ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 25. února 2011
o podmínkách pro sjednání nového znění Měnové dohody mezi vládou Francouzské republiky, jménem Evropského společenství, a vládou Jeho Jasnosti knížete monackého
(2011/190/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 219 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na doporučení Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Od zavedení eura má Unie pravomoci v oblasti měnové politiky a směnných kurzů.
(2)
Rada rozhoduje o podmínkách pro sjednávání a uzavírání dohod týkající se otázek měnového nebo kurzového režimu.
(3)
Dne 26. prosince 2001 byla uzavřena Měnová dohody mezi vládou Francouzské republiky, jménem Evropského společenství, a vládou Jeho Jasnosti knížete monackého (1) (dále jen „dohoda“).
(4)
Francie má s Monackým knížectvím (dále jen „Monako“) dlouholeté měnové vztahy a ty se odrážejí v různých právních nástrojích. Finanční instituce usazené v Monaku mají právo přístupu k nástrojům refinancování Banque de France a účastní se některých francouzských platebních systémů za stejných podmínek jako francouzské banky.
(5)
Ve svých závěrech ze dne 10. února 2009 Rada vyzvala Komisi, aby prověřila, jak stávající měnové dohody fungují, a zvážila, zda by se neměly zvýšit stropy pro emisi mincí.
(6)
Ve svém sdělení nazvaném „Zpráva o fungování měnových dohod s Monakem, San Marinem a Vatikánem“, dospěla Komise k závěru, že je třeba stávající dohodu pozměnit tak, aby se zajistil konzistentnější přístup, pokud jde o vztahy mezi Unií a zeměmi, které měnovou dohodu podepsaly.
(7)
Mělo by být proto sjednáno nové znění dohody za účelem přizpůsobení stropu pro emisi mincí, určení příslušného soudu pro případné řešení sporů a přizpůsobení formátu dohody novému společnému modelu měnových dohod. Dohoda by měla zůstat v platnosti, dokud obě strany neuzavřou dohodu v novém znění,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Francie oznámí Monaku, že je třeba pozměnit dohodu mezi Francouzskou republikou co možná nejdříve, a navrhne mu jednání o novém znění příslušných ustanovení dohody.
Článek 2
Při jednání o novém znění dohody usiluje Unie o dosažení těchto změn:
a)
Nové znění dohody se uzavírá mezi Unií, zastoupenou vládou Francouzské republiky a Komisí, a vládou Jeho Jasnosti knížete monackého;
b)
Je třeba zrevidovat metodu určování stropů u emise monackých euromincí. Nový strop se vypočte metodou, která zahrne na jedné straně pevnou část, jež by měla uspokojit poptávku na trhu sběratelů mincí, a zamezit tak nadměrným numismatickým spekulacím s monackými mincemi, a na druhé straně proměnlivou část, jež se vypočítá jako průměr emise mincí na hlavu ve Francii v roce n-1 vynásobený počtem obyvatel Monaka. Aniž je dotčeno vydávání sběratelských mincí, stanoví nové znění dohody minimální poměrnou část monackých euromincí, jež se mají uvést do oběhu v nominální hodnotě, na 80 % každoročně emitovaných euromincí;
c)
Orgánem příslušným pro řešení sporů v souvislosti s dohodou je Soudní dvůr Evropské unie (dále jen „Soudní dvůr“). Pokud se Unie nebo Monako domnívá, že druhá strana nesplnila závazek z nového znění dohody, může věc předat Soudnímu dvoru. Rozsudek Soudního dvora je pro obě strany závazný a obě strany učiní nezbytná opatření pro dosažení souladu s rozsudkem ve lhůtě stanovené v rozsudku Soudního dvora. Pokud Unie nebo Monako nepřijme nezbytná opatření k dosažení souladu s rozsudkem v dané lhůtě, může druhá strana nové znění dohody okamžitě vypovědět;
d)
Formát nového znění dohody se přizpůsobí.
Článek 3
Jednání s Monakem vedou Francie a Komise jménem Unie. Evropská centrální banka se jednání plně účastní a její souhlas je nezbytný ve věcech, jež spadají do oblasti její pravomoci. Francie a Komise předloží návrh nového znění dohody Hospodářskému a finančnímu výboru ke stanovisku.
Článek 4
Francie a Komise jsou zmocněny uzavřít dohodu v novém znění jménem Unie, ledaže se Hospodářský a finanční výbor nebo Evropská centrální banka domnívá, že je třeba dohodu v novém znění předložit Radě.
Článek 5
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem oznámení.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice, Komisi a Evropské centrální bance.
V Bruselu dne 25. února 2011.
ROZHODNUTIE RADY
z 25. februára 2011
o opatreniach potrebných na opätovné prerokovanie menovej dohody medzi vládou Francúzskej republiky v mene Európskeho spoločenstva a vládou Jeho najjasnejšej Výsosti zvrchovaného monackého kniežaťa
(2011/190/EÚ)
RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 219 ods. 3,
so zreteľom na odporúčanie Európskej komisie,
so zreteľom na stanovisko Európskej centrálnej banky,
keďže:
(1)
Menové a kurzové otázky sú od zavedenia eura v pôsobnosti Únie.
(2)
Rada má určiť opatrenia na prerokovanie a uzavretie dohôd o otázkach súvisiacich s menovým režimom alebo režimom výmenných kurzov.
(3)
Menová dohoda medzi vládou Francúzskej republiky v mene Európskeho spoločenstva a vládou Jeho najjasnejšej Výsosti zvrchovaného monackého kniežaťa (1) (ďalej len „dohoda“) bola uzavretá 26. decembra 2001.
(4)
Francúzsko má s Monackým kniežatstvom (ďalej len „Monako“) dlhoročné väzby v menovej oblasti, ktoré sa premietli do rôznych právnych nástrojov. Finančné inštitúcie so sídlom v Monaku majú právo využívať nástroje Banque de France na refinancovanie a zúčastňujú sa na niektorých francúzskych platobných systémoch za rovnakých podmienok ako francúzske banky.
(5)
Rada vo svojich záveroch z 10. februára 2009 vyzvala Komisiu, aby preskúmala fungovanie platných menové dohody a zvážila prípadné zvýšenie stropov vydávaných mincí.
(6)
Komisia vo svojom oznámení o fungovaní menových dohôd s Monakom, San Marínom a Vatikánom usúdila, že dohodu s Monakom treba v jej súčasnej podobe zmeniť a doplniť s cieľom zaistiť konzistentnejší prístup vo vzťahoch medzi Úniou a krajinami, ktoré menovú dohodu podpísali.
(7)
Dohoda by sa preto mala opätovne prerokovať s cieľom upraviť strop vydávaných mincí, zvoliť príslušný súd na prípadné riešenie sporov a upraviť formu dohody, aby sa priblížila novému spoločnému vzoru pre menové dohody. Dohoda by mala zostať v platnosti, kým zmluvné strany neuzavrú opätovne prerokovanú dohodu,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Francúzsko informuje Monako o potrebe čo najskôr zmeniť a doplniť dohodu a navrhne opätovné prerokovanie príslušných ustanovení dohody.
Článok 2
Pri opätovnom prerokovaní dohody sa Únia bude snažiť dosiahnuť tieto zmeny:
a)
Opätovne prerokovaná dohoda sa uzavrie medzi Úniou zastúpenou Francúzskou republikou a Komisiou a vládou Jeho najjasnejšej Výsosti zvrchovaného monackého kniežaťa.
b)
Metóda určenia stropu vydávaných monackých euromincí bude predmetom revízie. Nový strop sa vypočíta pomocou metódy, ktorá bude zahŕňať pevne určenú časť s cieľom predísť nadmerným špekuláciám s monackými mincami tým, že sa uspokojí dopyt numizmatického trhu, a premenlivú časť, ktorá sa vypočíta ako priemerný počet mincí na obyvateľa vydaných vo Francúzsku v roku n - 1, vynásobený počtom obyvateľov Monaka. Bez toho, aby bolo dotknuté vydávanie zberateľských mincí, sa v opätovne prerokovanej dohode stanoví minimálny podiel monackých euromincí, ktoré sa majú uviesť do obehu v nominálnej hodnote 80 % každoročne vydávaných euromincí.
c)
Súdny dvor Európskej únie (ďalej len „Súdny dvor“) sa zvolí za orgán zodpovedný za riešenie sporov, ktoré by mohli vzniknúť pri uplatňovaní dohody. Ak Únia alebo Monako usúdi, že druhá zmluvná strana nesplnila niektorú zo svojich povinností podľa opätovne prerokovanej dohody, môže vec podať na Súdny dvor. Rozsudok Súdneho dvora je pre zmluvné strany záväzný. Zmluvné strany prijmú potrebné opatrenia na dosiahnutie súladu s rozsudkom v lehote, ktorú v ňom stanoví Súdny dvor. Ak Únia alebo Monako neprijme v stanovenej lehote opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s rozsudkom, druhá zmluvná strana môže opätovne prerokovanú dohodu ihneď vypovedať.
d)
Forma dohody sa upraví.
Článok 3
Rokovania s Monakom bude viesť Francúzsko a Komisia v mene Únie. Európska centrálna banka (ECB) sa plne zapojí do rokovaní a bude sa vyžadovať jej súhlas pri otázkach v oblasti jej pôsobnosti. Francúzsko a Komisia predložia návrh opätovne prerokovanej dohody Hospodárskemu a finančnému výboru (HFV) na vyjadrenie stanoviska.
Článok 4
Francúzsko a Komisia sú oprávnené uzavrieť opätovne prerokovanú dohodu v mene Únie, pokiaľ sa HFV alebo ECB nevyjadria, že opätovne prerokovaná dohoda by sa mala predložiť Rade.
Článok 5
Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho oznámenia.
Článok 6
Toto rozhodnutie je určené Francúzskej republike, Komisii a Európskej centrálnej banke.
V Bruseli 25. februára 2011