom pododseku:
a)
príslušné orgány to oznámia ESMA a uvedú dôvody. ESMA zverejní skutočnosť, že príslušné orgány sa neriadia alebo nemajú v úmysle sa riadiť jeho odporúčaním. ESMA sa v každom konkrétnom prípade môže tiež rozhodnúť, že zverejní dôvody uvedené príslušnými orgánmi, pre ktoré sa jeho odporúčaním neriadia. Dotknuté príslušné orgány sú o takomto zverejnení vopred informované;
b)
ak správca AIF uvádza podielové listy alebo akcie ním spravovaného AIF na trh v členských štátov iných ako pôvodný referenčný členský štát, príslušné orgány pôvodného referenčného členského štátu oznámia túto skutočnosť príslušným orgánom týchto členských štátov, pričom uvedú dôvody. V prípade potreby príslušné orgány referenčného členského štátu informujú o tejto skutočnosti aj príslušné orgány domovských členských štátov AIF spravovaných správcom AIF, pričom uvedú dôvody.
12. Ak sa na základe skutočného vývoja obchodnej činnosti správcu AIF v Únii do dvoch rokov od udelenia povolenia ukáže, že stratégia uvádzania na trh v podobe, v akej ju správca AIF prezentoval v čase udelenia povolenia, nebola dodržaná, alebo že správca AIF sa o nej vyjadroval nepravdivo, alebo ak správca AIF zmenil svoju stratégiu uvádzania na trh bez toho, aby splnil ustanovenia odseku 11, príslušné orgány pôvodného referenčného členského štátu požiadajú správcu AIF, aby určil referenčný členský štát na základe jeho skutočnej stratégie uvádzania na trh. Postup uvedený v odseku 11 sa použije primerane. Ak sa správca AIF neriadi požiadavkou príslušných orgánov, tieto orgány zrušia povolenie, ktoré mu bolo vydané.
Ak správca AIF zmení svoju stratégiu uvádzania na trh po období uvedenom v odseku 11 a chce zmeniť svoj referenčný členský štát na základe svojej novej stratégie uvádzania na trh, môže predložiť žiadosť o zmenu referenčného členského štátu príslušným orgánom pôvodného referenčného členského štátu. Postup uvedený v odseku 11 sa uplatňuje primerane.
Ak príslušný orgán členského štátu nesúhlasí s posúdením určenia referenčného členského štátu podľa odseku 11 alebo tohto odseku, dotknuté príslušné orgány sa môžu vo veci obrátiť na ESMA, ktorý môže konať v súlade s právomocami, ktoré mu boli udelené podľa článku 19 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
13. Akékoľvek spory, ktoré vzniknú medzi príslušnými orgánmi referenčného členského štátu správcu AIF a správcom AIF, sa urovnajú v súlade so zákonmi a podľa jurisdikcie referenčného členského štátu.
Akékoľvek spory medzi správcom AIF alebo AIF a investormi z EÚ príslušného AIF sa urovnajú v súlade so zákonom a podľa jurisdikcie členského štátu.
14. Komisia prijme vykonávacie akty s cieľom vymedziť postup, ktorý majú prípadné referenčné členské štáty dodržiavať pri určovaní referenčného členského štátu medzi sebou v súlade s odsekom 4 druhým pododsekom. Tieto vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 59 ods. 2
15. Komisia prijme prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 56 a za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58 opatrenia týkajúce sa dojednaní o spolupráci uvedených v odseku 7 písm. d) s cieľom vytvoriť spoločný rámec, aby sa uľahčilo ustanovenie týchto dojednaní o spolupráci s tretími krajinami.
16. S cieľom zabezpečiť jednotné uplatňovanie tohto článku môže ESMA vypracovať usmernenia, v ktorých sa stanovia podmienky vykonávania opatrení prijatých Komisiou v súvislosti s dojednaniami o spolupráci uvedenými v odseku 7 písm. d).
17. ESMA vypracuje návrh regulačných technických noriem, ktorými sa určí minimálny obsah dojednaní o spolupráci uvedených v odseku 7 písm. d) s cieľom zaručiť, aby príslušné orgány referenčného členského štátu a príslušné orgány hostiteľských členských štátov dostali informácie dostatočné na to, aby mohli vykonávať svoje právomoci v oblasti dohľadu a vyšetrovania podľa tejto smernice.
Na Komisiu sa deleguje právomoc prijať regulačné technické normy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
18. S cieľom zabezpečiť jednotnú harmonizáciu tohto článku vypracuje ESMA návrh regulačných technických noriem, ktorými sa stanovia postupy koordinácie a výmeny informácií medzi príslušným orgánom referenčného členského štátu a príslušnými orgánmi hostiteľských členských štátov správcu AIF.
Na Komisiu sa deleguje právomoc prijať regulačné technické normy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
19. Ak príslušný orgán odmietne žiadosť o výmenu informácií podľa regulačných technických noriem uvedených v odseku 17, dotknuté príslušné orgány sa môžu vo veci obrátiť na ESMA, ktorý môže konať v súlade s právomocami, ktoré mu boli udelené podľa článku 19 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
20. ESMA v súlade s článkom 29 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010 podporuje účinnú bilaterálnu a multilaterálnu výmenu informácií medzi príslušnými orgánmi referenčného členského štátu správcu AIF z krajiny mimo EÚ a príslušnými orgánmi hostiteľských členských štátov príslušného správcu AIF, pričom v plnej miere rešpektuje platné ustanovenia o dôvernosti a ochrane údajov, ktoré sú ustanovené v príslušných právnych predpisoch Únie.
21. ESMA v súlade s článkom 31 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010 plní úlohu všeobecnej koordinácie medzi príslušným orgánom referenčného členského štátu správcu AIF z krajiny mimo EÚ a príslušnými orgánmi hostiteľských členských štátov príslušného správcu AIF. ESMA predovšetkým môže:
a)
uľahčovať výmenu informácií medzi dotknutými príslušnými orgánmi;
b)
stanoviť rozsah informácií, ktoré má poskytovať príslušný orgán referenčného členského štátu dotknutým príslušným orgánom hostiteľského členského štátu;
c)
prijať všetky náležité opatrenia v prípade vývoja, ktorý môže ohroziť fungovanie finančných trhov, s cieľom uľahčiť koordináciu činností vykonávaných príslušným orgánom referenčného členského štátu a príslušnými orgánmi hostiteľských členských štátov v súvislosti so správcom AIF z krajiny mimo EÚ.
22. S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky uplatňovania tohto článku môže ESMA vypracovať návrh vykonávacích technických noriem, v ktorých sa určí forma a obsah žiadosti uvedenej v odseku 12 druhom pododseku.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické normy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
23. S cieľom zabezpečiť jednotné uplatňovanie tohto článku vypracuje ESMA návrh regulačných technických noriem týkajúcich sa:
a)
spôsobu, akým musí správca AIF spĺňať požiadavky stanovené v tejto smernici, berúc do úvahy skutočnosť, že správca AIF je usadený v tretej krajine, najmä predloženia informácií požadovaných v článkoch 22 až 24;
b)
podmienok, za ktorých sa právo, ktoré sa vzťahuje na správcu AIF z krajiny mimo EÚ alebo na AIF z krajiny mimo EÚ, považuje za také, že stanovuje rovnocenné pravidlo, ktoré má rovnaký regulačný účel a ponúka relevantným investorom rovnakú úroveň ochrany.
Na Komisiu sa deleguje právomoc prijať regulačné technické normy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
Článok 38
Partnerské preskúmanie udeľovania povolení správcom AIF z krajín mimo EÚ a dohľadu nad nimi
1. ESMA každoročne vykonáva partnerské preskúmanie činností príslušných orgánov v oblasti dohľadu vo vzťahu k udeľovaniu povolení správcom AIF z krajín mimo EÚ a dohľadu nad nimi podľa článkov 37, 39, 40 a 41 s cieľom ďalej posilňovať konzistentnosť výsledkov dohľadu, a to v súlade s článkom 30 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
2. ESMA do 22. júla 2013 vypracuje metódy, ktoré umožnia objektívne posúdenie a porovnanie skúmaných orgánov.
3. Analýza partnerského preskúmania obsahuje najmä posúdenie:
a)
stupňa konvergencie postupov dohľadu dosiahnutý pri udeľovaní povolení správcom AIF z krajín mimo EÚ a dohľade nad nimi;
b)
rozsahu, v ktorom postupy dohľadu dosahujú ciele stanovené touto smernicou;
c)
účinnosti a stupňa konvergencie dosiahnutého so zreteľom na presadzovanie tejto smernice a jej vykonávacích opatrení, ako aj regulačných a vykonávacích technických noriem vypracovaných ESMA v súlade s touto smernicou vrátane správnych opatrení a sankcií uvalených na správcov AIF z krajín mimo EÚ v prípade, že sa táto smernica nedodržiava.
4. Na základe záverov partnerského preskúmania môže ESMA vydať usmernenia a odporúčania podľa článku 16 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010 s cieľom stanoviť konzistentné, efektívne a účinné postupy dohľadu nad správcami AIF z krajín mimo EÚ.
5. Príslušné orgány vynaložia všetko úsilie, aby tieto usmernenia a odporúčania dodržiavali.
6. Do dvoch mesiacov od vydania usmernenia alebo odporúčania každý príslušný orgán potvrdí, či sa riadi alebo či má v úmysle riadiť sa týmito usmerneniami alebo odporúčaniami. V prípade, že príslušný orgán sa nimi neriadi alebo nemá v úmysle sa nimi riadiť, oznámi to ESMA a uvedie dôvody.
7. ESMA zverejní skutočnosť, že príslušný orgán sa neriadi alebo nemá v úmysle riadiť sa jeho usmernením ani odporúčaním. ESMA sa v každom konkrétnom prípade môže tiež rozhodnúť, že zverejní dôvody uvedené príslušným orgánom, kvôli ktorým sa neriadi týmto usmernením ani odporúčaním. Príslušný orgán je o takomto zverejnení vopred informovaný.
8. V správe uvedenej v článku 43 ods. 5 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010 ESMA informuje Európsky parlament, Radu a Komisiu o usmerneniach a odporúčaniach vydaných podľa tohto článku, pričom uvedie, ktoré príslušné orgány ich nedodržiavajú, a navrhne spôsob, akým chce zabezpečiť, aby sa príslušné orgány v budúcnosti riadili jeho odporúčaniami a usmerneniami.
9. Komisia tieto správy riadne zohľadní v revízii tejto smernice v súlade s článkom 69 a v každom následnom hodnotení, ktoré uskutoční.
10. ESMA zverejní najlepšie postupy, ktoré sa zistia na základe partnerských preskúmaní. Okrem toho môžu byť zverejnené všetky ostatné výsledky partnerských preskúmaní za predpokladu, že s tým súhlasí príslušný orgán, ktorý bol podrobený partnerskému preskúmaniu.
Článok 39
Podmienky uvádzania AIF z EÚ spravovaných správcom AIF z krajiny mimo EÚ na trh v Únii s európskym povolením
1. Členské štáty zabezpečia, aby správca AIF z krajiny mimo EÚ, ktorému bolo riadne udelené povolenie, mohol uvádzať na trh podielové listy alebo akcie ním spravovaného AIF z EÚ pre profesionálnych investorov v Únii s európskym povolením, a to hneď po splnení podmienok ustanovených v tomto článku.
2. V prípade, keď má správca AIF v úmysle uvádzať podielové listy alebo akcie AIF z EÚ na trh vo svojom referenčnom členskom štáte, predloží oznámenie príslušným orgánom svojho referenčného členského štátu v súvislosti s každým AIF z EÚ, ktorý má v úmysle uvádzať na trh.
Toto oznámenie obsahuje dokumentáciu a informácie uvedené v prílohe III.
3. Príslušné orgány referenčného členského štátu správcu AIF najneskôr do 20 pracovných dní po doručení úplného oznámenia podľa odseku 2 oznámia správcovi AIF, či môže začať uvádzať AIF uvedený v oznámení podľa odseku 2 na trh na jeho území. Príslušné orgány referenčného členského štátu správcu AIF môžu zabrániť uvádzaniu AIF na trh len v prípade, že spravovanie AIF jeho správcom nie je alebo nebude v súlade s ustanoveniami tejto smernice, alebo že správca AIF nebude spĺňať alebo nespĺňa iným spôsobom ustanovenia tejto smernice. V prípade kladného rozhodnutia môže správca AIF začať uvádzať AIF na trh vo svojom referenčnom členskom štáte od dátumu oznámenia od príslušných orgánov na tento účel.
Príslušné orgány referenčného členského štátu správcu AIF tiež informujú ESMA a príslušné orgány AIF o tom, že správca AIF môže začať uvádzať podielové listy alebo akcie AIF na trh v referenčnom členskom štáte správcu AIF.
4. V prípade, keď má správca AIF v úmysle uvádzať podielové listy alebo akcie AIF z EÚ na trh v členských štátoch iných ako jeho referenčný členský štát, predloží oznámenie príslušným orgánom svojho referenčného členského štátu v súvislosti s každým AIF z EÚ, ktorý má v úmysle uvádzať na trh.
Toto oznámenie obsahuje dokumentáciu a informácie uvedené v prílohe IV.
5. Príslušné orgány referenčného členského štátu najneskôr do 20 pracovných dní od doručenia úplného súboru oznámenia uvedeného v odseku 4 odošlú tento úplný súbor oznámenia príslušným orgánom členských štátov, v ktorých sa majú podielové listy alebo akcie AIF uvádzať na trh. Tento súbor sa odošle len vtedy, keď spravovanie AIF jeho správcom je a bude v súlade s touto smernicou a keď správca AIF aj iným spôsobom spĺňa ustanovenia tejto smernice.
Príslušné orgány referenčného členského štátu správcu AIF priložia vyhlásenie, že príslušný správca AIF má povolenie spravovať AIF s danou investičnou stratégiou.
6. Príslušné orgány referenčného členského štátu správcu AIF po odoslaní súboru oznámenia bezodkladne oznámia správcovi AIF, že tento súbor bol odoslaný. Správca AIF môže začať uvádzať AIF na trh v relevantných hostiteľských členských štátoch od dátumu tohto oznámenia.
Príslušné orgány referenčného členského štátu správcu AIF tiež informujú ESMA a príslušné orgány AIF o tom, že správca AIF môže začať uvádzať podielové listy alebo akcie AIF na trh v hostiteľskom členskom štáte správcu AIF.
7. Mechanizmy uvedené v prílohe IV písm. h) podliehajú zákonom a dohľadu hostiteľských členských štátov správcu AIF.
8. Členské štáty zabezpečia, aby sa oznámenie od správcu AIF uvedené v odseku 4 a vyhlásenie uvedené v odseku 5 poskytli v jazyku, ktorý je obvyklý v oblasti medzinárodných financií.
Členské štáty zabezpečia, aby ich príslušné orgány akceptovali elektronické zasielanie a registráciu dokumentov uvedených v odseku 6.
9. V prípade podstatnej zmeny ktorejkoľvek z náležitostí oznámených v súlade s odsekom 2 a/alebo 4 zašle správca AIF písomné oznámenie o tejto zmene príslušným orgánom svojho referenčného členského štátu, a to minimálne jeden mesiac pred vykonaním plánovanej zmeny alebo ihneď po tom, čo dôjde k neplánovanej zmene.
Ak v dôsledku plánovanej zmeny prestane byť spravovanie AIF správcom AIF v súlade s ustanoveniami tejto smernice alebo ak správca AIF prestane iným spôsobom spĺňať ustanovenia tejto smernice, príslušné orgány referenčného členského štátu správcu AIF bez zbytočného odkladu informujú správcu AIF, že danú zmenu nesmie vykonať.
Ak sa napriek ustanoveniam prvého a druhého pododseku vykoná plánovaná zmena alebo ak dôjde k neplánovanej zmene, v dôsledku ktorej prestane byť spravovanie AIF zo strany správcu AIF v súlade s ustanoveniami tejto smernice alebo správca AIF prestane iným spôsobom spĺňať ustanovenia tejto smernice, príslušné orgány referenčného členského štátu správcu AIF prijmú všetky náležité opatrenia v súlade s článkom 46, ktorými je v prípade potreby aj výslovný zákaz uvedenia daného AIF na trh.
Ak sú zmeny prijateľné, pretože nemajú dosah na súlad spravovania AIF zo strany správcu AIF s touto smernicou ani inak na plnenie ustanovení tejto smernice zo strany správcu AIF, príslušné orgány referenčného členského štátu o týchto zmenách bezodkladne informujú ESMA, pokiaľ sa tieto zmeny týkajú ukončenia uvádzania určitých AIF alebo dodatočných AIF na trh, a v prípade potreby aj príslušné orgány hostiteľského členského štátu.
10. S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky uplatňovania tohto článku môže ESMA vypracovať návrh vykonávacích technických noriem, v ktorých sa určí:
a)
forma a obsah vzoru oznámenia uvedeného v odsekoch 2 a 4;
b)
forma a obsah vzoru vyhlásenia uvedeného v odseku 5;
c)
spôsob odoslania uvedeného v odseku 5 a
d)
forma písomného oznámenia uvedeného v odseku 9.
Komisii sa zveruje právomoc prijať vykonávacie technické normy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
11. Bez toho, aby bol dotknutý článok 43 ods. 1, členské štáty vyžadujú, aby sa AIF, ktoré spravuje a uvádza na trh správca AIF, uvádzali na trh len pre profesionálnych investorov.
Článok 40
Podmienky uvádzania AIF z krajín mimo EÚ spravovaných správcom AIF z krajiny mimo EÚ na trh v Únii s európskym povolením
1. Členské štáty zabezpečia, aby správca AIF z krajiny mimo EÚ, ktorému bolo riadne udelené povolenie, mohol uvádzať na trh podielové listy alebo akcie ním spravovaného AIF z krajiny mimo EÚ pre profesionálnych investorov v Únii s európskym povolením, a to hneď po splnení podmienok ustanovených v tomto článku.
2. Okrem požiadaviek stanovených v tejto smernici vo vzťahu k správcovi AIF z EÚ spĺňa správca AIF z krajiny mimo EÚ tieto podmienky:
a)
zavedú sa vhodné mechanizmy spolupráce medzi príslušnými orgánmi referenčného členského štátu a orgánom dohľadu tretej krajiny, v ktorej je AIF z krajiny mimo EÚ usadený, s cieľom zabezpečiť aspoň účinnú výmenu informácií, ktorá príslušným orgánom umožní vykonávať svoje povinnosti v súlade s touto smernicou;
b)
tretia krajina, v ktorej je AIF z krajiny mimo EÚ usadený, nie je vedená na zozname nespolupracujúcich krajín a území FATF;
c)
tretia krajina, v ktorej je AIF z krajiny mimo EÚ usadený, podpísala s referenčným členským štátom a s každým ďalším členským štátom, v ktorom sa majú podielové listy alebo akcie AIF z krajiny mimo EÚ uvádzať na trh, dohodu, ktorá je plne v súlade s normami stanovenými v článku 26 vzorového dohovoru OECD o daniach a kapitále a zabezpečuje účinnú výmenu informácií o daňových otázkach vrátane prípadných viacstranných dohôd o daniach.
Ak príslušný orgán iného členského štátu nesúhlasí s posúdením uplatňovania ustanovení v prvom pododseku písm. a) a b) príslušnými orgánmi referenčného členského štátu správcu AIF, dotknuté príslušné orgány sa môžu vo veci obrátiť na ESMA, ktorý môže konať v súlade s právomocami, ktoré mu boli udelené podľa článku 19 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
3. Správca AIF predloží oznámenie príslušným orgánom svojho referenčného členského štátu v súvislosti s každým AIF z krajiny mimo EÚ, ktorý má v úmysle uvádzať na trh v tomto referenčnom členskom štáte.
Toto oznámenie obsahuje dokumentáciu a informácie uvedené v prílohe III.
4. Príslušné orgány referenčného členského štátu správcu AIF najneskôr do 20 pracovných dní po doručení úplného oznámenia podľa odseku 3 oznámia správcovi AIF, či môže začať uvádzať AIF uvedený v oznámení podľa odseku 3 na trh na jeho území. Príslušné orgány referenčného členského štátu správcu AIF môžu zabrániť uvádzaniu AIF na trh len v prípade, keď spravovanie AIF jeho správcom nie je alebo nebude v súlade s ustanoveniami tejto smernice alebo keď správca AIF iným spôsobom nebude spĺňať alebo nespĺňa ustanovenia tejto smernice. V prípade kladného rozhodnutia môže správca AIF začať uvádzať AIF na trh vo svojom referenčnom členskom štáte od dátumu oznámenia od príslušných orgánov na tento účel.
Príslušné orgány referenčného členského štátu správcu AIF tiež informujú ESMA o tom, že správca AIF môže začať uvádzať podielové listy alebo akcie AIF na trh v referenčnom členskom štáte správcu AIF.
5. Ak má správca AIF v úmysle uvádzať akcie alebo podielové listy AIF z krajiny mimo EÚ na trh aj v členských štátoch iných ako jeho referenčný členský štát, predloží oznámenie príslušným orgánom svojho referenčného členského štátu v súvislosti s každým AIF z krajiny mimo EÚ, ktorý má v úmysle uvádzať na trh.
Toto oznámenie obsahuje dokumentáciu a informácie uvedené v prílohe IV.
6. Príslušné orgány referenčného členského štátu najneskôr do 20 pracovných dní od doručenia úplného súboru oznámenia uvedeného v odseku 5 odošlú tento úplný súbor oznámenia príslušným orgánom členských štátov, v ktorých sa majú akcie alebo podielové listy AIF uvádzať na trh. Tento súbor sa odošle len vtedy, keď spravovanie AIF jeho správcom je a bude v súlade s touto smernicou a keď správca AIF vo všeobecnosti spĺňa ustanovenia tejto smernice.
Príslušné orgány referenčného členského štátu správcu AIF priložia vyhlásenie, že príslušný správca AIF má povolenie spravovať AIF s danou investičnou stratégiou.
7. Príslušné orgány referenčného členského štátu správcu AIF po odoslaní súboru oznámenia bezodkladne oznámia správcovi AIF, že tento súbor bol odoslaný. Správca AIF môže začať uvádzať AIF na trh v relevantnom hostiteľskom členskom štáte správcu AIF od dátumu tohto oznámenia.
Príslušné orgány referenčného členského štátu správcu AIF tiež informujú ESMA o tom, že správca AIF môže začať uvádzať podielové listy alebo akcie AIF na trh v hostiteľskom členskom štáte správcu AIF.
8. Mechanizmy uvedené v prílohe IV písm. h) podliehajú zákonom a dohľadu hostiteľských členských štátov správcu AIF, pokiaľ ide o členské štáty iné ako referenčný členský štát.
9. Členské štáty zabezpečia, aby sa oznámenie od správcu AIF uvedené v odseku 5 a vyhlásenie uvedené v odseku 6 poskytli v jazyku, ktorý je obvyklý v oblasti medzinárodných financií.
Členské štáty zabezpečia, aby ich príslušné orgány akceptovali elektronické zasielanie a registráciu dokumentov uvedených v odseku 6.
10. V prípade podstatnej zmeny ktorejkoľvek z náležitostí oznámených v súlade s odsekom 3 alebo 5 zašle správca AIF písomné oznámenie o tejto zmene príslušným orgánom referenčného členského štátu, a to minimálne jeden mesiac pred vykonaním plánovanej zmeny alebo ihneď po tom, čo dôjde k neplánovanej zmene.
Ak v dôsledku plánovanej zmeny prestane byť spravovanie AIF správcom AIF v súlade s ustanoveniami tejto smernice alebo ak už správca AIF iným spôsobom prestane spĺňať ustanovenia tejto smernice, príslušné orgány referenčného členského štátu správcu AIF bez zbytočného odkladu informujú správcu AIF, že danú zmenu nesmie vykonať.
Ak sa napriek ustanoveniam prvého a druhého pododseku vykoná plánovaná zmena alebo ak dôjde k neplánovanej zmene, v dôsledku ktorej prestane byť spravovanie AIF zo strany správcu AIF v súlade s ustanoveniami tejto smernice alebo správca AIF prestane iným spôsobom spĺňať ustanovenia tejto smernice, príslušné orgány referenčného členského štátu správcu AIF prijmú všetky náležité opatrenia v súlade s článkom 46, ktorými je v prípade potreby aj výslovný zákaz uvedenia AIF na trh.
Ak sú zmeny prijateľné, pretože nemajú dosah na súlad spravovania AIF zo strany správcu AIF s ustanoveniami tejto smernice ani inak na plnenie ustanovení tejto smernice zo strany správcu AIF, príslušné orgány referenčného členského štátu o týchto zmenách bezodkladne informujú ESMA, pokiaľ sa tieto zmeny týkajú ukončenia uvádzania určitých AIF alebo dodatočných AIF na trh, a v prípade potreby aj príslušné orgány hostiteľských členských štátov správcu AIF.
11. Komisia prijme prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 56 a za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58 opatrenia týkajúce sa dojednaní o spolupráci uvedených v odseku 2 písm. a) s cieľom vytvoriť spoločný rámec, aby sa uľahčilo ustanovenie týchto dojednaní o spolupráci s tretími krajinami.
12. S cieľom zabezpečiť jednotné uplatňovanie tohto článku môže ESMA vypracovať usmernenia, v ktorých sa stanovia podmienky vykonávania opatrení prijatých Komisiou v súvislosti s dojednaniami o spolupráci uvedenými v odseku 2 písm. a).
13. ESMA vypracuje návrh regulačných technických noriem, ktorými sa určí minimálny obsah dojednaní o spolupráci uvedených v odseku 2 písm. a) s cieľom zaručiť, aby príslušné orgány referenčného členského štátu a príslušné orgány hostiteľských členských štátov dostali informácie dostatočné na to, aby mohli vykonávať svoje právomoci v oblasti dohľadu a vyšetrovania podľa tejto smernice.
Na Komisiu sa deleguje právomoc prijať regulačné technické normy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
14. S cieľom zabezpečiť jednotnú harmonizáciu tohto článku vypracuje ESMA návrh regulačných technických noriem, ktorými sa stanovia postupy koordinácie a výmeny informácií medzi príslušným orgánom referenčného členského štátu a príslušnými orgánmi hostiteľských členských štátov správcu AIF.
Na Komisiu sa deleguje právomoc prijať regulačné technické normy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
15. Ak príslušný orgán odmietne žiadosť o výmenu informácií podľa regulačných technických noriem uvedených v odseku 14, dotknuté príslušné orgány sa môžu vo veci obrátiť na ESMA, ktorý môže konať v súlade s právomocami, ktoré mu boli udelené podľa článku 19 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
16. S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky uplatňovania tohto článku môže ESMA vypracovať návrh vykonávacích technických noriem, v ktorých sa určí:
a)
forma a obsah vzoru oznámenia uvedeného v odsekoch 3 a 5;
b)
forma a obsah vzoru vyhlásenia uvedeného v odseku 6;
c)
spôsob odoslania uvedeného v odseku 6 a
d)
forma písomného oznámenia uvedeného v odseku 10.
Komisii sa zveruje právomoc prijať vykonávacie technické normy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
17. Bez toho, aby bol dotknutý článok 43 ods. 1, členské štáty vyžadujú, aby sa AIF, ktoré spravuje a uvádza na trh správca AIF, uvádzali na trh len pre profesionálnych investorov.
Článok 41
Podmienky spravovania AIF usadených v členských štátoch iných ako referenčný členský štát správcu AIF z krajiny mimo EÚ
1. Členské štáty zabezpečia, aby správca AIF z krajiny mimo EÚ, ktorému bolo udelené povolenie, mohol spravovať AIF z EÚ usadený v členskom štáte inom ako jeho referenčný členský štát, a to buď priamo, alebo prostredníctvom zriadenia pobočky pod podmienkou, že správcovi AIF bolo udelené povolenie spravovať daný druh AIF.
2. Správca AIF z krajiny mimo EÚ, ktorý má v úmysle spravovať AIF z EÚ usadený v členskom štáte inom ako jeho referenčný členský štát po prvýkrát, oznámi príslušným orgánom svojho referenčného členského štátu tieto informácie:
a)
členský štát, v ktorom má v úmysle spravovať AIF priamo alebo zriadiť pobočku;
b)
program činnosti, v ktorom uvedie najmä služby, ktoré má v úmysle poskytovať, a AIF, ktoré má v úmysle spravovať.
3. Ak má správca AIF z krajiny mimo EÚ v úmysle zriadiť pobočku, poskytne okrem informácií požadovaných v odseku 2 tieto informácie:
a)
organizačnú štruktúru pobočky;
b)
adresu v hostiteľskom členskom štáte AIF, na ktorej možno získať dokumenty;
c)
mená a kontaktné údaje osôb zodpovedných za riadenie pobočky.
4. Príslušné orgány referenčného členského štátu do jedného mesiaca od doručenia kompletnej dokumentácie podľa odseku 2 alebo do dvoch mesiacov od doručenia kompletnej dokumentácie podľa odseku 3 odošlú túto dokumentáciu príslušným orgánom hostiteľského členského štátu správcu AIF. Táto dokumentácia sa odošle len vtedy, keď spravovanie AIF zo strany správcu AIF je a bude v súlade s touto smernicou a keď správca AIF spĺňa aj iným spôsobom ustanovenia tejto smernice.
Príslušné orgány referenčného členského štátu pripoja vyhlásenie, že príslušnému správcovi AIF udelili povolenie.
Príslušné orgány referenčného členského štátu bezodkladne informujú správcu AIF o zaslaní dokumentácie. Po doručení oznámenia o zaslaní môže správca AIF začať poskytovať služby v hostiteľskom členskom štáte správcu AIF.
Príslušné orgány referenčného členského štátu tiež informujú ESMA o tom, že správca AIF môže začať spravovať AIF v hostiteľských členských štátoch správcu AIF.
5. Hostiteľský členský štát správcu AIF neuloží dotknutému správcovi AIF žiadne dodatočné požiadavky v súvislosti so záležitosťami, na ktoré sa vzťahuje táto smernica.
6. V prípade zmeny ktorejkoľvek z informácií oznámených v súlade s odsekom 2 a prípadne odsekom 3 zašle správca AIF písomné oznámenie o tejto zmene príslušným orgánom svojho referenčného členského štátu, a to minimálne jeden mesiac pred vykonaním plánovanej zmeny alebo ihneď po tom, čo dôjde k neplánovanej zmene.
Ak v dôsledku plánovanej zmeny prestane byť spravovanie AIF správcom AIF v súlade s ustanoveniami tejto smernice alebo ak správca AIF prestane iným spôsobom spĺňať ustanovenia tejto smernice, príslušné orgány referenčného členského štátu bez zbytočného odkladu informujú správcu AIF, že danú zmenu nesmie vykonať.
Ak sa napriek ustanoveniam prvého a druhého pododseku vykoná plánovaná zmena alebo ak dôjde k neplánovanej zmene, v dôsledku ktorej prestane byť spravovanie AIF zo strany správcu AIF v súlade s ustanoveniami tejto smernice alebo správca AIF prestane iným spôsobom spĺňať ustanovenia tejto smernice, príslušné orgány referenčného členského štátu prijmú všetky náležité opatrenia v súlade s článkom 46, a to aj v prípade potreby výslovný zákaz uvádzania AIF na trh.
Ak sú zmeny prijateľné, pretože nemajú dosah na súlad spravovania AIF zo strany správcu AIF s ustanoveniami tejto smernice ani inak na plnenie ustanovení tejto smernice zo strany správcu AIF, príslušné orgány referenčného členského štátu o týchto zmenách bez zbytočného odkladu informujú príslušné orgány hostiteľských členských štátov správcu AIF.
7. S cieľom zabezpečiť jednotnú harmonizáciu tohto článku môže ESMA vypracovať návrh regulačných technických noriem, v ktorých sa stanoví, aké informácie sa majú poskytovať v súlade s odsekmi 2 a 3.
Na Komisiu sa deleguje právomoc prijať regulačné technické normy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
8. S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky uplatňovania tohto článku môže ESMA vypracovať návrh vykonávacích technických noriem, v ktorých sa stanovia štandardné formuláre, predlohy a postupy odosielania informácií v súlade s odsekmi 2 a 3.
Komisii sa zveruje právomoc prijať vykonávacie technické normy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
Článok 42
Podmienky uvádzania AIF spravovaného správcom AIF z krajiny mimo EÚ na trh v členských štátoch bez európskeho povolenia
1. Bez toho, aby tým boli dotknuté články 37, 39 a 40, členské štáty môžu umožniť správcovi AIF z krajiny mimo EÚ, aby len na ich území uvádzal na trh pre profesionálnych investorov podielové listy alebo akcie AIF, ktorý spravuje, pokiaľ sú splnené aspoň tieto podmienky:
a)
správca AIF z krajiny mimo EÚ spĺňa články 22, 23 a 24 v súvislosti s každým AIF uvádzaným na trh podľa tohto článku a článkov 26 až 30, ak AIF, ktorý uvádza na trh podľa tohto článku, patrí do rozsahu pôsobnosti článku 26 ods. 1. Za príslušné orgány a investorov AIF uvedených v uvedených článkoch sa považujú príslušné orgány a investori členských štátov, v ktorých sa AIF uvádza na trh;
b)
medzi príslušnými orgánmi členských štátov, v ktorých sa AIF uvádzajú na trh, prípadne príslušnými orgánmi dotknutého AIF z EÚ a orgánmi dohľadu tretej krajiny, v ktorej je usadený správca AIF z krajiny mimo EÚ, a orgánmi dohľadu tretej krajiny, v ktorej je usadený správca AIF z krajiny mimo EÚ, a prípadne orgánmi dohľadu tretej krajiny, v ktorej je usadený AIF z krajiny mimo EÚ, sa na účely dohľadu nad systémovým rizikom a v súlade s medzinárodnými normami zavedú vhodné dojednania o spolupráci s cieľom zabezpečiť účinnú výmenu informácií, ktorá príslušným orgánom relevantných členských štátov umožní vykonávať ich povinnosti v súlade s touto smernicou;
c)
tretia krajina, v ktorej je usadený správca AIF z krajiny mimo EÚ alebo AIF z krajiny mimo EÚ, nie je uvedená na zozname nespolupracujúcich krajín a území FATF.
Ak príslušný orgán AIF z EÚ neuzavrie požadované dojednanie o spolupráci uvedené v prvom pododseku písm. b) v primeranej lehote, príslušné orgány členského štátu, v ktorom sa AIF má uvádzať na trh, sa môžu vo veci obrátiť na ESMA, ktorý môže konať v súlade s právomocami, ktoré mu boli udelené podľa článku 19 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
2. Členské štáty môžu na účel tohto článku uložiť správcovi AIF z krajiny mimo EÚ prísnejšie požiadavky v súvislosti s uvádzaním podielových listov alebo akcií AIF na trh pre investorov na ich území.
3. Komisia prijme prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 56 a za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58 opatrenia týkajúce sa dojednaní o spolupráci uvedených v odseku 1 s cieľom vytvoriť spoločný rámec, aby sa uľahčilo ustanovenie týchto dojednaní o spolupráci s tretími krajinami.
4. S cieľom zabezpečiť jednotné uplatňovanie tohto článku vypracuje ESMA usmernenia, v ktorých sa stanovia podmienky uplatňovania opatrení prijatých Komisiou v súvislosti s dojednaniami o spolupráci uvedenými v odseku 1.
KAPITOLA VIII
UVÁDZANIE NA TRH PRE RETAILOVÝCH INVESTOROV
Článok 43
Uvádzanie AIF na trh pre retailových investorov správcom AIF
1. Bez toho, aby boli dotknuté iné nástroje práva Únie, môžu členské štáty umožniť správcom AIF uvádzať na trh na ich území pre retailových investorov podielové listy alebo akcie AIF, ktoré títo správcovia spravujú v súlade s touto smernicou, a to bez ohľadu na to, či sa tieto AIF uvádzajú na trh na národnom, alebo na cezhraničnom základe, alebo na to, či sú to AIF z EÚ, alebo AIF z krajín mimo EÚ.
V takýchto prípadoch môžu členské štáty uložiť správcom AIF alebo AIF prísnejšie požiadavky, ako sú požiadavky uplatniteľné na AIF, ktoré sa uvádzajú na trh na ich území pre profesionálnych investorov v súlade s touto smernicou. Členské štáty však nemôžu uložiť AIF z EÚ usadeným v inom členskom štáte, ktoré sa uvádzajú na trh na cezhraničnom základe, prísnejšie ani dodatočné požiadavky, ako ukladajú AIF, ktoré sa uvádzajú na trh na národnom základe.
2. Členské štáty, ktoré na svojom území povolia uvádzať na trh AIF pre retailových investorov, do 22. júla 2014 informujú Komisiu a ESMA o:
a)
druhoch AIF, ktoré môže správca AIF uvádzať na trh na ich území pre retailových investorov;
b)
akýchkoľvek dodatočných požiadavkách, ktoré stanoví členský štát na uvádzanie AIF na trh pre retailových investorov.
Členské štáty takisto informujú Komisiu a ESMA o všetkých neskorších zmenách v súvislosti s prvým pododsekom.
KAPITOLA IX
PRÍSLUŠNÉ ORGÁNY
ODDIEL 1
Určenie, právomoci a prostriedky nápravy
Článok 44
Určenie príslušných orgánov
Členské štáty určia príslušné orgány, ktoré majú vykonávať povinnosti ustanovené v tejto smernici.
Informujú o nich ESMA a Komisiu spolu s údajmi o akomkoľvek rozdelení povinností.
Príslušné orgány sú orgánmi verejnej moci.
Členské štáty od svojich príslušných orgánov vyžadujú, aby zaviedli vhodné metódy na monitorovanie toho, či si správcovia AIF plnia svoje povinnosti podľa tejto smernice, a to aj prípadne na základe usmernení vypracovaných zo strany ESMA.
Článok 45
Zodpovednosť príslušných orgánov v členských štátoch
1. Za dohľad nad obozretným podnikaním správcu AIF sú zodpovedné príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF bez ohľadu na to, či správca AIF spravuje a/alebo uvádza AIF na trh v inom členskom štáte, alebo nie, a bez toho, aby boli dotknuté tie ustanovenia tejto smernice, ktorými sa zveruje zodpovednosť za dohľad na príslušné orgány hostiteľského členského štátu správcu AIF.
2. Za dohľad nad dodržiavaním článkov 12 a 14 zo strany správcu AIF sú zodpovedné príslušné orgány hostiteľského členského štátu správcu AIF, ak tento správca AIF spravuje a/alebo uvádza AIF na trh prostredníctvom pobočky v tomto členskom štáte.
3. Príslušné orgány hostiteľského členského štátu správcu AIF môžu od správcu AIF, ktorý spravuje AIF alebo ho uvádza na trh na území tohto hostiteľského členského štátu prostredníctvom pobočky alebo bez nej, vyžadovať, aby poskytol informácie potrebné na dohľad nad tým, či správca AIF dodržiava uplatniteľné pravidlá, za ktoré sú tieto príslušné orgány zodpovedné.
Tieto požiadavky nesmú byť prísnejšie než požiadavky, ktoré hostiteľský členský štát správcu AIF ukladá správcom AIF, pre ktorých je ich domovským členským štátom na účely monitorovania dodržiavania rovnakých noriem z ich strany.
4. Ak príslušné orgány hostiteľského členského štátu správcu AIF zistia, že správca AIF, ktorý spravuje a/alebo uvádza AIF na trh na jeho území prostredníctvom pobočky alebo bez nej, porušuje jednu z uplatniteľných noriem, za dohľad nad dodržiavaním ktorých sú zodpovedné, požiadajú príslušného správcu AIF, aby toto porušovanie ukončil, a informujú o tom príslušné orgány domovského členského štátu.
5. Ak dotknutý správca AIF odmietne poskytnúť príslušným orgánom svojho hostiteľského členského štátu informácie, ktoré patria do ich zodpovednosti, ani nevykoná potrebné kroky na ukončenie porušovania uvedeného v odseku 4, príslušné orgány jeho hostiteľského členského štátu náležite informujú príslušné orgány jeho domovského členského štátu. Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF pri najbližšej príležitosti:
a)
prijmú všetky vhodné opatrenia, aby sa zabezpečilo, že dotknutý správca AIF poskytne informácie požadované príslušnými orgánmi jeho hostiteľského členského štátu podľa odseku 3 alebo ukončí porušovanie uvedené v odseku 4;
b)
požiadajú o potrebné informácie príslušné orgány dohľadu v tretích krajinách.
Povaha týchto opatrení uvedených v písmene a) sa oznámi príslušným orgánom hostiteľského členského štátu správcu AIF.
6. Ak napriek opatreniam prijatým príslušnými orgánmi domovského členského štátu správcu AIF podľa odseku 5 alebo preto, že sa tieto opatrenia ukážu nedostatočné alebo nie sú k dispozícii v danom členskom štáte, správca AIF naďalej odmieta poskytnúť informácie požadované príslušnými orgánmi jeho hostiteľského členského štátu podľa odseku 3 alebo naďalej porušuje právne alebo regulačné ustanovenia uvedené v odseku 4 platné v jeho hostiteľskom členskom štáte, príslušné orgány hostiteľského členského štátu správcu AIF môžu po informovaní príslušných orgánov domovského členského štátu správcu AIF prijať vhodné opatrenia vrátane tých, ktoré sú uvedené v článkoch 46 a 48, aby zabránili ďalším nezrovnalostiam alebo ich sankcionovali a v prípade potreby zabránili správcovi AIF začať akúkoľvek ďalšiu transakciu v jeho hostiteľskom členskom štáte. Ak je funkciou správcu AIF, ktorú vykonáva v hostiteľskom členskom štáte, spravovanie AIF, hostiteľský členský štát môže vyžadovať od správcu AIF, aby prestal spravovať tieto AIF.
7. Ak majú príslušné orgány hostiteľského členského štátu správcu AIF jasné a preukázateľné dôvody na to, aby sa domnievali, že správca AIF porušuje povinnosti vyplývajúce z pravidiel, za dohľad nad dodržiavaním ktorých nie sú zodpovedné, oznámia tieto zistenia príslušným orgánom domovského členského štátu správcu AIF, ktoré prijmú vhodné opatrenia, a v prípade, že je to potrebné, požiadajú o dodatočné informácie príslušné orgány dohľadu v tretích krajinách.
8. Ak napriek opatreniam, ktoré prijmú príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF, alebo ak sa preukáže, že takéto opatrenia sú nedostatočné, alebo z dôvodu, že domovský členský štát správcu AIF nekoná v primeranom časovom rámci, správca AIF naďalej pokračuje v konaní, ktoré jasne poškodzuje záujmy investorov príslušného AIF, finančnú stabilitu alebo integritu trhu v hostiteľskom členskom štáte správcu AIF, príslušné orgány hostiteľského členského štátu správcu AIF môžu po informovaní príslušných orgánov domovského členského štátu správcu AIF prijať všetky vhodné opatrenia potrebné na ochranu investorov príslušného AIF, finančnej stability a integrity trhu v hostiteľskom členskom štáte vrátane možnosti zabrániť dotknutému správcovi AIF v ďalšom uvádzaní podielových listov alebo akcií príslušného AIF na trh v hostiteľskom členskom štáte.
9. Postup stanovený v odsekoch 7 a 8 sa použije aj v prípade, že príslušné orgány hostiteľského členského štátu majú jasné a preukázateľné dôvody na to, aby nesúhlasili s udelením povolenia správcovi AIF z krajiny mimo EÚ referenčným členským štátom.
10. Ak dotknuté príslušné orgány nesúhlasia s niektorým z opatrení prijatých príslušným orgánom podľa odsekov 4 až 9, môžu sa vo veci obrátiť na ESMA, ktorý môže konať v súlade s právomocami, ktoré mu boli udelené podľa článku 19 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
11. V prípade potreby pomôže ESMA uskutočniť rokovania o dojednaniach o spolupráci, ktoré sa vyžadujú podľa tejto smernice, a uzavretie dohody o nich medzi príslušnými orgánmi členských štátov a orgánmi dohľadu tretích krajín.
Článok 46
Právomoci príslušných orgánov
1. Príslušné orgány musia mať všetky právomoci v oblasti dohľadu a vyšetrovania, potrebné na výkon ich funkcií. Tieto právomoci sa vykonávajú ktorýmkoľvek z nasledujúcich spôsobov:
a)
priamo;
b)
v spolupráci s inými orgánmi;
c)
v rámci ich zodpovednosti delegovaním na subjekty, na ktoré boli delegované úlohy;
d)
obrátením sa na príslušné súdne orgány.
2. Príslušné orgány majú tieto právomoci:
a)
sú oprávnené na prístup ku každému dokumentu v akejkoľvek forme a dostať jeho vyhotovenie;
b)
sú oprávnené požadovať informácie od ktorejkoľvek osoby spojenej s činnosťami správcu AIF alebo AIF, a ak je to potrebné, predvolať a vypočuť osobu s cieľom získať informácie;
c)
sú oprávnené vykonávať kontroly na mieste s predchádzajúcim oznámením alebo bez neho;
d)
sú oprávnené vyžadovať už existujúce záznamy o telefónnej alebo dátovej prevádzke;
e)
sú oprávnené požadovať zastavenie každého postupu, ktorý je v rozpore s ustanoveniami prijatými na vykonávanie tejto smernice;
f)
sú oprávnené požadovať zmrazenie alebo zaistenie majetku;
g)
sú oprávnené požadovať dočasný zákaz výkonu odbornej činnosti;
h)
sú oprávnené požadovať informácie od správcov AIF s udeleným povolením, depozitárov alebo audítorov;
i)
sú oprávnené prijať opatrenia akéhokoľvek typu s cieľom zabezpečiť, aby správcovia AIF alebo depozitári naďalej plnili požiadavky tejto smernice, ktoré sa na nich vzťahujú;
j)
sú oprávnené požiadať o pozastavenie emisie, odkúpenia alebo vyplatenia podielových listov v záujme podielnikov alebo verejnosti;
k)
sú oprávnené odňať povolenie udelené správcovi AIF alebo depozitárovi;
l)
sú oprávnené dať podnet na začatie trestného stíhania;
m)
sú oprávnené žiadať, aby audítori alebo znalci vykonali kontroly alebo vyšetrovania.
3. Ak sa príslušný orgán referenčného členského štátu domnieva, že správca AIF z krajiny mimo EÚ, ktorému bolo udelené povolenie, porušuje svoje povinnosti vyplývajúce z tejto smernice, čo najskôr túto skutočnosť oznámi ESMA, pričom uvedie všetky dôvody.
4. Členské štáty zabezpečia, aby príslušné orgány mali právomoc potrebnú na prijatie všetkých opatrení s cieľom zabezpečiť riadne fungovanie trhov v tých prípadoch, keď by činnosť jedného alebo viacerých AIF na trhu pre finančné nástroje mohla ohroziť riadne fungovanie tohto trhu.
Článok 47
Právomoci a kompetencie ESMA
1. ESMA môže vypracovať a pravidelne preskúmavať usmernenia pre príslušné orgány členských štátov o výkone ich povoľovacích právomocí a o ich oznamovacích povinnostiach stanovených touto smernicou.
ESMA má tiež potrebné právomoci vrátane právomocí uvedených v článku 48 ods. 3 na vykonávanie úloh, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice.
2. Povinnosť zachovávať služobné tajomstvo sa vzťahuje na všetky osoby, ktoré pracujú alebo ktoré pracovali pre ESMA, a na príslušné orgány alebo akékoľvek iné osoby, na ktoré ESMA delegovala úlohy vrátane audítorov a odborníkov pracujúcich na základe zmluvy s ESMA. Informácie, na ktoré sa vzťahuje služobné tajomstvo, sa nesmú sprístupniť iným osobám ani orgánu okrem prípadov, keď je takéto sprístupnenie informácií potrebné na účely právnych úkonov.
3. Všetky informácie vymieňané podľa tejto smernice medzi ESMA, príslušnými orgánmi, EBA, Európskym orgánom dohľadu (Európskym orgánom pre poisťovníctvo a dôchodkové poistenie zamestnancov) zriadeným nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1094/2010 (29) a ESRB sa považujú za dôverné okrem prípadov, v ktorých ESMA, príslušný orgán alebo iný orgán alebo dotknutý subjekt v čase oznámenia uvedie, že takáto informácia môže byť sprístupnená, alebo v prípade, že takéto sprístupnenie informácie je potrebné na účely právnych úkonov.
4. ESMA môže v súlade s článkom 9 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010 v prípade splnenia všetkých podmienok uvedených v odseku 5 požiadať príslušný orgán alebo príslušné orgány, aby v prípade potreby prijali ktorékoľvek z týchto opatrení:
a)
zakázať uvádzanie podielových listov alebo akcií AIF, ktorý spravuje správca AIF z krajiny mimo EÚ, alebo AIF z krajiny mimo EÚ, ktorý spravuje správca AIF z EÚ bez povolenia požadovaného v článku 37 alebo bez oznámenia požadovaného v článkoch 35, 39 a 40, alebo bez toho, že by bol oprávnený vykonávať túto činnosť príslušným členským štátom v súlade s článkom 42, na trh v Únii;
b)
uložiť obmedzenia správcovi AIF z krajiny mimo EÚ v súvislosti so spravovaním AIF v prípade nadmernej koncentrácie rizika na špecifickom trhu na cezhraničnom základe;
c)
uložiť obmedzenia správcovi AIF z krajiny mimo EÚ v súvislosti so spravovaním AIF, ktorého činnosti potenciálne predstavujú významný zdroj rizika protistrany pre úverovú inštitúciu alebo iné systémovo dôležité inštitúcie.
5. ESMA môže prijať rozhodnutie podľa odseku 4 podliehajúce požiadavkám stanoveným v odseku 6, ak sú splnené obe tieto podmienky:
a)
exituje významná hrozba, ktorú spôsobujú alebo zvyšujú činnosti správcu AIF, pre riadne fungovanie a integritu finančného trhu alebo stabilitu celého finančného systému v Únii alebo jeho časti s cezhraničnými dôsledkami a
b)
relevantný príslušný orgán alebo relevantné príslušné orgány neprijal/neprijali opatrenia na riešenie hrozieb alebo opatrenia, ktoré boli prijaté, riešia hrozby nedostatočne.
6. Opatrenia prijaté príslušným orgánom alebo príslušnými orgánmi na základe odseku 4:
a)
účinne riešia hrozbu pre riadne fungovanie a integritu finančného trhu alebo stabilitu celého finančného systému v Únii alebo jeho časti, alebo významne zlepšujú spôsobilosť príslušných orgánov monitorovať hrozbu;
b)
nevytvárajú riziko regulačnej arbitráže;
c)
nemajú škodlivý vplyv na efektívnosť finančných trhov vrátane znižovania likvidity na týchto trhoch alebo vytvárania neistoty vo vzťahu k účastníkom trhu spôsobom, ktorý nie je primeraný k prínosom tohto opatrenia.
7. ESMA predtým, ako požiada príslušný orgán, aby prijal alebo obnovil akékoľvek opatrenie uvedené v odseku 4, konzultuje v prípade potreby ESRB a iné príslušné orgány.
8. ESMA oznámi príslušným orgánom referenčného členského štátu správcu AIF z krajiny mimo EÚ a príslušným orgánom hostiteľských členských štátov dotknutého správcu AIF z krajiny mimo EÚ rozhodnutie požiadať príslušný orgán alebo príslušné orgány uložiť alebo obnoviť akékoľvek opatrenie uvedené v ods. 4. V oznámení sa uvedú minimálne tieto podrobnosti:
a)
správca AIF a činnosti, na ktoré sa vzťahujú opatrenia, a ich trvanie;
b)
dôvody, pre ktoré sa ESMA domnieva, že je potrebné uložiť opatrenia v súlade s podmienkami a požiadavkami stanovenými v tomto článku vrátane dôkazu potvrdzujúceho tieto dôvody.
9. ESMA preskúmava svoje opatrenia uvedené v odseku 4 vo vhodných intervaloch a v každom prípade minimálne raz za tri mesiace. Ak opatrenie nie je obnovené po troch mesiacoch, automaticky stráca platnosť. Odseky 5 až 8 sa uplatňujú na obnovenie opatrení.
10. Príslušné orgány referenčného členského štátu dotknutého správcu AIF z krajiny mimo EÚ môžu požiadať ESMA, aby prehodnotil svoje rozhodnutie. Uplatňuje sa postup stanovený článku 44 ods. 1 druhom pododseku nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
Článok 48
Správne sankcie
1. Členské štáty ustanovia pravidlá týkajúce sa opatrení a sankcií uplatniteľných pri porušení vnútroštátnych ustanovení prijatých na základe tejto smernice a prijmú všetky opatrenia potrebné na zabezpečenie presadzovania týchto pravidiel. Bez toho, aby boli dotknuté postupy na odňatie povolenia alebo právo členských štátov uložiť trestnoprávne sankcie, členské štáty zabezpečia v súlade so svojím vnútroštátnym právom, aby sa mohli prijímať vhodné správne opatrenia alebo uložiť správne sankcie voči zodpovedným osobám, ak neboli dodržané ustanovenia prijaté pri vykonávaní tejto smernice. Členské štáty zabezpečia, aby boli tieto opatrenia účinné, primerané a odradzujúce.
2. Členské štáty zabezpečia, aby príslušné orgány mohli zverejniť informácie o každom opatrení alebo sankcii, ktoré sa uložia za porušenie ustanovení prijatých pri vykonávaní tejto smernice, pokiaľ by takéto zverejnenie vážne neohrozilo finančné trhy, nepoškodilo záujmy investorov ani nespôsobilo neprimeranú škodu zúčastneným stranám.
3. ESMA vypracuje výročnú správu o uplatňovaní správnych opatrení a uvaľovaní sankcií v prípade porušení ustanovení prijatých pri vykonávaní tejto smernice v rôznych členských štátoch. Príslušné orgány poskytnú ESMA na tento účel potrebné informácie.
Článok 49
Právo podať odvolanie
1. Príslušné orgány písomne zdôvodňujú každé rozhodnutie, ktorým sa zamieta udelenie povolenia alebo odníma povolenie správcovi AIF na spravovanie a/alebo uvádzanie AIF na trh, alebo každé záporné rozhodnutie, ktoré sa prijme pri vykonávaní opatrení prijatých pri uplatňovaní tejto smernice, a tieto rozhodnutia oznamujú žiadateľom.
2. Členské štáty zabezpečia, aby každé rozhodnutie prijaté podľa zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení prijatých v súlade s touto smernicou bolo riadne odôvodnené a podliehalo právu podať odvolanie na súd.
Toto právo podať odvolanie na súd sa uplatní aj vtedy, ak sa v prípade žiadosti o povolenie, v ktorej sú uvedené všetky požadované informácie, neprijme do šiestich mesiacov od jej podania žiadne rozhodnutie.
ODDIEL 2
Spolupráca medzi rôznymi príslušnými orgánmi
Článok 50
Povinnosť spolupráce
1. Príslušné orgány členských štátov spolupracujú medzi sebou, s ESMA a s ESRB vždy, keď je to potrebné na účel vykonávania ich povinností podľa tejto smernice alebo ich právomocí podľa tejto smernice alebo vnútroštátneho práva.
2. Členské štáty uľahčujú spoluprácu ustanovenú v tomto oddiele.
3. Príslušné orgány využívajú svoje právomoci na účely spolupráce aj v prípadoch, ak vyšetrované správanie nepredstavuje porušenie žiadneho právneho predpisu platného v ich vlastnom členskom štáte.
4. Príslušné orgány členských štátov si bezodkladne poskytujú navzájom a ESMA informácie požadované na účely výkonu ich povinností podľa tejto smernice.
Príslušné orgány domovského členského štátu postúpia kópiu príslušných dojednaní o spolupráci, ktoré uzavreli v súlade s článkami 35, 37 a/alebo 40, hostiteľským členským štátom dotknutého správcu AIF. Príslušné orgány domovského členského štátu postúpia v súlade s postupmi týkajúcimi sa platných regulačných technických noriem stanovených v článku 35 ods. 14, článku 37 ods. 17 alebo v článku 40 ods. 14 informácie získané od orgánov dohľadu z tretích krajín v súlade s dojednaniami o spolupráci s týmito orgánmi dohľadu v súvislosti so správcom AIF alebo prípadne na základe článku 45 ods. 6 alebo 7 príslušným orgánom hostiteľského členského štátu dotknutého správcu AIF.
Ak sa príslušný orgán hostiteľského členského štátu domnieva, že obsah dojednaní o spolupráci, ktoré uzavrel domovský členský štát dotknutého správcu AIF v súlade s článkami 35, 37 a/alebo 40, nie je v súlade s požiadavkami na základe platných regulačných technických noriem, dotknuté príslušné orgány sa môžu v tejto veci obrátiť na ESMA, ktorý môže konať v súlade s právomocami, ktoré mu boli udelené podľa článku 19 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
5. Ak majú príslušné orgány jedného členského štátu jasné a preukázateľné dôvody na to, aby sa domnievali, že správca AIF, ktorý nepodlieha dohľadu týchto príslušných orgánov, koná alebo konal v rozpore s ustanoveniami tejto smernice, túto skutočnosť čo najkonkrétnejším spôsobom oznámia ESMA a príslušným orgánom domovského a hostiteľského členského štátu dotknutého správcu AIF. Orgány, ktoré prijali takéto oznámenie, prijmú vhodné opatrenia, informujú ESMA a príslušné oznamujúce orgány o výsledku týchto opatrení a podľa možnosti aj o dôležitých predbežných výsledkoch. Týmto odsekom nie sú dotknuté právomoci príslušného oznamujúceho orgánu.
6. Aby sa zabezpečilo jednotné uplatňovanie ustanovení tejto smernice týkajúcich sa výmeny informácií, môže ESMA vypracovať návrh vykonávacích technických noriem s cieľom určiť podmienky uplatňovania so zreteľom na postupy výmeny informácií medzi príslušnými orgánmi a medzi príslušnými orgánmi a ESMA.
Komisii sa zveruje právomoc prijať vykonávacie technické normy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
Článok 51
Prenos a uchovávanie osobných údajov
1. Príslušné orgány uplatňujú smernicu 95/46/ES, pokiaľ ide o prenos osobných údajov medzi nimi. Pokiaľ ide o prenos osobných údajov zo strany ESMA príslušným orgánom členského štátu alebo tretej krajiny, ESMA sa riadi nariadením (ES) č. 45/2001.
2. Údaje sa uchovávajú maximálne po dobu piatich rokov.
Článok 52
Sprístupňovanie informácií tretím krajinám
1. Príslušný orgán členského štátu môže preniesť údaje a analýzu údajov do tretej krajiny, a to na individuálnom základe, ak sú splnené podmienky stanovené v článku 25 alebo 26 smernice 95/46/ES a ak je príslušný orgán členského štátu uzrozumený s tým, že takýto prenos údajov je potrebný na účely tejto smernice. Tretia krajina neprenesie údaje do inej tretej krajiny bez výslovného písomného povolenia príslušného orgánu členského štátu.
2. Príslušný orgán členského štátu sprístupní informácie prijaté od príslušného orgánu iného členského štátu orgánu dohľadu tretej krajiny, len ak príslušný orgán dotknutého členského štátu získa výslovný súhlas príslušného orgánu, ktorý informáciu poskytol, a prípadne ak je informácia sprístupnená výlučne na účely, na ktoré príslušný orgán udelil svoj súhlas.
Článok 53
Výmena informácií týkajúcich sa potenciálnych systémových dôsledkov činnosti správcu AIF
1. Príslušné orgány členských štátov zodpovedné za udelenie povolenia a/alebo za dohľad nad správcami AIF podľa tejto smernice oznamujú informácie príslušným orgánom iných členských štátov, ak je to dôležité na monitorovanie a odozvu na potenciálne dôsledky činností jednotlivých správcov AIF alebo správcov AIF spoločne na stabilitu systémovo dôležitých finančných inštitúcií a na riadne fungovanie trhov, na ktorých správcovia AIF pôsobia. Informujú aj ESMA a ESRB, ktoré postúpia tieto informácie príslušným orgánom ostatných členských štátov.
2. Príslušné orgány správcu AIF oznamujú súhrnné informácie týkajúce sa činností správcu AIF v ich zodpovednosti ESMA a ESRB za podmienok ustanovených v článku 35 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
3. Komisia prijme prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 56 a za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58 opatrenia, v ktorých stanoví obsah informácií, ktoré sa majú vymieňať podľa odseku 1.
4. Komisia prijme vykonávacie akty, v ktorých spresní spôsob a periodicitu výmeny informácií podľa odseku 1. Tieto vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 59 ods. 2.
Článok 54
Spolupráca pri činnostiach dohľadu
1. Príslušné orgány jedného členského štátu môžu požiadať o spoluprácu príslušné orgány druhého členského štátu pri činnosti dohľadu alebo o kontrolu na mieste, alebo vyšetrovanie na území tohto druhého členského štátu v rámci ich právomocí podľa tejto smernice.
Ak príslušné orgány dostanú žiadosť v súvislosti s kontrolou na mieste alebo vyšetrovaním, vykonajú jednu z týchto činností:
a)
sami vykonajú kontrolu alebo vyšetrovanie;
b)
povolia žiadajúcemu orgánu vykonať kontrolu alebo vyšetrovanie;
c)
povolia audítorom alebo odborníkom vykonať kontrolu alebo vyšetrovanie.
2. V prípade uvedenom v odseku 1 písm. a) môže príslušný orgán členského štátu, ktorý požiadal o spoluprácu, požiadať, aby jeho pracovníci pomáhali pracovníkom vykonávajúcim kontrolu alebo vyšetrovanie. Táto kontrola alebo vyšetrovanie však podlieha celkovej kontrole členského štátu, na území ktorého sa vykonáva.
V prípade uvedenom v odseku 1 písm. b) môže príslušný orgán členského štátu, na území ktorého sa kontrola alebo vyšetrovanie vykonáva, požiadať, aby jeho pracovníci pomáhali pracovníkom vykonávajúcim kontrolu alebo vyšetrovanie.
3. Príslušné orgány môžu odmietnuť vymeniť si informácie alebo konať na žiadosť o spoluprácu pri výkone vyšetrovania alebo kontroly na mieste len v týchto prípadoch:
a)
vyšetrovanie, kontrola na mieste alebo výmena informácií by mohli mať negatívny vplyv na zvrchovanosť, bezpečnosť alebo verejný poriadok osloveného členského štátu;
b)
v súvislosti s tými istými činmi a tými istými osobami sa pred orgánmi osloveného členského štátu začalo súdne konanie;
c)
v oslovenom členskom štáte už bol v súvislosti s tými istými osobami a tými istými činmi vynesený konečný rozsudok.
Príslušné orgány informujú žiadajúce príslušné orgány o každom rozhodnutí prijatom podľa prvého pododseku a uvedú dôvody.
4. S cieľom zabezpečiť jednotné uplatňovanie tohto článku môže ESMA vypracovať návrh vykonávacích technických noriem, v ktorých sa určia spoločné postupy pre príslušné orgány na spoluprácu pri kontrolách na mieste alebo vyšetrovaniach.
Komisii sa zveruje právomoc prijať vykonávacie technické normy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
Článok 55
Riešenie sporov
Ak príslušné orgány členských štátov nesúhlasia s posúdením, konaním ani opomenutím jedného príslušného orgánu v oblastiach, v ktorých táto smernica vyžaduje spoluprácu alebo koordináciu medzi príslušnými orgánmi z viac ako jedného členského štátu, príslušné orgány sa môžu vo veci obrátiť na ESMA, ktorý môže konať v súlade s právomocami, ktoré mu boli udelené podľa článku 19 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
KAPITOLA X
PRECHODNÉ A ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA
Článok 56
Vykonávanie delegovania právomoci
1. Právomoc prijímať delegované akty uvedené v článkoch 3, 4, 9, 12, 14 až 25, 34 až 37, 40, 42, 53, 67 a 68 sa Komisii udeľuje na obdobie štyroch rokov od 21. júla 2011. Komisia predloží správu týkajúcu sa delegovanej právomoci najneskôr šesť mesiacov pred uplynutím tohto štvorročného obdobia. Delegovanie právomoci sa automaticky predlžuje na rovnako dlhé obdobia, pokiaľ ho Európsky parlament alebo Rada v súlade s článkom 57 neodvolajú.
2. Komisia oznamuje delegovaný akt Európskemu parlamentu a Rade súčasne, a to hneď po jeho prijatí.
3. Právomoc prijímať delegované akty sa Komisii udeľuje za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58.
Článok 57
Odvolanie delegovania právomoci
1. Európsky parlament alebo Rada môžu delegovanie právomoci uvedené v článkoch 3, 4, 9, 12, 14 až 25, 34 až 37, 40, 42, 53, 67 a 68 kedykoľvek odvolať.
2. Inštitúcia, ktorá začala vnútorný postup s cieľom rozhodnúť, či delegovanie právomoci odvolať, vyvinie úsilie na účely informovania druhej inštitúcie a Komisie v primeranom čase pred prijatím konečného rozhodnutia, pričom uvedie delegovanú právomoc, ktorej by sa odvolanie mohlo týkať, a možné dôvody odvolania.
3. Rozhodnutím o odvolaní sa ukončuje delegovanie právomoci v ňom uvedenej. Rozhodnutie nadobúda účinnosť okamžite alebo k neskoršiemu dátumu, ktorý je v ňom určený. Nie je ním dotknutá platnosť delegovaných aktov, ktoré už nadobudli účinnosť. Uverejní sa v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 58
Námietky voči delegovaným aktom
1. Európsky parlament a Rada môžu voči delegovanému aktu vzniesť námietku v lehote troch mesiacov odo dňa jeho oznámenia. Na podnet Európskeho parlamentu alebo Rady sa táto lehota predĺži o tri mesiace.
2. Ak do uplynutia lehoty uvedenej v odseku 1 Európsky parlament ani Rada nevzniesli námietku voči delegovanému aktu, tento akt sa uverejní v Úradnom vestníku Európskej únie a nadobudne účinnosť dňom, ktorý je v ňom stanovený.
Delegovaný akt sa môže uverejniť v Úradnom vestníku Európskej únie a nadobudnúť účinnosť pred uplynutím uvedenej lehoty, ak na základe odôvodnenej žiadosti Komisie Európsky parlament a Rada informovali Komisiu o tom, že nemajú v úmysle vzniesť námietku.
3. Delegovaný akt nenadobúda účinnosť v prípade, ak Európsky parlament alebo Rada voči nemu vzniesli námietku v lehote uvedenej v odseku 1. V súlade s článkom 296 ZFEÚ inštitúcia, ktorá vznesie námietku voči delegovanému aktu, uvedie dôvody jej vznesenia.
Článok 59
Vykonávacie opatrenia
1. Komisii pomáha Európsky výbor pre cenné papiere zriadený rozhodnutím Komisie 2001/528/ES (30). Uvedený výbor je výborom v zmysle nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
2. Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňuje sa článok 5 nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
Článok 60
Zverejňovanie výnimiek
Ak členský štát využije výnimku alebo možnosť voľby ustanovené v článkoch 6, 9, 21, 22, 28, 43 a v článku 61 ods. 5, informuje o tom, ako aj o všetkých neskorších zmenách Komisiu. Komisia tieto informácie zverejní na internetovej stránke alebo iným ľahko prístupným spôsobom.
Článok 61
Prechodné ustanovenie
1. Správca AIF, ktorý vykonáva činnosti podľa tejto smernice pred 22. júlom 2013, prijme všetky opatrenia, ktoré sú potrebné na dosiahnutie súladu s vnútroštátnym právom vychádzajúcim z tejto smernice, a predloží žiadosť o povolenie do jedného roka od tohto dátumu.
2. Články 31, 32 a 33 sa neuplatňujú na uvádzanie na trh v prípade podielových listov alebo akcií AIF, na ktoré sa vzťahuje aktuálna verejná ponuka na základe prospektu, ktorý bol vypracovaný a uverejnený v súlade so smernicou 2003/71/ES do 22. júla 2013, počas doby platnosti prospektu.
3. Správca AIF, pokiaľ spravuje pred 22. júlom 2013 AIF uzatvoreného typu, ktoré neuskutočňujú žiadne dodatočné investície po 22. júli 2013, však môže naďalej spravovať takéto AIF bez povolenia podľa tejto smernice.
4. Správca AIF, pokiaľ spravuje AIF uzatvoreného typu, ktorých lehota na upisovanie pre investorov skončila pred dňom nadobudnutia účinnosti tejto smernice a ktoré sú vytvorené na časové obdobie, ktoré sa končí najneskôr tri roky po 22. júli 2013, však môžu naďalej spravovať tieto AIF bez toho, aby bolo potrebné dosiahnuť súlad s touto smernicou, okrem článku 22 a prípadne článkov 26 až 30, alebo predložiť žiadosť o povolenie na základe tejto smernice.
5. Príslušné orgány domovského členského štátu AIF alebo v prípade, keď AIF nie je regulovaný, príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF môžu umožniť inštitúciám uvedeným v článku 21 ods. 3 písm. a) a usadeným v inom členskom štáte, aby boli určené za depozitára do 22. júla 2017. Týmto ustanovením nie je dotknuté úplné uplatňovanie článku 21, okrem ustanovení odseku 5 písm. a) uvedeného článku o mieste, kde má byť depozitár usadený.
Článok 62
Zmeny a doplnenia smernice 2003/41/ES
Smernica 2003/41/ES sa mení a dopĺňa takto:
1.
v článku 2 ods. 2 sa písmeno b) nahrádza takto:
„b)
inštitúcie, na ktoré sa vzťahujú smernice 73/239/EHS (31), 85/611/EHS (32), 93/22/EHS (33), 2000/12/ES (34), 2002/83/ES (35) a 2011/61/EÚ (36);
2.
článok 19 ods. 1 sa nahrádza takto:
1. Členské štáty neobmedzia inštitúcie pri menovaní správcov investičného portfólia, ktorí sú usadení v inom členskom štáte a náležite oprávnení na túto činnosť, v súlade so smernicami 85/611/EHS, 93/22/EHS, 2000/12/ES, 2002/83/ES a 2011/61/EÚ, ako aj so smernicami uvedenými v článku 2 ods. 1 tejto smernice.“
Článok 63
Zmeny a doplnenia smernice 2009/65/ES
Smernica 2009/65/ES sa mení a dopĺňa takto:
1.
vkladá sa tento článok:
„Článok 50a
S cieľom zabezpečiť medzisektorovú konzistenciu a odstrániť nesúlad medzi záujmom spoločností, ktoré ‚preskupujú‘ úvery do obchodovateľných cenných papierov a iných finančných nástrojov (pôvodcov), a PKIPCP, ktoré investujú do týchto cenných papierov alebo iných finančných nástrojov, prijme Komisia prijme prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 112a a za podmienok stanovených v článkoch 112b a 112c opatrenia, v ktorých ustanoví požiadavky v týchto oblastiach:
a)
požiadavky, ktoré musí zadávateľ splniť, aby PKIPCP mohol investovať do cenných papierov alebo iných finančných nástrojov tohto druhu emitovaných po 1. januári 2011, vrátane požiadaviek, ktoré zabezpečujú, aby si zadávateľ zachoval čistú ekonomickú zainteresovanosť vo výške najmenej 5 %;
b)
kvalitatívne požiadavky, ktoré musí splniť PKIPCP, ktorý investuje do týchto cenných papierov alebo do iných finančných nástrojov.“;
2.
článok 112 ods. 2 sa nahrádza takto:
2. Právomoc prijímať delegované akty uvedené v článkoch 12, 14, 23, 33, 43, 51, 60, 61, 62, 64, 75, 78, 81, 95 a 111 sa Komisii udeľuje na obdobie štyroch rokov od 4. januára 2011. Právomoc prijímať delegované akty uvedené v článku 50a sa Komisii udeľuje na obdobie štyroch rokov od 21. júla 2011. Komisia predloží správu týkajúcu sa delegovanej právomoci najneskôr šesť mesiacov pred uplynutím tohto štvorročného obdobia. Delegovanie právomoci sa automaticky predlžuje na rovnako dlhé obdobia, pokiaľ ho Európsky parlament ani Rada v súlade s článkom 112a neodvolajú.“;
3.
článok 112a ods. 1 sa nahrádza takto:
1. Európsky parlament alebo Rada môžu delegovanie právomoci uvedené v článkoch 12, 14, 23, 33, 43, 50a, 51, 60, 61, 62, 64, 75, 78, 81, 95 a 111 kedykoľvek odvolať.“
Článok 64
Zmena a doplnenie nariadenia (EÚ) č. 1060/2009
V nariadení (ES) č. 1060/2009 sa článok 4 ods. 1 prvý pododsek nahrádza takto:
1. Úverové inštitúcie, ako sú vymedzené v smernici 2006/48/ES, investičné spoločnosti, ako sú vymedzené v smernici 2004/39/ES, poisťovne, na ktoré sa vzťahuje prvá smernica Rady 73/239/EHS z 24. júla 1973 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení vzťahujúcich sa na začatie a vykonávanie priameho poistenia s výnimkou životného poistenia (37), poisťovne, ako sú vymedzené v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2002/83/ES z 5. novembra 2002 o životnom poistení (38), zaisťovne, ako sú vymedzené v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2005/68/ES zo 16. novembra 2005 o zaistení (39), podniky kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov (PKIPCP), ako sú vymedzené v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2009/65/ES z 13. júla 2009 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa podnikov kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov (PKIPCP) (40), inštitúcie zamestnaneckého dôchodkového zabezpečenia, ako sú vymedzené v smernici 2003/41/ES, a alternatívne investičné fondy, ako sú vymedzené v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2011/61/EÚ z 8. júna 2011 o správcoch alternatívnych investičných fondov (41), môžu na regulačné účely používať úverové ratingy, len ak sú vydané ratingovými agentúrami so sídlom v Únii, ktoré sú registrované v súlade s týmto nariadením.
Článok 65
Zmena a doplnenie nariadenia (EÚ) č. 1095/2010
V článku 1 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010 sa slová „akýkoľvek budúci legislatívny akt v oblasti správcov alternatívnych investičných fondov (AIFS)“ nahrádzajú slovami „smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/61/EÚ z 8. júna 2011 o správcoch alternatívnych investičných fondov (42).
Článok 66
Transpozícia
1. Členské štáty prijmú a uverejnia do 22. júla 2013 zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou. Komisii bezodkladne oznámia znenie týchto ustanovení a tabuľku zhody medzi týmito ustanoveniami a touto smernicou.
2. Členské štáty uplatňujú zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia uvedené v odseku 1 od 22. júla 2013.
3. Bez ohľadu na odsek 2 uplatňujú členské štáty zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s článkom 35 a článkami 37 až 41 v súlade s delegovaným aktom prijatým Komisiou na základe článku 67 ods. 6 a odo dňa v ňom uvedenom.
4. Členské štáty zabezpečia, aby sa zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia, ktoré prijali na dosiahnutie súladu s článkami 36 a 42, prestali uplatňovať v súlade s delegovaným aktom prijatým Komisiou na základe článku 68 ods. 6 a odo dňa v ňom uvedeného.
5. Keď členské štáty prijmú opatrenia uvedené v odseku 1, uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu.
6. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
Článok 67
Delegovaný akt o uplatňovaní článku 35 a článkov 37 až 41
1. Do 22. júla 2015 vydá ESMA pre Európsky parlament, Radu a Komisiu:
a)
stanovisko k fungovaniu európskeho povolenia pre správcu AIF z EÚ, ktorý spravuje a/alebo uvádza na trh AIF z EÚ podľa článkov 32 a 33, a k fungovaniu uvádzania AIF z krajiny mimo EÚ na trh v členských štátoch správcom AIF z EÚ a spravovania a/alebo uvádzania AIF na trh v členských štátoch správcom AIF z krajiny mimo EÚ podľa platných národných režimov uvedených v článkoch 36 a 42 a
b)
odporúčanie týkajúce sa uplatňovania európskeho povolenia na uvádzanie AIF z krajiny mimo EÚ na trh v členských štátoch správcom AIF z EÚ a spravovania a/alebo uvádzania AIF na trh v členských štátoch správcom AIF z krajiny mimo EÚ v súlade s pravidlami stanovenými v článku 35 a článkoch 37 až 41.
2. ESMA vo svojom stanovisku a odporúčaní týkajúcom sa uplatňovania európskeho povolenia na uvádzanie AIF z krajiny mimo EÚ na trh v členských štátoch správcom AIF z EÚ a spravovania a/alebo uvádzania AIF na trh v členských štátoch správcom AIF z krajiny mimo EÚ vychádza okrem iného:
a)
v súvislosti s fungovaním európskeho povolenia pre správcu AIF z EÚ, ktorý spravuje a/alebo uvádza na trh AIF z EÚ z:
i)
využívania európskeho povolenia;
ii)
problémov, ktoré sa vyskytli v súvislosti s:
-
účinnou spoluprácou medzi príslušnými orgánmi,
-
účinným fungovaním systému oznamovania,
-
ochranou investorov,
-
mediáciou zo strany ESMA vrátane počtu prípadov a účinnosti mediácie;
iii)
účinnosti zberu a vzájomného poskytovania informácií v súvislosti s monitorovaním systémových rizík príslušnými vnútroštátnymi orgánmi, ESMA a ESRB;
b)
v súvislosti s fungovaním uvádzania AIF z krajiny mimo EÚ na trh v členských štátoch správcom AIF z EÚ a spravovania a/alebo uvádzania AIF na trh v členských štátoch správcom AIF z krajiny mimo EÚ v súlade s platnými národnými režimami z:
i)
plnenia všetkých požiadaviek správcami AIF z EÚ, ktoré sú stanovené v tejto smernici, s výnimkou článku 21;
ii)
dodržiavania článkov 22, 23 a 24 správcami AIF z krajiny mimo EÚ v súvislosti s každým AIF uvádzaným na trh správcom AIF, a v náležitých prípadoch dodržiavania článkov 26 až 30;
iii)
existencie a účinnosti dojednaní o spolupráci na účel dohľadu nad systémovým rizikom a v súlade s medzinárodnými štandardmi medzi príslušnými orgánmi členského štátu, v ktorom sa AIF uvádza na trh, prípadne príslušnými orgánmi domovského členského štátu AIF z EÚ a orgánmi dohľadu tretej krajiny, v ktorej je usadený správca AIF z krajiny mimo EÚ, a prípadne orgánmi dohľadu tretej krajiny, v ktorej je usadený AIF z krajiny mimo EÚ;
iv)
akýchkoľvek problémov súvisiacich s ochranou investorov, ku ktorým mohlo dôjsť;
v)
akýchkoľvek prvkov regulačného rámca a rámca dohľadu tretej krajiny, ktoré môžu zabrániť efektívnemu výkonu funkcií dohľadu príslušných orgánov podľa tejto smernice;
c)
v súvislosti s fungovaním oboch systémov, z potenciálnych narušení trhu a narušení hospodárskej súťaže (rovnaké podmienky pre všetkých) alebo z akýchkoľvek všeobecných alebo špecifických ťažkostí, s ktorými sa stretli správcovia AIF z EÚ pri usadzovaní sa alebo uvádzaní AIF, ktoré spravujú, na trh v ktorejkoľvek tretej krajine.
3. Od nadobudnutia účinnosti vnútroštátnych zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení, ktoré sú potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou, a do vydania stanoviska ESMA uvedeného v odseku 1 písm. a), poskytujú príslušné orgány členských štátov na tento účel ESMA štvrťročne informácie o správcoch AIF, ktorí spravujú a/alebo uvádzajú na trh AIF podliehajúce dohľadu týchto orgánov, a to buď na základe uplatňovania režimu európskeho povolenia uvedeného v tejto smernici, alebo na základe ich národných režimov, a informácie, ktoré sú potrebné na hodnotenie prvkov uvedených v odseku 2.
4. Ak sa ESMA domnieva, že neexistujú významné prekážky v súvislosti s ochranou investorov, narušením trhu, hospodárskou súťažou a monitorovaním systémového rizika, ktoré bránia uplatňovaniu európskeho povolenia na uvádzanie AIF z krajiny mimo EÚ na trh v členských štátoch správcom AIF z EÚ a spravovaniu a/alebo uvádzaniu AIF na trh v členských štátoch správcom AIF z krajiny mimo EÚ v súlade s pravidlami stanovenými v článku 35 a článkoch 37 až 41, vydá v tejto súvislosti kladné odporúčanie.
5. Komisia prijme prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 56 a za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58 opatrenia, v ktorých spresní obsah informácií, ktoré sa majú poskytovať podľa odseku 2.
6. Komisia prijme delegovaný akt do troch mesiacov po tom, ako získa kladné odporúčanie a stanovisko ESMA a zohľadní kritériá uvedené v odseku 2 a ciele tejto smernice, ako napríklad vnútorný trh, ochranu investorov a účinné monitorovanie systémového rizika, v súlade s článkom 56 a za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58, v ktorom stanoví dátum, kedy sa pravidlá stanovené v článku 35 a článkoch 37 až 41 stanú platnými vo všetkých členských štátoch.
Ak je proti delegovanému aktu uvedenému v prvom pododseku vznesená námietka podľa článku 58, Komisia opätovne prijme delegovaný akt, na základe ktorého sa pravidlá stanovené v článku 35 a článkoch 37 až 41 stanú platnými vo všetkých členských štátoch, v súlade s článkom 56 a za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58 v neskoršej fáze, ktorú považuje za vhodnú na tento účel, pričom zohľadní kritériá uvedené v odseku 2 a ciele tejto smernice, ako napríklad vnútorný trh, ochranu investorov a účinné monitorovanie systémového rizika.
7. Ak ESMA nevydal svoje odporúčanie v lehote stanovenej v odseku 1, Komisia požiada o vydanie odporúčania v novej lehote.
Článok 68
Delegovaný akt o skončení uplatňovania článkov 36 a 42
1. Po troch rokoch od nadobudnutia účinnosti delegovaného aktu uvedeného v článku 67 ods. 6, podľa ktorého sa pravidlá stanovené v článku 35 a článkoch 37 až 41 stali platnými vo všetkých členských štátoch, vydá ESMA pre Európsky parlament, Radu a Komisiu:
a)
stanovisko k fungovaniu európskeho povolenia pre správcu AIF z EÚ, ktorý uvádza AIF z krajiny mimo EÚ na trh podľa článku 35, a pre správcu AIF z krajiny mimo EÚ, ktorý spravuje a/alebo uvádza AIF na trh v Únii podľa článkov 37 až 41, a k fungovaniu uvádzania AIF z krajiny mimo EÚ na trh v členských štátoch správcom AIF z EÚ a spravovania a/alebo uvádzania AIF na trh v členských štátoch správcom AIF z krajiny mimo EÚ podľa platných národných režimov stanovených v článkoch 36 a 42 a
b)
odporúčanie týkajúce sa ukončenia existencie národných režimov stanovených v článkoch 36 a 42 súčasne s existenciou európskeho povolenia v súlade s pravidlami stanovenými v článku 35 a článkoch 37 až 41.
2. ESMA vo svojom stanovisku a odporúčaní týkajúcom sa existencie národných režimov stanovených v článkoch 36 a 42 vychádza okrem iného:
a)
v súvislosti s fungovaním európskeho povolenia pre správcu AIF z EÚ, ktorý uvádza AIF z krajiny mimo EÚ na trh v Únii, a pre správcu AIF z krajiny mimo EÚ, ktorý spravuje a/alebo uvádza AIF na trh v Únii, z:
i)
využívania európskeho povolenia;
ii)
problémov, ktoré sa vyskytli v súvislosti s:
-
účinnou spoluprácou medzi príslušnými orgánmi,
-
účinným fungovaním systému oznamovania,
-
uvádzaním referenčného členského štátu,
-
účinným plnením funkcií dohľadu príslušnými orgánmi, ktorému bránia zákony, iné právne predpisy alebo správne opatrenia tretej krajiny, ktorými sa riadi správca AIF, alebo obmedzenia právomocí dohľadu a vyšetrovacích právomocí orgánov dohľadu tretej krajiny,
-
ochranou investorov,
-
prístupom investorov v Únii,
-
vplyvom na rozvojové krajiny,
-
mediáciou zo strany ESMA, vrátane počtu prípadov a účinnosti mediácie;
iii)
rokovania o požadovaných dojednaniach o spolupráci, ich uzavretia, existencie a účinnosti;
iv)
účinnosti zberu a vzájomného poskytovania informácií v súvislosti s monitorovaním systémových rizík príslušnými vnútroštátnymi orgánmi, ESMA a ESRB;
v)
záverov partnerského preskúmania uvedeného v článku 38;
b)
v súvislosti s fungovaním uvádzania AIF z krajiny mimo EÚ na trh v členských štátoch správcom AIF z EÚ a spravovania a/alebo uvádzania AIF na trh v členských štátoch správcom AIF z krajiny mimo EÚ v súlade s platnými národnými režimami z:
i)
plnenia všetkých požiadaviek správcami AIF z EÚ, ktoré sú stanovené v tejto smernici, s výnimkou článku 21;
ii)
dodržiavania článkov 22, 23 a 24 správcami AIF z krajiny mimo EÚ v súvislosti s každým AIF uvádzaným na trh správcom AIF a v náležitých prípadoch dodržiavania článkov 26 až 30;
iii)
existencie a účinnosti dojednaní o spolupráci na účel dohľadu nad systémovým rizikom a v súlade s medzinárodnými štandardmi medzi príslušnými orgánmi členského štátu, v ktorom sa AIF uvádza na trh, prípadne príslušnými orgánmi domovského členského štátu dotknutého AIF z EÚ a orgánmi dohľadu tretej krajiny, v ktorej je usadený správca AIF z krajiny mimo EÚ, a prípadne orgánmi dohľadu tretej krajiny, v ktorej je usadený AIF z krajiny mimo EÚ;
iv)
akýchkoľvek otázok súvisiacich s ochranou investorov, ku ktorej mohlo dôjsť;
v)
akýchkoľvek prvkov regulačného rámca a rámca dohľadu tretej krajiny, ktoré môžu zabrániť efektívnemu výkonu funkcií dohľadu príslušných orgánov Únie podľa tejto smernice;
c)
v súvislosti s fungovaním oboch systémov, z potenciálnych narušení trhu a narušení hospodárskej súťaže (rovnaké podmienky pre všetkých) a akýchkoľvek potenciálnych negatívnych vplyvov na prístup investorov alebo investícií v rozvojových krajinách alebo v prospech týchto krajín;
d)
kvantitatívneho hodnotenia, ktorým sa určí počet jurisdikcií tretích krajín, v ktorých je usadený správca AIF, ktorý uvádza AIF na trh v členskom štáte, a to buď na základe uplatňovania režimu európskeho povolenia stanoveného v článku 40, alebo na základe národných režimov stanovených v článku 42.
3. Od nadobudnutia účinnosti delegovaného aktu uvedeného v článku 67 ods. 6 a do vydania stanoviska ESMA uvedeného v odseku 1 písm. a) tohto článku poskytujú príslušné orgány na tento účel ESMA štvrťročne informácie o správcoch AIF, ktorí spravujú a/alebo uvádzajú na trh AIF podliehajúcich dohľadu týchto orgánov, a to buď na základe uplatňovania režimu európskeho povolenia stanoveného v tejto smernici, alebo na základe ich národných režimov.
4. Ak sa ESMA domnieva, že neexistujú významné prekážky v súvislosti s ochranou investorov, narušením trhu, hospodárskou súťažou ani monitorovaním systémového rizika, ktoré bránia ukončeniu národných režimov podľa článkov 36 a 42 a ponechaniu európskeho povolenia pre uvádzanie AIF z krajiny mimo EÚ na trh v Únii správcom AIF z EÚ a spravovaniu a/alebo uvádzaniu AIF na trh v Únii správcom AIF z krajiny mimo EÚ v súlade s pravidlami stanovenými v článku 35 a článkoch 37 až 41 ako jediného možného režimu pre takéto činnosti relevantného správcu AIF v Únii, vydá v tejto súvislosti kladné odporúčanie.
5. Komisia prijme prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 56 a za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58 opatrenia, v ktorých spresní obsah informácií, ktoré sa majú poskytovať podľa odseku 2.
6. Komisia prijme delegovaný akt do troch mesiacov po tom, ako získa kladné odporúčanie a stanovisko ESMA a zohľadní kritériá uvedené v odseku 2 a ciele tejto smernice, ako napríklad vnútorný trh, ochranu investorov a účinné monitorovanie systémového rizika, v súlade s článkom 56 a za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58, v ktorom stanoví dátum, ku ktorému sa národné režimy uvedené v článkoch 36 a 42 musia ukončiť a kedy sa režim európskeho povolenia uvedený v článku 35 a článkoch 37 až 41 stane jediným a povinným režimom platným vo všetkých členských štátoch.
Ak bola voči delegovanému aktu uvedenému v prvom pododseku vznesená námietka podľa článku 58, Komisia opätovne prijme delegovaný akt, na základe ktorého sa národné režimy uvedené v článkoch 36 a 42 skončia a režim európskeho povolenia uvedený v článku 35 a článkoch 37 až 41 sa stane jediným a povinným režimom platným vo všetkých členských štátoch v súlade s článkom 56 a za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58 v neskoršej fáze, ktorú považuje za vhodnú na tento účel, pričom zohľadní kritériá uvedené v odseku 2 a ciele tejto smernice, ako napríklad vnútorný trh, ochranu investorov a účinné monitorovanie systémového rizika.
7. Ak ESMA nevydal svoje odporúčanie v lehote stanovenej v odseku 1, Komisia požiada o vydanie odporúčania v novej lehote.
Článok 69
Preskúmanie
1. Do 22. júla 2017 Komisia na základe konzultácie s verejnosťou a rokovaní s príslušnými orgánmi začne skúmať uplatňovanie a rozsah pôsobnosti tejto smernice. V rámci tohto preskúmania sa analyzujú skúsenosti získané pri uplatňovaní smernice, jej vplyv na investorov, AIF alebo správcov AIF v Únii a v tretích krajinách, ako aj miera dosiahnutia cieľov tejto smernice. Komisia v prípade potreby predloží návrh na zmeny a doplnenia. Súčasťou preskúmania je všeobecné zhodnotenie fungovania noriem stanovených v tejto smernici a skúseností získaných z ich uplatňovania vrátane:
a)
uvádzania AIF z krajiny mimo EÚ na trh v členských štátoch správcom AIF z EÚ, ktoré sa vykonáva prostredníctvom národných režimov;
b)
uvádzania AIF na trh v členských štátoch správcom AIF z krajiny mimo EÚ, ktoré sa vykonáva prostredníctvom národných režimov;
c)
spravovania a uvádzania AIF na trh v Únii správcom AIF, ktorému bolo udelené povolenie v súlade s touto smernicou, ktoré sa vykonáva prostredníctvom režimu európskeho povolenia ustanoveného v tejto smernici;
d)
uvádzania AIF na trh v Únii osobami alebo subjektmi, ktoré nie sú správcami AIF, alebo v ich mene;
e)
investovania do AIF európskymi profesionálnymi investormi alebo v ich mene;
f)
vplyvu pravidiel týkajúcich sa depozitárov uvedených v článku 21 na trh depozitárov v Únii;
g)
vplyvu požiadaviek na transparentnosť a predkladanie správ uvedených v článkoch 22 až 24, 28 a 29 na hodnotenie systémového rizika;
h)
potenciálneho nepriaznivého vplyvu na retailových investorov;
i)
vplyvu tejto smernice na výkon činnosti a životaschopnosť fondov investujúcich do verejne neobchodovateľných akcií a fondov rizikového kapitálu;
j)
vplyvu tejto smernice na prístup investorov v Únii;
k)
vplyvu tejto smernice na investovanie v rozvojových krajinách alebo v prospech týchto krajín;
l)
vplyvu tejto smernice na ochranu nekótovaných spoločností alebo emitentov na základe článkov 26 až 30 tejto smernice a na rovnaké podmienky medzi AIF a inými investormi po nadobudnutí významného podielu v týchto nekótovaných spoločnostiach alebo emitentoch alebo kontroly nad nimi.
Pri preskúmavaní uvádzania na trh a/alebo spravovania AIF uvedenom v písmenách a), b) a c) prvého pododseku Komisia analyzuje primeranosť zverenia ďalších zodpovedností dohľadu v tejto oblasti ESMA.
2. Na účely preskúmania podľa odseku 1 členské štáty poskytnú Komisii raz ročne informácie o správcoch AIF, ktorí spravujú a/alebo uvádzajú na trh AIF pod ich dohľadom, a to na základe uplatňovania režimu európskeho povolenia stanoveného v tejto smernici alebo na základe ich národných režimov, s uvedením dátumu transpozície režimu európskeho povolenia do ich jurisdikcie a prípadne jeho uplatňovania v ich jurisdikcii.
ESMA poskytne Komisii informácie o všetkých správcoch AIF z krajín mimo EÚ, ktorým bolo udelené povolenie alebo ktorí požiadali o povolenie v súlade s článkom 37.
Súčasťou informácií uvedených v prvom a druhom pododseku sú:
a)
informácie o tom, kde sú dotknutí správcovia AIF usadení;
b)
prípadne identifikačné údaje o AIF z EÚ, ktoré spravujú a/alebo uvádzajú na trh títo správcovia AIF;
c)
prípadne identifikačné údaje o AIF z krajiny mimo EÚ, ktoré spravujú a/alebo uvádzajú na trh správcovia AIF z EÚ, ale ktoré sa neuvádzajú na trh v Únii;
d)
prípadne identifikačné údaje o AIF z krajiny mimo EÚ, ktoré sa uvádzajú na trh v Únii;
e)
informácie o platnom režime, či už národnom režime alebo režime Únie, na základe ktorého príslušní správcovia AIF vykonávajú svoje činnosti, a
f)
akékoľvek ďalšie informácie, ktoré sú náležité z hľadiska pochopenia praktického fungovania spravovania a uvádzania AIF na trh v Únii správcami AIF.
3. Preskúmanie uvedené v odseku 1 zodpovedajúcim spôsobom zohľadní vývoj na medzinárodnej úrovni a rokovania s tretími krajinami a medzinárodnými organizáciami.
4. Komisia po dokončení tohto preskúmania predloží bez zbytočného odkladu správu Európskemu parlamentu a Rade. V prípade potreby Komisia predloží návrhy vrátane návrhu zmien a doplnení tejto smernice, pričom zohľadní ciele tejto smernice a jej vplyvy na ochranu investorov, narušenie trhu a hospodársku súťaž, monitorovanie systémového rizika a možné vplyvy na investorov, AIF alebo správcov AIF v Únii a v tretích krajinách.
Článok 70
Nadobudnutie účinnosti
Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 71
Adresáti
Táto smernica je určená členským štátom.
V Štrasburgu 8. júna 2011