ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 13. července 2011
o režimu státních podpor C 3/09 (ex NN 41 A-B/03), který uplatňuje Portugalsko na sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění jatečního odpadu
(oznámeno pod číslem K(2011) 4888)
(Pouze portugalské znění je závazné)
(2011/677/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Na základě stížnosti zaslala Komise dne 15. listopadu 2002 portugalským orgánům žádost o informace ohledně zavedení parafiskálního poplatku podle legislativního nařízení č. 197/2002 ze dne 25. září 2002 (1) (dále jen „legislativní nařízení z roku 2002“) za účelem financování sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů z porážky přežvýkavců a drůbeže. Portugalské orgány odpověděly dopisem ze dne 20. ledna 2003.
(2)
Dotyčný mechanizmus byl zapsán do registru neoznámených podpor pod čísly NN 41 A-B/03, protože z poskytnutých informací vyplývá, že začal být prováděn bez předchozího souhlasu Komise.
(3)
Dopisy ze dne 16. a 30. dubna 2003 si útvary Komise o předmětném režimu vyžádaly od portugalských orgánů nové informace. Portugalské orgány měly na odpověď lhůtu čtyř týdnů.
(4)
Dopisy ze dne 5. května a 6. června 2003, které byly zaevidovány dne 5. května a 10. června 2003, požádalo Stálé zastoupení Portugalské republiky při Evropské unii jménem portugalských orgánů o prodloužení lhůty na poskytnutí všech požadovaných informací vzhledem k době nutné k jejich shromáždění.
(5)
Dopisem ze dne 25. července 2003 souhlasily útvary Komise s prodloužením lhůty o čtyři týdny.
(6)
Jelikož útvary Komise nedostaly ve čtyřtýdenní lhůtě stanovené ve výše uvedeném dopisu žádnou odpověď, zaslaly portugalským orgánům upomínku dopisem ze dne 19. prosince 2003, v němž uvedly, že v případě, že zmíněné orgány nebudou reagovat, vyhrazují si možnost navrhnout Komisi zaslání příkazu k poskytnutí informací podle čl. 10 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (2) (jenž se stal článkem 108 SFEU).
(7)
Dopisem ze dne 5. února 2004, který byl zaevidován ve stejný den, sdělilo Stálé zastoupení Portugalské republiky při Evropské unii Komisi odpověď portugalských orgánů na dopisy útvarů Komise ze dne 16. a 30. dubna 2003.
(8)
Dopisem ze dne 11. listopadu 2004 si útvary Komise o předmětném režimu vyžádaly od portugalských orgánů nové informace. Portugalské orgány měly na odpověď lhůtu čtyř týdnů.
(9)
Dopisem ze dne 30. prosince 2004, který byl zaevidován dne 5. ledna 2005, požádalo Stálé zastoupení Portugalské republiky při Evropské unii jménem portugalských orgánů o prodloužení lhůty na poskytnutí všech požadovaných informací vzhledem k době nutné k jejich shromáždění.
(10)
Dopisem ze dne 17. ledna 2005 souhlasily útvary Komise podruhé s požadovaným prodloužením lhůty.
(11)
Jelikož útvary Komise neobdržely na své otázky ve stanovené nové lhůtě žádnou odpověď, zaslaly portugalským orgánům dopisem ze dne 12. dubna 2005 novou upomínku a opět je upozornily na skutečnost, že v případě nedodržení stanovené čtyřtýdenní lhůty na zaslání odpovědi si vyhrazují možnost navrhnout Komisi zaslání příkazu k poskytnutí informací na základě čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 659/1999.
(12)
Výše uvedená lhůta na odpověď uplynula v květnu 2005. Jelikož Komise do uplynutí výše zmíněné lhůty neobdržela žádnou odpověď, nařídila rozhodnutím ze dne 21. února 2006 (3) Portugalsku, aby jí sdělilo veškeré informace, o které požádala, s tím, že pokud neobdrží od portugalských orgánů odpověď, vyhrazuje si právo zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU (viz odstavec 80 příkazu k poskytnutí informací).
(13)
Jelikož Komisi nebyla poskytnuta žádná z požadovaných informací, rozhodla se dne 28. ledna 2009 zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU. Rozhodnutí bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (4). Komise vyzvala ostatní členské státy a zúčastněné třetí strany k podání připomínek k dotčeným podporám.
(14)
Jelikož Komise neobdržela ve stanovené lhůtě od Portugalska žádné komentáře, zaslala mu dopisem ze dne 18. března 2009 upomínku. Portugalsko zaslalo Komisi své komentáře dne 14. dubna 2009 a poskytlo také kopii legislativních nařízení č. 393-B/98 a 244/2003. Další komentáře přišly dne 15. června 2009 od společnosti ETSA (Empresa de Transformação de Subprodutos Animais, SA).
(15)
Dne 1. července 2009 předala Komise Portugalsku komentáře společnosti ETSA. Portugalsko v tomto ohledu nezaslalo Komisi žádné připomínky.
(16)
Na základě komentářů předložených společností ETSA požádaly útvary Komise dopisem ze dne 19. února 2010 portugalské orgány o další upřesnění. Portugalské orgány odpověděly dopisem ze dne 27. dubna 2010.
(17)
Dopisem ze dne 1. února 2011 požádaly útvary Komise portugalské orgány o upřesnění a reakci na otázky, jež útvary Komise položily již v předchozí době a na něž portugalské orgány neodpověděly vyčerpávajícím způsobem.
(18)
Dopisem ze dne 24. února 2011 požádaly portugalské orgány o prodloužení stanovené lhůty na odpověď o 30 dnů.
(19)
Dopisem ze dne 28. února 2011 souhlasily útvary Komise s prodloužením lhůty na odpověď o 30 dnů. Portugalské orgány odpověděly na otázky položené útvary Komise dopisem ze dne 1. dubna 2011.
(20)
Dopisem ze dne 20. června 2011 informovaly útvary Komise portugalské orgány, že Komisi navrhnou přijetí podmíněného kladného rozhodnutí, a vysvětlily uplatněné podmínky.
II. POPIS
(21)
Podle informací portugalských orgánů bylo v Portugalsku v období od 1. ledna do 14. října 1998 zjištěno 66 případů bovinní spongiformní encefalopatie (dále jen „BSE“). V důsledku této rizikové situace pro veřejné zdraví a zdraví zvířat přijala Komise rozhodnutí č. 98/653/ES ze dne 18. listopadu 1998 o určitých naléhavých opatřeních nutných z důvodu výskytu bovinní spongiformní encefalopatie v Portugalsku (5) a nařídila naléhavá opatření nutná z důvodu případů BSE, které se vyskytly v Portugalsku, přičemž zejména zakázala vývoz některých zvířat a vedlejších produktů ze zvířat z portugalského území do jiných členských států.
(22)
Kvůli zmírnění důsledků opatření přijatých v rámci boje proti bovinní spongiformní encefalopatii (BSE) nesl portugalský stát od roku 1999 veškeré náklady spojené se sběrem, zpracováním a neškodným odstraněním vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže. Legislativním nařízením č. 393-B/98 ze dne 4. prosince 1998 (6) (dále jen „legislativní nařízení z roku 1998“) portugalský stát skutečně převzal odpovědnost a náklady za sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů.
(23)
Legislativní nařízení z roku 1998 počítalo ve svém čl. 4 odst. 3 s možností zavést pro jatka určitou daň za účelem financování neškodného odstranění některých materiálů. Podle informací obdržených od portugalských orgánů nebyla tato daň jatkám udělena.
(24)
Portugalské orgány vysvětlily, že na odpovídající zpracování zbytků neměly dostatečná zvláštní zařízení, a že se proto musely obrátit na soukromé poskytovatele služeb, aby zajistili tyto služby, které již svou povahou spadají do rámce odpovědnosti státu.
(25)
Portugalské orgány vysvětlily, že tento úkol veřejného zájmu byl svěřen soukromému sektoru při dodržení ustanovení stanovených legislativním nařízením č. 197/99 ze dne 8. června 1999 (7), který představuje vnitrostátní nástroj provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/52/ES ze dne 13. října 1997, kterou se mění směrnice 82/50/EHS, 93/36/EHS a 93/37/EHS, které koordinují postupy při zadávání veřejných zakázek na služby, dodávky a stavební práce (8). Soukromé podniky pověřené provedením dotčených služeb byly vybrány se zřetelem na jejich schopnost a technické možnosti zajistit řádné provedení svěřeného úkolu veřejného zájmu a na naléhavost, se kterou bylo nutno reagovat na nutnost zpracovat tyto produkty účinným, rychlým a bezpečným způsobem. Portugalské orgány předložily příklad smlouvy o poskytování služeb platné v období od 1. září 2004 do 31. prosince 2004.
(26)
Podle informací portugalských orgánů byly parametry sloužící jako základ pro výpočet vyrovnání za služby předem stanoveny společným nařízením č. 96/99 ze dne 25. ledna 1999 (9). Uvedené nařízení bylo pravidelně ověřováno a změněno společným nařízením č. 324/2001 (10) ze dne 6. dubna 2001 a společným nařízením č. 124/2002 ze dne 19. února 2002 (11).
(27)
Rozhodnutím 2000/766/ES (12) zakázala Rada používání vedlejších produktů ze zvířat téměř všech druhů v krmivu pro zvířata a nařídila jejich zničení ve všech členských státech, a to včetně Portugalska.
(28)
Portugalské orgány vysvětlily, že následkem tohoto rozhodnutí se zvýšilo množství zbytků dotčených tímto postupem, a tudíž i náklady spojené s touto činností.
(29)
Rozhodnutím 2001/376/ES (13) rozhodla Komise o zachování platnosti přijatého rozhodnutí 98/653/ES pro Portugalsko.
(30)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu (14), stanoví zvláštní pravidla pro sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů živočišného původu, která platí pro různé kategorie vedlejších produktů.
(31)
Portugalské orgány upřesnily, že se kvůli dodržení svých závazků v těchto souvislostech rozhodly přenést náklady na dotčenou činnost na hospodářské subjekty tohoto odvětví, a to za přísného dodržení zásady „znečišťovatel platí“ a aniž by ztratily ze zřetele starost o ochranu veřejného zdraví, jehož zaručení je zásadní a spadá do jejich odpovědnosti. Přijaly proto režim stanovený legislativním nařízením č. 197/2002 ze dne 25. září 2002.
(32)
Od října 2002, kdy vstoupilo v platnost legislativní nařízení č. 197/2002, jsou náklady na sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže financovány příjmy z parafiskálního poplatku, kterému podléhají jatka, dovozci nevykostěného hovězího a vepřového masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemci nevykostěného hovězího a vepřového masa.
(33)
Dopisem ze dne 20. ledna 2003 portugalské orgány uvedly, že následující hospodářské subjekty jsou od placení poplatku osvobozeny:
-
jatka zajišťující sběr, zpracování a neškodné odstranění všech dotčených vedlejších produktů s výjimkou zvláštních rizikových materiálů (dále jen „ZRM“), a to buď ve vlastních prostorách nebo v bourárnách, přičemž tyto jednotky vytvořily podmínky soběstačnosti v oblasti zpracování svých vlastních vedlejších produktů (viz bod 2 přílohy 2 legislativního nařízení z roku 2002),
-
dovozci vykostěného masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, protože jejich činnost nevytváří vedlejší produkty podléhající povinnému zpracování podle vnitrostátních právních předpisů a právních předpisů Společenství.
(34)
Pokud jde o přesné určení příjmů z výběru poplatků, portugalské orgány prohlásily, že byly přidělovány výlučně na financování činností spojených se sběrem, přepravou, zpracováním a neškodným odstraněním vedlejších produktů z masa savců a drůbeže, a to včetně ZRM.
(35)
V příloze 1 legislativního nařízení z roku 2002 je níže uvedená výše poplatku stanovena úměrně váze a v závislosti na dotčeném druhu:
(v EUR)
Druh/typ
Skot
Prasata
Ovce/kozy
Drůbež
Ostatní
Poplatek/kg jatečně upraveného těla
0,05
0,04
0,03
0,06
0,06
(36)
Pokud jde o financování sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění zvláštních rizikových materiálů, stanoví čl. 2 odst. 2 legislativního nařízení č. 197/2002 pevný poplatek ve výši 0,30 EUR/kg/ZRM uplatňovaný pouze a výlučně na jatka.
(37)
Všechny poplatky jsou hrazeny dané veřejné organizaci mechanizmem přenesení daňové povinnosti. Jedná se o Státní zemědělský intervenční a záruční ústav (INGA). Poplatky vybrané od hospodářských subjektů představovaly příjmy INGA a byly mu hrazeny přímo.
(38)
Jak je uvedeno v odstavcích 32 a 33 tohoto rozhodnutí, článek 4 legislativního nařízení z roku 2002 upřesňuje, že jatka mají také možnost se mezi sebou zorganizovat, a to buď tak, že si pro sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů přímo najmou služby třetí strany, nebo tuto činnost budou provádět sama, a to vždy při dodržení platných právních ustanovení a s výjimkou ZRM. V případě, že jatka provádějí sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů vytvořených ve svých vlastních prostorách, s výjimkou ZRM, stanoví příloha 2 legislativního nařízení z roku 2002 poplatky k uhrazení následovně:
(v EUR)
Druh/typ
Skot
Prasata
Ovce/kozy
Drůbež
Ostatní
Poplatek/kg jatečně upraveného těla
0,03
0,02
0,00
0,00
0,00
(39)
Pokud jatka provádějí sběr, zpracování a neškodné odstranění všech vedlejších produktů vytvořených jak ve svých vlastních prostorách, tak v bourárnách, a to s výjimkou ZRM, jsou od placení tohoto poplatku zcela osvobozena.
(40)
V souladu s článkem 5 legislativního nařízení č. 197/2002 je INGA subjektem příslušným pro kontrolu plateb poplatků, které provádějí jatka, a za tímto účelem vede aktualizované záznamy o množství jatečně upravených těl a jejich hmotnosti. V pravomoci INGA je rovněž kontrola placení dlužných poplatků v případě dovozu a přijetí produktů z Evropské unie, zatímco hospodářským subjektům a příjemcům přísluší vedení aktualizovaných záznamů o provedených operacích.
(41)
Pokud se jatka rozhodnou pro posledně uvedenou možnost, musí předem předložit INGA své projekty k posouzení a podřídit se jakékoliv případné kontrole, o které by rozhodl příslušný orgán.
(42)
Portugalské orgány ujistily, že výše poplatku se omezuje pouze na to, aby zmíněné podniky nesly náklady na tyto činnosti, a že tato služba bude poskytována pouze podnikům vytvářejícím vedlejší produkty, jejichž neškodné odstranění je povinné.
(43)
Pokud jde o soulad mezi příjmy z poplatku a náklady na služby, které financují, portugalské orgány prohlásily, že poplatky stanovené v přílohách I a II legislativního nařízení z roku 2002 a poplatek stanovený v čl. 2 odst. 2 ohledně ZRM byly vypočteny na základě skutečných nákladů na služby, které je nutno poskytovat, a při zohlednění povahy vedlejších produktů vytvořených každým živočišným druhem a skutečnosti, zda jsou tyto vedlejší produkty dotčeny či ne.
(44)
Podle portugalských orgánů toto financování ve všech ohledech představuje vyrovnání poskytované uživateli za dodání veřejné služby veřejného zájmu. Částky hrazené hospodářskými subjekty povinnými k dani jsou přímo úměrné množstvím odpadu skutečně předaným veřejné službě a skutečným nákladům na neškodné odstranění tohoto odpadu. Na podporu těchto tvrzení portugalské orgány dodaly podklady s číselnými údaji za období od roku 1999 do roku 2005, které dokládají náklady na služby, a pro rok 2003 podklad s číselnými údaji, které se týkají příjmů z poplatku za různé druhy vytvořených vedlejších produktů, a to bez rozlišení jak dovezených, tak vnitrostátních.
(45)
Pokud jde o otázku, zda mohou dovezené produkty skutečně využívat systém stejným způsobem jako vnitrostátní produkty, portugalské orgány ujišťují, že poplatky uplatňované v souladu se zásadou „znečišťovatel platí“ na jatka, na dovoz a na obchod uvnitř Společenství s nevykostěným masem odrážejí náklady spojené se zpracováním všech vedlejších produktů vytvářených v řetězci až ke konečnému spotřebiteli.
(46)
Dovoz nevykostěného masa znamená pro portugalské orgány existenci vedlejších produktů, a využívá tedy služby sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění, což zdůvodňuje uplatňování dotyčných poplatků.
(47)
Portugalské orgány mají za to, že financovaná opatření spadají do veřejného zájmu, neboť se v důsledku krize BSE ukázalo, že odstranění jatečních veterinárních konfiskátů má být úkolem veřejné služby státu z důvodu jeho významu pro ochranu zdraví lidí a zvířat a ochranu životního prostředí.
(48)
Systém vytvořený legislativním nařízením z roku 2002 byl zrušen legislativním nařízením č. 244/2003 ze dne 7. října 2003 (15) (dále jen „legislativní nařízení z roku 2003“), jež vstoupilo v platnost dne 22. října 2003. Toto nařízení vytváří obecný režim a přechodný režim pro vedlejší produkty živočišného původu nevhodné pro lidskou spotřebu.
(49)
Obecný režim stanoví, že jatka, bourárny, inkubační střediska a průmysl výrobků z vajec mají v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 z vlastního podnětu nebo najmutím třetí strany podporovat sběr, přepravu, skladování, manipulaci, zpracování a neškodné odstranění materiálů kategorií 1, 2 a 3 vytvořených v konkrétní jednotce pomocí provádění plánu předloženého k předchozímu schválení GŘ pro veterinární záležitosti (GŘ V).
(50)
Jatka, bourárny, inkubační střediska a průmysl výrobků z vajec musí vypracovat plán neškodného odstranění nebo využití materiálů kategorie 3, který musí být schválen GŘ pro veterinární záležitosti do 90 dnů ode dne vstupu legislativního nařízení z roku 2003 v platnost nebo ode dne zahájení činnosti. Pokud jde o kategorii 3, zajišťuje podle legislativního nařízení z roku 2002 až do schválení plánů GŘ pro veterinární záležitosti sběr, přepravu, zpracování, dočasné uskladnění a neškodné odstranění vedlejších produktů INGA. Až do schválení plánu pro materiály kategorie 3 musí majitelé jatek, bouráren, inkubačních středisek a podniků vyrábějících výrobky z vajec hradit poplatky stanovené v příloze 1 legislativního nařízení z roku 2002, s výjimkou organizací, pro něž platí alternativní režim stanovený tímto nařízením a jež musí platit poplatky stanovené v příloze 2 legislativního nařízení z roku 2002.
(51)
V rámci přechodného režimu zajišťuje INGA nadále také tyto služby pro materiály kategorií 1 a 2.
(52)
U materiálů kategorií 1 a 2 musí jatka a bourárny předložit plán neškodného odstranění nebo využití do 30 dnů od uplynutí platnosti přechodného režimu v listopadu 2005. Do schválení plánu musí platit 0,35 EUR za 1 kg materiálu kategorie 1 nebo 2. Subjekty povinné k poplatku jsou naopak osvobozeny od jeho placení, jakmile je plán neškodného odstranění nebo využití schválen.
(53)
Jakmile jatka a bourárny předloží GŘ V plán s uvedením činností nutných k odstranění materiálů kategorií 1 a 2, přebírají odpovědnost za náklady spojené s těmito činnostmi a podléhají kontrolám prováděným příslušným orgánem. Podle čl. 3 odst. 4 legislativního nařízení z roku 2003 režim končí dva roky po vstupu v platnost tohoto legislativního nařízení.
(54)
Platnost přechodného režimu legislativního nařízení č. 244/2003 uplynula v listopadu roku 2005. V dopise ze dne 1. dubna 2011 portugalské orgány uvedly, že od ukončení platnosti přechodného režimu legislativního nařízení č. 244/2003 nesou náklady na likvidaci vedlejších produktů jatek a bouráren hospodářské subjekty, a to prostřednictvím zhodnocení zbytků přeměněných na biologická paliva a vývozu mouček.
(55)
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení Komise vyjádřila následující pochyby ohledně existence podpory, a její případné slučitelnosti, ve prospěch podniků poskytujících služby sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění dotyčných materiálů, jatek a bouráren, dovozců nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa, hospodářských subjektů uvnitř Společenství a chovatelů.
(56)
Komise zejména zopakovala otázky položené v prvním příkazu k poskytnutí informací. Pokud jde o podporu ve prospěch podniků poskytujících služby sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění dotyčných materiálů, vyjádřila Komise pochyby ohledně povahy služby veřejného zájmu, již portugalské orgány chtěly přiřknout dotyčným činnostem, a to zejména s ohledem na rozsudek ve věci Altmark (16). Pokud jde o podporu ve prospěch jatek, bouráren, dovozců nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa a hospodářských subjektů odvětví uvnitř Společenství, vyjádřila Komise pochyby ohledně skutečnosti, že příspěvek hrazený odvětvím v podobě poplatku odpovídá skutečným hospodářským nákladům na poskytování služby sběru, a požádala v tomto ohledu o číselné informace. Pokud jde potom o podporu ve prospěch chovatelů, vyjádřila Komise pochyby ohledně zvýhodnění, která by jim zavedený systém mohl poskytovat vzhledem k tomu, že dotčenému poplatku nepodléhali.
(57)
Komise poté předběžně přezkoumala slučitelnost dotyčných opatření s hlavními pokyny platnými od roku 1998 a ve fázi rozhodnutí o zahájení řízení dospěla k závěru, že nemá k dispozici dostatečné informace, aby mohla dospět k závěru o slučitelnosti dotyčných opatření.
III. PŘIPOMÍNKY PŘEDLOŽENÉ PORTUGALSKEM
(58)
Ve svých připomínkách Portugalsko nejprve připomnělo zvláštnost situace, ve které se kvůli BSE portugalský stát během roku 1998 ocitl. Zmínilo zejména rozhodnutí Komise 98/653/ES, které zakázalo vývoz určitých produktů, k nimž patřily masokostní moučky jako takové nebo obsažené v jiných produktech, z portugalského území do ostatních členských států nebo do třetích zemí. V těchto souvislostech Portugalsko zavedlo plán dozoru, kontroly a vymýcení BSE, který byl schválen stálým veterinárním výborem Komise. Dne 18. dubna 2001 rozhodla Komise o zachování embarga ohledně Portugalska. Embargo bylo zrušeno až v roce 2004 nařízením (ES) č. 1993/2004 (17).
(59)
Portugalsko proto zdůrazňuje skutečnost, že v období od roku 1998 do roku 2004 byla všechna opatření přijata s cílem čelit naléhavé situaci, jež představovala ohrožení veřejného zdraví. Portugalské správní orgány se proto snažily umožnit okamžité zavedení opatření až do doby, kdy se hospodářské subjekty dokáží zorganizovat, aby tyto úkoly mohly plnit samy, a to pod kontrolou státu. Portugalsko se domnívá, že ochrana veřejného zdraví představuje právní zájem převyšující všechny ostatní, což zdůvodňuje odchýlení se od pravidel v oblasti státních podpor.
(60)
Podle Portugalska přijetí rozhodnutí 98/653/ES a následná prodloužení jeho platnosti zabránila tomu, aby opatření přijatá portugalským státem na řešení krize BSE vedla k narušení trhu, a překážela tak obchodu mezi členskými státy. Portugalsko uvádí, že nedocházelo k obchodním výměnám, protože existovalo embargo na vývoz výše uvedených produktů, což znamená, že k narušení hospodářské soutěže nemohlo dojít.
(61)
Portugalsko zejména uvádí, že v roce 1998 nebyla poskytnuta žádná podpora, a dokládá to skutečností, že legislativní nařízení č. 393-B/98 vstoupilo v platnost až dne 4. prosince 1998. Odpovědnost za sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů převzal portugalský stát až v tomto okamžiku, a to výjimečně a přechodně.
(62)
Vstupem v platnost legislativního nařízení z roku 1998 převzal portugalský stát náklady spojené se sběrem, zpracováním a neškodným odstraněním vedlejších produktů, a to až do vstupu v platnost legislativního nařízení č. 197/2002. Portugalsko v tomto ohledu uvádí, že převzetí nákladů na tato opatření portugalským státem je nutno považovat za krátkodobé, protože režim byl následně změněn a byl zaveden poplatek jako prostředek k převedení financování sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže, a to včetně zvláštních rizikových materiálů (ZRM), na odvětví.
(63)
Pokud jde o náklady na zmíněná opatření, Portugalsko uvádí, že parametry, které sloužily jako základ pro výpočet vyrovnání, byly předem stanoveny výnosem zveřejněným v úředním věstníku. Portugalské orgány uvedly tři nařízení (18). Uvedená nařízení stanoví cenu služeb (sběr, přeprava, zpracování a balení do velkých pytlů „big bags“ za kilogram produktu). Byly zohledněny výdaje spojené s těmito činnostmi, které mají jednotky zpracování vedlejších produktů živočišného původu, jež nejsou součástí jatek. Zohledněny byly rovněž běžné výdaje, jako jsou náklady na energie, pohonné hmoty, odměny, pojištění atd. Tyto parametry jsou stejné pro všechny poskytovatele služeb. Portugalské orgány uvedly, že se zisk pohyboval od 30 do 39,5 %, což podle nich představuje vyvážené ziskové rozpětí nebo dokonce nižší, než je průměr při výkonu hospodářských činností. Portugalské orgány přiložily simulace uplatňování parametrů, které vedly ke stanovení cen v nařízeních.
(64)
Portugalský stát se na závěr domnívá, že poskytnuté podpory lze prohlásit za slučitelné při uplatnění odchylky od zásady „znečišťovatel platí“, protože tyto podpory odpovídaly nákladům na poskytnuté služby a protože pokyny platné v oné době (pokyny Společenství týkající se státní podpory na testy TSE, uhynulá zvířata a odpady z jatek (19)) umožňovaly, vzhledem k jejich krátkodobé povaze, podpory až do výše 100 % skutečných nákladů.
(65)
Od října roku 2002 představuje právní základ úhrady nákladů legislativní nařízení z roku 2002. Portugalské orgány se domnívají, že tyto poplatky zohlednily hodnotu odměn za činnosti, které měly provádět jednotky zpracování vedlejších produktů. Ovšem vzhledem ke skutečnosti, že krize nadále pokračovala, se portugalské orgány domnívaly, že zásah státu v úloze prostředníka byl stále oprávněný.
(66)
Při simulacích prováděných v oné době byly zohledněny celkové náklady společností a také přiměřený zisk. Portugalské orgány předložily cvičení provedené na základě výdajů a nákladů za rok 2003, jež podle nich prokazuje vyváženost mezi příjmy a náklady ve spojení s fungováním nově zavedeného právního režimu a kterým se stanoví poplatky za účelem financování služeb.
(67)
Portugalské orgány rovněž prohlásily, že financování služeb sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších masných a drůbežích produktů nepochází z daní vybíraných od jatek a dovozců nevykostěných hovězích a vepřových jatečně upravených těl, půlek a jiných kusů. Upřesnily, že vzhledem k tomu, že ustanovení čl. 2 odst. 1 legislativního nařízení č. 197/2002 je nutno vykládat ve spojení s ustanoveními přílohy 1, jež jsou zde uvedena, má se za prokázané, že financování služeb sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění masných vedlejších produktů prováděly tři kategorie hospodářských subjektů: zařízení na porážku skotu, prasat, ovcí, koz, drůbeže a jiných zvířat, dovozci hovězích a vepřových jatečně upravených těl, půlek a jiných kusů a hospodářské subjekty uvnitř Společenství věnující se stejným produktům. V příloze 1 byl proto uveden sloupec s částkami požadovanými od zařízení na porážku drůbeže, která nepodporovala sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů vytvářených během porážky drůbeže, a to vzhledem ke skutečnosti, že většina dovážených jatečně upravených drůbežích těl nevytváří vedlejší produkty.
(68)
Portugalské orgány také prohlásily, že rozdíl mezi dvěma poplatky stanovenými v příloze 2 legislativního nařízení č. 197/2002 je oprávněný z důvodu nákladů spojených s vedlejšími produkty vytvářenými v bourárnách.
(69)
Portugalské orgány prohlásily, že se v souladu s legislativními nařízeními č. 197/2002 a č. 244/2003 nepočítaly s žádným přesunutím poplatků na chovatele, ačkoliv náklady na sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění byly ve skutečnosti přeneseny na celý řetězec obchodování s masem. Portugalské orgány v tomto ohledu předložily dva daňové doklady za služby vystavené dne 22. října 2002 a 28. října 2003, které podle nich prokazují, že jatka přenesla na chovatele náklady na sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění.
(70)
Portugalské orgány nakonec ujišťují, že podniky poskytující služby nezneužily žádné prostředky ve prospěch případných konkurenčních činností, protože prováděly výlučně činnost sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů živočišného původu.
(71)
Portugalsko rovněž zmiňuje skutečnost, že přechodný režim stanovený legislativním nařízením č. 244/2003 byl ukončen v listopadu roku 2005 a že od té doby podniky vytvářející vedlejší produkty převzaly v plné míře odpovědnost, již za ně dočasně nesl stát. Od listopadu roku 2005 nesou veškeré náklady hospodářské subjekty prostřednictvím zhodnocení odpadu zpracovávaného na biopaliva a vývozu mouček.
(72)
Portugalské orgány se na závěr domnívají, že splnily podmínky platných hlavních pokynů, protože subjekty vytvářející vedlejší produkty začaly postupně hradit v podobě poplatku činnosti vyplývající z neškodného odstraňování vedlejších produktů.
IV. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH TŘETÍCH STRAN
(73)
Skupina ETSA předložila své připomínky dopisem ze dne 15. června 2009. Skupinu ETSA tvoří společnosti ITS (Indústria Transformadora de Subprodutos Animais, SA) a SEBOL (Comércio e Indústria de Sebo, SA). Tyto společnosti poskytují služby v oblasti sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů živočišného původu spadající v Portugalsku do kategorií 1, 2 a 3 a patří mezi podniky najaté státem na poskytování zmíněných služeb během zvažovaného období. Skupina ETSA je proto považována za adresáta plateb státu a možnou zúčastněnou stranu v řízení C 3/09.
(74)
ETSA úvodem připomíná souvislosti krize BSE, jež donutila portugalský stát k přijetí preventivních opatření (mezi nimiž službu sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů živočišného původu kategorií 1, 2 a 3) s cílem bojovat proti nemoci a snížit riziko nákazy, a tak chránit veřejné zdraví a životní prostředí. Přijetí těchto opatření vyplývá z velké části z právních předpisů Společenství.
(75)
V období 1998-2005 svěřil INGA přímým přidělením služby sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění odpadu společnostem ITS a SEBOL. Skupina ETSA uvádí, že všechny podniky splňující podmínky pro poskytování požadovaných služeb byly vybrány za stejných podmínek. Až do 10. října 2002 byl INGA podle článku 6 legislativního nařízení č. 393-B/98 pověřen využívat podniků schválených pro tento typ služeb a nesl související náklady. Ukazatele pro výpočet odměny stanovilo společné nařízení č. 96/99 a cena byla stanovena v závislosti na hmotnosti suroviny. V případě změny podmínek poskytování služby ji bylo možno upravit. Cena hrazená společnostem SEBOL a ITS zohledňovala odhadované náklady na poskytování služby, a to zejména hmotnost a objem odpadu, který bylo nutno sebrat a zpracovat, a také zavedení a řízení systému sběru jatečně upravených těl v provozovně, který počítal mimo jiné s rychlým sběrem po sdělení o uhynutí zvířete.
(76)
Skupina ETSA zdůrazňuje, že výše odměny, ačkoliv přidělení služby neproběhlo v rámci veřejné nabídky, pokrývala náklady vzhledem k jejím kombinovaným příjmům a umožňovala jí s obtížemi dosáhnout přiměřeného a oprávněného ziskového rozpětí. ETSA uvádí, že výše odměny se jí přesto vždy zdála v souladu se zásadou účinnosti, protože cena placená INGA se pohybovala v evropském průměru cen za stejné služby, a ceny vyplácené až do roku 2005 byly podle ETSA ve skutečnosti nižší než ceny uplatňované později ve smlouvách o poskytování stejných služeb, jež byly uzavřeny na základě zadávání veřejných zakázek, jež mělo usnadnit určení odměny podle tržních kritérií.
(77)
Počínaje rokem 2005 byly smlouvy na poskytování služeb přidělovány v rámci mezinárodního zadávání veřejných zakázek. Byly vyhlášeny tři výzvy k podávání nabídek: pro skot a koně na celostátní úrovni, ovce a kozy (jih) a ovce a kozy (sever). ITS předložila nabídku prostřednictvím konsorcia, jež se do veřejné soutěže přihlásilo a jemuž byla smlouva přidělena. Pro tři uvedené části byly uzavřeny tři smlouvy o poskytování služeb. Mezi podmínkami ETSA uvádí zejména sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění odpadu a vedení stálého a aktualizovaného registru a archívů týkajících se těchto činností. Kontroly dodržování podmínek provádí ústav IFAP (Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas).
(78)
ETSA zdůrazňuje, že ceny v uzavřených smlouvách byly určeny předem transparentně a objektivně v závislosti na hmotnosti a druhu dotyčných zvířat. Podle ETSA byly tyto ceny údajně určeny za tržních podmínek a zaručovaly odpovídající krytí nákladů vzniklých plněním povinností veřejné služby, jež jsou stanoveny ve smlouvách o poskytování služeb a v souvisejících právních předpisech.
(79)
Na základě těchto prvků dospívá ETSA k závěru, že nebyla příjemcem žádné protiprávní podpory, ale že všechny prostředky představovaly pouze oprávněnou odměnu za provádění veřejné služby.
V. POSOUZENÍ
1. EXISTENCE PODPORY PODLE ČL. 107 ODST. 1 SFEU
(80)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem, nestanoví-li tato smlouva jinak.
(81)
Na odvětví vepřového masa se v souladu s článkem 21 nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 o společné organizaci trhů s těmito produkty (20), naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1913/2005 (21), použijí články 107 až 109 SFEU. Na odvětví hovězího masa se tyto články použijí v souladu s článkem 40 nařízení Rady (ES) č. 1254/99 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhů s těmito produkty (22), naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1152/2007 (23). Před přijetím posledně zmíněného nařízení se tyto články použily na stejné odvětví v souladu s článkem 24 nařízení Rady (EHS) č. 805/68 (24). Na odvětví ovčího a kozího masa se tyto články použijí v souladu s článkem 22 nařízení Rady (ES) č. 2467/98 ze dne 3. listopadu 1998 o společné organizaci trhů s těmito produkty (25), naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1913/2005. Na odvětví ovčího a kozího masa se tyto články použijí v souladu s článkem 19 nařízení Rady (ES) č. 2777/75 ze dne 29 října 1975 o společné organizaci trhů s těmito produkty (26), naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 679/2006 (27). Nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (tzv. „jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (28), zrušilo tato různá nařízení a v článku 180 stanovilo, že pro výše uvedené produkty se použijí pravidla v oblasti státních podpor.
(82)
Pokud jde o povahu podpory, je nutno ji určit na úrovni všech příjemců služeb sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění odpadu a na úrovni jejího financování. Komise zjistila následující kategorie možných příjemců využívajících systém zavedený v Portugalsku:
-
podniky poskytující služby sběru, přepravy a neškodného odstranění dotyčného odpadu,
-
jatka a bourárny, dovozci nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemci nevykostěného hovězího a vepřového masa,
-
chovatelé.
(83)
Pokud jde o posouzení případné podpory v čase, Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení rozlišila pro analýzu případných opatření podpory čtyři období se zřetelem na uplatňování různých příslušných opatření Společenství. Komise vzala na zřetel období od roku 1998 do 31. prosince 1999, což je den před vstupem v platnost hlavních pokynů ke státním podporám v odvětví zemědělství, období od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2002, což je den před vstupem v platnost pokynů Společenství týkajících se státní podpory na testy TSE, uhynulá zvířata a odpady z jatek, období od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2006, což je den před vstupem v platnost nových pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013 (29), a období od 1. ledna 2007 do současnosti.
(84)
Vzhledem k informacím od portugalských orgánů, a to zejména ohledně výše popsaného uplatňování legislativního nařízení z roku 2003 a různých způsobů financování případných podpor, změní Komise do určité míry rozlišení různých období a při posuzování zohlední u každé skupiny možných příjemců následující období:
-
období mezi 9. prosincem 1998 a 9. říjnem 2002, během nějž platilo legislativní nařízení č. 393-B/98,
-
období mezi 10. říjnem 2002 a 21. říjnem 2003, během nějž platilo legislativní nařízení č. 197/2002, s výjimkou přílohy 2, jejíž platnost byla prodloužena v rámci přechodného režimu stanoveného legislativním nařízením č. 244/2003,
-
období mezi 22. říjnem 2003 a listopadem 2005, během nějž platil přechodný režim stanovený legislativním nařízením č. 244/2003.
1.1. EXISTENCE SELEKTIVNÍ VÝHODY
(85)
Podle ustálené judikatury Soudního dvora se za podpory považují zásahy, které mohou v jakékoli formě přímo nebo nepřímo zvýhodňovat podniky nebo které musejí být považovány za hospodářské zvýhodnění, které by podnik-příjemce za obvyklých tržních podmínek nezískal (30). Kromě toho jsou považovány za podpory zásahy, které v různých formách snižují výdaje běžně zatěžující rozpočet podniku a které, aniž by byly dotacemi v přesném slova smyslu, jsou ve skutečnosti stejné povahy a mají stejné dopady (31).
1.1.1 Selektivní výhoda pro podniky poskytující služby
(86)
Komise shledává, že činnost sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění dotyčného materiálu je hospodářskou činností, protože představuje poskytování služeb za odměnu, a že ji na trhu Společenství mohou provádět četné hospodářské subjekty. Tato zjištění podporují zejména informace poskytnuté ETSA a převzaté v bodech odůvodnění 73 a následujících tohoto rozhodnutí.
(87)
Pokud jde o tuto hospodářskou činnost, portugalské orgány tvrdí, že podniky poskytující dotyčné služby plnily úkol veřejné služby ve veřejném zájmu, který byl oprávněn z důvodů veřejného zdraví a ochrany životního prostředí. Portugalsko v těchto souvislostech zdůraznilo zvláštní situaci vzhledem ke krizi BSE. Portugalsko proto trvá na skutečnosti, že všechna opatření byla přijata s cílem čelit naléhavé situaci, jež představovala ohrožení veřejného zdraví. Portugalská správa se proto snažila umožnit okamžité zavedení opatření až do doby, kdy se hospodářské subjekty dokáží zorganizovat, aby tyto úkoly mohly plnit samy, a to pod kontrolou státu (viz body odůvodnění 21 až 59 tohoto rozhodnutí).
(88)
ETSA se ve svých připomínkách domnívá, že nebyla příjemcem žádné protiprávní podpory, ale že všechny prostředky představovaly pouze oprávněnou odměnu za provádění veřejné služby (viz bod odůvodnění 79 tohoto rozhodnutí).
(89)
Z rozsudku Soudního dvora ve věci Altmark (32) vyplývá, že veřejné dotace poskytované za účelem provádění veřejných služeb nespadají do rámci působnosti článku 107 SFEU, protože je tyto dotace nutno považovat za vyrovnání představující protihodnotu plnění uskutečněných podniky-příjemci za účelem plnění povinností veřejné služby. Soudní dvůr ovšem stanoví, že je nutno, aby byly splněny následující podmínky:
-
zaprvé, podnik-příjemce musí být skutečně pověřen plněním povinností veřejné služby a tyto povinnosti musí být jasně definovány,
-
zadruhé, parametry, na jejichž základě je vyrovnání vypočteno, musejí být předem stanoveny objektivním a transparentním způsobem,
-
zatřetí, vyrovnání nemůže přesahovat meze toho, co je nezbytné k pokrytí všech nebo části nákladů vynaložených k plnění povinností veřejné služby se zohledněním příjmů, které se k nim vztahují, jakož i zisku, který je přiměřený k plnění těchto povinností,
-
začtvrté, není-li výběr podniku, který má být pověřen plněním povinností veřejné služby, v konkrétním případě učiněn v rámci řízení o zadání veřejné zakázky umožňujícího vybrat zájemce schopného poskytovat tyto služby za nejmenších nákladů pro územně správní celek, musí být úroveň nutného vyrovnání určena na základě analýzy nákladů, které by průměrný podnik, správně řízený a přiměřeně vybavený k tomu, aby mohl uspokojit požadavky veřejné služby, vynaložil při plnění těchto povinností se zohledněním příjmů, které se k nim vztahují, jakož i zisku, který je přiměřený k plnění těchto povinností.
(90)
Uplatnění judikatury Altmark na tento konkrétní případ vede Komisi k následujícím úvahám:
a) Skutečná služba obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU
(91)
Nejprve je nutno přezkoumat, zda se v tomto konkrétním případě jedná o skutečnou službu obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU.
(92)
Z judikatury Soudního dvora vyplývá, že s výjimkou odvětví, v nichž je tato otázka již předmětem předpisů Společenství, mají členské státy širokou pravomoc při posouzení povahy služeb, jež je možno pokládat za služby obecného hospodářského zájmu. Za těchto okolností je úkolem Komise dbát na to, aby se tento rozsah pro posouzení uplatňoval bez zjevného pochybení, pokud jde o definici služeb obecného hospodářského zájmu.
(93)
Od devadesátých let minulého století byl zjištěn odděleně u lidí a zvířat výskyt celé řady přenosných spongiformních encefalopatií (TSE). Od roku 1996 se nahromadily důkazy o podobnosti mezi původcem BSE (bovinní spongiformní encefalopatie) a novou variantou Creutzfeldtovy-Jakobovy choroby. Komise přijala od roku 1990 řadu opatření za účelem ochrany zdraví lidí a zvířat před rizikem BSE. Zmíněná opatření se zakládají na ochranných ustanoveních směrnic o veterinárních a enviromentálních opatřeních. Rozhodnutí 2000/766/ES přinutilo členské státy k tomu, aby zařídily, že odpady živočišného původu ve smyslu směrnice 90/667/EHS (33) budou sbírány, přepravovány, zpracovávány, uskladňovány nebo likvidovány v souladu s uvedenou směrnicí, rozhodnutím Komise 97/765/ES (34) a rozhodnutím Rady 1999/534/ES (35). V tomto smyslu stanovilo nařízení (ES) č. 1774/2002 veterinární pravidla platná pro vedlejší produkty živočišného původu neurčené k lidské spotřebě a povinnosti členských států dbát na to, aby byla zavedena odpovídající opatření a existovala dostatečná infrastruktura pro sběr, přepravu a likvidaci vedlejších produktů živočišného původu.
(94)
Vzhledem k tomu, že Soudní dvůr uznal, že správa určitých odpadů může být předmětem služby obecného hospodářského zájmu (36), a vzhledem k výše uvedeným zvláštním okolnostem krize BSE, nemá Komise námitek, pokud jde o povahu služby obecného hospodářského zájmu, o níž portugalské orgány prohlašují, že ji chtěly přiřknout této činnosti sběru a pozdějšího zničení jatečně upravených těl a jiného odpadu živočišného původu nevhodného pro spotřebu, a to v období 1999 až 2005, během něhož portugalský stát nesl plnou (1999-2003) nebo částečnou (2003-2005) odpovědnost za tyto činnosti. Jedná se rozhodnutí oprávněné z důvodů veřejného zdraví a ochrany životního prostředí a spadá proto pod pojem obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU.
b) Plnění závazků veřejné služby
(95)
Rozsudek ve věci Altmark vyžaduje zmocnění v podobě jednoho nebo více úředních úkonů s právně závaznou hodnotou ve vnitrostátních právních předpisech. Pokud jde o první podmínku stanovenou v rozsudku ve věci Altmark, je nutno zaznamenat, že sběr, přeprava, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů živočišného původu nevhodných k lidské spotřebě byly v Portugalsku zavedeny jako povinné legislativními nařízeními č. 393-B/98 a č. 244/93. Článek 6 legislativního nařízení č. 393-B/98 stanoví, že ústav INGA, jenž je odpovědný za sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů živočišného původu nevhodných k lidské spotřebě, vybírá podniky pověřené provedením této služby. Společné nařízení č. 95/99 předtím určilo parametry, podle nichž byla vypočítána odměna za veřejnou službu, a stanovilo další povinnosti spojené s poskytováním služby, jako je povinnost podniku sbírat všechny vedlejší produkty na celém vnitrostátním území v souladu s veterinárními a technickými normami stanovenými právními předpisy.
(96)
Portugalské orgány tvrdí, že povinnosti podniků poskytujících služby byly ve smlouvách o poskytování služeb jasně vymezeny. Jako příklad předložily Komisi jednu smlouvu o poskytování služeb z roku 2003, jež byla uzavřena v souladu s legislativním nařízením č. 393-B/98.
(97)
Komise zaznamenává, že ve smlouvě o poskytování služeb předložené Komisi portugalskými orgány byly povinnosti podniku poskytujícího služby jasně vymezeny. Vzhledem k ustanovením legislativního nařízení č. 393-B/98 a společného nařízení a ke smlouvě o poskytování služeb předané jako příklad, dospívá Komise k závěru, že je splněna první podmínka rozsudku ve věci Altmark.
c) Parametry stanovené předem transparentním a objektivním způsobem
(98)
Pokud jde o druhou podmínku, Komise se na základě informací, které má k dispozici, domnívá, že parametry, na jejichž základě je vypočítáno vyrovnání, byly stanoveny předem objektivním a transparentním způsobem. Společná nařízení předložená portugalskými orgány tak stanoví metodu výpočtu a způsobilé náklady (viz bod odůvodnění 26 tohoto rozhodnutí). Tyto údaje byly pravidelně ověřovány za předchozí účetní závěrky. Od roku 2005 se používaly postupy zadávání veřejných zakázek. Vzhledem k informacím, které má k dispozici, se Komise domnívá, že druhá podmínka rozsudku ve věci Altmark byla splněna.
d) Nutné vyrovnání na pokrytí nákladů služby
(99)
Pokud jde o třetí podmínku, portugalské orgány a třetí strana prohlásily, že vyrovnání nepřesahuje částku nezbytnou pro pokrytí všech nebo části nákladů vzniklých při plnění závazků veřejné služby při zohlednění příjmů, které se k nim vztahují, jakož i přiměřeného zisku z plnění těchto závazků.
(100)
Komise několikrát, a to zejména při zahájení řízení přezkumu, po portugalských orgánech žádala, aby jí poskytly podrobné informace o metodě výpočtu skutečných hospodářských nákladů na poskytování služeb. Portugalské orgány předložily podklady s uvedením nákladů, jež měli poskytovatelé služeb za každý rok v období 1999-2005, a porovnaly je s částkami vyplacenými INGA poskytovatelům služeb za provedení služeb. Tyto dokumenty prokazují, že vyrovnání vyplacené INGA podnikům poskytujícím služby nepřekročilo částku nezbytnou pro pokrytí všech nebo části nákladů vzniklých při plnění služby. Předložené dokumenty prokazují, že vyrovnání rovněž zohlednilo zisk, který se pohyboval podle daného roku mezi 30 a 39,5 % (viz bod odůvodnění 62 tohoto rozhodnutí).
(101)
Portugalské orgány ujistily, že prostředky nebylo možno zneužít pro případné konkurenční činnosti, kterým by se podniky mohly věnovat (křížové dotace), protože vybraní poskytovatelé služeb se žádné jiné činnosti nevěnovali.
(102)
Vzhledem k informacím poskytnutým portugalskými orgány Komise ovšem zaznamenává, že nemůže dojít k závěru, že zohledněný zisk byl ve smyslu rozsudku ve věci Altmark „přiměřený“.
(103)
ETSA ve svých připomínkách tvrdila, že odměna za poskytovanou službu odrážela přiměřeným způsobem vzniklé náklady při ponechání ziskového rozpětí, jež nemělo za následek žádné zvláštní zvýhodnění, a že v období před rokem 2005 odpovídala míra odměny za provádění veřejné služby evropskému průměru a byla nižší než míra odměny stanovená ve smlouvě o poskytování veřejných služeb přidělené v nabídkovém řízení.
(104)
V tomto ohledu musí Komise poznamenat, že ani portugalské orgány, ani třetí strana nepředložily podklady dokládající tato tvrzení.
(105)
Komise proto nemůže dojít k závěru, že třetí podmínka stanovená v rozsudku ve věci Altmark je v tomto konkrétním případě splněna.
e) Odhad nákladů průměrného podniku
(106)
Vzhledem ke skutečnosti, že před rokem 2005 nebyly podniky poskytující služby vybírány v rámci zadávání veřejných zakázek, judikatura Altmark vyžaduje, aby bylo provedeno srovnávací posouzení s náklady průměrného podniku. Portugalské orgány nepředložily údaje prokazující, že posouzení nákladů bylo provedeno na základě posouzení nákladů průměrného podniku.
(107)
Komise je proto nucena dojít k závěru, že v tomto konkrétním případě nejsou čtyři kritéria judikatury Altmark splněna a že nelze vyloučit možnost zvýhodnění podniků poskytujících služby v období mezi vstupem v platnost legislativního nařízení č. 393-B/98 a rokem 2005, kdy skončilo uplatňování přechodného režimu zavedeného legislativním nařízením č. 244/2003.
(108)
Platby z veřejných prostředků se provádějí určitým podnikům, tzn. podnikům pověřeným poskytováním služby. Dotyčné opatření lze tak považovat za specifické.
(109)
Komise proto dochází k závěru, že nelze vyloučit selektivní zvýhodnění poskytovatelů služby v období mezi rokem 1998 a rokem 2005, kdy skončilo uplatňování přechodného režimu zavedeného legislativním opatřením č. 244/2003.
1.1.2 Selektivní výhoda pro jatka a bourárny, dovozce nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemce nevykostěného hovězího a vepřového masa.
(110)
Soudní dvůr ve věci GEMO (37) rozhodl, že skutečnost, že činnost sběru a odstranění uhynulých zvířat a jatečního odpadu, jíž využívala jatka a chovatelé, je vykonávána soukromými podniky, nebrání tomu, aby byla případně označena za státní podporu, protože původcem režimu uvedené činnosti jsou orgány veřejné moci.
(111)
V tomto případě jsou původci režimu činnosti a jeho financování zavedeného legislativními nařízeními č. 393-B/98, č. 197/2002 a č. 244/2003 portugalské orgány. V této fázi Komise z toho vyvozuje závěr, že tyto režimy jsou proto přičitatelné státu.
(112)
Soudní dvůr ve věci GEMO upřesnil, že je nutno považovat finanční náklady vyplývající z odstraňování uhynulých zvířat a jatečního odpadu za náklady, které jsou součástí hospodářské činnosti chovatelů a jatek (38). Soudní dvůr proto dospěl k závěru, že je čl. 107 odst. 1 SFEU nutno vykládat v tom smyslu, že se režim, který zajišťuje chovatelům a jatkám bezplatný sběr a odvoz uhynulých zvířat a jatečního odpadu, musí označit za státní podporu ve prospěch zemědělců a jatek.
(113)
V tomto konkrétním případě lze soudit, že odstraňování uhynulých zvířat a jatečního odpadu vyvolává náklady, které jsou součástí činnosti, nejen pro jatka a bourárny, ale také pro dovozce nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa a pro hospodářské subjekty/příjemce nevykostěného hovězího a vepřového masa. Komise se domnívá, že popsané financování nákladů na sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů z masa savců a drůbeže pomocí rozpočtových dotací státu před vstupem v platnost legislativního nařízení č. 197/2002 vedlo k osvobození uživatelů této služby od nákladů, které jsou součástí jejich činnosti.
(114)
Komise dochází k závěru, že v období před zavedením parafiskálního poplatku existovalo zvýhodnění.
(115)
Pokud jde o období po vstupu v platnost legislativního nařízení č. 197/2002 a legislativního nařízení č. 244/2003, zajišťoval financování výše uvedených činností parafiskální poplatek zavedený legislativním nařízením č. 197/2002 a pozměněný legislativním nařízením č. 244/2003. Podle režimu legislativního nařízení č. 197/2002 byla od placení poplatku osvobozena jatka, která zajišťují ve svých vlastních prostorách nebo v bourárnách sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění všech dotyčných vedlejších produktů s výjimkou ZRM, protože v oblasti zpracování vlastních vedlejších produktů vytvořila podmínky soběstačnosti (viz odstavec 2 přílohy 2 výše uvedeného legislativního nařízení), jakož i dovozci nevykostěného masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, jež s ním obchodují, protože nevytvářejí vedlejší produkty podléhající povinnému zpracování podle právních předpisů Společenství a vnitrostátních právních předpisů. Legislativní nařízení č. 244/2003 stanoví osvobození výše uvedených subjektů za podmínky schválení plánu neškodného odstranění nebo využití podle zvláštních podmínek požadovaných pro různé kategorie materiálů.
(116)
Pro posouzení, zda existuje zvýhodnění pro jatka, bourárny, dovozce nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemce nevykostěného hovězího a vepřového masa podléhající poplatku, je nutno ověřit, do jaké míry příspěvek pocházející z poplatku odpovídá skutečných hospodářských nákladům na služby poskytované službou sběru.
(117)
Komise zaznamenává, že portugalské orgány ve svém dopisu ze dne 20. ledna 2003 prohlásily, že poplatky stanovené v přílohách 1 a 2 legislativního nařízení č. 197/2002 a poplatek stanovený čl. 2 odst. 2 pro ZRM byly vypočítány na základě skutečných nákladů služeb, jež měly být poskytovány, při zohlednění povahy vytvářených vedlejších produktů u každého druhu zvířat a skutečnosti, zda se to těchto produktů týká či ne.
(118)
Podle portugalských orgánů toto financování ve všech ohledech představuje vyrovnání poskytované uživateli za dodání veřejné služby veřejného zájmu. Částky hrazené hospodářskými subjekty povinnými k poplatku nejsou údajně v žádném případě paušální, ale jsou přímo úměrné množstvím odpadu skutečně předaným veřejné službě a skutečným nákladům na neškodné odstranění tohoto odpadu.
(119)
Na podporu těchto tvrzení předložily portugalské orgány podklady s číselnými údaji za rok 2003 a se srovnáním skutečných hospodářských nákladů poskytnutých služeb s příspěvky pocházejícími z příslušného poplatku. Pro část roku 2002 zbývající po vstupu v platnost legislativního nařízení č. 197/2002 v říjnu roku 2002 nepředložily portugalské orgány žádné podklady s číselnými údaji o příjmech vyplývajících z vybírání poplatku.
(120)
Pro roky 2004 a 2005 předložily portugalské orgány podklady s číselnými údaji o nákladech na provedené činnosti, ale ne o příjmu z poplatku vybíraného od hospodářských subjektů, které dosud nepředložily ke schválení svůj plán neškodného odstranění a využití, a které tak nadále podléhaly poplatku zavedeného přechodným režimem legislativního nařízení č. 244/2003.
(121)
Pro roky 2002, 2004 a 2005 nemůže Komise na základě dokumentů předložených portugalskými orgány zjistit, že příspěvky subjektů povinných k poplatku jsou přímo úměrné množstvím odpadu skutečně předaného službě sběru a skutečným nákladům na neškodné odstranění tohoto odpadu.
(122)
Komise dochází k závěru, že pro rok 2003 zvýhodnění neexistuje, protože příspěvky od poplatníků byly přímo úměrné nákladům vzniklým obdrženými službami.
(123)
Komise ale nemůže vyloučit zvýhodnění jatek, bouráren, dovozců nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa a hospodářských subjektů uvnitř Společenství, tzn. hospodářských subjektů/příjemců nevykostěného hovězího a vepřového masa povinných k poplatku, v období mezi říjnem 2002 a 1. lednem 2003 a v roce 2004 a 2005.
1.1.3 Selektivní výhoda pro chovatele
(124)
V tomto konkrétním případě lze soudit, že odstraňování uhynulých zvířat a jatečního odpadu vyvolává náklady, které jsou součástí činnosti, nejen pro jatka a bourárny, ale také pro chovatele, na které by se v rámci tržních pravidel přenesla přinejmenším část nákladů na uvedené služby. V souladu s výše uvedenou judikaturou GEMO se Komise domnívá, že popsané financování nákladů na sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů z masa savců a drůbeže pomocí rozpočtových dotací státu před vstupem v platnost legislativního nařízení č. 197/2002 vedlo k osvobození uživatelů této služby od nákladů, které jsou součástí jejich činnosti.
(125)
Komise dochází k závěru, že v období před zavedením parafiskálního poplatku existovalo zvýhodnění.
(126)
Jak je uvedeno výše, je možné, že opatření zavedená portugalskými orgány s cílem zajistit sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů z masa savců a drůbeže mohou osvobozovat chovatele od nákladů, jež by za běžných okolností částečně nesli. Z legislativního nařízení č. 197/2002 a přechodného režimu stanoveného legislativním nařízením č. 244/2003 vyplývá, že chovatelé dotyčnému poplatku nepodléhají. Portugalské orgány uvedly, že náklady na sběr před koncem roku 2005 byly přeneseny na celé odvětví. Komise zjišťuje, že na dvou daňových dokladech předložených portugalskými orgány je skutečně uvedeno přenesení poplatku na základě legislativního nařízení č. 197/2002 a legislativního nařízení č. 244/2003 jedněmi z jatek, a to v říjnu 2002 a říjnu 2003. Předložené dokumenty podporují tvrzení portugalských orgánů, že náklady byly v souladu s tržními pravidly přeneseny na celé odvětví, a tedy i na chovatele. Komise dochází na základě uvedeného k závěru, že chovatelé nesly náklady spojené se svou činností, a nebyly proto příjemci žádného specifického zvýhodnění.
(127)
Komise zjišťuje, že chovatelé byli zvýhodněni pouze v období, jež předcházelo uplatňování poplatku.
(128)
Na základě výše uvedeného dochází Komise k závěru potvrzujícímu existenci zvýhodnění, pokud jde o sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů živočišného původu, ve prospěch jatek, bouráren a dovozců během všech období s výjimkou roku 2003 a ve prospěch chovatelů pouze během období před uplatňováním poplatku.
1.2 VÝHODY FINANCOVANÉ ZE STÁTNÍCH PROSTŘEDKŮ
(129)
Čl. 107 odst. 1 SFEU se týká podpor poskytnutých členskými státy nebo ze státních prostředků. Jinými slovy, dotčené opatření musí být přičitatelné státu a být poskytnuto pomocí státních prostředků.
(130)
V tomto konkrétním případě byly náklady na sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů z masa savců a drůbeže financovány v období mezi rokem 1999 a říjnem 2002 z přímých příjmů státu a od října 2002 z příjmů z parafiskálního poplatku uplatňovaného na jatka, dovozce nevykostěného hovězího a vepřového masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemce nevykostěného hovězího a vepřového masa.
(131)
Platby poskytovatelům služeb zajišťované přímými příjmy státu představují výhody financované ze státních prostředků. Skutečnost, že je tato veřejná služba financována v období od roku 1999 až do zavedení poplatku v roce 2002 ze státního rozpočtu, znamená, že podniky provádějící tuto službu využívají veřejných prostředků k pokrytí výdajů odvozených z uvedené služby.
(132)
Poplatky uplatňované mezi zářím 2002 a listopadem 2005 nespadají do oblasti působnosti ustanovení SFEU o státních podporách, pokud nepředstavují způsob financování určitého opatření podpory, a jsou tak jeho nedílnou součástí (39).
(133)
Všechny poplatky jsou placeny INGA mechanizmem přenesení daňové povinnosti. Poplatky vybrané od hospodářských subjektů představovaly příjmy INGA a byly mu hrazeny přímo.
(134)
Aby bylo možné považovat poplatek za nedílnou součást opatření podpory, musí nezbytně na základě relevantní vnitrostátní právní úpravy existovat vztah závazného určení mezi poplatkem a podporou v tom smyslu, že výnos z poplatku je nezbytně určen k financování podpory (40).
(135)
Vzhledem k tomu, že poplatky představovaly příjmy INGA a byly mu placeny přímo, Komise považuje poplatek za nedílnou součást opatření podpory.
(136)
Pokud jde o to, zda mohou být v tomto konkrétním případě považovány příjmy z parafiskálních poplatků za státní prostředky či ne, je nutno poznamenat, že se u státních prostředků nesmí dělat žádný rozdíl mezi případy, kdy je podpora poskytnuta přímo státem, a případy, kdy je poskytnuta veřejnými nebo soukromými organizacemi určenými nebo zřízenými státem. V rozsudku ze dne 15. července 2004 ve věci Pearle a další (41) Soudní dvůr uvedl, že se povinné příspěvky vybrané zprostředkující organizací od všech podniků daného profesního odvětví nepovažují za státní prostředky pouze v případě, jsou-li splněny následující čtyři podmínky:
a)
zvažované opatření bylo zavedeno profesním orgánem, který zastupuje podniky a zaměstnance určitého profesního odvětví a neslouží jako nástroj k provádění politik stanovených státem;
b)
cíle zvažovaného opatření jsou v plné míře financovány z příspěvků podniků daného odvětví;
c)
o způsobu financování a míře/částce příspěvků rozhodují v profesním orgánu daného odvětví zástupci zaměstnavatelů a zaměstnanců bez jakéhokoliv zasahování státu;
d)
příspěvky jsou povinně používány k financování opatření bez možnosti zásahu státu.
(137)
Z dostupných informací vyplývá, že první podmínka rozsudku ve věci Pearle a další není splněna v tom smyslu, že opatření bylo stanoveno legislativním opatřením s cílem provádět politiku určenou státem za účelem boje proti BSE.
(138)
Kromě toho nejsou splněny podmínky tři a čtyři, protože způsob financování regulují uvedená legislativní nařízení. Portugalské orgány proto mají možnost zasahovat do určení způsobů financování opatření.
(139)
Vzhledem k tomu, že nejsou splněny všechny podmínky rozsudku ve věci Pearle a další a že stát zřejmě vykonává rozhodující kontrolu nad způsoby financování opatření podpory, je Komise názoru, že příjmy z parafiskálních poplatků představují ve skutečnosti státní prostředky přičitatelné státu.
1.3 NARUŠENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE/OVLIVNĚNÍ OBCHODU
(140)
Podle judikatury Soudního dvora svědčí obvykle posílení konkurenčního postavení určitého podniku následkem poskytnutí státní podpory o narušení hospodářské soutěže vůči jiným konkurenčním podnikům, které příjemci této podpory nejsou (42).
(141)
Opatření může mít vliv na postavení Portugalska v odvětví masa (43). Jelikož portugalské podniky působí na vysoce konkurenčním mezinárodním trhu, opatření narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž. Opatření může také ovlivnit obchod mezi členskými státy.
(142)
Portugalské orgány vyzdvihly, že kvůli embargu na vývoz zejména živého skotu a masokostních mouček jako takových nebo obsažených v jiných produktech nedocházelo k obchodním výměnám, což údajně znamená, že k narušení hospodářské soutěže nemohlo dojít.
(143)
V tomto ohledu je nutno připomenout, že podle judikatury (44) může podpora ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušit hospodářskou soutěž i v případě, kdy se podnik-příjemce, jenž se nachází v konkurenčním postavení vůči výrobcům z jiných členských států, sám na vývozu nepodílí. Pokud členský stát totiž poskytne určitému podniku podporu, může dojít k zachování nebo ke zvýšení vnitřní nabídky s tím, že se tak sníží možnosti podniků z jiných členských států nabízet své služby na trhu tohoto členského státu.
(144)
Za těchto okolností se Komise domnívá, že zákaz vývozu výše uvedených produktů z Portugalska do ostatních členských států nemá vliv na skutečnost, že podpora je schopna narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod.
1.4 ZÁVĚR
(145)
Komise se domnívá, že opatření zavedené legislativními nařízeními č. 393-B/98, č. 197/2002 a č. 244/2003 a týkající se sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů živočišného původu představuje státní podporu ve prospěch jatek, bouráren a dovozců během období platnosti legislativního nařízení č. 393-B/98 až do konce platnosti přechodného režimu zavedeného legislativním nařízením č. 244/2003, s výjimkou roku 2003, pro který byly portugalské orgány schopny prokázat, že k žádnému zvýhodnění nedošlo.
(146)
Pokud jde o chovatele, Komise se domnívá, že opatření představuje státní podporu spadající pod čl. 107 odst. 1. pro období, jež předcházelo uplatňování poplatku.
(147)
Pokud jde o podniky poskytující služby, Komise dochází k závěru, že nelze vyloučit možnost státní podpory v období mezi vstupem v platnost legislativního nařízení 393-B/98 a rokem 2005, kdy skončilo uplatňování přechodného režimu zavedeného legislativním opatřením č. 244/2003.
2. PROTIPRÁVNOST PODPORY
(148)
Komise zjišťuje, že Portugalsko neoznámilo v souladu s čl. 108 odst. 3 SFEU opatření podpory poskytovaná od roku 1999, ani režimy zavedené legislativními nařízeními č. 197/2002 a č. 244/2003. Čl. 1 písm. f) nařízení Rady (ES) č. 659/1999 definuje „protiprávní podporu“ jako novou podporu uskutečňovanou v rozporu s čl. 93 odst. 3 Smlouvy.
(149)
Skutečnost, že opatření zavedená Portugalskem obsahují prvky státní podpory, znamená, že se jedná o nové podpory neoznámené Komisi, a které tak představují protiprávní podpory ve smyslu SFEU.
(150)
Přezkum slučitelnosti případných podpor bude proveden ve dvou částech: v první části Komise přezkoumá slučitelnost podpor poskytnutých podnikům zajišťujícím služby a v druhé části slučitelnost případných podpor poskytnutých jatkám, bourárnám, dovozcům a hospodářským subjektům uvnitř Společenství tohoto odvětví, jakož i chovatelům.
(151)
Jelikož se jedná o podpory financované od roku 2002 parafiskálním poplatkem, musí Komise, jakmile je financování nedílnou součástí opatření podpory, podrobit přezkumu jak financované činnosti, tzn. podpory, tak jejich financování. Je-li způsob financování určité podpory prostřednictvím zejména povinných příspěvků nedílnou součástí opatření podpory, musí podle Soudního dvora přezkum tohoto opatření Komisí nutně vzít na zřetel tento způsob financování (45). Jak je prokázáno v odstavci 135 tohoto rozhodnutí, je nutno považovat způsob financování podpory za nedílnou součást opatření podpory.
3. PŘEZKUM SLUČITELNOSTI PODPOR
3.1 ANALÝZA Z HLEDISKA USTANOVENÍ POUŽITELNÝCH NA NEOZNÁMENÉ PODPORY
3.1.1 Podpory ve prospěch podniků poskytujících služby
a) Slučitelnost podpor při použití čl. 106 odst. 2 SFEU
(152)
Ze zákazu uvedeného v čl. 107 odst. 1 SFEU jsou možné výjimky.
(153)
Z judikatury Soudního dvora vyplývá, že vyrovnání za veřejné služby nepředstavují státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, pokud tato vyrovnání splňují určité podmínky (viz bod odůvodnění 89 tohoto rozhodnutí). Pokud ale vyrovnání za veřejnou službu tyto podmínky nesplňují a pokud jsou splněna obecná kritéria použitelnosti čl. 107 odst. 1 SFEU, představují sice tato vyrovnání státní podporu, ale je možno je prohlásit za slučitelná s SFEU podle čl. 106 odst. 2 SFEU, pokud jsou nezbytná pro fungování služeb obecného hospodářského zájmu a neovlivňují rozvoj obchodu v míře, která by byla v rozporu se zájmem Unie. Komise upřesnila podmínky, jež je nutno splnit, aby bylo dosaženo této rovnováhy. Již ve svém Sdělení o službách obecného zájmu v Evropě roku 2001 (46) Komise upřesnila, že je nutno zaručit, aby veškerá omezení pravidel smluv ES, a to zejména omezení hospodářské soutěže a svobod vnitřního trhu, nepřekračovala míru nutnou k zaručení řádného plnění poslání veřejné služby. To zejména znamená, že odměna nepřevýší čisté dodatečné náklady vyvolané úkolem svěřeným dotyčnému podniku. Komise upřesnila tyto podmínky také následně v rámci Společenství pro státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby (47) a ve svém rozhodnutí ze dne 28. listopadu 2005 o použití čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES (48). Pokud jde o výpočet vyrovnání, Komise upřesnila, že výše vyrovnání nemůže přesáhnout částku nezbytnou pro pokrytí nákladů vzniklých při plnění závazků veřejné služby při zohlednění příjmů, které se k nim vztahují, jakož i přiměřeného zisku z plnění těchto závazků. Přiměřený zisk může zejména zahrnovat celý nebo část růstu produktivity, jehož daný podnik dosáhl během domluvené a omezené doby, aniž by snížil kvalitativní úroveň služeb, které mu stát svěřil.
(154)
Bod 18 rámce Společenství pro státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby upřesňuje, že „přiměřeným ziskem“ je nutno rozumět míru návratnosti vlastního kapitálu, která zohledňuje riziko nebo nepřítomnost rizika vyplývající pro dotčený podnik ze zásahu členského státu, zejména pokud mu stát udělil výhradní nebo zvláštní práva. Tato míra nepřesahuje běžně průměrnou míru, jež byla v dotčeném odvětví platná v posledních letech. V odvětvích, kde neexistuje podnik srovnatelný s podnikem, jemuž bylo svěřeno poskytování služby obecného hospodářského zájmu, může být toto srovnání učiněno s podniky umístěnými v jiných členských státech nebo, pokud je to nezbytné, v rámci jiných odvětví za předpokladu, že budou zohledněny zvláštnosti každého podniku. Při určování výše přiměřeného zisku může členský stát zavést pobídková kritéria, která se budou mimo jiné týkat kvality poskytované služby a přírůstků produktivity.
(155)
Jak je vysvětleno v odstavci 99 a následujících tohoto rozhodnutí, nemůže Komise na základě údajů poskytnutých portugalskými orgány dospět k závěru, že vyrovnání bylo vypočteno při zohlednění přiměřeného zisku, který nepřekračuje průměrnou míru platnou v dotčeném odvětví. Útvary Komise požádaly několikrát portugalské orgány o dodání všech podkladů nutných pro určení, zda jsou v tomto konkrétním případě splněny všechny podmínky pro odchylku od státních podpor poskytnutých ve formě služby hospodářského zájmu. Podklady dodané portugalskými orgány totiž nijak nezmiňují, že by bylo pro stanovení průměrné míry platné v dotčeném odvětví provedeno srovnání s jinými podniky.
(156)
Komise tak nemůže dojít k závěru o slučitelnosti podpor ve prospěch poskytovatelů služeb ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU.
b) Slučitelnost podpor při použití čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU
(157)
Čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU stanoví, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Aby podpory mohly využít odchylky uvedené v tomto písmenu, musí přispívat k rozvoji dotyčného odvětví.
(158)
V tomto konkrétním případě portugalské orgány uvádějí, že od roku 1999 nesly všechny náklady spojené se sběrem, zpracováním a neškodným odstraněním vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže. Od října 2002 je financování nákladů spojených se stejnou činností sběru, zpracování a neškodného odstranění vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže zajištěno z příjmů z poplatku, kterému podléhají jatka, dovozci nevykostěného hovězího a vepřového masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemci nevykostěného hovězího a vepřového masa, pokud tuto činnost nezajišťují sami.
(159)
Podle bodu 23.3 pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2000-2006 (49) (dále jen „hlavní pokyny“) a sdělení Komise o stanovení pravidel pro hodnocení protiprávně poskytnuté státní podpory (50) je nutno posuzovat každou protiprávní podporu ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 659/1999 podle pravidel a pokynů platných v okamžiku, kdy byla podpora poskytnuta. Komise přijala v roce 2002 pokyny Společenství týkající se státní podpory na testy TSE, uhynulá zvířata a odpady z jatek. Tyto pokyny platily mezi 1. lednem 2003 a 31. prosincem 2006 (51). Bod 44 pokynů k TSE stanoví pro případy týkající se zejména jatečního odpadu odchylku od zásady, podle níž je nutno posuzovat protiprávně udělené podpory podle pravidel platných v okamžiku, kdy jsou podpory poskytnuty. Podle bodu 47 pokynů k TSE uplatní Komise na podpory udělené před koncem roku 2002 zásady vycházející z bodu 11.4 pokynů týkajících se protiprávně poskytnuté podpory na odpady z jatek. Bod 47 pokynů k TSE tak představuje příslušný právní základ pro posouzení podpor poskytovaných od roku 1999.
(160)
V souladu s bodem 194 písm. c) pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013 nepoužívá Komise od vstupu v platnost těchto pokynů dne 1. ledna 2007 nadále pokyny k TSE s výjimkou u podpor protiprávně poskytnutých před 1. lednem 2007 a uvedených v bodě 43 a následujících těchto pokynů. Bod 47 pokynů k TSE tak zůstává předpisem použitelným na podpory na odpady z jatek protiprávně poskytnuté počínaje 1. lednem 2003.
(161)
Bod 47 pokynů k TSE obsahuje řadu ustanovení, která se týkají odpadu z jatek.
(162)
Pokud jde o státní podpory spojené s jatečním odpadem, přijala Komise od ledna 2001 podle bodu 47 pokynů k TSE řadu jednotlivých rozhodnutí, jež povolila státní podpory kryjící až 100 % nákladů vyvolaných likvidací specifických rizikových materiálů, masokostní moučky a krmiv pro zvířata obsahující takové produkty, které je nutno odstranit podle nových právních předpisů Společenství týkajících se přenosných spongiformních encefalopatií (TSE). Tato rozhodnutí se zakládala zejména na bodě 11.4 zemědělských pokynů a zohledňovala krátkodobou povahu podpor a nutnost dodržovat v dlouhodobém výhledu zásadu „znečišťovatel platí“. Komise výjimečně souhlasila s tím, aby takové státní podpory byly poskytovány také jiným subjektům než těm, kteří pracují v oblasti živých zvířat, a to například jatkám. Komise uplatní stejné zásady na státní podpory protiprávně poskytnuté do konce roku 2002 se srovnatelnými náklady spojenými s novými právními předpisy Společenství v oblasti TSE, a to aniž je dotčeno dodržování jiných ustanovení práva Společenství.
(163)
Bod 47 pokynů k TSE připomíná, že Komise výjimečně souhlasila s tím, aby takové státní podpory byly poskytovány také jiným subjektů než těm, kteří pracují v oblasti živých zvířat, a to například jatkám. Komise v minulosti rozhodla, že tato výjimka má zahrnovat také jiné podniky provádějící činnosti úzce spojené s oblastí živých zvířat, jako jsou bourárny.
(164)
Na základě bodu 11.4 zemědělských pokynů Komise schválila podpory až do výše 100 % skutečně vzniklých nákladů u opatření, jako jsou veterinární kontroly, testy a jiná opatření na zjištění výskytu choroby, nákup a podávání léků a fytosanitárních produktů a ničení úrody, za podmínky, že:
-
na regionální nebo vnitrostátní úrovni či na úrovni Společenství je zaveden přiměřený program prevence, dozoru nebo vymýcení dotyčné choroby,
-
choroby představují zdroj starostí orgánů veřejné moci,
-
opatření podpory mají za cíl prevenci a/nebo odškodnění,
-
podpory jsou slučitelné s veterinárními a fytosanitárními předpisy Společenství.
(165)
Tyto zásady platí také podle bodu 47 pokynů k TSE.
(166)
BSE je přenosná choroba, jež představuje ohrožení pro lidské zdraví. Jedná se o chorobu zvířat, jejíž primární ohnisko musí být oznámeno přímo Komisi a ostatním členským státům (52). Cílem opatření podpory bylo zajistit, že nutná preventivní opatření ohledně sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění byla provedena v souladu s veterinárními předpisy platnými v odvětví masa mezi rokem 1999 a rokem 2005.
(167)
Komise v tomto ohledu zaznamenává, že Portugalsko uvedlo, že od roku 1999 do konce roku 2002 neslo všechny náklady spojené se sběrem, zpracováním a neškodným odstraněním vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže, a to v souvislostech naléhavých opatření schválených Komisí v rámci rozhodnutí 98/653/ES, které zakazuje vývoz masokostních mouček ze savců. Zaznamenává také, že opatření embarga na hovězí maso z Portugalska byla zrušena až přijetím nařízení (ES) č. 1993/2004.
(168)
Komise také zdůrazňuje, že v souladu s body 33 a 34 pokynů k TSE byly podniky vybírány a odměňovány podle tržních zásad a nediskriminačním způsobem (viz bod odůvodnění 21 a následující tohoto rozhodnutí). Komise může v tomto konkrétním případě přijmout, a to vzhledem k naléhavosti, se kterou bylo nutno opatření přijímat, že portugalské orgány vybíraly poskytovatele služeb v souladu s legislativním nařízením č. 197/99 ze dne 8. června 1999, které je podle informací poskytnutých portugalskými orgány vnitrostátním nástrojem provedení směrnice 97/52/ES, aniž by použily postup zadávání veřejných zakázek (viz bod odůvodnění 24 tohoto rozhodnutí).
(169)
Portugalské orgány uvedly, že legislativní nařízení č. 197/2002 bylo naplánováno kvůli dodržení jejich závazků v souvislosti s rozhodnutím Rady č. 2000/766/ES při dodržení zásady „znečišťovatel platí“ (viz body odůvodnění 65 a 66 tohoto rozhodnutí). Potvrdily, že prostředky nemohly být odchýleny ke konkurenčním činnostem, kterým se podniky poskytující služby mohly věnovat, protože jedinou činností těchto podniků byl skutečně sběr, zpracování, přeprava a neškodné odstranění vedlejších produktů ze zvířat.
(170)
Komise rovněž zjišťuje, že odpovědnost za službu a její financování byla přenesena na hospodářské subjekty při dodržení přechodné fáze systémem zavedeným legislativním nařízením č. 244/2003.
(171)
Vzhledem ke zvláštním okolnostem a naléhavé situaci vyvolané rizikem šíření BSE mezi rokem 1999 a rokem 2004 a vzhledem ke skutečnosti, že systém zavedený legislativním nařízením č. 244/2003 stanovil postupné přenesení odpovědnosti a financování služeb na hospodářské subjekty odvětví, Komise soudí, že podpory lze označit za krátkodobé a dodržující v dlouhodobém výhledu zásadu „znečišťovatel platí“.
(172)
Komise proto může dojít na základě informací, jež má k dispozici, k závěru, že podpory poskytnuté mezi rokem 1999 a koncem roku 2002 mohou využít odchylku stanovenou v čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
(173)
Pokud jde o podpory poskytnuté od roku 2003 do listopadu 2005, Komise soudí, že vzhledem k naléhavosti situace, jež převládala až do konce roku 2004, a skutečnosti, že režim legislativního nařízení počítal s postupným přenesením odpovědnosti a financování služeb, jak je uvedeno výše, lze podpory označit za slučitelné a v souladu s bodem 47 pokynů k TSE, pokud jsou v souladu se skutečnými náklady obdržených služeb.
(174)
Jak je uvedeno v bodu odůvodnění 100 tohoto rozhodnutí, portugalské orgány prokázaly, že podpory odpovídají skutečným nákladům na služby podniků poskytujících služby, a to v období od roku 1999 do roku 2005.
(175)
Komise proto na základě informací, jež má k dispozici, dochází k závěru, že podpory poskytnuté mezi rokem 2003 a listopadem 2005 poskytovatelům služeb mohou využít odchylku stanovenou v čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
3.1.2 Podpora jatkám, bourárnám, dovozcům a hospodářským subjektům odvětví uvnitř Společenství, jakož i chovatelům
(176)
Jak Komise uvedla v odstavci 166 tohoto rozhodnutí, riziko šíření BSE v Portugalsku v období od roku 1999 do roku 2004 vyvolalo zvláštní okolnosti a naléhavou situaci. Vzhledem k této výjimečné situaci a skutečnosti, že systém zavedený legislativním nařízením z roku 2003 stanovil postupné přenesení odpovědnosti a financování služeb na hospodářské subjekty odvětví, Komise soudí, že podpory lze označit za krátkodobé a dodržující v dlouhodobém výhledu zásadu „znečišťovatel platí“. V souladu se svou předchozí praxí Komise v tomto konkrétním případě soudí, že podpory na základě bodu 47 pokynů k TSE mohly být výjimečně poskytnuty dalším subjektům odvětví, a to zejména jatkám, bourárnám, dovozcům a hospodářským subjektům odvětví uvnitř Společenství.
(177)
Stejně jak to Komise zjistila u podniků poskytujících služby, byly podpory poskytnuty v souladu se zásadami uvedenými v bodě 47 pokynů k TSE.
(178)
Pokud jde o jatka, bourárny, dovozce a hospodářské subjekty odvětví uvnitř Společenství, může Komise proto dospět k závěru, že poskytnuté podpory mohou využít odchylku stanovenou v čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
(179)
Pokud jde o chovatele, Komise na základě uvedeného dospívá rovněž k závěru, že vzhledem k odůvodněním převzatým v bodě odůvodnění 160 a následujících tohoto rozhodnutí byly podpory poskytnuty v souladu se zásadami uvedenými v bodě 47 pokynů k TSE a mohou využít odchylku stanovenou v čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
3.2 FINANCOVÁNÍ PODPOR
(180)
Od října 2002, kdy vstoupilo v platnost legislativní nařízení č. 197/2002, jsou náklady na sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže financovány z příjmů z parafiskálního poplatku, kterému podléhají jatka, dovozci nevykostěného hovězího a vepřového masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemci nevykostěného hovězího a vepřového masa.
(181)
V souladu s judikaturou Soudního dvora (53) Komise obvykle soudí, že financování státní podpory prostřednictvím povinných poplatků může mít vliv na podporu v tom smyslu, že má ochranný dopad přesahující vlastní podporu. Dotyčné příspěvky totiž představují povinné poplatky. Podle stejné judikatury Komise soudí, že podpora nemůže být financována parafiskálními poplatky, které zatěžují rovněž produkty dovážené z jiných členských států.
(182)
Se zřetelem na tuto judikaturu a skutečnost, že opatření je poskytnuto ze státních prostředků, a představuje tak státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU, je nutno ověřit, zda má diskriminační povahu, a je tak v rozporu s článkem 110 SFEU, protože produkty z jiných členských států podléhají také uhrazení poplatku.
(183)
Portugalské orgány zdůvodnily zdanění nevykostěného dováženého masa skutečností, že tyto dovážené produkty mohly využívat systém stejně jako produkty vnitrostátní a že existence nevykostěného masa znamená existenci vedlejších produktů, které využívají služeb sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění.
(184)
Podle informací, jež má Komise k dispozici, byly poplatky uplatněny na jatka, dovozce jatečně upravených těl, půlek a dalších nevykostěných kusů skotu a prasat (viz čl. 2 odst. 2 legislativního nařízení č. 197/2002) a slouží k zajištění služeb sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů z masa savců a drůbeže (čl. 1 odst. 1 legislativního nařízení č. 197/2002).
(185)
Tyto informace vedly Komisi k pochybám o souladu mezi poplatky vybíranými od poplatníků a službami, které využívají. Komise zjistila, že nemůže vyloučit existenci potenciálně diskriminačního systému vůči produktům dováženým z jiných členských států, u kterých je nutno zaplatit poplatek.
(186)
Portugalské orgány poté ujistily, že financování služeb sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů drůbežího masa nepochází z poplatků vybíraných od jatek a dovozců jatečně upravených těl, půlek a dalších nevykostěných kusů skotu a prasat, ale v souladu s přílohou 1 legislativního nařízení č. 197/2002 od zařízení na porážku drůbeže, jež nepodporují sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů vznikajících při porážce drůbeže. Dovozci a hospodářské subjekty/příjemci drůbeže jsou od poplatku osvobozeni, protože většina dovážených jatečně upravených těl drůbeže nevede ke vzniku vedlejších produktů.
(187)
Pokud jde naopak o dovozce a hospodářské subjekty/příjemce jatečně upravených těl, půlek a dalších nevykostěných kusů skotu a prasat, portugalské orgány prokázaly, že tyto dovážené nevykostěné kusy vedou ke vzniku vedlejších produktů.
(188)
Již v příkazu k poskytnutí informací a následně při zahájení řízení žádala Komise portugalské orgány, aby potvrdily, že dovážené produkty mohly využívat mechanizmu stejným způsobem jako vnitrostátní produkty, a také prokázaly pomocí číselných údajů, že za dané referenční období existovala peněžitá rovnocennost mezi částkami vybranými u nevykostěných hovězích a vepřových masných výrobků z jiných členských států a náklady na služby, jichž výlučně využívaly (viz odst. 37 písm. h) rozhodnutí o zahájení řízení).
(189)
Portugalské orgány potvrdily, že dovážené nevykostěné kusy využívaly služby sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů masa stejným způsobem jako vnitrostátní produkty, ale nedodaly k tomu žádné odpovídající přesné číselné údaje.
(190)
Informace poskytnuté Komisi jí proto neumožňují dojít k závěru, že poplatek zavedený legislativním nařízením č. 197/2002 a vybíraný u dovážených produktů je rovnocenný s částkou odpovídající službám, jež využívají vedlejší produkty vytvářené těmito dováženými produkty, a že tak dovážené produkty mohly využívat služeb financovaných opatřením podpory ve stejné míře jako vnitrostátní produkty.
(191)
Podle čl. 3 odst. 2 legislativního nařízení č. 244/2003 musela jatka, bourárny, inkubační střediska a průmysl výrobků z vajec platit poplatky stanovené v příloze 1 legislativního nařízení č. 197/2002, s výjimkou organizací využívajících alternativní režim stanovený tímto nařízením, jež podléhaly poplatkům podle přílohy 2, a to až do schválení plánu neškodného odstranění materiálů kategorie 3. U materiálů kategorií 1 a 2 musely před schválením plánu platit 0,35 EUR/kg materiálu (čl. 5 odst. 1 legislativního nařízení č. 244/2003).
(192)
Pokud jde o změny systému poplatků, k nimž došlo zavedením legislativního nařízení č. 244/2003, Komise požádala portugalské orgány, aby prokázaly, že dovážené produkty mohly využívat uvedených služeb ve stejné míře jako produkty vnitrostátní.
(193)
Portugalské orgány potvrdily, že poplatek zavedený legislativním nařízením č. 244/2003 byl založen na skutečně vytvořených vedlejších produktech a že dovážené produkty mohly využívat uvedených služeb ve stejné míře. Komise ale zaznamenává, že portugalské orgány neposkytly na podporu těchto tvrzení žádné číselné údaje.
(194)
Bez podkladů k ověření Komise nemůže dojít k závěru, že poplatek zavedený legislativním nařízením č. 244/2003 byl rovnocenný s částkou odpovídající službám, jež využívají vedlejší produkty vytvářené těmito dováženými produkty, a že tak dovážené produkty mohly využívat služeb financovaných opatřením podpory ve stejné míře jako vnitrostátní produkty.
(195)
Komise zaznamenává, že systém poplatků zavedený na základě legislativního nařízení č. 197/2002 a systém přechodného režimu stanovený čl. 3 odst. 2 a čl. 5 odst. 2 legislativního nařízení č. 244/003 nejsou slučitelné s článkem 110 SFEU, a to z důvodu existence možného diskriminačního systému vůči produktům dováženým z jiných členských států, které musí poplatek také platit.
VI. ZÁVĚR
(196)
Komise lituje, že Portugalsko poskytlo v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU protiprávně podpory ve prospěch sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění jatečního odpadu.
(197)
Podpory ve prospěch sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění jatečního odpadu dodržely ustanovení Společenství použitelná na úrovni příjemců. Naopak financování těchto podpor systémem poplatků zavedeným na základě legislativního nařízení č. 197/2002 a přechodného režimu stanoveného čl. 3 odst. 2 a čl. 5 odst. 2 legislativního nařízení č. 244/2003 není slučitelné s vnitřním trhem, a to z důvodu možného diskriminačního dopadu na produkty dovážené z jiných členských států, které musí poplatek také platit.
(198)
V tomto konkrétním případě považuje Komise za vhodné přijmout podmínečné rozhodnutí při využití možnosti, již nabízí čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 659/1999, podle nějž může Komise připojit ke kladnému rozhodnutí podmínky, za kterých může být podpora považována za slučitelnou se společným trhem, a může stanovit povinnosti pro umožnění kontroly plnění rozhodnutí.
(199)
K nápravě porušení článku 110 SFEU, a tedy k odstranění diskriminace se zpětnou působností, musí Portugalsko ve lhůtě a za podmínek stanovených Komisí přistoupit k navrácení části poplatku, kterou byly zatíženy produkty pocházející z jiných členských států. Náprava tohoto porušení by učinila dotčené podpory slučitelnými se Smlouvou.
(200)
Komise stanoví podmínky, jimiž se uvedené navrácení musí řídit. Portugalsko musí navrátit poplatníkům tu část poplatku, která byla uvalena na produkty pocházející z jiných členských států mezi dnem vstupu v platnost poplatku stanoveného legislativním nařízením č. 197/2002 a dnem jeho posledního uplatnění před koncem přechodného režimu zavedeného legislativním nařízením č. 244/2003. K tomu musí Portugalsko splnit následující podmínky:
-
pokud budou moci dokázat, že poplatek byl uvalen na produkty dovezené z jiných členských států, mohou poplatníci odpovědní za zaplacení poplatku požadovat náhradu poměrné části výnosu z poplatku určené na financování části podpory, již využívaly výlučně vnitrostátní produkty. Žádosti o vrácení se předkládají ve lhůtě stanovené v souladu s vnitrostátními předpisy a v žádném případě kratší než šest měsíců počínaje dnem oznámení tohoto rozhodnutí,
-
Portugalsko stanoví míru případné diskriminace, kterou jsou zatíženy dovážené produkty. Za tímto účelem musí Portugalsko během referenčního období ověřit peněžní rovnocennost mezi částkami celkově vybranými jako uvedený poplatek za domácí produkty a výhodami, které se na tyto produkty výlučně vztahují,
-
navrácení musí být provedeno v maximální lhůtě šesti měsíců od podání žádosti,
-
navrácené částky musí být od data, kdy byly vybrány, až do data skutečného navrácení aktualizovány s ohledem na úroky. Tyto úroky jsou počítány na základě referenční sazby Komise stanovené metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb (54),
-
portugalské orgány přijmou všechny přiměřené důkazy ze strany poplatníků, jimiž bude dokázána zaplacená část poplatku, kterou byly zatíženy produkty pocházející z jiných členských států,
-
právo na refundaci nesmí podléhat dalším podmínkám, zejména podmínce nepřevedení poplatku,
-
v případě, kdy poplatník poplatek ještě nezaplatil, portugalské orgány se formálně zřeknou požadavku na zaplacení úměrné části poplatku uvaleného na produkty dovážené z jiných členských států, u které je prokázáno, že slouží k financování té části podpory, jež je určena výlučně pro vnitrostátní produkty. Zřeknou se rovněž případných souvisejících úroků z prodlení,
-
v případě, že o to Komise požádá, předloží portugalské orgány komplexní zprávu, kterou prokáží řádné provedení opatření k refundaci,
-
pokud byl v jiném členském státě uvalen poplatek s obdobnými záměry na stejné produkty, které byly zatíženy poplatkem v Portugalsku, portugalské orgány se zavazují navrátit poplatníkům část poplatku, která zatížila produkty pocházející z tohoto členského státu,
-
Portugalsko se zavazuje seznámit s tímto rozhodnutím všechny potenciální poplatníky dotčeného poplatku.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora poskytnutá Portugalskem na základě legislativního nařízení č. 393-B/98 ze dne 4. prosince 1998 je slučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
1. Státní podpora poskytnutá Portugalskem na základě legislativního nařízení č. 197/2002 ze dne 25. září 2002 a přechodného režimu stanoveného čl. 3 odst. 2 legislativního nařízení č. 244/2003 ze dne 7. října 2003 je slučitelná s vnitřním trhem za podmínky, že Portugalsko vrátí plátcům poplatku jeho část, jež byla uvalena na produkty pocházející z jiných členských států mezi začátkem uplatňování poplatku na základě legislativního nařízení č. 197/2002 a dnem posledního uplatnění tohoto poplatku před koncem přechodného režimu zavedeného legislativním nařízením č. 244/2003.
2. K tomu musí Portugalsko splnit následující podmínky:
-
pokud budou moci dokázat, že poplatek byl uvalen na produkty dovezené z jiných členských států, mohou poplatníci odpovědní za zaplacení poplatku požadovat náhradu poměrné části výnosu z poplatku určené na financování části podpory, již využívaly výlučně vnitrostátní produkty. Žádosti o vrácení se předkládají ve lhůtě stanovené v souladu s vnitrostátními předpisy a v žádném případě kratší než šest měsíců počínaje dnem oznámení tohoto rozhodnutí,
-
Portugalsko stanoví míru případné diskriminace, kterou jsou zatíženy dovážené produkty. Za tímto účelem ověří Portugalsko během referenčního období peněžní rovnocennost mezi částkami celkově vybranými jako uvedený poplatek za domácí produkty a výhodami, které se na tyto produkty výlučně vztahují,
-
navrácení musí být provedeno v maximální lhůtě šesti měsíců od podání žádosti,
-
navrácené částky musí být od data, kdy byly vybrány, až do data skutečného navrácení aktualizovány s ohledem na úroky. Tyto úroky jsou počítány na základě referenční sazby Komise stanovené metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb (55),
-
portugalské orgány přijmou všechny přiměřené důkazy ze strany poplatníků na prokázání částek, jež uhradili jako poplatek u produktů pocházejících z jiných členských států,
-
právo na refundaci nesmí podléhat dalším podmínkám, zejména podmínce nepřevedení poplatku,
-
v případě, kdy poplatník poplatek ještě nezaplatil, portugalské orgány se formálně zřeknou požadavku na zaplacení úměrné části poplatku uvaleného na produkty dovážené z jiných členských států, u které je prokázáno, že slouží k financování té části podpory, jež je určena výlučně pro vnitrostátní produkty. Zřeknou se rovněž případných souvisejících úroků z prodlení,
-
v případě, že o to Komise požádá, předloží portugalské orgány komplexní zprávu, kterou prokáží řádné provedení opatření k refundaci,
-
pokud byl v jiném členském státě uvalen poplatek s obdobnými záměry na stejné produkty, které byly zatíženy poplatkem v Portugalsku, portugalské orgány se zavazují navrátit poplatníkům část poplatku, která zatížila produkty pocházející z tohoto členského státu
-
Portugalsko se zavazuje seznámit s tímto rozhodnutím všechny potenciální poplatníky dotčeného poplatku.
Článek 3
Portugalsko bude informovat Komisi do dvou měsíců po oznámení tohoto rozhodnutí o opatřeních, která provedlo, aby mu vyhovělo.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Portugalské republice.
V Bruselu dne 13. července 2011.
ROZHODNUTIE KOMISIE
z 13. júla 2011
týkajúce sa schémy štátnej pomoci C 3/09 (ex NN 41 A-B/03) uplatňovanej Portugalskom na zber, prepravu, spracovanie a likvidáciu odpadu z bitúnkov
[oznámené pod číslom K(2011) 4888]
Iba portugalské znenie je autentické
(2011/677/EÚ)
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 108 ods. 2 prvý pododsek,
keďže:
I. POSTUP
(1)
Na základe sťažnosti Komisia zaslala portugalským orgánom 15. novembra 2002 žiadosť o informácie týkajúce sa zavedenia parafiškálnej dane s cieľom financovať zber, prepravu, spracovanie a likvidáciu vedľajších produktov získaných z porážky prežúvavcov a hydiny v súlade s vládnym nariadením č. 197/2002 z 25. 9. 2002 (1) (ďalej len „vládne nariadenie č. 197/2002“). Portugalské orgány odpovedali listom z 20. januára 2003.
(2)
Ako vyplýva z poskytnutých informácií, keďže uvedený mechanizmus bol zavedený bez predchádzajúceho súhlasu Komisie, bol zaradený do zoznamu neoznámenej pomoci pod číslom NN 41 A-B/03.
(3)
Listami zo 16. a 30. apríla 2003 útvary Komisie požiadali portugalské orgány o nové informácie o uvedenej schéme. Portugalské orgány mali k dispozícii lehotu štyroch týždňov na doručenie odpovede.
(4)
Listami z 5. mája a 6. júna 2003 zaevidovanými 5. mája a 10. júna 2003 v uvedenom poradí Stále zastupiteľstvo Portugalska pri Európskej únii požiadalo v mene portugalských orgánov o dodatočnú lehotu na oznámenie všetkých požadovaných informácií vzhľadom na čas potrebný na zozbieranie týchto informácií.
(5)
Listom z 25. júla 2003 útvary Komisie poskytli predĺženie lehoty o štyri týždne.
(6)
Keďže útvary Komisie nedostali odpoveď v lehote štyroch týždňov stanovenej v už uvedenom poslednom liste, zaslali Portugalsku upomienku listom z 19. decembra 2003 s tým, že ak portugalské orgány nezašlú žiadnu odpoveď, vyhradzujú si právo navrhnúť Komisii, aby zaslala príkaz na poskytnutie informácií podľa článku 10 ods. 3 nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 (teraz článok 108 ZFEÚ) Zmluvy o ES (2).
(7)
Listom z 5. februára 2004 zaevidovaným v ten istý deň Stále zastupiteľstvo Portugalska pri Európskej únii doručilo Komisii odpoveď portugalských orgánov na listy útvarov Komisie zo 16. a 30. apríla 2003.
(8)
Listom z 11. novembra 2004 útvary Komisie požiadali portugalské orgány o nové informácie o uvedenej schéme. Portugalské orgány mali k dispozícii lehotu štyroch týždňov na doručenie svojej odpovede.
(9)
Listom z 30. decembra 2004 zaevidovaným 5. januára 2005 Stále zastupiteľstvo Portugalska pri Európskej únii požiadalo v mene portugalských orgánov o dodatočnú lehotu jedného mesiaca na doručenie všetkých požadovaných informácií vzhľadom na čas potrebný na zozbieranie týchto informácií.
(10)
Listom zo 17. januára 2005 útvary Komisie poskytli druhýkrát požadované predĺženie lehoty.
(11)
Keďže útvary Komisie nedostali odpoveď na svoje otázky v novej stanovenej lehote, listom z 12. apríla 2005 zaslali portugalským orgánom novú upomienku, pričom opätovne upriamili ich pozornosť na skutočnosť, že v prípade nedodržania poskytnutej lehoty štyroch týždňov na zaslanie odpovede si vyhradzujú právo, že Komisii navrhnú zaslať príkaz na poskytnutie informácií podľa článku 10 ods. 3 nariadenia (ES) č. 659/1999.
(12)
Predtým uvedená lehota na odpoveď uplynula v máji 2005. Keďže Komisia nedostala odpoveď do uplynutia uvedenej lehoty, rozhodnutím z 21. februára 2006 (3) prikázala Portugalsku, aby jej doručilo všetky informácie, ktoré od neho požadovala, pričom spresnila, že ak nedostane odpoveď od portugalských orgánov, vyhradzuje si právo začať konanie ustanovené v článku 108 ods. 2 ZFEÚ (pozri odsek 80 príkazu na poskytnutie informácií).
(13)
Keďže Komisia nedostala nijakú z požadovaných informácií, 28. februára 2009 sa rozhodla začať konanie ustanovené v článku 108 ods. 2 ZFEÚ. Rozhodnutie bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie (4). Komisia vyzvala ostatné členské štáty a zainteresované tretie strany, aby predložili svoje pripomienky k uvedenej pomoci.
(14)
Keďže Komisia nedostala v predpísanej lehote od Portugalska pripomienky, zaslala mu upomienku listom z 18. marca 2009. Dňa 14. apríla 2009 Portugalsko doručilo Komisii svoje pripomienky, pričom poskytlo aj znenie vládnych nariadení č. 393-B/98 a č. 244/2003. Ďalšie pripomienky boli doručené 15. júna 2009 od ETSA - Empresa de Transformação de Subprodutos Animais, SA.
(15)
Dňa 1. júla 2009 Komisia doručila Portugalsku pripomienky ETSA. Portugalsko nedoručilo Komisii pripomienky v tejto súvislosti.
(16)
V nadväznosti na pripomienky doručené od ETSA útvary Komisie požiadali portugalské orgány listom z 19. februára 2010, aby poskytli doplňujúce vysvetlenia. Portugalské orgány odpovedali listom z 27. apríla 2010.
(17)
Listom z 1. februára 2011 útvary Komisie požiadali portugalské orgány, aby poskytli vysvetlenia a odpovede na otázky, ktoré útvary Komisie položili už predtým a portugalské orgány ich nezodpovedali úplne.
(18)
Listom z 24. februára 2011 portugalské orgány požiadali o predĺženie lehoty poskytnutej na odpoveď o 30 dní.
(19)
Listom z 28. februára 2011 útvary Komisie poskytli predĺženie lehoty na odpoveď o 30 dní. Portugalské orgány odpovedali listom z 1. apríla 2011 na otázky položené útvarmi Komisie.
(20)
Listom z 20. júna 2011 útvary Komisie informovali portugalské orgány, že navrhnú Komisii, aby prijala podmienečné kladné rozhodnutie s vysvetlením uplatnených podmienok.
II. OPIS
(21)
Podľa informácií portugalských orgánov od 1. januára do 14. októbra 1998 bolo v Portugalsku zaznamenaných 66 prípadov bovinnej spongiformnej encefalopatie (ďalej len „BSE“). V nadväznosti na túto rizikovú situáciu pre verejné zdravie a zdravie zvierat Komisia prijala rozhodnutie č. 98/653/ES z 18. novembra 1998 o určitých núdzových opatreniach, ktoré sa stali nutnými vzhľadom na výskyt bovinnej spongiformnej encefalopatie v Portugalsku (5), a presadila núdzové opatrenia potrebné z dôvodu prípadov BSE, ktoré sa objavili v Portugalsku, zakazujúce hlavne vývoz niektorých zvierat a vedľajších živočíšnych produktov z portugalského územia do ostatných členských štátov.
(22)
Na zmiernenie dôsledkov opatrení prijatých v rámci boja proti bovinnej spongiformnej encefalopatii (BSE) portugalský štát prevzal na seba od roku 1999 všetky náklady spojené s činnosťami zberu, spracovania a likvidácie vedľajších mäsových produktov z cicavcov a hydiny. Vládnym nariadením č. 393-B/98 zo 4. decembra 1998 (6) (ďalej len „vládne nariadenie č. 393-B/98“) portugalský štát skutočne prevzal na seba zodpovednosť a náklady na činnosti zberu, spracovania a likvidácie vedľajších produktov.
(23)
V článku 4 ods. 3 vládneho nariadenia č. 393-B/98 sa ustanovila možnosť vyrubiť bitúnkom daň na financovanie likvidácie niektorých surovín. Podľa informácií získaných od portugalských orgánov táto daň nebola bitúnkom vyrubená.
(24)
Portugalské orgány vysvetlili, že nedisponovali dostatočnými konkrétnymi opatreniami, aby mohli zabezpečiť primerané spracovanie odpadu, a že preto boli donútené obrátiť sa na súkromných poskytovateľov služieb, aby zabezpečili tieto služby, za ktoré vzhľadom na ich povahu zodpovedá štát.
(25)
Portugalské orgány spresnili, že táto úloha služby vo verejnom záujme bola pridelená súkromnému sektoru pri dodržaní predpisov ustanovených vládnym nariadením č. 197/99 z 8. júna 1999 (7), ktorý je vnútroštátnym nástrojom na transpozíciu smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/52/ES z 13. októbra 1997, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice 92/50/EHS, 93/36/EHS a 93/37/EHS o koordinácii postupov verejného obstarávania služieb, verejného obstarávania dodania tovaru a postupov verejného obstarávania prác (8). Súkromné podniky poverené vykonávaním príslušných plnení boli vybrané so zreteľom na ich spôsobilosť a technickú schopnosť zabezpečiť riadne plnenie úlohy vo všeobecnom záujme, ktorá im bola pridelená, a na naliehavosť, s akou bolo potrebné reagovať, aby sa tieto produkty spracovali bezpečne, rýchlo a účinne. Portugalské orgány dodali jedno vyhotovenie zmluvy o službe platnej od 1. septembra 2004 do 31. decembra 2004.
(26)
Podľa informácií portugalských orgánov kritériá, ktoré slúžili ako základ výpočtu náhrady za služby, boli vopred stanovené v spoločnom výnose č. 96/99 z 25. januára 1999 (9). Tento výnos sa pravidelne kontroloval a bol zmenený a doplnený spoločným výnosom č. 324/2001 zo 6. apríla 2001 (10) a spoločným výnosom č. 124/2002 z 19. februára 2002 (11).
(27)
Rozhodnutím 2000/766/ES (12) Rada zakázala používanie vedľajších živočíšnych produktov takmer všetkých živočíšnych druhov v krmive pre zvieratá a nariadila ich likvidáciu vo všetkých členských štátoch vrátane Portugalska.
(28)
Portugalské orgány vysvetlili, že v dôsledku tohto rozhodnutia stúplo množstvo odpadu, ktorého sa týka tento postup, a tým aj náklady spojené s týmito činnosťami.
(29)
Rozhodnutím 2001/376/ES (13) Komisia rozhodla zachovať rozhodnutie 98/653/ES prijaté pre Portugalsko.
(30)
V nariadení Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 z 3. októbra 2002, ktorým sa ustanovujú zdravotné predpisy týkajúce sa živočíšnych vedľajších produktov neurčených pre ľudskú spotrebu (14), sa ustanovujú osobitné pravidlá týkajúce sa zberu, spracovania a likvidácie vedľajších živočíšnych produktov, ktoré sa vzťahujú na jednotlivé kategórie vedľajších produktov.
(31)
Portugalské orgány spresnili, že na dodržanie svojich záväzkov v tejto súvislosti sa rozhodli preniesť náklady za príslušné činnosti na hospodárske subjekty daného sektora pri prísnom dodržiavaní zásady znečisťovateľ platí a bez toho, aby stratili zo zreteľa úsilie o ochranu verejného zdravia, ktorého zaručenie je podstatné a za ktoré zodpovedajú. Tak prijali schému ustanovenú vládnym nariadením č. 197/2002 z 25. septembra 2002.
(32)
Od októbra 2002, keď nadobudlo účinnosť vládne nariadenie č. 197/2002, sa financovanie nákladov spojených so zberom, prepravou, spracovaním a likvidáciou vedľajších mäsových produktov z cicavcov a hydiny zabezpečuje príjmami z parafiškálnej dane vyrubenej prevádzkam na porážku, dovozcom nevykosteného hovädzieho a bravčového mäsa a hospodárskym subjektom na území Spoločenstva, teda hospodárskym subjektom/príjemcom nevykosteného hovädzieho a bravčového mäsa.
(33)
Listom z 20. januára 2003 portugalské orgány uviedli, že od platenia dane sú oslobodené tieto hospodárske subjekty:
-
prevádzky na porážku zabezpečujúce zber, spracovanie a likvidáciu všetkých príslušných vedľajších produktov, s výnimkou špecifikovaných rizikových materiálov (ďalej len „ŠRM“), či už vo vlastných priestoroch, alebo v rozrábkarňach, pričom tieto jednotky si vytvorili podmienky sebestačnosti v oblasti spracovania vlastných vedľajších produktov (pozri bod 2 prílohy 2 k vládnemu nariadenia č. 197/2002),
-
dovozcovia vykosteného mäsa a hospodárske subjekty na území Spoločenstva narábajúce s takýmto mäsom, ktoré nevytvárajú vedľajšie produkty podliehajúce povinnému spracovaniu podľa právnych predpisov Spoločenstva a vnútroštátnych právnych predpisov.
(34)
Pokiaľ ide o presný účel príjmov pochádzajúcich z výberu daní, portugalské orgány vyhlásili, že príjmy boli pridelené výlučne na financovanie činností spojených so službami zberu, prepravy, spracovania a likvidácie vedľajších mäsových produktov z cicavcov a hydiny vrátane ŠRM.
(35)
V prílohe 1 k vládnemu nariadeniu č. 197/2002 je suma dane uvedená ďalej v texte stanovená úmerne k hmotnosti a v závislosti od príslušného druhu zvierat:
(v EUR)
Druh zvierat/typ
Hovädzí dobytok
Ošípané
Ovce/kozy
Hydina
Iné
Daň/kg jatočného tela
0,05
0,04
0,03
0,06
0,06
(36)
Pokiaľ ide o financovanie služieb zberu, prepravy, spracovania a likvidácie ŠRM, v článku 2 ods. 2 vládneho nariadenia č. 197/2002 sa ustanovuje uplatniť osobitne a výlučne na prevádzky na porážku daň v pevnej výške 0,30 EUR/kg ŠRM.
(37)
Všetky dane sa platili verejnej inštitúcii, Národnej poľnohospodárskej intervenčnej a garančnej organizácii (Instituto Nacional de Intervenção e Garantia Agrícola), postupom prenesenia daňovej zodpovednosti. Dane vybrané od hospodárskych subjektov predstavovali príjmy Národnej poľnohospodárskej intervenčnej a garančnej organizácie a priamo sa jej uhrádzali.
(38)
Ako sa uvádza v odôvodneniach 32 a 33 tohto rozhodnutia, v článku 4 vládneho nariadenia č. 197/2002 sa spresňuje, že prevádzky na porážku majú tiež možnosť sa zariadiť tak, že buď si priamo objednajú služby tretích subjektov na vykonávanie činností zberu, prepravy, spracovania a likvidácie vedľajších produktov, alebo to urobia samy vždy pri dodržiavaní platných zákonných ustanovení a s výnimkou v prípade ŠRM. Ak prevádzky na porážku vykonávajú zber, spracovanie a likvidáciu vedľajších produktov vytvorených vlastným podnikom, s výnimkou v prípade ŠRM, daň na úhradu je stanovená v prílohe 2 k vládnemu nariadeniu č. 197/2002 takto:
(v EUR)
Druh zvierat/typ
Hovädzí dobytok
Ošípané
Ovce/kozy
Hydina
Iné
Daň/kg jatočného tela
0,03
0,02
0,00
0,00
0,00
(39)
Ak prevádzky na porážku vykonávajú zber, spracovanie a likvidáciu všetkých vedľajších produktov vytvorených vo vlastnom podniku, ale aj v rozrábkarňach, s výnimkou v prípade ŠRM, sú úplne oslobodené od platenia tejto dane.
(40)
V súlade s článkom 5 vládneho nariadenia č. 197/2002 je Národná poľnohospodárska intervenčná a garančná organizácia inštitúciou zodpovednou za vykonávanie kontroly platieb daní prevádzkami na porážku a tieto prevádzky na tieto účely vedú aktualizovanú evidenciu množstva a hmotnosti jatočných tiel. Národná poľnohospodárska intervenčná a garančná organizácia je okrem toho zodpovedná aj za vykonávanie kontroly platieb daní splatných za dovoz a príjem produktov s pôvodom v Európskej únii, zatiaľ čo hospodárske subjekty a príjemcovia majú povinnosť viesť aktualizovanú evidenciu uskutočnených činností.
(41)
Ak si prevádzky na porážku zvolia túto druhú možnosť, musia vopred predložiť jednotlivé projekty na posúdenie Národnej poľnohospodárskej intervenčnej a garančnej organizácii a podriadiť sa každej prípadnej kontrole, o ktorej rozhodne príslušný orgán.
(42)
Portugalské orgány tvrdili, že výška dane sa obmedzuje na to, aby príslušné podniky znášali náklady za tieto činnosti, a že služba sa poskytne len závodom vytvárajúcim vedľajšie produkty, ktorých likvidácia je povinná.
(43)
Pokiaľ ide o zhodu medzi príjmami z dane a nákladmi na služby, ktoré sa z nich financujú, portugalské orgány vyhlásili, že dane ustanovené v prílohách I a II k vládnemu nariadeniu č. 197/2002, ako aj daň ustanovená v článku 2 ods. 2 pre ŠRM sa vypočítali na základe skutočných nákladov na služby, ktoré sa majú poskytnúť, pričom sa zohľadnila povaha vedľajších produktov z každého živočíšneho druhu a skutočnosť, či sa ich to týka, alebo nie.
(44)
Pre portugalské orgány má toto financovanie úplne rovnaký charakter ako náhrada vyplácaná užívateľmi za poskytovanie služby vo všeobecnom verejnom záujme. Sumy uhrádzané hospodárskymi subjektmi, ktoré sú platcami dane, sú priamo úmerné množstvám odpadu skutočne odovzdaným službe vo verejnom záujme a skutočným nákladom na likvidáciu tohto odpadu. Na podoprenie týchto tvrdení portugalské orgány dodali dokumenty s číselnými údajmi za roky 1999 až 2005 preukazujúce náklady na plnenia a za rok 2003 dokument s číselnými údajmi týkajúci sa príjmov z dane za jednotlivé druhy vedľajších produktov spoločne z dovezených výrobkov alebo domácich výrobkov.
(45)
Pokiaľ ide o zistenie, či dovezené výrobky môžu skutočne využívať systém rovnakým spôsobom ako domáce výrobky, portugalské orgány tvrdili, že v súlade so zásadou „znečisťovateľ platí“ dane uplatniteľné na prevádzky na porážku, na dovoz nevykosteného mäsa a na obchod s ním na území Spoločenstva odzrkadľujú náklady spojené so spracovaním všetkých vedľajších produktov vytvorených v rámci cyklu až do štádia konečného spotrebiteľa.
(46)
Dovoz nevykosteného mäsa zahŕňa pre portugalské orgány existenciu vedľajších produktov a v dôsledku toho sa naň vzťahuje služba zberu, prepravy, spracovania a likvidácie, čo odôvodňuje uplatnenie príslušných daní.
(47)
Portugalské orgány sa domnievajú, že financované činnosti sú vo verejnom záujme, pretože od krízy BSE sa ukázalo, že likvidáciu materiálu zabaveného na bitúnkoch zo zdravotného dôvodu musia zabezpečiť štátne orgány ako službu vzhľadom na jej dôležitosť z hľadiska ochrany ľudského zdravia a zdravia zvierat, ako aj z hľadiska ochrany životného prostredia.
(48)
Systém zavedený vládnym nariadením č. 197/2002 bol zrušený vládnym nariadením č. 244/2003 zo 7. októbra 2003 (15) (ďalej len „vládne nariadenie č. 244/2003“), ktoré nadobudlo účinnosť 22. októbra 2003. Týmto vládnym nariadením sa zaviedla všeobecná schéma a prechodná schéma pre vedľajšie živočíšne produkty nevhodné na ľudskú spotrebu.
(49)
Vo všeobecnej schéme sa ustanovuje, že prevádzky na porážku, rozrábkarne, liahne, výrobne vaječných produktov musia z vlastnej iniciatívy alebo zaangažovaním tretích strán podporovať zber, prepravu, uskladňovanie, manipuláciu, spracovanie a likvidáciu materiálov kategórie 1, 2 a 3 vyrobených v špecifickej jednotke v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 prostredníctvom zavedenia plánu, ktorý sa predloží na predbežné schválenie Veterinárnemu generálnemu riaditeľstvu (VGR).
(50)
Prevádzky na porážku, rozrábkarne, liahne, výrobne vaječných produktov musia stanoviť plán likvidácie alebo využitia materiálov kategórie 3, ktorý musí VGR schváliť v lehote 90 dní po nadobudnutí účinnosti vládneho nariadenia č. 244/2003 alebo po začatí činnosti. Pokiaľ ide o kategóriu 3, až pokým Veterinárne generálne riaditeľstvo schváli plány, Národná poľnohospodárska intervenčná a garančná organizácia zabezpečuje služby zberu, prepravy, spracovania, dočasného uskladnenia a likvidácie vedľajších produktov v súlade s vládnym nariadením č. 197/2002. Pred schválením plánu pre materiál kategórie 3 vlastníci prevádzok na porážku, rozrábkarní, liahní a výrobní vaječných produktov musia platiť dane stanovené v prílohe 1 k vládnemu nariadeniu č. 197/2002, s výnimkou subjektov využívajúcich alternatívnu schému ustanovenú uvedeným vládnym nariadením, ktoré musia platiť dane ustanovené v prílohe 2 k vládnemu nariadeniu č. 197/2002.
(51)
Podľa prechodnej schémy Národná poľnohospodárska intervenčná a garančná organizácia naďalej zabezpečuje tieto služby aj pre materiály kategórie 1 a 2.
(52)
V prípade materiálov kategórie 1 a 2 prevádzky na porážku a rozrábkarne museli predkladať plán likvidácie alebo využitia v lehote 30 dní po uplynutí prechodnej schémy v novembri 2005. Pred schválením plánu musia zaplatiť 0,35 EUR/kg materiálu kategórie 1 alebo kategórie 2. Platcovia dane sú však oslobodení od platenia dane, hneď ako sa schváli plán na likvidáciu alebo na použitie.
(53)
Keď prevádzky na porážku alebo rozrábkarne odovzdajú plán Veterinárnemu generálnemu riaditeľstvu s uvedením činností potrebných na likvidáciu materiálov kategórie 1 a 2, prevezmú zodpovednosť za náklady prislúchajúce týmto činnostiam a podliehajú kontrolám zo strany orgánu. Podľa článku 3 ods. 4 vládneho nariadenia č. 244/2003 sa schéma skončí dva roky po nadobudnutí účinnosti daného vládneho nariadenia.
(54)
Prechodná schéma vládneho nariadenia č. 244/2003 sa skončila v novembri 2005. Portugalské orgány vyhlásili vo svojom liste z 1. apríla 2011, že od skončenia prechodnej schémy vládneho nariadenia č. 244/2003 náklady na činnosti likvidácie vedľajších produktov z bitúnkov a rozrábkarní znášali hospodárske subjekty prostredníctvom zhodnotenia odpadu spracovaného na biopalivá a vývozu múčok.
(55)
Vo svojom rozhodnutí o začatí konania Komisia vyslovila tieto pochybnosti týkajúce sa pomoci a jej prípadnej zlučiteľnosti, vzťahujúcej sa na podniky poskytujúce služby zberu, prepravy, spracovania a likvidácie príslušného materiálu, prevádzky na porážku a rozrábkarne, dovozcov nevykosteného hovädzieho a bravčového mäsa a hydiny a hospodárske subjekty na území Spoločenstva, ako aj chovateľov.
(56)
Komisia zopakovala najmä otázky položené v prvom príkaze na poskytnutie informácií. Pokiaľ ide o pomoc pre podniky poskytujúce služby zberu, prepravy, spracovania a likvidácie príslušného materiálu, Komisia vyslovila pochybnosti, pokiaľ ide o povahu služby vo všeobecnom záujme, ktorú chceli portugalské orgány priznať uvedeným činnostiam, predovšetkým so zreteľom na rozsudok Altmark (16). Pokiaľ ide o pomoc pre prevádzky na porážku a rozrábkarne, dovozcov vykosteného hovädzieho a bravčového mäsa a hydiny a hospodárske subjekty daného sektora na území Spoločenstva, Komisia vyslovila pochybnosti týkajúce sa toho, či príspevok vyplácaný sektorom prostredníctvom dane zodpovedá skutočným hospodárskym nákladom na plnenia poskytované v podobe služby zberu, a požiadala o číselné údaje v tejto súvislosti. A napokon, pokiaľ ide o pomoc chovateľom, Komisia vyslovila pochybnosti o výhodách, ktoré im zavedený systém mohol poskytovať, keďže nepodliehali príslušnej dani.
(57)
Komisia ďalej predbežne preskúmala zlučiteľnosť príslušných opatrení z hľadiska usmernení uplatniteľných od roku 1998 a v štádiu začatia konania usúdila, že nedisponovala dostatočnými informáciami, aby sa vyslovila k zlučiteľnosti príslušných opatrení.
III. PRIPOMIENKY DORUČENÉ PORTUGALSKOM
(58)
Portugalsko vo svojich pripomienkach najprv pripomenulo osobitosť situácie portugalského štátu v priebehu roka 1998 z dôvodu BSE. Osobitne sa zmienilo o rozhodnutí 98/653/ES zakazujúcom vývoz niektorých výrobkov z portugalského územia do ostatných členských štátov alebo do tretích krajín, medzi iným mäsových a kostných múčok ako takých alebo obsiahnutých v iných výrobkoch. V tejto súvislosti Portugalsko zaviedlo plán dohľadu nad BSE, jej kontroly a likvidácie, ktorý schválil stály veterinárny výbor Komisie. Dňa 18. apríla 2001 Komisia rozhodla, že zachová embargo na Portugalsko. To bolo odvolané až v roku 2004 nariadením Komisie (ES) č. 1993/2004 (17).
(59)
Portugalsko teda trvá na skutočnosti, že od roku 1998 do roku 2004 boli všetky opatrenia prijaté s cieľom čeliť núdzovej situácii ohrozujúcej verejné zdravie. Portugalské správne orgány sa v dôsledku toho zamerali na umožnenie okamžitého zavedenia opatrení, až kým sa hospodárske subjekty zariadili tak, aby plnili tieto úlohy pod kontrolou štátu. Portugalsko sa domnieva, že ochrana verejného zdravia je vyššou hodnotou z právneho hľadiska ako akákoľvek iná a je dôvodom na výnimku z pravidiel v oblasti štátnej pomoci.
(60)
Podľa Portugalska prijatie rozhodnutia 98/653/ES a jeho následné predĺženia zabránili tomu, aby opatrenia prijaté portugalským štátom na vyriešenie krízy BSE spôsobili narušenie trhu, a tak bránili obchodu medzi členskými štátmi. Portugalsko uviedlo, že vzhľadom na embargo na vývoz uvedených výrobkov nejestvovala obchodná výmena, čo znamená, že nemohlo dôjsť k narušeniu hospodárskej súťaže.
(61)
Po prvé, Portugalsko uviedlo, že v roku 1998 nebola priznaná nijaká pomoc, a preukázalo to dátumom účinnosti vládneho nariadenia č. 393-B/98 zo 4. decembra 1998. Až od tohto momentu portugalský štát prijal mimoriadne a prechodne zodpovednosť za činnosti zberu, spracovania a likvidácie vedľajších produktov.
(62)
Od nadobudnutia účinnosti vládneho nariadenia č. 393-B/98 portugalský štát prevzal na seba náklady prislúchajúce činnostiam zberu, spracovania a likvidácie vedľajších produktov, a to až do nadobudnutia účinnosti vládneho nariadenia č. 197/2002. Portugalsko uviedlo v tejto veci, že prevzatie zodpovednosti za tieto opatrenia portugalským štátom treba pokladať za krátkodobé opatrenie, pretože schéma bola následne zmenená a doplnená a daň sa zaviedla ako prostriedok na to, aby sa na sektor prenieslo financovanie činností zberu, prepravy, spracovania a likvidácie vedľajších mäsových produktov z cicavcov a hydiny vrátane špecifikovaných rizikových materiálov (ŠRM).
(63)
Pokiaľ ide o náklady na uvedené opatrenia, Portugalsko uviedlo, že kritériá, ktoré slúžili za základ na výpočet náhrad, boli vopred stanovené nariadením uverejneným v úradnom vestníku. Portugalské orgány uviedli tri výnosy (18). V týchto výnosoch sa uvádzajú ceny služieb (zber, preprava a balenie do „big bags“ po kg výrobku). Vlastné náklady na tieto činnosti, ktoré znášajú spracovateľské jednotky vedľajších produktov živočíšneho pôvodu nepričlenené k bitúnkom, boli zohľadnené. Bežné výdavky, ako sú náklady na energiu, palivá, odmeňovanie, poistenie atď., sa takisto zohľadnili. Tieto kritériá sú rovnaké pre všetkých poskytovateľov služieb. Portugalské orgány uviedli, že zisky sa pohybovali od 30 do 39,5 %, čo podľa nich predstavuje vyrovnanú, či dokonca nižšiu maržu než je priemer výkonu hospodárskych činností. Portugalské orgány priložili príklady uplatnenia kritérií, ktoré viedli k stanoveniu cien vo výnosoch.
(64)
Na záver sa portugalský štát domnieva, že poskytnutá pomoc môže byť vyhlásená za zlučiteľnú na základe uplatnenia výnimky zo zásady „znečisťovateľ platí“, keďže pomoc zodpovedala nákladom na poskytnuté služby a usmernenia uplatniteľné v tom čase (Usmernenia o štátnej pomoci v súvislosti s testami TSE, uhynutými hospodárskymi zvieratami a odpadom z bitúnkov (19)) umožňovali poskytovať pomoc až do výšky 100 % skutočných nákladov z dôvodu ich krátkodobého charakteru.
(65)
Od októbra 2002 je právnym základom na úhradu nákladov vládne nariadenie č. 197/2002. Portugalské orgány sa domnievajú, že tieto dane zohľadňovali hodnotu odmeňovania činností, ktoré mali vykonávať jednotky na spracovanie vedľajších produktov. Keďže však kríza bola stále aktuálna, portugalské orgány usúdili, že zásah štátu ako sprostredkovateľa bol stále opodstatnený.
(66)
V simuláciách vykonaných v tom čase sa zohľadnili celkové náklady, ktoré mali znášať spoločnosti, ako aj primeraný zisk. Portugalské orgány predložili výpočet vykonaný na základe výdavkov a nákladov na rok 2003, ktorý podľa nich preukazuje rovnováhu medzi príjmami a nákladmi vlastnými vyplývajúcimi z fungovania zavedeného nového právneho režimu a v ktorom sa stanovujú dane na financovanie služieb.
(67)
Portugalské orgány takisto vyhlásili, že financovanie služieb zberu, prepravy, spracovania a likvidácie vedľajších mäsových produktov z hydiny nepochádza z daní vybraných od prevádzok na porážku a od dovozcov jatočných tiel, jatočných polovičiek a iných nevykostených kusov hovädzieho dobytka a ošípaných. Spresnili, že keďže ustanovenia článku 2 bodu 1 vládneho nariadenia č. 197/2002 sa majú vykladať v spojitosti s ustanoveniami prílohy 1, ktoré sú tam uvedené, je stanovené, že financovanie služieb zberu, prepravy, spracovania a likvidácie vedľajších mäsových produktov vykonávajú tri kategórie hospodárskych subjektov: prevádzky na porážku hovädzieho dobytka, ošípaných, oviec/kôz, hydiny a iných zvierat, dovozcovia jatočných tiel, jatočných polovičiek a iných nevykostených kusov hovädzieho a bravčového mäsa a hospodárske subjekty na území Spoločenstva pôsobiace v oblasti tých istých výrobkov. V prílohe 1 bol uvedený stĺpec s vymenovaním súm, ktoré treba vyrubiť prevádzkam na porážku hydiny, ktoré nepodporovali zber, prepravu, spracovanie a likvidáciu vedľajších produktov vzniknutých pri porážky hydiny vzhľadom na skutočnosť, že väčšina dovezených trupov hydiny nevytvára vedľajšie produkty.
(68)
Portugalské orgány takisto vyhlásili, že rozdiel medzi dvoma daňami stanovenými v prílohe 2 k vládnemu nariadeniu č. 197/2002 je opodstatnený z dôvodu nákladov spojených s vedľajšími produktmi vzniknutými v rozrábkarňach.
(69)
Portugalské orgány vyhlásili, že v súlade s vládnymi nariadeniami č. 197/2002 a č. 244/2003 sa neustanovuje nijaký dopad daní na chovateľov, hoci tieto náklady na činnosti zberu, prepravy, spracovania a likvidácie fakticky zasahujú celé odvetvie mäsa. Portugalské orgány dodali v tejto súvislosti dve faktúry za služby z 22. októbra 2002 a 28. októbra 2003, ktoré podľa nich preukazovali, že náklady na činnosti zberu, prepravy, spracovania a likvidácie preniesli na chovateľov bitúnky.
(70)
Napokon portugalské orgány ubezpečujú, že nijaké prostriedky neboli zneužité podnikmi poskytujúcimi služby v prospech prípadných konkurenčných činností vzhľadom na to, že tieto podniky vykonávali výlučne činnosti zberu, prepravy, spracovania a likvidácie vedľajších živočíšnych produktov.
(71)
Portugalsko sa takisto zmienilo o skutočnosti, že prechodná schéma zavedená vládnym nariadením č. 244/2003 sa skončila v novembri 2005 a že odvtedy podniky, ktoré vytvárali vedľajšie produkty, sa plne zhostili zodpovednosti, ktorú za ne dočasne prevzal štát. Od novembra 2005 všetky náklady znášajú hospodárske subjekty prostredníctvom zhodnotenia odpadu spracovaného na biopalivá a vývozu múčok.
(72)
Na záver sa portugalské orgány domnievajú, že splnili podmienky uplatniteľných usmernení vzhľadom na to, že hospodárske subjekty vytvárajúce vedľajšie produkty začali postupne platiť za činnosti vyplývajúce z likvidácie vedľajších produktov prostredníctvom dane.
IV. PRIPOMIENKY TRETÍCH ZAINTERESOVANÝCH STRÁN
(73)
ETSA predložila svoje pripomienky v liste z 15. júna 2009. Skupina ETSA sa skladá zo spoločností ITS - Indústria Transformadora de Subprodutos Animais, SA, a SEBOL - Comércio e Indústria de Sebo, SA. Poskytujú služby zberu, prepravy, spracovania a likvidácie vedľajších produktov živočíšneho pôvodu spadajúcich do kategórie 1, 2 a 3 v Portugalsku a patria medzi podniky, ktoré štát najal, aby poskytovali uvedené služby počas príslušného obdobia. V dôsledku toho sa skupina ETSA pokladá za príjemcu platieb štátu a mohla by sa stať zainteresovanou stranou v postupe C 3/09.
(74)
Skupina ETSA predbežne pripomenula kontext krízy BSE, ktorá donútila portugalský štát prijať preventívne opatrenia (v rámci nich službu zberu, prepravy a likvidácie vedľajších produktov živočíšneho pôvodu kategórie 1, 2 a 3) s cieľom bojovať proti chorobe a znížiť riziká nákazy, na ochranu verejného zdravia a životného prostredia. Prijatie týchto opatrení vyplýva do veľkej miery z právnych predpisov Spoločenstva.
(75)
Počas obdobia 1998 - 2005 Národná poľnohospodárska intervenčná a garančná organizácia (INGA) zverila služby zberu, prepravy, spracovania a likvidácie odpadu priamym zadaním zákazky spoločnostiam ITS a SEBOL. ETSA upozorňuje, že všetky podniky, ktoré spĺňali podmienky na poskytovanie požadovaných služieb, boli vybrané za rovnakých podmienok. Až do 10. októbra 2002 bola INGA poverená obracať sa na podniky schválené pre tento druh služby a znášala všetky súvisiace náklady v súlade s článkom 6 vládneho nariadenia č. 393-B/98. Kritériá výpočtu odmeny boli stanovené spoločným výnosom č. 96/99 a cena bola stanovená v závislosti od hmotnosti suroviny. Výpočet mohol byť prehodnotený v prípade zmeny podmienok poskytovania služby. Cena vyplácaná spoločnostiam SEBOL a ITS zohľadňovala odhadnuté náklady na poskytovanie služby, najmä hmotnosť a objem odpadu, ktorý sa mal zberať a spracúvať, ako aj realizáciu a riadenie systému zberu uhynutých zvierat v prevádzkach, ktorý okrem iného ustanovoval rýchly zber po oznámení úhynu zvieraťa.
(76)
ETSA zdôrazňuje, že aj keď zadanie služby sa neuskutočnilo verejnou súťažou, suma odmeny pokrývala jednotlivé náklady vzhľadom na ich kombinované príjmy a sotva im umožňovala dosiahnuť rozumnú a oprávnenú ziskovú maržu. ETSA uvádza, že úroveň odmeny sa im však vždy zdala v súlade so zásadou účinnosti, pretože cena vyplácaná Národnou poľnohospodárskou intervenčnou a garančnou organizáciou bola na úrovni európskeho priemeru cien za zodpovedajúce služby, a ceny vyplácané až do roku 2005 boli v skutočnosti podľa ETSA nižšie ako ceny uplatňované neskôr v zmluvách o poskytovaní rovnakých služieb uzatvorených zadaním verejných zákaziek, ktoré boli určené na uľahčenie stanovenia odmeny v závislosti od kritérií trhu.
(77)
Od roku 2005 boli zmluvy na služby prideľované v rámci medzinárodného verejného obstarávania. Vypísané boli tri verejné súťaže: hovädzí dobytok/kone na vnútroštátnej úrovni, ovce/kozy (juh) a ovce/kozy (sever). Spoločnosť ITS predložila ponuku prostredníctvom konzorcia, ktoré sa stalo úspešným uchádzačom a zmluva mu bola pridelená. Uzatvorené boli tri zmluvy na poskytovanie služieb pre tri uvedené časti. Spomedzi podmienok skupina ETSA uvádza hlavne zber, prepravu, spracovanie a likvidáciu odpadu, vedenie evidencie a stáleho a aktualizovaného archívu týchto činností. Kontroly dodržiavania podmienok vykonával IFAP (Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas).
(78)
Skupina ETSA zdôrazňuje, že ceny boli stanovené vopred objektívnym a transparentným spôsobom v uzatvorených zmluvách v závislosti od množstva ton a od príslušných druhov zvierat. Tieto ceny boli údajne podľa ETSA stanovené za trhových podmienok a poskytovali záruku primeraného krytia nákladov vzniknutých dodržiavaním záväzkov služby vo verejnom záujme, ktoré sú ustanovené v zmluvách o poskytovaní služieb a v príslušných právnych predpisoch.
(79)
Na základe týchto údajov ETSA vyvodila, že nezískala žiadnu neoprávnenú pomoc, ale že všetky prostriedky jednoducho predstavovali oprávnenú odmenu za poskytovanie služby vo verejnom záujme.
V. POSÚDENIE
1. EXISTENCIA POMOCI V ZMYSLE ČLÁNKU 107 ODS. 1 ZFEÚ
(80)
Podľa článku 107 ods. 1 ZFEÚ, ak nie je touto zmluvou ustanovené inak, pomoc poskytovaná členským štátom alebo akoukoľvek formou zo štátnych prostriedkov, ktorá narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže tým, že zvýhodňuje určitých podnikateľov alebo výrobu určitých druhov tovaru, nie je zlučiteľná s vnútorným trhom, pokiaľ ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi.
(81)
Články 107 až 109 ZFEÚ boli uplatniteľné v sektore bravčového mäsa na základe článku 21 nariadenia Rady (EHS) č. 2759/75 z 29. októbra 1975 o spoločnej organizácii trhu pre tieto výrobky (20), naposledy zmeneného a doplneného nariadením Rady (ES) č. 1913/2005 (21). V sektore hovädzieho mäsa boli uplatniteľné na základe článku 40 nariadenia Rady (ES) č. 1254/1999 zo 17. mája 1999 o spoločnej organizácii trhu pre tieto výrobky (22), naposledy zmeneného a doplneného nariadením Rady (ES) č. 1152/2007 (23). Pred prijatím tohto posledného nariadenia boli články uplatniteľné v rovnakom sektore na základe článku 24 nariadenia Rady (EHS) č. 805/68 (24). V sektore ovčieho a kozieho mäsa sa stali uplatniteľné na základe článku 22 nariadenia Rady (ES) č. 2467/98 z 3. novembra 1998 o spoločnej organizácii trhu pre tieto výrobky (25), naposledy zmeneného a doplneného nariadením (ES) č. 1913/2005. V sektoroch baraniny, jahňaciny a kozľaciny boli uplatniteľné na základe článku 19 nariadenia Rady (ES) č. 2777/75 z 29. októbra 1975 o spoločnej organizácii trhu pre tieto výrobky (26), naposledy zmeneného a doplneného nariadením (ES) č. 679/2006 (27). Nariadením Rady (ES) č. 1234/2007 z 22. októbra 2007 o vytvorení spoločnej organizácie poľnohospodárskych trhov a o osobitných ustanoveniach pre určité poľnohospodárske výrobky (nariadenie o jednotnej spoločnej organizácii trhov) (28) sa zrušili tieto rôzne nariadenia a v jeho článku 180 sa ustanovuje, že pravidlá v oblasti štátnej pomoci sa vzťahujú na uvedené výrobky.
(82)
Pokiaľ ide o povahu pomoci, tá sa musí určiť na úrovni všetkých príjemcov služieb zberu, prepravy, spracovania a likvidácie odpadu z bitúnkov a jej financovania. Komisia identifikovala tieto kategórie potenciálnych príjemcov systému zavedeného v Portugalsku:
-
podniky poskytujúce služby zberu, prepravy a likvidácie príslušných materiálov,
-
prevádzky na porážku a rozrábkarne, dovozcovia nevykosteného hovädzieho a bravčového mäsa a hydiny a hospodárske subjekty na území Spoločenstva, teda hospodárske subjekty/príjemcovia nevykosteného hovädzieho a bravčového mäsa,
-
chovatelia.
(83)
Pokiaľ ide o hodnotenie potenciálnej pomoci v čase, Komisia rozlíšila vo svojom rozhodnutí o začatí konania štyri obdobia pri zohľadnení uplatňovania rozličných relevantných ustanovení Spoločenstva na analýzu prípadných opatrení pomoci. Komisia zohľadnila obdobie od roku 1998 do 31. decembra 1999, čo bol termín predchádzajúci nadobudnutiu účinnosti usmernení týkajúcich sa štátnej pomoci v poľnohospodárskej oblasti, obdobie od 1. januára 2000 do 31. decembra 2002, čo bol termín predchádzajúci nadobudnutiu účinnosti usmernení týkajúcich sa štátnej pomoci na likvidáciu odpadu z bitúnkov a nájdených uhynutých zvierat, ako aj na náklady na skríning prenosnej spongiformnej encefalopatie (TSE), obdobie od 1. januára 2003 do 31. decembra 2006, čo bol termín predchádzajúci nadobudnutiu účinnosti nových poľnohospodárskych usmernení na obdobie 2007 - 2013 (29), a obdobie od 1. januára 2007 až po súčasnosť.
(84)
So zreteľom na nové informácie portugalských orgánov, najmä o uplatňovaní vládneho nariadenia č. 244/2003 opísaného ďalej v texte a o rôznych spôsoboch financovania potenciálnej pomoci, Komisia mierne upraví rozlíšenie jednotlivých období a zohľadní vo svojom hodnotení pre každú skupinu potenciálnych príjemcov tieto obdobia:
-
obdobie od 9. decembra 1998 do 9. októbra 2002, počas ktorého sa uplatňovalo vládne nariadenie č. 393-B/98,
-
obdobie od 10. októbra 2002 do 21. októbra 2003, čo bol termín uplatňovania vládneho nariadenia č. 197/2002 s výnimkou prílohy č. 2, ktorej uplatňovanie bolo predĺžené v súvislosti s prechodnou schémou ustanovenou vládnym nariadením č. 244/2003,
-
obdobie od 22. októbra 2003 do novembra 2005, čo bol termín uplatňovania prechodnej schémy ustanovenej vládnym nariadením č. 244/2003.
1.1. EXISTENCIA SELEKTÍVNEJ VÝHODY
(85)
Podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora sa za pomoc pokladajú zásahy, ktoré v akejkoľvek podobe môžu podniky priamo alebo nepriamo uprednostniť, alebo ktoré sa musia pokladať za hospodársku výhodu, ktorú by prijímajúci podnik nezískal za bežných trhových podmienok (30). Okrem toho sa za pomoc pokladajú zásahy, ktoré v rozličných formách zmierňujú náklady bežne zaťažujúce rozpočet podniku a ktoré takto, aj keď nie sú dotáciou v presnom zmysle slova, majú rovnaký charakter a totožné isté účinky (31).
1.1.1. Selektívna výhoda pre podniky poskytujúce služby
(86)
Komisia konštatuje, že činnosť zberu, prepravy, spracovania a likvidácie príslušného materiálu je hospodárskou činnosťou, pretože predstavuje poskytovanie služby za odmenu a môžu ju vykonávať mnohé hospodárske subjekty na trhu Spoločenstva. Tieto zistenia podporujú hlavne informácie, ktoré poskytla skupina ETSA a ktoré sú zrekapitulované v odôvodnení 73 a ďalších tohto rozhodnutia.
(87)
Pokiaľ ide o túto hospodársku činnosť, portugalské orgány zdôraznili, že podniky poskytujúce príslušné služby vykonávali úlohu služby vo verejnom záujme opodstatnenú z dôvodov verejného zdravia a ochrany životného prostredia. Portugalsko podčiarklo v tejto súvislosti svoju špecifickú situáciu z pohľadu krízy BSE. Portugalsko následne zdôraznilo skutočnosť, že všetky opatrenia boli prijaté s cieľom čeliť núdzovej situácii ohrozujúcej verejné zdravie. Portugalské správne orgány mali teda za cieľ umožniť okamžité uplatňovanie opatrení, až kým sa hospodárske subjekty zariadia tak, aby samy zvládli tieto úlohy, pričom by zostali pod štátnou kontrolou (pozri odôvodnenia 21 a 59 tohto rozhodnutia).
(88)
Skupina ETSA dospela vo svojich pripomienkach k názoru, že nezískala žiadnu neoprávnenú pomoc, ale že všetky prostriedky predstavovali jednoducho oprávnenú odmenu za plnenie služby vo verejnom záujme (pozri odôvodnenie 79 tohto rozhodnutia).
(89)
Z rozsudku Súdneho dvora vo veci Altmark (32) je zrejmé, že na verejné dotácie zamerané na umožnenie prevádzkovania služby vo verejnom záujme sa nevzťahuje článok 107 ZFEÚ, pokiaľ možno takéto subvencie považovať za náhradu predstavujúcu protihodnotu za služby poskytnuté podnikmi, ktorým bola poskytnutá pomoc na realizáciu služieb vo verejnom záujme. Súdny dvor však ustanovuje, že musia byť splnené naraz tieto podmienky:
-
po prvé, podnik, ktorému bola poskytnutá pomoc, bol skutočne poverený plnením záväzkov služby vo verejnom záujme a tieto záväzky boli presne definované,
-
po druhé, kritériá, na základe ktorých sa vypočítava náhrada, boli vopred určené objektívnym a transparentným spôsobom,
-
po tretie, náhrada neprekračuje sumu, ktorá je potrebná na pokrytie všetkých nákladov vzniknutých pri plnení záväzkov služby vo verejnom záujme alebo ich časti, pričom sa zohľadnia súvisiace príjmy, ako aj primeraný zisk z plnenia týchto záväzkov,
-
po štvrté, ak sa výber podniku povereného realizáciou záväzkov služieb vo verejnom záujme neuskutočnil prostredníctvom výberového konania v rámci verejnej súťaže, výška náhrady je určená na základe analýzy výdavkov, ktoré by stredne veľký podnik, dobre riadený a primerane vybavený, vynaložil na realizáciu týchto záväzkov, pričom sa zohľadnia súvisiace príjmy, ako aj primeraný zisk pri plnení týchto záväzkov.
(90)
Uplatnenie judikatúry Altmark v tomto konkrétnom prípade viedlo Komisiu k týmto odôvodneniam:
a) Skutočná služba všeobecného hospodárskeho záujmu v zmysle článku 106 ods. 2 ZFEÚ
(91)
Predovšetkým je odôvodnené preskúmať, či v tomto konkrétnom prípade ide o skutočnú službu všeobecného hospodárskeho záujmu v zmysle článku 106 ods. 2 ZFEÚ.
(92)
Z judikatúry Súdneho dvora je zrejmé, že s výnimkou sektorov, v ktorých už bola táto otázka upravená právnymi predpismi Spoločenstva, majú členské štáty široký priestor na voľné rozhodovanie, pokiaľ ide o povahu služieb, ktoré by sa mohli považovať za služby všeobecného hospodárskeho záujmu. Úlohou Komisie je preto zabezpečiť, aby sa toto posúdenie uplatňovalo bez zjavnej chyby, pokiaľ ide o definovanie služieb všeobecného hospodárskeho záujmu.
(93)
Od 90. rokov 20. storočia sa zaznamenal výskyt viacerých odlišných prenosných spongiformných encefalopatií (TSE) u ľudí a u zvierat. Od roku 1996 sa zhromaždili dôkazy, pokiaľ ide o príbuznosť agensu BSE (bovinnej spongiformnej encefalopatie) a nového variantu Creutzfeldt-Jakobovej choroby. Od roku 1990 Spoločenstvo prijalo sériu opatrení zameraných na ochranu ľudského zdravia a zdravia zvierat pred rizikom BSE. Uvedené opatrenia sa zakladajú na ochranných ustanoveniach smerníc týkajúcich sa opatrení na ochranu zdravia zvierat a životného prostredia. Rozhodnutím 2000/766/ES boli členské štáty povinné zabezpečiť, aby sa živočíšny odpad v zmysle smernice 90/667/EHS (33) zbieral, prepravoval, spracúval, uskladňoval alebo likvidoval v súlade s uvedenou smernicou, s rozhodnutím Komisie 97/735/ES (34) a s rozhodnutím Rady 1999/534/ES (35). V tomto zmysle sa v nariadení (ES) č. 1774/2002 stanovili zdravotné predpisy týkajúce sa vedľajších živočíšnych produktov neurčených na ľudskú spotrebu a ustanovili sa povinnosti pre členské štáty zabezpečiť existenciu vhodných postupov a dostatočnej infraštruktúry na zber, prepravu a likvidáciu vedľajších živočíšnych produktov.
(94)
Vzhľadom na to, že Súdny dvor uznal, že hospodárenie s určitými odpadmi môže byť službou všeobecného hospodárskeho záujmu (36), a so zreteľom na osobitnú situáciu už spomenutej krízy BSE Komisia nič nenamieta, pokiaľ ide o povahu služby všeobecného hospodárskeho záujmu, ktorú chceli portugalské orgány priznať tejto činnosti zberu a následnej likvidácie jatočných tiel a iného živočíšneho odpadu nevhodného na spotrebu v rokoch 1999 až 2005, počas ktorých portugalský štát niesol plnú (1999 až 2003) alebo čiastočnú (2003 až 2005) zodpovednosť za tieto činnosti. Ide o oprávnené rozhodnutie z dôvodov verejného zdravia a ochrany životného prostredia, a preto spadá pod pojem všeobecného hospodárskeho záujmu v zmysle článku 106 ods. 2 ZFEÚ.
b) Plnenie záväzkov služby vo verejnom záujme
(95)
Rozsudok Altmark požaduje oprávnenie v podobe jednej alebo viacerých úradných listín majúcich záväznú právnu hodnotu vo vnútroštátnom práve. Pokiaľ ide o prvú podmienku uloženú rozsudkom Altmark, konštatuje sa, že zber, preprava, spracovanie a likvidácia vedľajších živočíšnych produktov nevhodných na ľudskú spotrebu boli v Portugalsku stanovené záväzným spôsobom vládnymi nariadeniami č. 393-B/98 a č. 244/2003. V článku 6 vládneho nariadenia č. 393-B/98 sa ustanovuje, že Národná poľnohospodárska intervenčná a garančná organizácia, ktorá zodpovedá za zber, spracovanie a likvidáciu vedľajších živočíšnych produktov nevhodných na spotrebu, robí výber podnikov poverených vykonávaním tejto služby. V spoločnom výnose č. 95/99 sa vopred stanovili kritériá, podľa ktorých bola vypočítaná odmena za službu vo verejnom záujme, ako aj ďalšie povinnosti spojené s poskytovaním služby, ako je povinnosť podniku zberať všetky vedľajšie produkty na celom vnútroštátnom území v súlade s hygienickými a technickými normami ustanovenými v právnych predpisoch.
(96)
Portugalské orgány tvrdia, že povinnosti podnikov poskytujúcich služby boli jasne definované v zmluvách o službách. Ako príklad dodali Komisii jednu zmluvu o poskytovaní služieb z roku 2003 uzatvorenú v súlade s vládnym nariadením č. 393-B/98.
(97)
Komisia konštatuje, že povinnosti podniku poskytujúceho služby boli jasne definované v zmluve o službách, ktorú portugalské orgány doručili Komisii. So zreteľom na ustanovenia vládneho nariadenia č. 393-B/98 a spoločného výnosu, ako aj so zreteľom na zmluvu o poskytovaní služieb odovzdanú ako príklad sa Komisia vyslovila, že prvá podmienka judikatúry Altmark bola splnená.
c) Vopred objektívne a transparentne stanovené kritériá
(98)
Pokiaľ ide o druhú podmienku, Komisia sa domnieva - na základe informácií, ktoré má - že kritériá, na ktorých základe bola vypočítaná náhrada, boli vopred stanovené objektívne a transparentne. Tak spoločné výnosy dodané portugalskými orgánmi ustanovujú metódu výpočtu a oprávnené náklady (pozri odôvodnenie 26 tohto rozhodnutia). Tieto údaje sa pravidelne kontrolovali so zreteľom na predchádzajúce účtovné obdobia. Od roku 2005 sa uplatňovali postupy verejného obstarávania. So zreteľom na dostupné informácie Komisia usudzuje, že druhá podmienka judikatúry Altmark je splnená.
d) Náhrada nevyhnutná na pokrytie výdavkov na služby
(99)
Pokiaľ ide o tretiu podmienku, portugalské orgány a tretia strana vyhlásili, že náhrada nepresahovala sumu nevyhnutnú na pokrytie celých výdavkov vzniknutých pri plnení záväzkov služby vo verejnom záujme alebo ich časti, pričom sa zohľadnili súvisiace príjmy, ako aj primeraný zisk pri realizácii týchto záväzkov.
(100)
Viackrát, a najmä počas začatia konania vo veci zisťovania, Komisia požiadala portugalské orgány, aby jej poskytli podrobnosti o metóde výpočtu skutočných hospodárskych nákladov na tieto plnenia. Portugalské orgány poskytli doklady o nákladoch vynaložených poskytovateľmi služieb v jednotlivých rokoch za obdobie 1999 - 2005 a porovnali ich so sumami, ktoré vyplatila Národná poľnohospodárska intervenčná a garančná organizácia poskytovateľom za plnenie služieb. Tieto doklady preukazujú, že náhrada vyplatená Národnou poľnohospodárskou intervenčnou a garančnou organizáciou podnikom poskytujúcim služby neprekračovala sumu nevyhnutnú na pokrytie celých výdavkov alebo ich časti vzniknutých pri plnení služby. Tieto predložené doklady preukazujú, že náhrada tiež zohľadňovala zisk v rozpätí od 30 do 39,5 % podľa príslušného roka (pozri odôvodnenie 62 tohto rozhodnutia).
(101)
Portugalské orgány tvrdili, že prostriedky nemohli byť zneužité na prípadné konkurenčné činnosti, ktorým by sa podniky mohli venovať (krížové dotácie), pretože vybraní poskytovatelia služby nevykonávali iné činnosti.
(102)
So zreteľom na informácie poskytnuté portugalskými orgánmi však Komisia nemôže usudzovať, že zohľadnený zisk bol „primeraný“ v zmysle judikatúry Altmark.
(103)
Skupina ETSA tvrdila vo svojich pripomienkach, že odmena za poskytovanú službu primerane odzrkadľovala znášané náklady, pričom vyčlenila ziskovú maržu, ktorá neprinášala nijakú osobitnú výhodu, a že počas obdobia pred rokom 2005 úroveň odmeňovania služby vo verejnom záujme zodpovedala európskemu priemeru a bola nižšia ako úroveň odmeny stanovená vo verejnej zákazke na službu pridelenú na základe verejnej súťaže.
(104)
V tejto veci Komisia musí konštatovať, že ani portugalské orgány, ani tretia strana neposkytli doklady podopierajúce tieto tvrdenia.
(105)
Komisia preto nemôže na základe toho dospieť k záveru, že tretia podmienka stanovená rozsudkom Altmark je v tomto konkrétnom prípade splnená.
e) Posúdenie nákladov stredne veľkého podniku
(106)
Keďže do roku 2005 podniky poskytujúce služby neboli vyberané v rámci verejného obstarávania, rozsudok Altmark požaduje posúdenie porovnateľné s nákladmi stredne veľkého podniku. Portugalské orgány neposkytli informácie preukazujúce, že posúdenie nákladov sa vykonalo na základe posúdenia nákladov stredne veľkého podniku.
(107)
Komisia preto musí uzavrieť, že v tomto konkrétnom prípade nie sú splnené štyri kritériá judikatúry Altmark a že nemožno vylúčiť možnosť výhody pre podniky poskytujúce služby v období medzi nadobudnutím účinnosti vládneho nariadenia č. 393-B/98 a rokom 2005, keď sa skončilo uplatňovanie prechodnej schémy ustanovenej vládnym nariadením č. 244/2003.
(108)
Verejné platby sa uhrádzali určeným podnikom, teda podnikom povereným poskytovaním služby. Uvedené opatrenie tak možno pokladať za osobitné.
(109)
V dôsledku toho Komisia usúdila, že nemožno vylúčiť selektívnu výhodu v prípade poskytovateľov služby počas obdobia od roku 1998 do roku 2005, keď sa skončilo uplatňovanie prechodnej schémy ustanovenej vládnym nariadením č. 244/2003.
1.1.2. Selektívna výhoda v prípade prevádzok na porážku a rozrábkarní, dovozcov nevykosteného hovädzieho a bravčového mäsa a hydiny a hospodárskych subjektov na území Spoločenstva, teda hospodárskych subjektov/príjemcov nevykosteného hovädzieho a bravčového mäsa.
(110)
Súdny dvor uvážil vo veci GEMO (37), že skutočnosť, že činnosť zberu a likvidácie uhynutých zvierat a odpadu z bitúnkov, ktorú využívajú bitúnky a chovatelia, je vykonávaná súkromnými podnikmi, nemôže spochybniť prípadné považovanie za štátnu pomoc, pretože pôvodcami schémy uvedenej činnosti sú verejnoprávne orgány.
(111)
V tomto prípade sú portugalské orgány aj pôvodcami schémy činnosti a jej financovania stanoveného vládnymi nariadeniami č. 393-B/98, 197/2002 a 244/2003. Komisia z uvedených skutočností v tomto štádiu usudzuje, že v dôsledku toho možno tieto schémy pripísať štátu.
(112)
Súdny dvor spresnil vo veci GEMO, že finančné náklady vyplývajúce z likvidácie uhynutých zvierat a odpadu z bitúnkov sa musia pokladať za náklady prislúchajúce hospodárskej činnosti chovateľov a bitúnkov (38). Súdny dvor preto usúdil, že článok 107 ods. 1 ZFEÚ sa musí vykladať v tom zmysle, že schéma, ktorá pre chovateľov zabezpečuje bezplatne zber a odvoz uhynutých zvierat a odpadu z bitúnkov, sa musí považovať za štátnu pomoc pre poľnohospodárov a bitúnky.
(113)
V tomto konkrétnom prípade možno usudzovať, že likvidácia uhynutých zvierat a odpadu z bitúnkov spôsobuje náklady prislúchajúce tejto činnosti nielen v prípade prevádzok na porážku a rozrábkarní, ale aj v prípade dovozcov nevykosteného hovädzieho a bravčového mäsa a hydiny a hospodárskych subjektov/príjemcov nevykosteného hovädzieho a bravčového mäsa. Komisia sa domnieva, že opísané financovanie nákladov na zber, spracovanie a likvidáciu vedľajších mäsových produktov z cicavcov a hydiny prostredníctvom rozpočtových dotácií štátu pred nadobudnutím účinnosti vládneho nariadenia č. 197/2002 malo za následok oslobodenie užívateľov tejto služby od nákladov prislúchajúcich ich činnosti.
(114)
Komisia z toho vyvodila, že v období pred vyrubením parafiškálnej dane existovala výhoda.
(115)
Pokiaľ ide o obdobie po nadobudnutí účinnosti vládneho nariadenia č. 197/2002 a vládneho nariadenia č. 244/2003, financovanie už opísaných činností bolo zabezpečované prostredníctvom parafiškálnej dane zavedenej vládnym nariadením č. 197/2002 a zmenenej a doplnenej vládnym nariadením č. 244/2003. Podľa schémy vládneho nariadenia č. 197/2002 boli oslobodené od platenia dane prevádzky na porážku zabezpečujúce zber, prepravu, spracovanie a likvidáciu všetkých uvedených vedľajších produktov s výnimkou ŠRM či už vo vlastných priestoroch, alebo v rozrábkarňach, pričom tieto jednotky vytvorili podmienky sebestačnosti v oblasti spracovania vlastných vedľajších produktov (pozri odsek 2 prílohy 2 k už uvedenému vládnemu nariadeniu), ako aj dovozcovia a hospodárske subjekty na území Spoločenstva pôsobiace v oblasti vykosteného mäsa, ktorí nevytvárali vedľajšie produkty podliehajúce povinnému zaobchádzaniu podľa už citovaných právnych predpisov Spoločenstva a vnútroštátnych právnych predpisov. Vládnym nariadením č. 244/2003 sa ustanovuje oslobodenie už uvedených hospodárskych subjektov pod podmienkou schválenia plánu na likvidáciu alebo na využitie podľa špecifických podmienok požadovaných pre jednotlivé kategórie materiálov.
(116)
Na to, aby bolo možné vyhodnotiť, či jestvuje výhoda v prípade prevádzok na porážku a rozrábkarní, dovozcov hovädzieho a bravčového mäsa a hydiny a hospodárskych subjektov na území Spoločenstva, teda hospodárskych subjektov/príjemcov vykosteného hovädzieho a bravčového mäsa, ktorí sú platcami dane, treba skontrolovať, do akej miery zodpovedá príspevok pochádzajúci z dane skutočným hospodárskym nákladom na plnenia poskytované službou zberu.
(117)
Komisia poznamenala, že portugalské orgány vyhlásili vo svojom liste z 20. januára 2003, že dane ustanovené v prílohách 1 a 2 k vládnemu nariadeniu č. 197/2002, ako aj daň ustanovená v článku 2 ods. 2 pre ŠRM boli vypočítané na základe skutočných nákladov na služby, ktoré sa mali poskytovať, pričom sa zohľadňovala povaha vedľajších produktov vytvorených jednotlivými druhmi zvierat a skutočnosť, či sa ich to týka, alebo nie.
(118)
Portugalské orgány pokladajú toto financovanie v každom ohľade za náhradu užívateľov za službu poskytovanú vo všeobecnom verejnom záujme. Sumy uhradené hospodárskymi subjektmi, ktoré sú platcami dane, vraj nie sú vôbec paušálne, ale priamo úmerné množstvám odpadu skutočne odovzdaným službe vo verejnom záujme a skutočným nákladom na likvidáciu tohto odpadu.
(119)
Na podporu týchto tvrdení portugalské orgány poskytli doklady s číselnými údajmi za rok 2003, v ktorých porovnali skutočné hospodárske náklady za poskytnuté plnenia a príspevky pochádzajúce z príslušnej dane. Pokiaľ ide o zvyšok roku 2002, po nadobudnutí účinnosti vládneho nariadenia č. 197/2002 v októbri 2002, portugalské orgány za toto obdobie neposkytli doklady s číselnými údajmi o príjmoch vyplývajúcich z výberu dane.
(120)
Za roky 2004 a 2005 portugalské orgány poskytli dokumenty s číselnými údajmi týkajúcimi sa nákladov na vykonané činnosti, ale nie príjmu z dane vyrubenej hospodárskym subjektom, ktoré ešte nepredložili na potvrdenie svoj plán likvidácie a využitia a ktoré z tohto dôvodu ešte mali platiť daň ustanovenú prechodnou schémou podľa vládneho nariadenia č. 244/2003.
(121)
Komisia nemôže za roky 2002, 2004 a 2005 zistiť na základe dokladov poskytnutých portugalskými orgánmi, či príspevky platcov dane sú priamo úmerné množstvám odpadu skutočne odovzdaným službe zberu a skutočným nákladom na likvidáciu tohto odpadu.
(122)
Komisia usúdila, že nejestvuje výhoda za rok 2003, lebo príspevky platcov dane boli priamo úmerné nákladom vyplývajúcim z poskytnutých služieb.
(123)
Naproti tomu Komisia nemôže vylúčiť, že existovala výhoda v prípade prevádzok na porážku a rozrábkarní, dovozcov nevykosteného hovädzieho a bravčového mäsa a hydiny a hospodárskych subjektov na území Spoločenstva, teda hospodárskych subjektov/príjemcov nevykosteného hovädzieho a bravčového mäsa, ktorí mali platiť daň počas obdobia od októbra 2002 do 1. januára 2003 a v rokoch 2004 a 2005 na území Spoločenstva.
1.1.3. Selektívna výhoda pre chovateľov
(124)
V tomto konkrétnom prípade možno usúdiť, že likvidácia uhynutých zvierat a odpadu z bitúnkov predstavuje náklady vlastné činnosti nielen v prípade prevádzok na porážku a rozrábkarní, ale aj v prípade chovateľov, na ktorých sa z dôvodu zákonov trhu mala preniesť aspoň časť nákladov na príslušné služby. V súlade s predtým uvedenou judikatúrou GEMO sa Komisia domnieva, že opísané financovanie nákladov na zber, spracovanie a likvidáciu vedľajších mäsových produktov z cicavcov a hydiny prostredníctvom rozpočtových dotácií štátu pred nadobudnutím účinnosti vládneho nariadenia č. 197/2002 viedlo k oslobodeniu užívateľov tejto služby od nákladov vlastných ich činnosti.
(125)
Komisia z toho vyvodila, že v období pred vyrubením parafiškálnej dane existovala výhoda.
(126)
Ako sa už uviedlo, opatrenia zavedené portugalskými orgánmi na zabezpečenie zberu, prepravy, spracovania a likvidácie vedľajších mäsových produktov z cicavcov a hydiny údajne mohli oslobodiť chovateľov od nákladov, ktoré by za normálnych okolností čiastočne sami hradili. Z vládneho nariadenia č. 197/2002 a z prechodnej schémy ustanovenej vládnym nariadením č. 244/2003 je zrejmé, že chovatelia nepodliehali uvedenej dani. Portugalské orgány vyhlásili, že náklady na zber do konca roka 2005 sa preniesli na celé odvetvie. Komisia konštatovala, že dve faktúry dodané portugalskými orgánmi skutočne rátali s prenosom dane na základe vládneho nariadenia č. 197/2002 a vládneho nariadenia č. 244/2003 jedným z bitúnkov v októbri 2002 a v októbri 2003. Tvrdenie portugalských orgánov, podľa ktorého sa v súlade so zákonmi trhu náklady preniesli na celé odvetvie, z toho aj na chovateľov, je podopreté predloženými dokladmi. Komisia z toho usúdila, že chovatelia znášali náklady súvisiace s ich činnosťou a teda nezískali osobitnú výhodu.
(127)
Komisia konštatuje, že chovatelia získali výhodu len počas obdobia predchádzajúceho uplatňovaniu dane.
(128)
Na základe uvedených skutočností Komisia dospela k záveru, že existovala výhoda, pokiaľ ide o zber, prepravu, spracovanie a likvidáciu vedľajších živočíšnych produktov, v prospech bitúnkov, prevádzok na porážku a dovozcov za všetky obdobia s výnimkou roku 2003 a v prospech chovateľov len počas obdobia predchádzajúceho uplatňovaniu dane.
1.2. VÝHODY FINANCOVANÉ ZO ŠTÁTNYCH FINANČNÝCH PROSTRIEDKOV
(129)
Článok 107 ods. 1 ZFEÚ sa zameriava na pomoc poskytovanú členskými štátmi alebo akoukoľvek formou zo štátnych prostriedkov. Inými slovami, uvedené opatrenie má byť pripísateľné štátu a poskytnuté zo štátnych prostriedkov.
(130)
V tomto konkrétnom prípade financovanie nákladov spojených s činnosťami zberu, spracovania a likvidácie vedľajších mäsových produktov z cicavcov a hydiny sa zabezpečovalo od roku 1999 do októbra 2002 priamymi príjmami štátu a od októbra 2002 príjmami z parafiškálnej dane, ktorú platili prevádzky na porážku, dovozcovia nevykosteného hovädzieho a bravčového mäsa a hospodárske subjekty na území Spoločenstva, teda hospodárske subjekty/príjemcovia nevykosteného hovädzieho a bravčového mäsa.
(131)
Platby poskytovateľom služieb zabezpečované priamymi príjmami štátu sú výhodami financovanými zo štátnych zdrojov. Skutočnosť, že táto služba vo verejnom záujme bola financovaná zo štátneho rozpočtu od roku 1999 až do uplatňovania dane v roku 2002 predpokladá, že podniky vykonávajúce túto službu získavali verejné prostriedky na pokrytie výdavkov vyplývajúcich z uvedenej služby.
(132)
Dane uplatňované od septembra 2002 do novembra 2005 nespadajú do pôsobnosti ustanovení ZFEÚ týkajúcich sa štátnej pomoci, ak nepredstavujú spôsob financovania opatrenia pomoci, a teda nie sú nedeliteľnou súčasťou tohto opatrenia (39).
(133)
Všetky dane sa uhrádzajú postupom prenesenia daňovej zodpovednosti v Národnej poľnohospodárskej intervenčnej a garančnej organizácii. Dane vybrané od hospodárskych subjektov predstavovali príjmy Národnej poľnohospodárskej intervenčnej a garančnej organizácie a priamo sa jej uhrádzali.
(134)
Na to, aby sa náklady pokladali za neoddeliteľnú súčasť opatrenia pomoci, musí existovať záväzná súvislosť pridelenia medzi nákladmi a opatrením pomoci na základe primeraných vnútroštátnych pravidiel v tom zmysle, že príjmy z dane sa nevyhnutne pridelia na financovanie danej pomoci (40).
(135)
Vzhľadom na to, že dane predstavovali príjmy Národnej poľnohospodárskej intervenčnej a garančnej organizácie a priamo sa jej uhrádzali, Komisia si myslí, že daň je nedeliteľnou súčasťou opatrenia pomoci.
(136)
Pokiaľ ide o otázku, či sa príjmy z parafiškálnych poplatkov v tomto konkrétnom prípade môžu pokladať za štátne prostriedky alebo nie, treba poznamenať, že v prípade štátnych prostriedkov nemožno robiť rozdiel medzi tým, či pomoc poskytuje priamo štát alebo verejné či súkromné inštitúcie, ktoré štát určil alebo zriadil. Dňa 15. júla 2004 Súdny dvor vo svojom rozsudku vo veci Pearle e a. (41) uviedol, že povinné príspevky vyberané sprostredkovateľskou inštitúciou od všetkých podnikov daného profesijného sektora sa nepokladajú za štátne prostriedky, len pokiaľ sú splnené tieto štyri podmienky:
a)
zvažované opatrenie zaviedol profesijný orgán, ktorý zastupuje podniky a zamestnancov profesijného sektora a neslúži ako nástroj na zavádzanie politík vymedzených štátom;
b)
ciele zvažovaného opatrenia sa v plnej výške financujú z príspevkov podnikov daného sektora;
c)
spôsob financovania a percento/sumu príspevkov určia v rámci profesijného orgánu sektora zástupcovia zamestnávateľov a zamestnancov bez akéhokoľvek zasahovania štátu;
d)
príspevky sa povinne využívajú na financovanie opatrenia bez možnosti zásahu štátu.
(137)
Na základe dostupných informácií je zrejmé, že prvá podmienka rozsudku Pearle e. a. nie je splnená v tom zmysle, že opatrenie bolo zavedené vládnym nariadením s cieľom uskutočniť politiku určenú štátom zameranú na boj proti BSE.
(138)
Okrem toho nie je splnená tretia a štvrtá podmienka, pretože spôsob financovania je upravený uvedenými vládnymi nariadeniami. V dôsledku toho majú portugalské orgány príležitosť zasahovať do určovania pravidiel financovania opatrenia.
(139)
Vzhľadom na to, že nie sú splnené všetky podmienky rozsudku Pearle e.a. a keďže sa zdá, že štát vykonáva rozhodujúcu kontrolu nad pravidlami financovania opatrenia daného pomoci, Komisia usudzuje, že príjmy z parafiškálnych daní predstavujú fakticky štátne prostriedky, ktoré možno pripísať štátu.
1.3. NARUŠENIE HOSPODÁRSKEJ SÚŤAŽE/OVPLYVNENIE OBCHODU
(140)
V súlade s judikatúrou Súdneho dvora posilnenie konkurenčnej pozície podniku po poskytnutí štátnej pomoci vo všeobecnosti svedčí o narušení hospodárskej súťaže vo vzťahu k ostatným konkurenčným podnikom, ktoré by nezískali túto pomoc (42).
(141)
Opatrenie môže mať dosah na postavenie Portugalska v sektore mäsa (43). Keďže portugalské podniky pôsobia na silne konkurenčnom medzinárodnom trhu, opatrenie narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže. Opatrenie môže tiež ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi.
(142)
Portugalské orgány vyzdvihli, že vzhľadom na embargo na vývoz hlavne živého hovädzieho dobytka, mäsových a kostných múčok ako takých alebo obsiahnutých v iných výrobkoch neexistovala obchodná výmena, čo by znamenalo, že nemohlo dôjsť k narušeniu hospodárskej súťaže.
(143)
V tomto smere treba pripomenúť, že podľa judikatúry (44) pomoc môže byť taká, že ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi a narúša hospodársku súťaž, aj keď prijímajúci podnik nachádzajúci sa v konkurencii s výrobcami ostatných členských štátov sa sám nepodieľa na vývoze; totiž keď členský štát poskytne pomoc podniku, vnútroštátna ponuka môže byť zachovaná alebo zvýšená s tým dôsledkom, že sa zníži príležitosť podnikov so sídlom v iných členských štátoch na to, aby ponúkli svoje služby na trhu uvedeného členského štátu.
(144)
Za týchto podmienok Komisia usudzuje, že skutočnosť, že vývoz už uvedených výrobkov z Portugalska do ostatných členských štátov bol zakázaný, nemá vplyv na to, že pomoc mohla narušiť hospodársku súťaž alebo ovplyvniť obchod.
1.4. ZÁVERY
(145)
Komisia sa domnieva, že opatrenie zavedené vládnymi nariadeniami č. 393-B/98, č. 197/2002 a č. 244/2003 o zbere, preprave, spracovaní a likvidácii vedľajších živočíšnych produktov predstavuje štátnu pomoc v prospech bitúnkov, prevádzok na porážku a dovozcov počas obdobia uplatňovania vládneho nariadenia č. 393-B/98 až do konca uplatňovania prechodnej schémy zavedenej vládnym nariadením č. 244/2003 s výnimkou roku 2003, za ktorý portugalské orgány preukázali neexistenciu výhody.
(146)
Pokiaľ ide o chovateľov, Komisia si myslí, že opatrenie predstavuje štátnu pomoc spadajúcu pod článok 107 ods. 1 za obdobie predchádzajúce uplatňovaniu dane.
(147)
Pokiaľ ide o podniky poskytujúce služby, Komisia usúdila, že počas obdobia od nadobudnutia účinnosti vládneho nariadenia č. 393-B/98 do roku 2005, keď sa prestala uplatňovať prechodná schéma zavedená vládnym nariadením č. 244/2003, nemožno vylúčiť prípadnú existenciu štátnej pomoci.
2. NEOPRÁVNENOSŤ POMOCI
(148)
Komisia konštatuje, že Portugalsko nenotifikovalo v zmysle článku 108 ods. 3 ZFEÚ opatrenia pomoci poskytované od roku 1999 ani schémy ustanovené vládnymi nariadeniami č. 197/2002 a č. 244/2003. V článku 1 písm. f) nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 sa „protiprávna pomoc“ vymedzuje ako nová pomoc realizovaná v rozpore s článkom 93 ods. 3 zmluvy.
(149)
Zo skutočnosti, že opatrenia zavedené Portugalskom obsahujú prvky štátnej pomoci vyplýva, že ide o novú pomoc neoznámenú Komisii, ktorá sa tak stáva neoprávnenou v zmysle ZFEÚ.
(150)
Skúmanie zlučiteľnosti prípadnej pomoci bude prebiehať v dvoch častiach: v prvej časti Komisia preskúma zlučiteľnosť pomoci udelenej podnikom poskytujúcim služby a v druhej časti preskúma zlučiteľnosť prípadnej pomoci udelenej bitúnkom a rozrábkarňam, dovozcom a hospodárskym subjektom pôsobiacim v danom sektore na území Spoločenstva, ako aj chovateľom.
(151)
Pokiaľ ide o pomoc financovanú za pomoci parafiškálnej dane od roku 2002, Komisia musí preskúmať tak financované akcie, teda pomoc, ako aj jej financovanie, keď je financovanie neoddeliteľnou súčasťou opatrenia pomoci. Podľa Súdneho dvora, keď je spôsob financovania pomoci najmä formou povinných príspevkov neoddeliteľnou súčasťou opatrenia pomoci, Komisiou musí pri skúmaní tohto opatrenia nevyhnutne zohľadniť tento spôsob financovania (45). Ako sa preukázalo v odôvodnení 135 tohto rozhodnutia, spôsob financovania pomoci treba pokladať za neoddeliteľnú súčasť opatrenia pomoci.
3. SKÚMANIE ZLUČITEĽNOSTI POMOCI
3.1. ANALÝZA NA ZÁKLADE USTANOVENÍ VZŤAHUJÚCICH SA NA NEOZNÁMENÚ POMOC
3.1.1. Pomoc v prospech podnikov poskytujúcich služby
a) Zlučiteľnosť pomoci podľa článku 106 ods. 2 ZFEÚ
(152)
Zákaz uvedený v článku 107 ods. 1 ZFEÚ pozná výnimky.
(153)
Z judikatúry Súdneho dvora je zrejmé, že náhrady za služby vo verejnom záujme nepredstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, ak spĺňajú isté podmienky (pozri odôvodnenie 89 tohto rozhodnutia). Ak však náhrady za službu vo verejnom záujme nespĺňajú tieto podmienky a ak sú splnené všeobecné kritériá uplatniteľnosti článku 107 ods. 1 ZFEÚ, tieto náhrady predstavujú štátnu pomoc, ktorú však možno vyhlásiť za zlučiteľnú so ZFEÚ podľa článku 106 ods. 2 ZFEÚ, ak je potrebná na fungovanie služieb všeobecného hospodárskeho záujmu a neovplyvňuje fungovanie obchodu v takom rozsahu, aby to bolo v rozpore so záujmami Únie. Komisia spresnila podmienky, ktoré sa musia splniť, aby sa dospelo k tejto rovnováhe. Už vo svojej správe o službách všeobecného záujmu v Európe z roku 2001 (46) Komisia spresnila, že by sa malo zaručiť, aby všetky obmedzenia uložené na predpisy Zmluvy o ES, a najmä obmedzenia hospodárskej súťaže a slobôd spojených s vnútorným trhom, nepresahovali to, čo je nevyhnutne potrebné na zabezpečenie dobrého plnenia úlohy služby vo verejnom záujme. To hlavne predpokladá, že odmeňovanie nie je vyššie ako čisté dodatočné náklady vzniknuté v dôsledku plnenia úlohy zverenej príslušnému podniku. Komisia tiež spresnila tieto podmienky neskôr v rámci Spoločenstva pre štátnu pomoc vo forme náhrady za služby vo verejnom záujme (47) a vo svojom rozhodnutí z 28. novembra 2005 o uplatňovaní článku 86 ods. 2 (48). Pokiaľ ide o výpočet náhrady, Komisia spresnila, že výška náhrady nesmie prekročiť sumu nevyhnutnú na krytie výdavkov vzniknutých pri plnení záväzkov služby vo verejnom záujme, pričom sa zohľadnia súvisiace príjmy, ako aj primeraný zisk z plnenia týchto záväzkov. Primeraný zisk môže zahŕňať najmä všetky výnosy alebo ich časť vykázané príslušnými podnikmi počas dohodnutého a obmedzeného obdobia bez zníženia kvalitatívnej úrovne služieb, ktoré podniku zveril štát.
(154)
V bode 18 rámca Spoločenstva pre štátnu pomoc vo forme náhrady za služby vo verejnom záujme sa spresňuje, že pod „primeraným ziskom“ treba rozumieť mieru výnosu vlastného imania, ktorá musí zohľadňovať riziko alebo nejestvujúce riziko, ktoré podnik znáša z dôvodu zásahu členského štátu, najmä ak ten štát prizná výhradné a osobitné práva. Bežne táto miera nepresahuje priemernú mieru vykázanú v sektore počas posledných rokov. V sektore, kde nie je nijaký podnik porovnateľný s podnikom, ktorému sa zverila správa služby všeobecného hospodárskeho záujmu, možno porovnanie urobiť s podnikmi so sídlom v iných členských štátoch alebo podľa potreby patriacich do iných sektorov pod podmienkou, že sa zohľadnia osobitné charakteristiky každého podniku. Členský štát môže na určenie toho, čo je primeraný zisk, zaviesť podnecujúce kritériá súvisiace najmä s kvalitou poskytovanej služby a výnosom.
(155)
Ako sa uvádza v odôvodnení 99 a nasl. tohto rozhodnutia, Komisia nemôže vyvodiť z informácií poskytnutých portugalskými orgánmi záver, že kompenzácia bola vypočítaná pri zohľadnení primeraného zisku nepresahujúceho priemernú mieru v sektore. Útvary Komisie viackrát požiadali portugalské orgány o poskytnutie informácií potrebných na to, aby sa mohlo určiť, či v tomto konkrétnom prípade sú splnené podmienky výnimky zo štátnej pomoci priznanej vo forme služby hospodárskeho záujmu. V informáciách poskytnutých portugalskými orgánmi sa skutočne nijako neuvádza, že by sa vykonalo porovnanie s inými podnikmi s cieľom zistiť priemernú mieru v príslušnom sektore.
(156)
Komisia teda nemôže dospieť k záveru o zlučiteľnosti pomoci v prospech poskytovateľov služby v zmysle článku 106 ods. 2 ZFEÚ.
b) Zlučiteľnosť pomoci podľa článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ
(157)
V článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ sa ustanovuje, že za zlučiteľnú s vnútorným trhom možno považovať pomoc na rozvoj určitých hospodárskych činností alebo určitých hospodárskych oblastí za predpokladu, že táto pomoc nepriaznivo neovplyvní podmienky obchodu tak, že by to bolo v rozpore so všeobecným záujmom. Na získanie výnimky uvedenej v danom bode musí pomoc prispievať k rozvoju príslušného sektora.
(158)
V tomto konkrétnom prípade portugalské orgány vyhlásili, že od roku 1999 znášali všetky náklady spojené s činnosťami zberu, spracovania a likvidácie vedľajších mäsových produktov z cicavcov a hydiny. Od októbra 2002 sa financovanie nákladov spojených s týmito istými činnosťami zberu, prepravy, spracovania a likvidácie vedľajších mäsových produktov z cicavcov a hydiny zabezpečuje príjmami z dane uplatňovanej na prevádzky na porážku, dovozcov nevykosteného hovädzieho a bravčového mäsa a hospodárske subjekty na území Spoločenstva, teda na hospodárske subjekty/príjemcov nevykosteného hovädzieho a bravčového mäsa, pokiaľ sami nezabezpečujú tieto činnosti.
(159)
Podľa bodu 23.3 usmernení Spoločenstva o štátnej pomoci v sektore poľnohospodárstva na roky 2000 - 2006 (ďalej len „usmernenia“) (49) a oznámenia Komisie o určení pravidiel uplatniteľných na posudzovanie neoprávnenej štátnej pomoci (50) každá neoprávnená pomoc v zmysle článku 1 písm. f) nariadenia (ES) č. 659/1999 sa musí posúdiť v súlade s pravidlami a usmerneniami platnými v čase, keď bola pomoc poskytnutá. Komisia prijala v roku 2002 usmernenia Spoločenstva o štátnej pomoci v súvislosti s testami TSE, uhynutým dobytkom a odpadom z bitúnkov. Tieto usmernenia boli uplatniteľné od 1. januára 2003 do 31. decembra 2006 (51). V bode 44 usmernení TSE sa ustanovuje výnimka zo zásady, že neoprávnená pomoc musí byť posúdená v súlade s pravidlami platnými v čase, keď bola pomoc poskytnutá, pre prípady týkajúce sa najmä odpadu z bitúnkov. Podľa bodu 47 usmernení TSE bude Komisia uplatňovať zásady založené na bode 11.4 usmernení pre neoprávnenú pomoc týkajúcu sa odpadu z bitúnkov poskytnutú do konca roka 2002. V dôsledku toho je bod 47 usmernení TSE relevantným právnym základom na posúdenie pomoci poskytnutej od roku 1999.
(160)
V súlade s bodom 194 písm. c) usmernení Spoločenstva o štátnej pomoci v poľnohospodárskom a lesnom sektore na roky 2007 - 2013 od nadobudnutia účinnosti týchto usmernení 1. januára 2007 Komisia už neuplatňuje usmernenia TSE okrem prípadov neoprávnenej pomoci poskytnutej pred 1. januárom 2007 a uvedenej v bode 43 a nasl. V dôsledku toho bod 47 usmernení TSE zostáva teda pravidlom uplatniteľným na neoprávnenú pomoc týkajúcu sa odpadu z bitúnkov od 1. januára 2003.
(161)
V bode 47 usmernení TSE sa ustanovuje séria ustanovení týkajúcich sa odpadu z bitúnkov.
(162)
Podľa bodu 47 usmernení TSE, pokiaľ ide o štátnu pomoc spojenú s odpadom z bitúnkov, Komisia prijala od januára 2001 sériu individuálnych rozhodnutí povoľujúcich štátnu pomoc pokrývajúcu až do výšky 100 % náklady vzniknuté likvidáciou špecifikovaných rizikových materiálov, mäsovej a kostnej múčky a krmív pre zvieratá obsahujúcich takéto výrobky, ktoré sa majú likvidovať na základe nových právnych predpisov Spoločenstva týkajúcich sa prenosnej spongiformnej encefalopatie (TSE). Tieto rozhodnutia sa osobitne opierali o bod 11.4 poľnohospodárskych usmernení, pričom zohľadňovali krátkodobú povahu pomoci a potrebu z dlhodobého hľadiska dodržiavať zásadu „znečisťovateľ platí“. Komisia výnimočne súhlasila, aby sa takáto štátna pomoc poskytovala aj iným hospodárskym subjektom ako tým, ktoré pôsobia priamo v živočíšnej výrobe, napríklad bitúnkom. Komisia bude uplatňovať tie isté zásady na neoprávnenú štátnu pomoc poskytnutú do konca roka 2002 v prípade porovnateľných nákladov spojených s novými právnymi predpismi Spoločenstva o TSE bez toho, aby bolo dotknuté dodržiavanie ostatných ustanovení práva Spoločenstva.
(163)
V bode 47 usmernení TSE sa pripomína, že Komisia výnimočne súhlasila, aby sa takáto štátna pomoc poskytovala aj iným hospodárskym subjektom ako tým, ktoré pôsobia v oblasti živočíšnej výroby, napríklad bitúnkom. V minulosti Komisia rozhodla, že táto výnimka mala tiež pokrývať iné podniky vykonávajúce úlohy tesne súvisiace so živočíšnou výrobou, ako sú kafilérie.
(164)
Na základe bodu 11.4 usmernení v poľnohospodárstve Komisia povolila pomoc až do výšky 100 % skutočných nákladov znášaných v prípade takých opatrení ako zdravotné kontroly, testy a iné opatrenia skríningu, nákup a predpisovanie liekov a fytosanitárnych výrobkov a likvidácia úrody pod podmienkou, že:
-
existuje vhodný program vypracovaný na úrovni Spoločenstva, na vnútroštátnej alebo regionálnej úrovni na predchádzanie príslušnej chorobe, na dohľad nad ňou a na jej eradikáciu,
-
choroby sú zdrojom obavy pre verejné orgány,
-
opatrenia pomoci majú za cieľ prevenciu a/alebo odškodnenie,
-
pomoc je zlučiteľná s veterinárnymi a fytosanitárnymi právnymi predpismi Spoločenstva.
(165)
Podľa bodu 47 usmernení TSE sa tieto zásady tiež uplatňujú.
(166)
BSE je prenosná choroba, ktorá predstavuje hrozbu pre ľudské zdravie. Ide o chorobu zvierat, ktorej primárne ohnisko treba nahlásiť priamo Komisii a členským štátom (52). Cieľom opatrenia pomoci bolo zabezpečiť, aby potrebné opatrenia prevencie týkajúce sa zberu, prepravy, spracovania a likvidácie boli zavedené v súlade s veterinárnymi právnymi predpismi platnými v rokoch 1999 až 2005 v sektore mäsa.
(167)
Komisia v tejto veci poznamenala, že Portugalsko uviedlo, že znášalo všetky náklady spojené s činnosťami zberu, spracovania a likvidácie vedľajších mäsových produktov z cicavcov a hydiny od roku 1999 do konca roka 2002 v kontexte núdzových opatrení schválených Komisiou v rámci rozhodnutia 98/653/ES, ktorým sa zakazuje vývoz mäsových múčok, kostných múčok a mäsových múčok a kostných múčok pochádzajúcich z cicavcov. Takisto poznamenala, že opatrenia embarga na hovädzie mäso voči Portugalsku boli odvolané až prijatím nariadenia (ES) č. 1993/2004.
(168)
Komisia takisto zdôrazňuje, že v súlade s bodmi 33 a 34 usmernení TSE podniky boli vybrané a odmeňované v súlade s trhovými zásadami nediskriminačným spôsobom (pozri odôvodnenie 21 a nasl. tohto rozhodnutia). Komisia môže v tomto konkrétnom prípade súhlasiť so zreteľom na naliehavosť opatrení, ktoré bolo potrebné prijať, že si portugalské orgány vybrali poskytovateľov služieb v súlade s vládnym nariadením č. 197/99 z 8. júna 1999, ktoré je podľa informácií poskytnutých portugalskými orgánmi vnútroštátnym nástrojom na transpozíciu smernice 97/52/ES, bez využitia verejného obstarávania (pozri odôvodnenie 24 tohto rozhodnutia).
(169)
Portugalské orgány uviedli, že vládne nariadenie č. 197/2002 bolo ustanovené na dodržiavanie ich záväzkov v súvislosti s rozhodnutím Rady 2000/766/ES pri dodržiavaní zásady „znečisťovateľ platí“ (pozri odôvodnenia 65 a 66 tohto rozhodnutia). Potvrdili, že prostriedky sa nemohli využiť na prípadné konkurenčné činnosti, ktorým by sa mohli spoločnosti poskytujúce služby venovať, pretože jedinou činnosťou týchto spoločností bol skutočne zber, spracovanie, preprava a likvidácia vedľajších živočíšnych produktov.
(170)
Komisia takisto konštatuje, že zodpovednosť za službu a jej financovanie bola prenesená na hospodárske subjekty, pri dodržiavaní prechodnej fázy, systémom zavedeným vládnym nariadením č. 244/2003.
(171)
Vzhľadom na osobitné okolnosti a núdzovú situáciu spôsobenú rizikom šírenia BSE od roku 1999 do roku 2004 a z toho dôvodu, že systém zavedený vládnym nariadením č. 244/2003 ustanovoval postupný prenos zodpovednosti a financovania služieb na hospodárske subjekty sektora, Komisia sa nazdáva, že pomoc možno považovať za krátkodobú a z dlhodobého hľadiska dodržiavajúcu zásadu „znečisťovateľ platí“.
(172)
Komisia preto môže na základe dostupných informácií usudzovať, že na pomoc priznanú od roku 1999 do konca roka 2002 sa môže vzťahovať výnimka ustanovená v článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ.
(173)
So zreteľom na núdzovú situáciu, ktorá prevládala až do konca roka 2004, a na skutočnosť, že schéma vládneho nariadenia ustanovovala postupný prenos zodpovednosti za služby a ich financovania ako sa už uviedlo, Komisia v prípade pomoci poskytnutej od roku 2003 do novembra 2005 zastáva názor, že pomoc možno považovať za zlučiteľnú a v súlade s bodom 47 usmernení TES, pokiaľ je v súlade so skutočnými nákladmi na prijaté plnenia.
(174)
Ako sa uvádza v odôvodnení 100 tohto rozhodnutia, portugalské orgány preukázali, že pomoc zodpovedala skutočným nákladom na služby spoločností poskytujúcich službu za obdobie od roku 1999 do roku 2005.
(175)
Komisia preto na základe dostupných informácií dospela k záveru, že na pomoc poskytnutú od roku 2003 do novembra 2005 poskytovateľom služby sa môže vzťahovať výnimka ustanovená v článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ.
3.1.2. Pomoc prevádzkam na porážku a rozrábkarňam, dovozcom a hospodárskym subjektom na území Spoločenstva daného sektora, ako aj chovateľom
(176)
Ako Komisia konštatovala v odôvodnení 166 tohto rozhodnutia, riziko šírenia BSE v Portugalsku od roku 1999 do roku 2004 spôsobilo osobitné okolnosti a núdzovú situáciu. Vzhľadom na túto výnimočnú situáciu a na to, že v systéme zavedenom vládnym nariadením č. 244/2003 sa ustanovoval postupný prenos zodpovednosti za služby a ich financovania na hospodárske subjekty sektora, Komisia zastáva názor, že pomoc možno považovať za krátkodobú a z dlhodobého hľadiska dodržiavajúcu zásadu „znečisťovateľ platí“. V súlade so svojou predchádzajúcou praxou Komisia usudzuje, že pomoc podľa bodu 47 usmernení TSE mohla byť výnimočne poskytnutá iným hospodárskym subjektom sektora, najmä prevádzkam na porážku a rozrábkarňam, dovozcom a hospodárskym subjektom sektora na území Spoločenstva.
(177)
Ako Komisia konštatovala v prípade podnikov poskytujúcich službu, pomoc bola poskytovaná v súlade so zásadami uvedenými v bode 47 usmernení TSE.
(178)
Pokiaľ ide o prevádzky na porážku a rozrábkarne, dovozcov a hospodárske subjekty sektora na území Spoločenstva, Komisia teda môže vyvodiť, že na poskytnutú pomoc sa môže vzťahovať výnimka ustanovená v článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ.
(179)
Pokiaľ ide o chovateľov, Komisia tiež vyvodzuje, že so zreteľom na úvahy zrekapitulované v odôvodnení 160 a nasl. tohto rozhodnutia pomoc bola poskytnutá v súlade so zásadami uvedenými v bode 47 usmernení TSE a môže sa na ňu vzťahovať výnimka ustanovená v článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ.
3.2. FINANCOVANIE POMOCI
(180)
Od októbra 2002, keď nadobudlo účinnosť vládne nariadenie č. 197/2002, financovanie nákladov spojených s činnosťami zberu, prepravy, spracovania a likvidácie vedľajších mäsových produktov z cicavcov a hydiny bolo zabezpečené príjmami z parafiškálnej dane uplatnenej na prevádzky na porážku, dovozcov nevykosteného hovädzieho a bravčového mäsa a hospodárske subjekty na území Spoločenstva, teda subjekty/príjemcov nevykosteného hovädzieho a bravčového mäsa.
(181)
V súlade s judikatúrou Súdneho dvora (53) Komisia zastáva názor, že financovanie štátnej pomoci prostredníctvom povinného zaťaženia môže mať dosah na pomoc tým, že má ochranný účinok presahujúci pomoc v pravom zmysle slova. Príslušné príspevky predstavujú totiž povinné poplatky. Podľa rovnakej judikatúry sa Komisia domnieva, že pomoc nemožno financovať z parafiškálnych daní zaťažujúcich aj výrobky dovezené z iných členských štátov.
(182)
So zreteľom na túto judikatúru, ako aj na skutočnosť, že opatrenie je poskytnuté zo štátnych prostriedkov, a teda predstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ZFEÚ, treba preveriť, či nemá diskriminačný charakter odporujúci článku 110 ZFEÚ, keďže výrobky pochádzajúce z iných členských štátov tiež podliehajú plateniu dane.
(183)
Portugalské orgány odôvodnili zdanenie dovezeného nevykosteného mäsa tým, že tieto dovezené výrobky mohli využívať daný systém rovnakým spôsobom ako domáce výrobky, keďže nevykostené mäso predpokladá vznik vedľajších produktov, na ktoré sa vzťahujú služby zberu, prepravy, spracovania a likvidácie.
(184)
So zreteľom na informácie dostupné Komisii boli dane vyrubené prevádzkam na porážku, dovozcom jatočných tiel, jatočných polovičiek a iných nevykostených kusov hovädzieho dobytka a ošípaných (pozri článok 2 ods. 2 vládneho nariadenia č. 197/2002) a slúžia na zabezpečenie služieb zberu, prepravy, spracovania a likvidácie vedľajších mäsových produktov z cicavcov a hydiny (článok 1 ods. 1 vládneho nariadenia č. 197/2002).
(185)
Tieto informácie viedli Komisiu k pochybnostiam o ekvivalencii medzi daňami vybranými od platcov a službami, ktoré získali. Komisia konštatovala, že nemohla vylúčiť potenciálne diskriminačný systém voči výrobkom dovezeným z ostatných členských štátov, za ktoré je potrebné platiť daň.
(186)
Následne portugalské orgány uviedli, že financovanie služieb zberu, prepravy, spracovania a likvidácie vedľajších mäsových produktov z hydiny nepochádzalo z daní vybraných od prevádzok na porážku a dovozcov jatočných tiel, jatočných polovičiek a iných nevykostených kusov hovädzieho dobytka a ošípaných, ale v súlade s prílohou 1 k vládnemu nariadeniu č. 197/2002 od prevádzok na porážku hydiny, ktoré nepodporovali zber, prepravu, spracovanie a likvidáciu vedľajších produktov vytvorených pri porážke hydiny. Dovozcovia hydiny a hospodárske subjekty narábajúce s ňou sú oslobodení od dane vzhľadom na to, že väčšina trupov dovezenej hydiny nevytvára vedľajšie produkty.
(187)
Naproti tomu, pokiaľ ide o dovozcov jatočných tiel, jatočných polovičiek a iných nevykostených kusov hovädzieho dobytka a ošípaných a o hospodárske subjekty narábajúce s nimi, portugalské orgány odôvodnili, že z týchto dovezených nevykostených kusov vznikali vedľajšie produkty.
(188)
Už počas príkazu na poskytnutie informácií a následne počas začatia konania Komisia požiadala portugalské orgány, aby zabezpečili, že dovezené výrobky môžu využívať mechanizmus rovnakým spôsobom ako domáce výrobky, a dokázať tak vyčíslením, že za dané referenčné obdobie existovala peňažná ekvivalencia medzi sumami vybranými za nevykostené hovädzie a bravčové mäsové výrobky pochádzajúce z iných členských štátov a nákladmi na služby, ktoré sa údajne výhradne vzťahovali na tieto výrobky [pozri odsek 37 písm. h) rozhodnutia o začatí konania].
(189)
Portugalské orgány potvrdili, že dovezené nevykostené kusy využívali rovnakým spôsobom služby zberu, prepravy, spracovania a likvidácie vedľajších mäsových produktov ako domáce výrobky, ale neposkytli presné a zhodné číselné údaje v tejto súvislosti.
(190)
Informácie poskytnuté Komisii jej preto neumožňujú usudzovať, že daň zavedená vládnym nariadením č. 197/2002 a vyberaná z týchto dovezených výrobkov je ekvivalentná so sumou zodpovedajúcou službám, ktoré sa vzťahujú na vedľajšie produkty vytvorené týmito dovezenými výrobkami, a že v dôsledku toho dovezené výrobky mohli využívať služby financované opatrením pomoci v rovnakej miere ako domáce výrobky.
(191)
Podľa článku 3 ods. 2 vládneho nariadenia č. 244/2003 prevádzky na porážku, rozrábkarne, liahne a výrobne vaječných produktov museli platiť dane stanovené v prílohe 1 k vládnemu nariadeniu č. 197/2002 s výnimkou subjektov využívajúcich alternatívnu schému ustanovenú týmto vládnym nariadením, ktoré podliehajú daniam podľa prílohy 2, až do schválenia plánu likvidácie materiálu kategórie 3. V prípade materiálov kategórie 1 a 2 boli pred schválením plánu povinné zaplatiť 0,35 EUR/kg materiálu (článok 5 ods. 1 vládneho nariadenia č. 244/2003).
(192)
Pokiaľ ide o zmeny zavedené vládnym nariadením č. 244/2003 do systému zdanenia, Komisia požiadala portugalské orgány, aby preukázali, že dovezené výrobky mohli využívať príslušné služby v rovnakej miere ako domáce výrobky.
(193)
Portugalské orgány potvrdili, že daň zavedená vládnym nariadením č. 244/2003 sa opierala o skutočne vytvorené vedľajšie produkty a že dovezené výrobky využívali príslušné služby v rovnakej miere. Naproti tomu Komisia konštatuje, že portugalské orgány nedodali číselné údaje podopierajúce tieto tvrdenia.
(194)
Keďže nejestvujú informácie na overenie, Komisia z toho nemôže vyvodiť, že daň zavedená vládnym nariadením č. 244/2003 bola ekvivalentná sume zodpovedajúcej službám, ktoré sa vzťahovali na vedľajšie produkty vytvorené týmito dovezenými výrobkami a že v dôsledku toho dovezené výrobky mohli využívať služby financované opatrením pomoci v rovnakej miere ako domáce výrobky.
(195)
Komisia konštatuje, že systém zdanenia zavedený na základe vládneho nariadenia č. 197/2002 a prechodnej schémy ustanovenej článkom 3 ods. 2 a článkom 5 ods. 2 vládneho nariadenia č. 244/2003 nie je v súlade s článkom 110 ZFEÚ z dôvodu existencie potenciálne diskriminačného systému voči výrobkom dovezeným z ostatných členských štátov, v prípade ktorých sa musí tiež uhrádzať daň.
VI. ZÁVERY
(196)
Komisia vyslovila poľutovanie, že Portugalsko neoprávnene poskytlo pomoc v prospech zberu, prepravy, spracovania a likvidácie odpadu z bitúnkov v rozpore s článkom 108 ods. 3 ZFEÚ.
(197)
Pomoc v prospech zberu, prepravy, spracovania a likvidácie odpadu z bitúnkov dodržiavala ustanovenia Spoločenstva uplatniteľné na úrovni príjemcov. Naproti tomu financovanie tejto pomoci systémom zdanenia zavedeným na základe vládneho nariadenia č. 197/2002 a prechodnej schémy zavedenej článkom 3 ods. 2 a článkom 5 ods. 2 vládneho nariadenia č. 244/2003 nie je zlučiteľné s vnútorným trhom z dôvodu potenciálne diskriminačného účinku voči výrobkom dovezeným z ostatných členských štátov, v prípade ktorých sa musí tiež platiť daň.
(198)
Komisia pokladá za vhodné v tomto konkrétnom prípade prijať podmienečné rozhodnutie s využitím možnosti v súlade s článkom 7 ods. 4 nariadenia (ES) č. 659/1999, podľa ktorého môže Komisia pripojiť k svojmu kladnému rozhodnutiu podmienky umožňujúce, aby uznala zlučiteľnosť so spoločným trhom, a záväzky umožňujúce, aby kontrolovala dodržiavanie jej rozhodnutia.
(199)
Na nápravu porušenia článku 110 ZFEÚ a na retroaktívne zrušenie potenciálnej diskriminácie musí Portugalsko vrátiť časť dane vyrubenej z výrobkov pochádzajúcich z ostatných členských štátov v lehote a za podmienok stanovených Komisiou. Náprava tohto porušenia by zabezpečila zlučiteľnosť príslušnej pomoci so zmluvou.
(200)
Komisia stanovuje podmienky, ktoré treba pri uvedenom vrátení dodržať. Portugalsko tak musí vrátiť osobám, ktoré uhradili daň, časť tejto dane vyrubenej z výrobkov pochádzajúcich z iných členských štátov odo dňa, keď sa začala uplatňovať daň ustanovená vládnym nariadením č. 197/2002, do dňa posledného uplatnenia tejto dane pred skončením platnosti prechodnej schémy zavedenej vládnym nariadením č. 244/2003. Na tento účel Portugalsko dohliadne na dodržiavanie týchto podmienok:
-
ak poplatníci zodpovední za platenie dane môžu poskytnúť dôkaz, že daň bola vyrubená z výrobkov dovezených z iných členských štátov, môžu požadovať vrátenie úmernej časti výnosu z dane určenej na financovanie časti pomoci, ktorú získali výlučne domáce výrobky. Tieto žiadosti o vrátenie sa predložia v lehote stanovenej v súlade s vnútroštátnym právom a v nijakom prípade nie kratšej ako šesť mesiacov od uverejnenia tohto rozhodnutia,
-
Portugalsko určí mieru prípadnej diskriminácie, ktorá dolieha na dovezené výrobky. Na tento účel Portugalsko preverí v priebehu referenčného obdobia peňažnú ekvivalenciu medzi sumami celkovo vybranými z domácich výrobkov na základe posudzovanej dane a výhodami, ktoré sa vzťahujú výlučne na tieto výrobky,
-
vrátenie sa musí uskutočniť najneskôr do šiestich mesiacov po predložení žiadosti,
-
vrátené sumy sa musia aktualizovať pri zohľadnení úrokov od dátumu, ku ktorému bola daň vybraná, až do dátumu skutočného vrátenia. Tieto úroky sa vypočítavajú na základe referenčnej sadzby Komisie ustanovenej metódou stanovenia referenčných a diskontných sadzieb (54),
-
portugalské orgány prijmú každý primeraný dôkaz, ktorý im poskytnú poplatníci o zaplatení daní, ktoré uhradili ako daň z výrobkov pochádzajúcich z iných členských štátov,
-
právo na vrátenie daní nesmie podliehať ďalším podmienkam, najmä podmienke, že daň nebola prenesená,
-
ak poplatník daň ešte nezaplatil, portugalské orgány výslovne odstúpia od platby úmernej časti tejto dane vzťahujúcej sa na výrobky dovezené z iných členských štátov, v prípade ktorej je preukázané, že je určená na financovanie časti pomoci určenej výlučne domácim výrobkom. Takisto sa vzdajú prípadných súvisiacich úrokov z omeškania,
-
ak Komisia o to požiada, Portugalsko sa zaväzuje predložiť úplnú správu preukazujúcu riadne plnenie opatrenia týkajúceho sa vrátania súm,
-
ak už bola vyrubená daň s podobným cieľom v inom členskom štáte z rovnakých výrobkov, ktoré boli zdanené v Portugalsku, portugalské orgány sa zaväzujú vrátiť poplatníkom tú časť dane, ktorá bola vyrubená z výrobkov pochádzajúcich z tohto iného členského štátu,
-
Portugalsko sa zaväzuje oboznámiť s týmto rozhodnutím všetkých potenciálnych platcov tejto dane,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Štátna pomoc priznaná Portugalskom na základe vládneho nariadenia č. 393-B/98 zo 4. decembra 1998 je zlučiteľná s vnútorným trhom.
Článok 2
1. Štátna pomoc priznaná Portugalskom na základe vládneho nariadenia č. 197/2002 z 25. septembra 2002 a prechodnej schémy ustanovenej článkom 3 ods. 2 vládneho nariadenia č. 244/2003 zo 7. októbra 2003 je zlučiteľná s vnútorným trhom pod podmienkou, že Portugalsko vráti platcom dane časť dane vyrubenej z výrobkov pochádzajúcich z iných členských štátov od dátumu začatia uplatňovania dane podľa vládneho nariadenia č. 197/2002 do dátumu posledného uplatnenia tejto dane pred skončením platnosti prechodnej schémy zavedenej vládnym nariadením č. 244/2003.
2. V záujme toho bude Portugalsko dohliadať na dodržiavanie týchto podmienok:
-
ak poplatníci zodpovední za platbu dane môžu poskytnúť dôkaz, že daň bola vyrubená z výrobkov dovezených z iných štátov, môžu požadovať vrátenie pomernej časti výnosu z dane určenej na financovanie časti pomoci, ktorú získali výlučne domáce výrobky. Tieto žiadosti o vrátenie sa predložia v lehote stanovenej v súlade s vnútroštátnym právom a v nijakom prípade kratšej ako šesť mesiacov od uverejnenia tohto rozhodnutia,
-
Portugalsko určí mieru prípadnej diskriminácie, ktorá dolieha na dovezené výrobky. Na tento účel Portugalsko preverí v priebehu referenčného obdobia peňažnú ekvivalenciu medzi sumami celkovo vybranými z domácich výrobkov na základe uvažovanej dane a výhodami, ktoré sa vzťahujú výlučne na tieto výrobky,
-
vrátenie dane sa musí uskutočniť najneskôr do šiestich mesiacov po predložení žiadosti,
-
vrátené sumy sa musia aktualizovať so zreteľom na úroky od dátumu, ku ktorému bola daň vybraná, až do dátumu skutočného vrátenia sumy. Tieto úroky sa vypočítavajú na základe referenčnej sadzby Komisie ustanovenej spôsobom stanovenia referenčných a diskontných sadzieb (55),
-
portugalské orgány prijmú každý primeraný dôkaz, ktorý im poskytnú poplatníci o zaplatení daní, ktoré uhradili ako daň z výrobkov pochádzajúcich z iných členských štátov,
-
právo na vrátenie daní nesmie podliehať ďalším podmienkam, najmä podmienke, že daň nebola prenesená,
-
ak platca ešte nezaplatil daň, portugalské orgány výslovne odstúpia od platby pomernej časti tejto dane uloženej na výrobky dovezené z iných členských štátov, v prípade ktorej je dokázané, že je určená na financovanie časti pomoci určenej výlučne domácim výrobkom. Takisto sa vzdajú prípadných súvisiacich úrokov z omeškania,
-
ak Komisia o to požiada, Portugalsko sa zaväzuje predložiť úplnú správu preukazujúcu riadne vykonanie opatrenia týkajúceho sa vrátenia súm,
-
ak už bola v inom členskom štáte vyrubená daň na podobné účely z rovnakých výrobkov, ktoré boli zdanené v Portugalsku, portugalské orgány sa zaväzujú uhradiť poplatníkom tú časť dane, ktorá bola vyrubená z výrobkov pochádzajúcich z tohto iného členského štátu,
-
Portugalsko sa zaväzuje oboznámiť s týmto rozhodnutím všetkých potenciálnych platcov dane.
Článok 3
Portugalsko do dvoch mesiacov odo dňa oznámenia tohto rozhodnutia informuje Komisiu o opatreniach, ktoré prijalo na dosiahnutie súladu s týmto rozhodnutím.
Článok 4
Toto rozhodnutie je určené Portugalskej republike.
V Bruseli 13. júla 2011