NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 265/2010
ze dne 25. března 2010,
kterým se mění Úmluva k provedení Schengenské dohody a nařízení (ES) č. 562/2006, pokud jde o pohyb osob s dlouhodobým vízem
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 77 odst. 2 písm. b) a c) a čl. 79 odst. 2 písm. a) této smlouvy,
s ohledem na návrhy Evropské komise,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Úmluva k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích (2) (dále jen „Schengenská úmluva“) stanoví pravidla týkající se dlouhodobých víz, která jejich držitelům umožňují projíždět přes území členských států. Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (3), stanoví podmínky vstupu pro státní příslušníky třetích zemí. K usnadnění volného pohybu státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou držiteli národního dlouhodobého víza na území členských států v plné míře provádějících schengenské acquis (dále jen „schengenský prostor“), by měla být přijata další opatření.
(2)
Členské státy by měly dlouhodobá víza nahrazovat povoleními k pobytu dostatečně včas poté, co státní příslušník třetí země oprávněně pobývající na základě dlouhodobého víza vstoupí na jejich území, s cílem umožnit mu během tohoto pobytu cestovat do ostatních členských států nebo přes ně při návratu do své vlasti projíždět. Členské státy však po vstupu státních příslušníků třetích zemí na jejich území stále více nenahrazují dlouhodobá víza povolením k pobytu vůbec, nebo je nahrazují se značným prodlením. Tato právní a praktická situace má závažné důsledky pro volný pohyb státních příslušníků třetích zemí, kteří oprávněně pobývají v některém členském státě na základě dlouhodobého víza, v rámci schengenského prostoru.
(3)
K překonání stávajících potíží, kterým čelí státní příslušníci třetích zemí pobývající v některém členském státě na základě dlouhodobého víza, by toto nařízení mělo zásadu rovnocennosti povolení k pobytu a krátkodobých víz udělených členskými státy plně uplatňujícími schengenské acquis rozšířit na dlouhodobá víza. V důsledku toho by dlouhodobá víza měla mít stejné účinky jako povolení k pobytu, pokud jde o volný pohyb držitele víza v schengenském prostoru.
(4)
Státní příslušník třetí země, který je držitelem dlouhodobého víza uděleného některým členským státem, by proto měl mít možnost vycestovat do jiných členských států až na tři měsíce během jakéhokoli šestiměsíčního období za stejných podmínek jako držitel povolení k pobytu. Tímto nařízením nejsou dotčena pravidla týkající se podmínek vydávání dlouhodobých víz.
(5)
V souladu se současnou praxí členských států stanoví toto nařízení povinnost členských států udělovat dlouhodobá víza podle jednotného vzoru víz, jak je stanoven v nařízení Rady (ES) č. 1683/95 (4).
(6)
Pravidla pro nahlížení do Schengenského informačního systému a pro konzultace s jinými členskými státy v případě záznamu během vyřizování žádosti o povolení k pobytu by se měla vztahovat i na vyřizování žádostí o dlouhodobá víza. Volný pohyb držitelů dlouhodobého víza v jiných členských státech by tak neměl pro členské státy představovat žádné dodatečné bezpečnostní riziko.
(7)
Schengenská úmluva a nařízení (ES) č. 562/2006 by měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(8)
Cílem tohoto nařízení není odrazovat členské státy od vydávání povolení k pobytu a neměla by jím být dotčena povinnost členských států vydávat povolení k pobytu určitým kategoriím státních příslušníků třetích zemí stanovená jinými akty Unie, zejména směrnicí 2005/71/ES (5), směrnicí 2004/114/ES (6), směrnicí 2004/38/ES (7), směrnicí 2003/109/ES (8) a směrnicí 2003/86/ES (9).
(9)
V souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (10) by měli být státní příslušníci třetích zemí, kteří neoprávněně pobývají na území členského státu a kteří jsou držiteli platného povolení k pobytu nebo jiného povolení zakládajícího oprávnění k pobytu vydaného jiným členským státem, jako je dlouhodobé vízum, povinni se neprodleně odebrat na území tohoto jiného členského státu.
(10)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž zavedení pravidel volného pohybu osob s dlouhodobým vízem, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být z důvodu jeho rozsahu a účinků lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(11)
Toto nařízení dodržuje základní práva a ctí zásady uznávané zejména Listinou základních práv Evropské unie. Mělo by se používat v souladu se závazky členských států v oblasti mezinárodní ochrany a zásady nenavracení.
(12)
Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (11), která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě B rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody (12).
(13)
Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (13), která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodech B a C rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2008/146/ES (14).
(14)
Pokud jde o Lichtenštejnsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Protokolu podepsaného mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k Dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodech B a C rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2008/261/ES (15).
(15)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto nařízení a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné. Vzhledem k tomu, že toto nařízení navazuje na schengenské acquis, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 4 uvedeného protokolu do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto nařízení Radou, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.
(16)
Toto nařízení rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (16); Spojené království se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné.
(17)
Toto nařízení rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (17); Irsko se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné.
(18)
Pokud jde o Kypr, představuje toto nařízení akt navazující na schengenské acquis nebo s ním jinak související ve smyslu čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2003.
(19)
Toto nařízení představuje akt navazující na schengenské acquis nebo s ním jinak související ve smyslu čl. 4 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2005,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Schengenská úmluva se mění takto:
1)
Článek 18 se nahrazuje tímto:
„Článek 18
1. Víza pro pobyt delší než tři měsíce (dále jen „dlouhodobá víza“) jsou národní víza udělovaná jedním z členských států podle jeho vnitrostátního práva nebo práva Unie. Udělují se podle jednotného vzoru víz podle nařízení Rady (ES) č. 1683/95 (18), s vyznačením typu víza písmenem „D“. Vyplňují se v souladu s příslušnými ustanoveními přílohy VII nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 ze dne 13. července 2009 o kodexu Společenství o vízech (vízový kodex) (19).
2. Doba platnosti dlouhodobých víz nepřesahuje jeden rok. Pokud členský stát povolí cizinci pobyt na dobu delší než jeden rok, musí být dlouhodobé vízum před uplynutím doby své platnosti nahrazeno povolením k pobytu.
2)
Článek 21 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Cizinci, kteří jsou držiteli platného povolení k pobytu vydaného některým členským státem, se mohou na základě tohoto povolení a platného cestovního dokladu volně pohybovat po dobu nejvýše tří měsíců během jakéhokoli šestiměsíčního období na území ostatních členských států, pokud splňují podmínky vstupu uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. a), c) a e) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (20), a pokud nejsou uvedeni na vnitrostátním seznamu osob, jimž má být odepřen vstup na území příslušného členského státu.
b)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„2a. Právo volného pohybu podle odstavce 1 se vztahuje i na cizince, kteří jsou držiteli platného dlouhodobého víza uděleného některým členským státem podle článku 18.“
3)
Článek 25 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Má-li některý členský stát v úmyslu vydat povolení k pobytu, provede příslušný orgán systematické vyhledávání v Schengenském informačním systému. Má-li některý členský stát v úmyslu vydat povolení k pobytu cizinci, který má záznam za účelem odepření vstupu, konzultuje věc předem s členským státem, který záznam pořídil, a přihlíží k jeho zájmům; v takových případech se povolení k pobytu vydá pouze ze závažných důvodů, zejména humanitárních nebo z důvodů vyplývajících z mezinárodních závazků.
Je-li povolení k pobytu vydáno, členský stát, který záznam pořídil, jej zruší, ale může dotčeného cizince zapsat do svého vnitrostátního seznamu osob, kterým má být odepřen vstup.“
b)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„1a. Před vložením záznamu za účelem odepření vstupu ve smyslu článku 96 zkontrolují členské státy vnitrostátní evidenci vydaných dlouhodobých víz nebo povolení k pobytu.“
c)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„3. Odstavce 1 a 2 se použijí i na dlouhodobá víza.“
Článek 2
Článek 5 nařízení (ES) č. 562/2006 se mění takto:
1)
V odstavci 1 se písmeno b) nahrazuje tímto:
„b)
mají platné vízum, pokud je požadováno na základě nařízení Rady (ES) č. 539/2001 ze dne 15. března 2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni (21), ledaže jsou držiteli platného povolení k pobytu nebo platného dlouhodobého víza,
2)
V odstavci 4 se písmeno a) nahrazuje tímto:
„a)
Státním příslušníkům třetích zemí, kteří nesplňují všechny podmínky stanovené v odstavci 1, ale kteří jsou držiteli povolení k pobytu, dlouhodobého víza nebo zpětného víza vydaného jedním z členských států, nebo je-li to vyžadováno, povolení k pobytu, dlouhodobého víza nebo zpětného víza, je povolen vstup na území ostatních členských států pro účely průjezdu, aby mohli dosáhnout území členského státu, který povolení k pobytu, dlouhodobé vízum nebo zpětné vízum vydal, pokud nejsou uvedeny na vnitrostátním seznamu osob, jimž má být odepřen vstup na území členského státu, jehož vnější hranice zamýšlejí překročit, a pokud není tento záznam doplněn pokynem odepřít vstup nebo průjezd.“
Článek 3
Tímto nařízením není dotčena povinnost členských států vydávat povolení k pobytu státním příslušníkům třetích zemí, jak je stanovena jinými právními předpisy Unie.
Článek 4
Komise a členské státy v plném rozsahu a náležitým způsobem informují dotčené státní příslušníky třetích zemí o tomto nařízení.
Článek 5
Komise do 5. dubna 2012 předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto nařízení. Bude-li to vhodné, přiloží ke zprávě návrh na jeho změnu.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 5. dubna 2010.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech v souladu se Smlouvami.
V Bruselu dne 25. března 2010.
NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY (EÚ) č. 265/2010
z 25. marca 2010,
ktorým sa mení a dopĺňa Dohovor, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda, a nariadenie (ES) č. 562/2006, pokiaľ ide o pohyb osôb s dlhodobými vízami
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 77 ods. 2 písm. b) a c) a článok 79 ods. 2 písm. a),
so zreteľom na návrhy Európskej komisie,
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (1),
keďže:
(1)
Dohovor, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda zo 14. júna 1985 medzi vládami štátov hospodárskej únie Beneluxu, Nemeckou spolkovou republikou a Francúzskou republikou o postupnom zrušení kontrol na ich spoločných hraniciach (2) (Schengenský dohovor), stanovuje podmienky pre dlhodobé víza, ktoré umožňujú ich držiteľom tranzit cez územia členských štátov. Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 z 15. marca 2006, ktorým sa ustanovuje kódex Spoločenstva o pravidlách upravujúcich pohyb osôb cez hranice (Kódex schengenských hraníc) (3), stanovuje podmienky vstupu pre štátnych príslušníkov tretích krajín. Na uľahčenie voľného pohybu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sú držiteľmi národných dlhodobých víz na území členských štátov v plnej miere vykonávajúcich schengenské acquis („schengenský priestor“), by sa mali prijať ďalšie opatrenia.
(2)
Členské štáty by mali nahradiť dlhodobé víza povoleniami na pobyt v primeranej lehote po vstupe štátnych príslušníkov tretích krajín na ich územie, ktorí sa tam oprávnene zdržiavajú na základe dlhodobého víza, aby sa týmto štátnym príslušníkom tretích krajín umožnilo vycestovať do iných členských štátov počas ich pobytu alebo prechádzať cez územie iných členských štátov, keď sa vracajú do svojej domovskej krajiny. Avšak členské štáty čoraz častejšie po vstupe štátnych príslušníkov tretích krajín na ich územie nenahrádzajú dlhodobé víza povoleniami na pobyt alebo ich nahrádzajú iba so značným oneskorením. Táto právna a praktická situácia má závažné negatívne dôsledky pre voľný pohyb štátnych príslušníkov tretích krajín v rámci schengenského priestoru, ktorí sa oprávnene zdržiavajú v niektorom členskom štáte na základe dlhodobého víza.
(3)
S cieľom prekonať problémy, s ktorými sa stretávajú štátni príslušníci tretích krajín, ktorí sa zdržiavajú v niektorom členskom štáte na základe dlhodobého víza, by toto nariadenie malo rozšíriť zásadu rovnocennosti medzi povoleniami na pobyt a krátkodobými vízami udeľovanými členskými štátmi, ktoré vykonávajú schengenské acquis v plnom rozsahu, aj na dlhodobé víza. V dôsledku toho by malo mať dlhodobé vízum tie isté účinky ako povolenie na pobyt, pokiaľ ide o voľný pohyb jeho držiteľa v rámci schengenského priestoru.
(4)
Štátnemu príslušníkovi tretej krajiny, ktorý je držiteľom dlhodobého víza udeleného niektorým členským štátom, by preto malo byť umožnené vycestovať do iných členských štátov na tri mesiace v rámci ktoréhokoľvek šesťmesačného obdobia za tých istých podmienok ako držiteľovi povolenia na pobyt. Toto nariadenie nemá vplyv na pravidlá týkajúce sa podmienok udeľovania dlhodobých víz.
(5)
V súlade so súčasným postupom členských štátov sa týmto nariadením stanovuje pre členské štáty povinnosť vydávať dlhodobé víza v jednotnom formáte víz, ako je stanovené v nariadení Rady (ES) č. 1683/95 (4).
(6)
Pravidlá týkajúce sa nahliadania do Schengenského informačného systému a konzultácie s inými členskými štátmi v prípade zistenia zápisu pri vybavovaní žiadosti o udelenie povolenia na pobyt by sa mali vzťahovať aj na vybavovanie žiadostí o dlhodobé víza. Voľný pohyb držiteľa dlhodobého víza v ostatných členských štátoch by preto nemal predstavovať žiadne dodatočné bezpečnostné riziko pre členské štáty.
(7)
Schengenský dohovor a nariadenie (ES) č. 562/2006 by sa mali zodpovedajúcim spôsobom zmeniť a doplniť.
(8)
Cieľom tohto nariadenia nie je odradzovať členské štáty od udeľovania povolení na pobyt a nemalo by mať ani vplyv na povinnosť členských štátov udeľovať povolenia na pobyt pre niektoré kategórie štátnych príslušníkov tretích krajín ustanovených inými nástrojmi Únie, najmä smernicou 2005/71/ES (5), smernicou 2004/114/ES (6), smernicou 2004/38/ES (7), smernicou 2003/109/ES (8) a smernicou 2003/86/ES (9).
(9)
V súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES zo 16. decembra 2008 o spoločných normách a postupoch členských štátov na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území (10), štátni príslušníci tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na území členského štátu a sú držiteľmi platného povolenia na pobyt alebo iného oprávnenia, na základe ktorého majú právo na pobyt, udeleného iným členským štátom, napríklad dlhodobého víza, by mali byť požiadaní, aby okamžite odišli na územie tohto iného členského štátu.
(10)
Keďže cieľ tohto nariadenia, a to stanovenie pravidiel pre voľný pohyb na základe dlhodobého víza, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov, ale z dôvodu jeho rozsahu a dôsledkov ho možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku toto nariadenie neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa.
(11)
Toto nariadenie rešpektuje základné práva a dodržiava zásady uznané najmä Chartou základných práv Európskej únie. Malo by sa uplatňovať v súlade s povinnosťami členských štátov vzhľadom na medzinárodnú ochranu a zásadu zákazu vyhostenia alebo vrátenia (non-refoulement).
(12)
Pokiaľ ide o Island a Nórsko, toto nariadenie predstavuje vývoj ustanovení schengenského acquis v zmysle Dohody uzavretej medzi Radou Európskej únie a Islandskou republikou a Nórskym kráľovstvom o pridružení Islandskej republiky a Nórskeho kráľovstva pri vykonávaní, uplatňovaní a vývoji schengenského acquis (11), ktoré patria do oblasti uvedenej v článku 1 bode B rozhodnutia Rady 1999/437/ES zo 17. mája 1999 o určitých vykonávacích predpisoch k tejto dohode (12).
(13)
Pokiaľ ide o Švajčiarsko, toto nariadenie predstavuje vývoj ustanovení schengenského acquis v zmysle Dohody medzi Európskou úniou, Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou o pridružení Švajčiarskej konfederácie k vykonávaniu, uplatňovaniu a vývoju schengenského acquis (13), ktoré patria do oblasti uvedenej v článku 1 bodoch B a C rozhodnutia 1999/437/ES v spojení s článkom 3 rozhodnutia Rady 2008/146/ES (14).
(14)
Pokiaľ ide o Lichtenštajnsko, toto nariadenie predstavuje vývoj ustanovení schengenského acquis v zmysle Protokolu podpísaného medzi Európskou úniou, Európskym spoločenstvom, Švajčiarskou konfederáciou a Lichtenštajnským kniežatstvom o pristúpení Lichtenštajnského kniežatstva k Dohode medzi Európskou úniou, Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou o pridružení Švajčiarskej konfederácie k vykonávaniu, uplatňovaniu a vývoju schengenského acquis, ktoré patria do oblasti uvedenej v článku 1 bodoch B a C rozhodnutia 1999/437/ES v spojení s článkom 3 rozhodnutia Rady 2008/261/ES (15).
(15)
V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a k Zmluve o fungovaní Európskej únie, sa Dánsko nezúčastňuje na prijatí tohto nariadenia, nie je ním viazané ani nepodlieha jeho uplatňovaniu. Vzhľadom na to, že toto nariadenie je založené na schengenskom acquis, sa Dánsko v súlade s článkom 4 uvedeného protokolu rozhodne do šiestich mesiacov po rozhodnutí Rady o tomto nariadení, či ho bude transponovať do svojho vnútroštátneho práva.
(16)
Toto nariadenie predstavuje vývoj ustanovení schengenského acquis, na ktorom sa Spojené kráľovstvo nezúčastňuje v súlade s rozhodnutím Rady 2000/365/ES z 29. mája 2000, ktoré sa týka požiadavky Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska zúčastňovať sa na niektorých ustanoveniach schengenského acquis (16); Spojené kráľovstvo sa preto nezúčastňuje na jeho prijatí, nie je ním viazané ani nepodlieha jeho uplatňovaniu.
(17)
Toto nariadenie predstavuje vývoj ustanovení schengenského acquis, na ktorom sa Írsko nezúčastňuje v súlade s rozhodnutím Rady 2002/192/ES z 28. februára 2002 o požiadavke Írska zúčastňovať sa na niektorých ustanoveniach schengenského acquis (17); Írsko sa preto nezúčastňuje na jeho prijatí, nie je ním viazané ani nepodlieha jeho uplatňovaniu.
(18)
Pokiaľ ide o Cyprus, toto nariadenie predstavuje akt, ktorý je založený na schengenskom acquis alebo s ním inak súvisí v zmysle článku 3 ods. 2 Aktu o pristúpení z roku 2003.
(19)
Toto nariadenie predstavuje akt, ktorý je založený na schengenskom acquis alebo s ním inak súvisí v zmysle článku 4 ods. 2 Aktu o pristúpení z roku 2005,
PRIJALI TOTO NARIADENIE:
Článok 1
Schengenský dohovor sa mení a dopĺňa takto:
1.
článok 18 sa nahrádza takto:
„Článok 18
1. Vízami pre pobyty presahujúce tri mesiace (‚dlhodobé víza‘) sú národné víza udelené jedným z členských štátov v súlade s jeho vnútroštátnym právom alebo právom Únie. Takéto víza sa vydávajú v jednotnom formáte víz, ako je určené v nariadení Rady (ES) č. 1683/95 (18), a to so záhlavím označujúcim typ víza písmenom ‚D‘. Vypĺňajú sa v súlade s príslušnými ustanoveniami prílohy VII nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 z 13. júla 2009, ktorým sa ustanovuje vízový kódex Spoločenstva (vízový kódex) (19).
2. Doba platnosti dlhodobých víz nie je dlhšia ako jeden rok. Ak členský štát povolí cudzincovi pobyt dlhší ako jeden rok, dlhodobé vízum sa pred uplynutím doby jeho platnosti nahradí povolením na pobyt.
2.
článok 21 sa mení a dopĺňa takto:
a)
odsek 1 sa nahrádza takto:
„1. Cudzinci, ktorí sú držiteľmi platného povolenia na pobyt udeleného jedným z členských štátov, sa môžu na základe tohto povolenia a platného cestovného dokladu voľne pohybovať na území ostatných členských štátov po dobu až troch mesiacov počas akéhokoľvek šesťmesačného obdobia, pokiaľ spĺňajú podmienky vstupu uvedené v článku 5 ods. 1 písm. a), c) a e) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 z 15. marca 2006, ktorým sa ustanovuje kódex Spoločenstva o pravidlách upravujúcich pohyb osôb cez hranice (Kódex schengenských hraníc) (20), a nie sú uvedení vo vnútroštátnom zozname zápisov príslušného členského štátu.
b)
za odsek 2 sa vkladá tento odsek:
„2a. Právo na voľný pohyb ustanovené v odseku 1 sa vzťahuje aj na cudzincov, ktorí sú držiteľmi platného dlhodobého víza udeleného jedným z členských štátov, ako je ustanovené v článku 18.“;
3.
článok 25 sa mení a dopĺňa takto:
a)
odsek 1 sa nahrádza takto:
„1. Ak členský štát zvažuje udelenie povolenia na pobyt, uskutoční systematické vyhľadávanie v Schengenskom informačnom systéme. Ak členský štát zamýšľa udeliť povolenie na pobyt cudzincovi, na ktorého bol vydaný zápis na účely odopretia vstupu, prekonzultuje to najskôr s členským štátom, ktorý vydal zápis, a zohľadní jeho záujmy; povolenie na pobyt sa udelí len v prípade závažných, najmä humanitárnych dôvodov, alebo na základe medzinárodných záväzkov.
Pokiaľ sa udelí povolenie na pobyt, členský štát, ktorý vydal zápis, tento zápis zruší, avšak môže dotknutého cudzinca zapísať do svojho vnútroštátneho zoznamu zápisov.“;
b)
za odsek 1 sa vkladá tento odsek:
„1a. Pred vydaním zápisu na účely odopretia vstupu v zmysle článku 96 nahliadnu členské štáty do svojich vnútroštátnych záznamov o udelených dlhodobých vízach alebo povoleniach na pobyt.“;
c)
dopĺňa sa tento odsek:
„3. Odseky 1 a 2 sa uplatňujú aj na dlhodobé víza.“.
Článok 2
Článok 5 nariadenia (ES) č. 562/2006 sa mení a dopĺňa takto:
1.
v odseku 1 sa písmeno b) nahrádza takto:
„b)
majú platné vízum, ak sa takéto vízum vyžaduje podľa nariadenia Rady (ES) č. 539/2001 z 15. marca 2001 uvádzajúceho zoznam tretích krajín, ktorých štátni príslušníci musia mať víza pri prekračovaní vonkajších hraníc členských štátov, a krajín, ktorých štátni príslušníci sú oslobodení od tejto povinnosti (21), s výnimkou prípadu, ak sú držiteľmi platného povolenia na pobyt alebo platného dlhodobého víza.
2.
v odseku 4 sa písmeno a) nahrádza takto:
„a)
štátnym príslušníkom tretích krajín, ktorí nespĺňajú všetky podmienky stanovené v odseku 1, ale ktorí sú držiteľmi povolenia na pobyt, dlhodobého víza alebo víza na opätovný vstup udelených jedným z členských štátov, alebo ak je to potrebné, povolenia na pobyt alebo dlhodobého víza a víza na opätovný vstup, sa povolí vstup na územia iných členských štátov na účely tranzitu, aby mohli vstúpiť na územie členského štátu, ktorý udelil povolenie na pobyt, dlhodobé vízum alebo vízum na opätovný vstup, pokiaľ ich mená nie sú uvedené vo vnútroštátnom zozname zápisov členského štátu, ktorého vonkajšie hranice sa snažia prekročiť, a zápis nie je doplnený o pokyny na odopretie vstupu alebo tranzitu;“.
Článok 3
Toto nariadenie nemá vplyv na povinnosť členských štátov udeľovať štátnym príslušníkom tretích krajín povolenia na pobyt ustanovené inými nástrojmi Únie.
Článok 4
Komisia a členské štáty v plnej miere a presne informujú dotknutých štátnych príslušníkov tretích krajín o tomto nariadení.
Článok 5
Komisia do 5. apríla 2012 predloží Európskemu parlamentu a Rade správu o uplatňovaní tohto nariadenia. Ak to bude potrebné, k uvedenej správe sa pripojí návrh na zmenu a doplnenie tohto nariadenia.
Článok 6
Toto nariadenie nadobúda účinnosť 5. apríla 2010.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné v členských štátoch v súlade so zmluvami.
V Bruseli 25. marca 2010