NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 550/2011
ze dne 7. června 2011,
kterým se na základě směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES stanoví některá omezení pro použití mezinárodních kreditů z projektů zahrnujících průmyslové plyny
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (1), a zejména na čl. 11a odst. 9 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Hlavním cílem Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu (UNFCCC), která byla schválena rozhodnutím Rady 94/69/ES ze dne 15. prosince 1993 o uzavření Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu (2), je stabilizovat koncentrace skleníkových plynů v atmosféře na takové úrovni, která by umožnila předcházet nebezpečným důsledkům vzájemného působení lidstva a klimatického systému. Aby se dosáhlo tohoto cíle, neměl by být celkový nárůst průměrné roční teploty při zemském povrchu vyšší než 2 °C ve srovnání s úrovní před industrializací, jak schválila cancúnská konference o změně klimatu v prosinci 2010 a Kodaňská dohoda. Nejnovější hodnotící zpráva Mezivládního panelu pro změnu klimatu (IPCC) ukazuje, že pro dosažení uvedeného cíle musí celosvětové emise skleníkových plynů dosáhnout vrcholu do roku 2020. To vyžaduje zvýšené globální úsilí všech zemí produkujících velké množství emisí.
(2)
Máme-li tento úkol splnit, klíčovou úlohu budou muset hrát trhy s uhlíkem. Umožní nám dosáhnout našich cílů za nižších nákladů a budou také podporovat vyšší ambice. Trhy s uhlíkem mohou být rovněž efektivní cestou pro převod finančních prostředků rozvojovým zemím - mohou nám pomoci dodržet závazky v podobě mezinárodního finančního balíku v objemu 100 miliard USD, dohodnutého v Kodani. To si vyžádá významné rozšíření stávajících mechanismů, včetně reformy mechanismu čistého rozvoje s cílem zvýšit využití standardizovaných základních parametrů, a vytvoření nových tržních mechanismů.
(3)
Kjótský protokol, jenž byl schválen rozhodnutím Rady 2002/358/ES ze dne 25. dubna 2002 o schválení Kjótského protokolu k Rámcové úmluvě OSN o změně klimatu jménem Evropského společenství a o společném plnění závazků z něj vyplývajících (3), stanovil pro 39 smluvních stran na období 2008-2012 cíle pro snížení emisí a zřídil dva mechanismy pro tvorbu mezinárodních kreditů, jež mohou smluvní strany využít ke kompenzaci emisí. Mechanismus společného provádění stanoví tvorbu jednotek snížení emisí (ERU), zatímco mechanismus čistého rozvoje stanoví tvorbu jednotek ověřeného snížení emisí (CER).
(4)
Mechanismus společného provádění a mechanismus čistého rozvoje jsou takzvanými čistě kompenzačními mechanismy, v nichž snížení skleníkových plynů o jednu tunu zakládá právo emitovat tunu skleníkových plynů na jiném místě. Takové systémy sice obecně napomáhají snížit náklady na opatření podporující globální omezení emisí v zemích, kde jsou tato opatření relativně nákladově efektivní, nepřispívají však k úsilí o snížení emisí, jež je nezbytné pro vývoj k dosažení cílové hodnoty 2 °C.
(5)
Unie přijala stanovisko, že v zájmu udržení globálního oteplování pod hodnotou 2 °C by závazky industrializovaných zemí měla doplnit vhodná zmírňující opatření rozvojových zemí, zejména těch nejvyspělejších. Současně by se měl postupně rozvinout široký mezinárodní trh s uhlíkem, jenž může efektivním způsobem přinést nezbytné globální celosvětové snížení emisí a v jehož rámci se generují mezinárodní kredity výměnou za snížení emisí pod referenční hodnotou stanovenou pod úrovní předpokládaných emisí v případě absence omezujících opatření. To vyžaduje vhodná zmírňující opatření rozvojových zemí. Účast nejméně rozvinutých zemí na mechanismu čistého rozvoje by se měla posílit, avšak vyspělejší rozvojové země by měly postupně přejít k účasti na odvětvových tržních mechanismech a nakonec na obchodních systémech stanovujících stropy emisí (4).
(6)
Účast na mechanismech společného provádění a čistého rozvoje je dobrovolná, stejně jako rozhodnutí povolit využití kreditů v systémech obchodování s emisemi. Rozlišují se proto kredity, jež je možné vygenerovat, a kredity, jejichž využití se mohli signatáři Kjótského protokolu rozhodnout povolit v rámci svých vnitrostátních právních předpisů. Za tímto účelem již směrnice 2003/87/ES vyloučila využití jednotek přiděleného množství a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/101/ES (5) povolila využití některých kreditů mechanismu společného provádění a mechanismu čistého rozvoje, s harmonizovanými omezeními využití mezinárodních kreditů z projektů v oblasti jaderné energie, využití půdy a lesnictví, a stanovila, že členské státy mohou provozovatelům povolit využití určitých množství jiných druhů mezinárodních kreditů. Směrnice 2003/87/ES stanoví harmonizovaná prováděcí ustanovení, jež se mají přijmout ohledně omezení při využití mezinárodních kreditů.
(7)
Použití mezinárodních kreditů z projektů zahrnujících trifluormethan (HFC-23) a oxid dusný (N2O) z výroby kyseliny adipové (dále jen „projekty průmyslových plynů“) by mělo být omezeno. Tento požadavek je v souladu se závěry Evropské rady z října 2009, které vyzývají rozvojové země, zejména vyspělejší z nich, aby podnikly vhodná zmírňující opatření. Projekty průmyslových plynů jsou v naprosté většině umístěny ve vyspělých rozvojových zemích, jež mají dostatečné schopnosti financovat uvedená levná snížení emisí samy, přičemž k jejich financování by měly stačit příjmy získané z uvedených projektů v minulosti. Zavedení omezení pro využívání kreditů z projektů průmyslových plynů, zejména pokud bude následováno příslušnými rozhodnutími na mezinárodní úrovni, by mělo přispět k dosažení vyváženější geografické distribuce přínosů z mechanismů zavedených v rámci Kjótského protokolu.
(8)
Projekty průmyslových plynů vyvolávají obavy, pokud jde o životní prostředí. Mimořádně vysoká návratnost z destrukce HFC-23 podněcuje další výrobu a používání chlordifluormethanu (HCFC-22), účinné látky poškozující ozonovou vrstvu a vytvářející skleníkové plyny, k čemuž v registrovaných závodech dochází na maximální úrovni povolené metodikou projektové činnosti. V důsledku toho by produkce HCFC-22 mohla být vyšší než v situaci, kdy by projektové činnosti neprobíhaly. To následně oslabuje snahy o urychlené vyřazení HCFC-22 užívaného jinak než jako vstupní suroviny v souladu s úpravou Montrealského protokolu týkající se výroby a spotřeby hydrochlorfluoruhlovodíků z roku 2007 v rámci Montrealského protokolu o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu (6). Je to také v nesouladu se skutečností, že členské státy prostřednictvím příspěvků do mnohostranného fondu v rámci Montrealského protokolu financují postupné ukončení výroby HCFC-22. Následkem vysoké návratnosti je narušení ekonomických pobídek a hospodářské soutěže a přesun výroby kyseliny adipové od výrobců usazených v Unii k registrovaným výrobcům ve třetích zemích. Riziko podobných přesunů výroby zvýší podstatně příznivější zacházení s výrobci kyseliny adipové, kteří se účastní kjótských mechanismů, ve srovnání s těmi, kteří v roce 2013 zahájí účast na systému Unie; dojde také k čistému nárůstu celosvětových emisí. V zájmu menšího narušení ekonomických pobídek a hospodářské soutěže a zamezení únikům skleníkových plynů jsou omezení při použití těchto mezinárodních kreditů odůvodněná.
(9)
Mezinárodní kredity z projektů průmyslových plynů nepřispívají k přenosu technologií ani k nezbytné dlouhodobé transformaci energetických systémů v rozvojových zemích. Omezování těchto průmyslových plynů prostřednictvím mechanismů společného provádění a čistého rozvoje nepřispívá k nejefektivnějšímu snižování celosvětových emisí, protože navrhovatelé vysoké výnosy nevyužívají ke snížení emisí.
(10)
Uplatnění úplných omezení specifických kreditů je stanoveno v čl. 11a odst. 9 směrnice 2003/87/ES. Je vhodné uplatnit toto omezení v případě projektů průmyslových plynů. Plné omezení použití nejlépe odstraňuje nežádoucí důsledky uvedených kreditů pro hospodářskou soutěž a životní prostředí a zlepšuje nákladovou efektivitu snižování celosvětových emisí a vliv trhu s uhlíkem na životní prostředí tím, že podněcuje nízkouhlíkové investice.
(11)
V souladu s čl. 11a odst. 9 směrnice 2003/87/ES by se opatření stanovená tímto nařízením měla uplatnit od 1. ledna 2013, což je v souladu s uvedeným článkem více než šest měsíců a méně než tři roky od data jejich přijetí. Těmito opatřeními není dotčeno použití kreditů z průmyslových plynů pro plnění povinností během roku 2012.
(12)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro změnu klimatu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Od 1. ledna 2013 se zakazuje použití mezinárodních kreditů z projektů zahrnujících destrukci trifluormethanu (HFC-23) a oxidu dusného (N2O) z výroby kyseliny adipové pro účely článku 11a směrnice 2003/87/ES, s výjimkou použití kreditů plynoucích ze snížení emisí před rokem 2013 ze stávajících projektů tohoto typu ve vztahu k emisím ze zařízení, na něž se vztahuje systém EU pro obchodování s emisemi, které vznikly během roku 2012, přičemž toto použití se povoluje do 30. dubna 2013 včetně.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 7. června 2011.
NARIADENIE KOMISIE (EÚ) č. 550/2011
zo 7. júna 2011,
ktorým sa podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES stanovujú určité obmedzenia vzťahujúce sa na využívanie medzinárodných kreditov z projektov priemyselných plynov
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
so zreteľom na smernicu Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES z 13. októbra 2003 o vytvorení systému obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov v Spoločenstve, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 96/61/ES (1), a najmä na jej článok 11a ods. 9,
keďže:
(1)
Prvoradým cieľom Rámcového dohovoru Organizácie Spojených národov o zmene klímy (United Nations Framework Convention on Climate Change - UNFCCC), ktorý bol schválený rozhodnutím Rady 94/69/ES z 15. decembra 1993 o uzavretí Rámcového dohovoru Organizácie Spojených národov o klimatických zmenách (2), je dosiahnuť stabilizáciu koncentrácií skleníkových plynov v atmosfére na úrovni, ktorá zabráni nebezpečnému antropogénnemu zasahovaniu do klimatického systému. Aby sa splnil tento cieľ, celková globálna ročná teplota zemského povrchu by sa v priemere nemala zvýšiť o viac ako 2 °C v porovnaní s predindustriálnou úrovňou, čo bolo potvrdené aj na konferencii o zmene klímy v Kankúne v decembri 2010 a v Kodanskej dohode. Z najnovšej správy Medzivládneho panelu pre zmenu klímy (Intergovernmental Panel on Climate Change - IPCC) vyplýva, že na dosiahnutie tohto cieľa musia globálne emisie skleníkových plynov dosiahnuť maximum do roku 2020. To si vyžaduje zvýšené globálne úsilie všetkých hlavných producentov emisií.
(2)
Ak máme túto požiadavku splniť, kľúčovú úlohu budú musieť hrať trhy s uhlíkom. Vďaka nim sa nám podarí splniť ciele, ktoré sme si stanovili, pri nižších nákladoch, ako aj presadiť ešte ambicióznejšie projekty. Okrem toho môžu trhy s uhlíkom predstavovať účinný spôsob, ako nasmerovať finančné prostriedky do rozvojových krajín a dodržať ciele medzinárodného finančného balíka vo výške 100 miliárd USD, ktorý bol odsúhlasený v Kodani. To si bude vyžadovať výrazné posilnenie existujúcich mechanizmov vrátane reformy mechanizmu čistého rozvoja (Clean Development Mechanism - CDM), ktorej cieľom je intenzívnejšie využívanie štandardizovaných referenčných hodnôt a vytvorenie nových trhových mechanizmov.
(3)
Kjótskym protokolom, ktorý bol schválený rozhodnutím Rady 2002/358/ES z 25. apríla 2002, ktoré sa týka schválenia Kjótskeho protokolu k Rámcovému dohovoru Organizácie Spojených národov o klimatických zmenách a spoločnom plnení z neho vyplývajúcich záväzkov v mene Európskeho spoločenstva (3), sa stanovili ciele zníženia emisií pre 39 zmluvných strán na obdobie rokov 2008 - 2012 a zaviedli sa dva mechanizmy na vytvorenie medzinárodných kreditov, ktoré môžu zmluvné strany využívať na kompenzovanie emisií. V rámci spoločného plnenia (Joint Implementation - JI) sa zaviedli jednotky zníženia emisií (Emission Reduction Units - ERU), kým v rámci CDM sa zaviedli certifikované zníženia emisií (Certified Emission Reductions - CER).
(4)
JI a CDM sú takzvanými čistými kompenzačnými mechanizmami, pomocou ktorých zníženie emisií skleníkových plynov o jednu tonu vytvára právo na vypustenie tony skleníkových plynov niekde inde. Takéto systémy síce v zásade pomáhajú znížiť náklady na globálne znižovanie emisií tým, že umožňujú vykonať opatrenia v krajinách, kde je to nákladovo efektívnejšie, no nepomáhajú pri úsilí o zníženie emisií, ktoré je potrebné na dosiahnutie cieľa 2 °C.
(5)
Aby sa globálne otepľovanie udržalo pod úrovňou 2 °C, mali by sa podľa názoru Únie záväzky priemyselných krajín doplniť primeranými zmierňujúcimi opatreniami rozvojových krajín, najmä tých najvyspelejších. Súčasne by sa mal postupne vybudovať široký medzinárodný trh s uhlíkom, vďaka ktorému bude možné účinným spôsobom dosiahnuť nevyhnutné celosvetové zníženie emisií a v rámci ktorého sa vytvoria medzinárodné kredity na také zníženie emisií, ktoré sa dosiahne v rámci referenčnej hodnoty, ktorá je nižšia ako emisie predpovedané pre prípad, že neexistujú opatrenia na zníženie emisií. To si vyžaduje, aby rozvojové krajiny prijali primerané zmierňujúce opatrenia. Účasť najmenej rozvinutých krajín na CDM by sa mala posilniť a v prípade vyspelejších rozvojových krajín by mala postupne smerovať k účasti na sektorových trhových mechanizmoch a napokon na systémoch typu „cap-and-trade“ (systém stropov a obchodovania) (4).
(6)
Účasť na JI a CDM je dobrovoľná, rovnako ako rozhodnutia o povolení využívania kreditov v systémoch obchodovania s emisiami. Preto treba rozlišovať medzi kreditmi, ktoré sa môžu vytvárať, a kreditmi, ktorých využívanie prípadne povolili signatári Kjótskeho protokolu na základe svojich vnútroštátnych právnych predpisov. Na tento účel sa smernicou 2003/87/ES už vylúčilo využívanie jednotiek prideleného množstva a smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2004/101/ES (5) sa povolilo využívanie určitých kreditov JI a CDM, hoci iba s podmienkou harmonizovaných obmedzení využívania medzinárodných kreditov z projektov v oblasti jadrovej energie, využívania pôdy a lesného hospodárstva a vtedy, ak členské štáty povolia hospodárskym subjektom využívať určité množstvá iných druhov medzinárodných kreditov. V smernici 2003/87/ES sa stanovuje, že sa majú prijať harmonizované vykonávacie predpisy o obmedzení využívania medzinárodných kreditov.
(7)
Malo by sa obmedziť využívanie medzinárodných kreditov z projektov zahŕňajúcich trifluórmetán (HFC-23) a oxid dusný (N2O) z výroby kyseliny adipovej (ďalej len „projekty priemyselných plynov“). Takýto krok je v súlade so závermi Európskej rady z októbra 2009, v ktorých boli rozvojové krajiny, najmä vyspelejšie rozvojové krajiny vyzvané, aby prijali primerané zmierňujúce opatrenia. Prevažná väčšina projektov priemyselných plynov sa nachádza vo vyspelých rozvojových krajinách, ktoré majú k dispozícii dostatočné možnosti na to, aby tieto nákladovo výhodné zníženia financovali, a príjmy získané z týchto projektov v minulosti by mali na ich financovanie stačiť. Vďaka zavedeniu obmedzení používania kreditov z projektov priemyselných plynov, najmä ak sa následne prijali príslušné medzinárodné rozhodnutia, by malo dôjsť k vyváženejšiemu geografickému rozdeleniu prínosov mechanizmov zavedených na základe Kjótskeho protokolu.
(8)
Projekty priemyselných plynov vyvolávajú obavy súvisiace so životným prostredím. Mimoriadne vysoká návratnosť zneškodňovania HFC-23 má za následok, že v registrovaných prevádzkach sa v rámci maximálnych množstiev povolených podľa metodiky projektových aktivít naďalej vyrába a využíva difluórchlórmetán (HCFC-22), ktorý je skleníkovým plynom silne poškodzujúcim ozónovú vrstvu. V dôsledku toho by výroba HCFC-22 mohla byť vyššia ako v prípade neexistencie projektových aktivít. To má negatívny vplyv na „úpravy Montrealského protokolu o látkach, ktoré poškodzujú ozónovú vrstvu (6) z hľadiska výroby a spotreby HCFC“, ktoré boli prijaté v roku 2007 a ktorých cieľom je urýchlene ukončiť využívanie HCFC-22 ako nevýchodiskovej suroviny. Táto situácia nie je v súlade ani s tým, že členské štáty financujú ukončenie výroby HCFC-22 prostredníctvom príspevkov do multilaterálneho fondu Montrealského protokolu. Táto vysoká návratnosť má za následok narušenie hospodárskych stimulov a hospodárskej súťaže a presun výroby od výrobcov kyseliny adipovej so sídlom v Únii k registrovaným výrobcom v tretích krajinách. V dôsledku oveľa priaznivejšieho zaobchádzania s výrobcami kyseliny adipovej, ktorí sa zapojili do kjótskych mechanizmov, v porovnaní s výrobcami, ktorí sa zapoja do schémy Únie od roku 2013, sa riziko podobných presunov výroby ešte zvýši a dôjde aj k čistému zvýšeniu celosvetových emisií. Aby sa obmedzilo narušovanie hospodárskych stimulov a hospodárskej súťaže a zabránilo únikom emisií skleníkových plynov, je opodstatnené pristúpiť k obmedzeniu využívania medzinárodných kreditov.
(9)
Medzinárodné kredity z projektov priemyselných plynov neprispievajú k prenosu technológií ani k nevyhnutnej dlhodobej transformácii energetických systémov v rozvojových krajinách. Zníženie týchto priemyselných plynov prostredníctvom JI alebo CDM nepredstavuje najúčinnejší spôsob znižovania celosvetových emisií, pretože vysoké výnosy realizátorov projektov sa nepoužívajú na zníženie emisií.
(10)
Opatrenia na úplné obmedzenie využívania osobitných kreditov sú stanovené v článku 11a ods. 9 smernice 2003/87/ES. Takéto obmedzenie je vhodné uplatňovať v prípade projektov priemyselných plynov. Úplným obmedzením využívania sa najlepšie eliminujú nežiaduce dôsledky týchto kreditov na hospodársku súťaž a životné prostredie, zlepšuje sa nákladová efektívnosť celosvetového zníženia emisií a environmentálna výkonnosť trhu s uhlíkom tým, že sa podporujú investície do nízkouhlíkových technológií.
(11)
V súlade s článkom 11a ods. 9 smernice 2003/87/ES by sa opatrenia stanovené v tomto nariadení mali uplatňovať od 1. januára 2013, čo je na základe daného článku viac ako šesť mesiacov a menej ako tri roky odo dňa jeho prijatia. Tieto opatrenia nemajú žiadny vplyv na využívanie kreditov z projektov priemyselných plynov na účely dosiahnutia súladu počas roka 2012.
(12)
Opatrenia stanovené v tomto nariadení sú v súlade so stanoviskom Výboru pre zmenu klímy,
PRIJALA TOTO NARIADENIE:
Článok 1
Od 1. januára 2013 sa zakazuje využívanie medzinárodných kreditov z projektov zahŕňajúcich zneškodňovanie trifluórmetánu (HFC-23) a oxidu dusného (N2O) z výroby kyseliny adipovej na účely článku 11a smernice 2003/87/ES s výnimkou prípadov využívania kreditov vyplývajúcich zo zníženia emisií pred rokom 2013 z existujúcich projektov tohto typu, ktoré sú určené na pokrytie emisií vyprodukovaných počas roka 2012 zariadeniami, na ktoré sa vzťahuje EÚ ETS, pričom toto využívanie sa povoľuje do 30. apríla 2013 (vrátane).
Článok 2
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dňom jeho uverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Bruseli 7. júna 2011