SMĚRNICE RADY 2010/23/EU
ze dne 16. března 2010,
kterou se mění směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty, pokud jde o volitelné a dočasné používání mechanismu přenesení daňové povinnosti ve vztahu k poskytnutí některých služeb s vysokým rizikem podvodů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu se zvláštním legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 2006/112/ES (3) stanoví, že daň z přidané hodnoty (DPH) je povinna odvést každá osoba povinná k dani uskutečňující plnění zahrnující zdanitelné dodání zboží nebo poskytnutí služby. V případě přeshraničních plnění a některých domácích vysoce rizikových odvětví, jako je stavebnictví či oblast odpadů, se však předpokládá přenesení povinnosti odvést daň na osobu, které je dodáno zboží nebo poskytnuta služba.
(2)
Vzhledem k závažnosti podvodů v oblasti DPH by členským státům mělo být povoleno dočasně používat mechanismus, kterým se povinnost odvést daň přesouvá na osobu, na niž se převádějí povolenky na emise skleníkových plynů ve smyslu článku 3 směrnice 2003/87/ES (4) a další jednotky, které lze použít pro plnění požadavků uvedené směrnice.
(3)
Zavedení takového mechanismu, který se nepoužívá obecně, ale je zaměřen na tyto služby, u nichž podle nedávných zkušeností existuje zvláště vysoké riziko podvodů, by nemělo nepříznivě ovlivnit základní principy systému DPH, jako jsou dělené platby.
(4)
Členské státy by měly vypracovat hodnotící zprávu o používání mechanismu, aby bylo možné posoudit jeho účinnost.
(5)
V zájmu transparentnosti posouzení účinku používání mechanismu na podvodná jednání by hodnotící zprávy členských států měly vycházet z kritérií předem stanovených členskými státy. Ve všech takových hodnoceních by měla být jasně posouzena míra podvodů před zavedením a po zavedení mechanismu a veškeré následné změny trendů v podvodných jednáních, včetně poskytování jiných služeb. Příslušná zpráva by rovněž měla vyhodnotit náklady na dodržování předpisů vznikající osobám povinným k dani.
(6)
Každý členský stát, který na svém území zjistí změnu trendů podvodných jednání, pokud jde o služby podle této směrnice, by měl vypracovat v tomto směru zprávu.
(7)
Aby bylo používání uvedeného mechanismu umožněno všem členským státům, je nutné přijmout zvláštní změnu směrnice 2006/112/ES.
(8)
Jelikož cíle této směrnice, totiž řešení podvodů v oblasti DPH prostřednictvím dočasného opatření, které se odchyluje od stávajících pravidel Unie, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a může jej být proto lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je pro dosažení tohoto cíle nezbytné.
(9)
Směrnice 2006/112/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Ve směrnici 2006/112/ES se vkládá nový článek, který zní:
„Článek 199a
1. Členské státy mohou do 30. června 2015 na dobu alespoň dvou let stanovit, že osobou povinnou odvést daň je osoba povinná k dani, jíž je poskytnuta některá z těchto služeb:
a)
převod povolenek na emise skleníkových plynů ve smyslu článku 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství (5), které jsou převoditelné v souladu s článkem 12 uvedené směrnice,
b)
převod jiných jednotek, které mohou provozovatelé používat pro plnění požadavků téže směrnice.
2. Členské státy uvědomí Komisi o používání mechanismu uvedeného v odstavci 1 v době zavedení tohoto mechanismu, přičemž Komisi poskytnou tyto informace:
a)
prohlášení o oblasti působnosti opatření, kterým se mechanismus zavádí, a podrobný popis doprovodných opatření, včetně veškerých ohlašovacích povinností uložených osobám povinným k dani a jakýchkoli kontrolních opatření;
b)
hodnotící kritéria umožňující srovnání podvodných jednání ve vztahu ke službám uvedeným v odstavci 1 před zavedením mechanismu a po jeho zavedení, srovnání podvodných jednání ve vztahu k jiným službám před zavedením mechanismu a po jeho zavedení, jakož i posouzení případného nárůstu jiných druhů podvodných jednání po zavedení mechanismu oproti době před jeho zavedením;
c)
datum začátku používání opatření, kterým se mechanismus zavádí, a dobu, po kterou se bude používat.
3. Členské státy používající mechanismus uvedený v odstavci 1 podají Komisi do 30. června 2014 zprávu založenou na hodnotících kritériích uvedených v odst. 2 písm. b). V této zprávě se jasně uvede, které informace se mají pokládat za důvěrné a které informace mohou být zveřejněny.
Zpráva obsahuje podrobné posouzení celkové účinnosti a účelnosti opatření, zejména pokud jde o
a)
dopad na podvodná jednání týkající se poskytnutí služeb, na které se opatření vztahuje;
b)
možný přesun podvodných jednání na zboží nebo na jiné služby;
c)
náklady na dodržování předpisů vznikající v důsledku opatření osobám povinným k dani.
4. Každý členský stát, který po vstupu tohoto článku v platnost zjistí změnu trendů podvodných jednání na svém území, pokud jde o služby uvedené v odstavci 1, předloží v tomto směru do 30. června 2014 zprávu Komisi.
Článek 2
Členské státy, které se rozhodnou používat mechanismus uvedený v čl. 199a odst. 1 směrnice 2006/112/ES, sdělí Komisi ustanovení příslušného opatření, kterým se mechanismus zavádí, v okamžiku zahájení používání tohoto mechanismu.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice se použije do 30. června 2015.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Článek 6
Tato směrnice bude vyhlášena v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 16. března 2010.
SMERNICA RADY 2010/23/EÚ
zo 16. marca 2010,
ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2006/112/ES o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty, pokiaľ ide o voliteľné a dočasné uplatňovanie mechanizmu prenesenia daňovej povinnosti v súvislosti s poskytovaniami určitých služieb, pri ktorých existuje riziko podvodu
RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 113,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu (1),
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (2),
konajúc v súlade s mimoriadnym legislatívnym postupom,
keďže:
(1)
V smernici Rady 2006/112/ES (3) sa ustanovuje, že daň z pridanej hodnoty (DPH) platí každá zdaniteľná osoba, ktorá uskutočňuje transakcie zahrňujúce zdaniteľné dodanie tovaru a zdaniteľné poskytovanie služieb. V prípade cezhraničných transakcií a určitých domácich vysoko rizikových odvetví ako napríklad stavebníctva alebo odpadového hospodárstva sa však ustanovuje prenesenie povinnosti platiť DPH na príjemcu tovaru alebo služby.
(2)
Vzhľadom na závažnosť podvodov s DPH by sa členským štátom malo umožniť dočasne uplatňovať mechanizmus, v rámci ktorého by sa povinnosť platby DPH presunula na osobu, na ktorú sa prenesú emisné kvóty oprávňujúce vypustiť skleníkové plyny, ako sú vymedzené v článku 3 smernice 2003/87/ES (4), a iné jednotky, ktoré sa môžu použiť na dosiahnutie súladu s uvedenou smernicou.
(3)
Zavedenie takéhoto mechanizmu zameraného na uvedené služby, ktoré sú podľa najnovších skúsenosti obzvlášť vystavené riziku podvodu, by na rozdiel od jeho všeobecného uplatňovania nemalo mať negatívny vplyv na základné zásady systému DPH, akou je napríklad zásada rozdelených platieb.
(4)
Členské štáty by mali vypracovať hodnotiacu správu o uplatňovaní mechanizmu, aby bolo možné vyhodnotiť jeho účinnosť.
(5)
Na účely transparentného vyhodnotenia vplyvu uplatňovania mechanizmu na podvodnú činnosť je potrebné, aby sa hodnotiace správy členských štátov opierali o vopred definované kritériá stanovené členskými štátmi. V každom takomto hodnotení by sa mal jasne posúdiť rozsah podvodov v období pred uplatňovaním mechanizmu a po ňom, ako aj všetky následné zmeny vo vývoji podvodnej činnosti vrátane poskytovaní iných služieb. Predmetom správy by tiež malo byť vyhodnotenie nákladov, ktoré zdaniteľným osobám vznikajú v súvislosti s dodržiavaním predpisov.
(6)
Každý členský štát, ktorý zistil zmeny vo vývoji podvodnej činnosti na svojom území v súvislosti so službami podľa tejto smernice, by mal v tejto súvislosti vypracovať správu.
(7)
S cieľom zabezpečiť, aby možnosť uplatňovať takýto mechanizmus mali všetky členské štáty, je potrebné osobitným spôsobom zmeniť a doplniť smernicu 2006/112/ES.
(8)
Keďže cieľ tejto smernice, a to riešiť podvody s DPH prostredníctvom dočasného opatrenia, ktoré sa odchyľuje od platných predpisov Únie, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni samotných členských štátov, ale možno ho lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa.
(9)
Smernica 2006/112/ES by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť a doplniť,
PRIJALA TÚTO SMERNICU:
Článok 1
Do smernice 2006/112/ES sa vkladá tento článok:
„Článok 199a
1. Členské štáty môžu do 30. júna 2015 a minimálne na obdobie dvoch rokov ustanoviť, že osobou povinnou platiť DPH je zdaniteľná osoba, v prospech ktorej sa uskutočnilo akékoľvek z nasledujúcich poskytnutí:
a)
prenos kvót oprávňujúcich vypustiť skleníkové plyny, ako sú vymedzené v článku 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES z 13. októbra 2003 o vytvorení systému obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov v Spoločenstve (5), ktoré sú prenosné v súlade s článkom 12 uvedenej smernice;
b)
prenos iných jednotiek, ktoré môžu prevádzkovatelia použiť na dosiahnutie súladu s uvedenou smernicou.
2. Členské štáty informujú Komisiu o uplatňovaní mechanizmu ustanoveného v odseku 1 pri zavedení akéhokoľvek takéhoto mechanizmu a predkladajú jej tieto informácie:
a)
vyhlásenie o rozsahu pôsobnosti opatrenia, ktorým sa uplatňuje mechanizmus, a podrobný opis sprievodných opatrení vrátane akýchkoľvek povinností pre zdaniteľné osoby podávať informácie a akýchkoľvek kontrolných opatrení;
b)
hodnotiace kritériá, aby bolo možné porovnať podvodnú činnosť týkajúcu sa služieb uvedených v odseku 1 v období pred uplatňovaním mechanizmu a po ňom, podvodnú činnosť týkajúcu sa iných služieb v období pred uplatňovaním mechanizmu a po ňom, ako aj akýkoľvek nárast iných druhov podvodnej činnosti v období pred uplatňovaním mechanizmu a po ňom;
c)
dátum začatia vykonávania opatrenia, ktorým sa uvedený mechanizmus uplatňuje, a obdobie, ktorého sa má toto opatrenie týkať.
3. Členské štáty, ktoré uplatňujú mechanizmus ustanovený v odseku 1, predložia na základe hodnotiacich kritérií uvedených v odseku 2 písm. b) Komisii správu najneskôr do 30. júna 2014. V správe sa jasne označia informácie, ktoré sa považujú za dôverné, a informácie, ktoré sa môžu uverejniť.
V správe sa uvedie podrobné vyhodnotenie celkovej efektívnosti a účinnosti opatrenia, predovšetkým pokiaľ ide o:
a)
jeho vplyv na podvodnú činnosť týkajúcu sa poskytnutí služieb, na ktoré sa toto opatrenie vzťahuje;
b)
prípadný presun podvodnej činnosti na tovar alebo iné služby;
c)
náklady na dodržiavanie predpisov, ktoré vznikajú zdaniteľným osobám v dôsledku uplatňovania tohto opatrenia.
4. Každý členský štát, ktorý po nadobudnutí účinnosti tohto článku zistil zmeny vo vývoji podvodnej činnosti na svojom území v súvislosti so službami uvedenými v odseku 1, predloží Komisii v tejto súvislosti správu najneskôr do 30. júna 2014.
Článok 2
Členské štáty, ktoré si zvolia možnosť uplatňovať mechanizmus ustanovený v článku 199a ods. 1 smernice 2006/112/ES, oznámia Komisii ustanovenia opatrenia, ktorým sa uvedený mechanizmus uplatňuje, keď sa tento mechanizmus začne uplatňovať.
Článok 3
Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 4
Táto smernica sa uplatňuje do 30. júna 2015.
Článok 5
Táto smernica je určená členským štátom.
Článok 6
Táto smernica sa uverejní v Úradnom vestníku Európskej únie.
V Bruseli 16. marca 2010