NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 492/2011
ze dne 5. dubna 2011
o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie
(kodifikované znění)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 46 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (3) bylo několikrát podstatně změněno (4). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2)
Volný pohyb pracovníků v Unii musí být zajištěn. Dosažení tohoto cíle předpokládá odstranění jakékoli diskriminace mezi pracovníky členských států na základě státní příslušnosti, pokud jde o zaměstnávání, odměnu za práci a jiné pracovní podmínky, jakož i právo těchto pracovníků volně se pohybovat uvnitř Unie za účelem výkonu zaměstnání, s výhradou omezení odůvodněných veřejným pořádkem, veřejnou bezpečností nebo veřejným zdravím.
(3)
Je třeba přijmout předpisy umožňující dosažení cílů v oblasti volného pohybu stanovených v článcích 45 a 46 Smlouvy o fungování Evropské unie.
(4)
Volný pohyb představuje základní právo pracovníků a jejich rodin. Mobilita pracovníků uvnitř Unie musí být jedním z prostředků, které pracovníkům zajišťují možnost zlepšení životních a pracovních podmínek a usnadnění jejich společenského postavení, a současně přispívat k uspokojování potřeb hospodářství členských států. Je třeba potvrdit právo všech pracovníků v členských státech vykonávat uvnitř Unie činnost podle vlastní volby.
(5)
Toto právo by mělo být shodně přiznáno stálým, sezonním a příhraničním pracovníkům i těm, kteří vykonávají svou činnost za účelem poskytování služeb.
(6)
Aby mohlo být právo volného pohybu vykonáváno za objektivních podmínek svobody a důstojnosti, musí být fakticky i právně zajištěna rovnost zacházení ve všech věcech, které se týkají vlastního výkonu zaměstnání a přístupu k bydlení, a rovněž odstraněny překážky mobility pracovníků, zejména pokud jde o podmínky začlenění rodiny pracovníka do prostředí hostitelské země.
(7)
Zásada nediskriminace pracovníků v Unii znamená, že pro všechny státní příslušníky členských států se uznává stejná přednost pro přístup k zaměstnání, jakou mají pracovníci daného státu.
(8)
Postupy zprostředkování zaměstnání a dosahování rovnováhy mezi nabídkou a poptávkou, zejména cestou přímé spolupráce mezi ústředními službami zaměstnanosti a rovněž mezi regionálními službami zaměstnanosti, jakož i koordinace výměny informací zajišťují větší průhlednost trhu práce. Pracovníci, kteří se chtějí přemisťovat, by měli být pravidelně informováni o životních a pracovních podmínkách.
(9)
Mezi volným pohybem pracovníků, zaměstnaností a odborným vzděláváním existují úzké vztahy, zejména směřuje-li toto vzdělávání k vytvoření možnosti pro pracovníky vyhovět nabídkám na zaměstnání z jiných regionů v Unii. Tyto vztahy vyžadují, aby související obtíže již nebyly zkoumány odděleně, ale ve vzájemných vazbách a rovněž s ohledem na obtíže na regionální úrovni. Je proto nezbytné směrovat úsilí členských států ke koordinaci jejich politik zaměstnanosti,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
ZAMĚSTNÁVÁNÍ, ROVNÉ ZACHÁZENÍ A RODINY PRACOVNÍKŮ
ODDÍL I
Přístup k zaměstnání
Článek 1
1. Každý státní příslušník členského státu má právo, bez ohledu na své bydliště, na přístup k zaměstnání a na jeho výkon na území jiného členského státu v souladu s právními a správními předpisy, které upravují zaměstnávání státních příslušníků tohoto státu.
2. Na území jiného členského státu požívá zejména stejné přednosti pro přístup k volnému zaměstnání, jakou mají státní příslušníci tohoto státu.
Článek 2
Každý státní příslušník členského státu a každý zaměstnavatel vykonávající činnost na území členského státu si mohou vyměňovat nabídky volných pracovních míst a žádosti o zaměstnání a uzavírat a provádět pracovní smlouvy v souladu s platnými právními a správními předpisy, aniž by to mohlo vést k jakékoli diskriminaci.
Článek 3
1. V souladu s tímto nařízením se nepoužijí právní a správní předpisy ani správní postupy členského státu:
a)
které omezují poptávku po zaměstnání nebo jeho nabídku, přístup k zaměstnání a jeho výkon cizími státními příslušníky nebo je podmiňují požadavky, které neplatí pro tuzemské státní příslušníky, nebo
b)
které, ačkoli se používají bez ohledu na státní příslušnost, mají za výlučný nebo hlavní cíl nebo účel znemožnit státním příslušníkům jiných členských států přístup k nabízenému zaměstnání.
První pododstavec se nevztahuje na podmínky týkající se jazykových znalostí požadovaných z důvodu povahy pracovního místa, které má být obsazeno.
2. Mezi předpisy nebo postupy členského státu zmíněné v odst. 1 prvním pododstavci patří zejména ty, které v členském státě:
a)
požadují pro cizí státní příslušníky zvláštní postup při zaměstnávání;
b)
omezují nabídku zaměstnání nebo ji podmiňují požadavky na zveřejnění v tisku nebo jiným způsobem a které neplatí pro zaměstnavatele vykonávající činnost na území tohoto členského státu;
c)
podmiňují přístup k zaměstnání zařazením pracovníků do evidence u orgánu práce nebo brání zaměstnávání jednotlivých pracovníků, pokud jde o osoby, které nemají bydliště na území tohoto státu.
Článek 4
1. Právní a správní předpisy členských států, které omezují početně nebo procentně zaměstnávání cizích státních příslušníků v podnicích, oborech nebo regionech nebo na celostátní úrovni, se nevztahují na státní příslušníky ostatních členských států.
2. Je-li v některém členském státu poskytnutí jakékoli výhody podnikům podmíněno zaměstnáním minimálního procenta tuzemských pracovníků, považují se státní příslušníci ostatních členských států za tuzemské pracovníky, s výhradou směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (5).
Článek 5
Státnímu příslušníkovi jednoho členského státu, který se uchází o zaměstnání na území jiného členského státu, se v tomto státě poskytuje stejná pomoc, jakou poskytují služby zaměstnanosti tohoto státu jeho vlastním státním příslušníkům při vyhledávání zaměstnání.
Článek 6
1. Zaměstnání a získávání státního příslušníka členského státu na pracovní místo v jiném členském státě nesmí být závislé na kritériích souvisejících se zdravotním stavem či povoláním nebo jiných kritériích, která jsou diskriminační na základě státní příslušnosti ve srovnání s kritérii používanými pro státní příslušníky jiného členského státu, kteří chtějí vykonávat stejnou činnost.
2. Státní příslušník, který má jmenovitou nabídku od zaměstnavatele z jiného členského státu než je stát, jehož je příslušníkem, může podléhat podmínce složení odborné zkoušky, pokud to zaměstnavatel výslovně požaduje při předložení nabídky.
ODDÍL 2
Výkon zaměstnání a rovnost zacházení
Článek 7
1. S pracovníkem, který je státním příslušníkem členského státu, nesmí být na území jiného členského státu zacházeno z důvodu jeho státní příslušnosti jinak než s tuzemskými pracovníky, jde-li o podmínky zaměstnávání a pracovní podmínky, zejména z oblasti odměňování, skončení pracovního poměru a návratu k povolání nebo opětného zaměstnání, pokud se stal nezaměstnaným.
2. Požívá stejné sociální a daňové výhody jako tuzemští pracovníci.
3. Využívá rovněž na stejném základě a za stejných podmínek jako tuzemští pracovníci vzdělávání na odborných školách a ve střediscích pro rekvalifikaci.
4. Jakékoli ustanovení v kolektivní nebo individuální smlouvě nebo v jiném kolektivním ujednání týkající se přístupu k zaměstnání, odměňování a jiných pracovních podmínek nebo podmínek skončení pracovního poměru je od počátku neplatné, pokud stanoví nebo povoluje diskriminační podmínky vůči pracovníkům, kteří jsou státními příslušníky jiných členských států.
Článek 8
Pracovník, který je státním příslušníkem jednoho členského státu a je zaměstnán na území jiného členského státu, požívá rovného zacházení v oblasti členství v odborových organizacích a výkonu práv spojených s odborovou činností, včetně hlasovacího práva a práva přístupu na správní nebo vedoucí místa v odborových organizacích. Může být vyloučen z účasti ve vedení subjektů veřejného práva a z výkonu veřejnoprávních funkcí. Rovněž požívá práva být volen do orgánů zastupujících pracovníky v podnicích.
Prvním pododstavcem nejsou dotčeny právní předpisy, které v některých členských státech přiznávají pracovníkům z ostatních členských států širší práva.
Článek 9
1. Pracovník, který je státním příslušníkem jednoho členského státu a je zaměstnán na území jiného členského státu, požívá všech práv a výhod udělovaných tuzemským pracovníkům v oblasti bydlení, včetně vlastnictví bydlení, které potřebuje.
2. Pracovník uvedený v odstavci 1 se může na základě stejného práva jako tuzemský pracovník zapsat v regionu, ve kterém je zaměstnán, na seznam žadatelů o bydlení v místě, kde jsou seznamy vedeny, a požívá z toho plynoucí výhody a přednosti.
Na jeho rodinu, která zůstala v zemi posledního pobytu pracovníka, se pro tento účel hledí, jako kdyby bydlela ve zmíněném regionu, pokud stejná domněnka platí pro tuzemské pracovníky.
ODDÍL 3
Rodiny pracovníků
Článek 10
Děti státního příslušníka členského státu, který je nebo byl zaměstnán na území jiného členského státu, mají přístup k obecnému, učňovskému a odbornému vzdělání za stejných podmínek jako státní příslušníci tohoto státu, pokud tyto děti mají bydliště na jeho území.
Členské státy podporují podněty umožňující těmto dětem získávat uvedené vzdělání za co nejlepších podmínek.
KAPITOLA II
ZPROSTŘEDKOVÁNÍ ZAMĚSTNÁNÍ A DOSAŽENÍ ROVNOVÁHY MEZI NABÍDKOU A POPTÁVKOU
ODDÍL 1
Spolupráce mezi členskými státy a s Komisí
Článek 11
1. Členské státy nebo Komise podnítí nebo společně vypracují studie v oblasti zaměstnanosti a nezaměstnanosti, které považují za nezbytné pro volný pohyb pracovníků uvnitř Unie.
Ústřední služby zaměstnanosti členských států úzce spolupracují mezi sebou navzájem a s Komisí v oblasti vyrovnávání nabídky zaměstnání a poptávky po zaměstnání v Unii a souvisejícího umisťování pracovníků.
2. K tomuto účelu určí členské státy zvláštní služby, které jsou pověřeny organizováním činnosti v oblastech uvedených v odst. 1 druhém pododstavci a které spolupracují mezi sebou navzájem a s útvary Komise.
Členské státy oznámí Komisi všechny změny v pověření těchto služeb. Komise tato sdělení pro informaci zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 12
1. Členské státy předají Komisi informace o obtížích týkající se volného pohybu a zaměstnávání pracovníků a související údaje, jakož i informace o stavu a vývoji zaměstnanosti.
2. Komise určí s co nejvyšším ohledem na stanovisko technického výboru uvedeného v článku 29 (dále jen „technický výbor“) způsob, kterým se připravují informace uvedené v odstavci 1 tohoto článku.
3. V souladu s postupem stanoveným Komisí a s co nejvyšším ohledem na stanovisko technického výboru zašle zvláštní služba každého členského státu zvláštním službám ostatních členských států a Evropskému koordinačnímu úřadu uvedenému v článku 18 informace o životních a pracovních podmínkách a o stavu trhu práce, které mohou pracovníkům z jiných členských států poskytovat přehled. Tyto informace jsou pravidelně aktualizovány.
Zvláštní služby ostatních členských států zajistí těmto informacím širokou publicitu, zejména jejich rozšířením v příslušných službách zaměstnanosti a pomocí všech vhodných sdělovacích prostředků sloužících k informování dotčených pracovníků.
ODDÍL 2
Mechanismus pro dosažení rovnováhy mezi nabídkou a poptávkou
Článek 13
1. Zvláštní služba každého členského státu pravidelně předává zvláštním službám ostatních členských států a Evropskému koordinačnímu úřadu uvedenému v článku 18:
a)
nabídky volných pracovních míst, kterým by mohli vyhovět státní příslušníci ostatních členských států;
b)
nabídky volných pracovních míst určené třetím zemím;
c)
žádosti o zaměstnání osob, které formálně prohlásily, že chtějí pracovat v jiném členském státě;
d)
informace podle regionů a oborů činnosti o uchazečích o zaměstnání, kteří prohlásili, že jsou připraveni vykonávat zaměstnání v jiné zemi.
Zvláštní služba každého členského státu předá tyto informace co nejdříve příslušným službám a subjektům zaměstnanosti.
2. Nabídky volných pracovních míst a žádosti o zaměstnání uvedené v odstavci 1 jsou rozšiřovány podle jednotného systému vypracovaného Evropským koordinačním úřadem uvedeným v článku 18 ve spolupráci s technickým výborem.
Bude-li to nezbytné, může být tento systém upraven.
Článek 14
1. Všechny nabídky volných pracovních míst podle článku 13 předložené službám zaměstnanosti členského státu se oznamují příslušným službám zaměstnanosti ostatních dotyčných členských států, které je zpracují.
Tyto služby předloží službám prvního členského státu vhodné a přesné žádosti o zaměstnání.
2. Na žádosti o zaměstnání podle čl. 13 odst. 1 prvního pododstavce písm. c) odpovědí příslušné služby členských států v přiměřené lhůtě, která nesmí přesáhnout jeden měsíc.
3. Služby zaměstnanosti přiznají pracovníkům, kteří jsou státními příslušníky členských států, stejnou přednost, jaká je udělována tuzemským pracovníkům vůči státním příslušníkům třetích zemí.
Článek 15
1. Činnosti vymezené v článku 14 vykonávají zvláštní služby. Avšak v případech, kdy jsou zmocněny ústředními službami a kdy to uspořádání služeb zaměstnanosti členského státu a používaný způsob zprostředkování umožňují:
a)
regionální služby zaměstnanosti členských států:
i)
na základě informací uvedených v článku 13, po kterých následují příslušná opatření, přímo přistoupí ke zprostředkování a k vyrovnání nabídky a poptávky,
ii)
vytvoří přímé vztahy pro dosažení rovnováhy:
-
v případě jmenovité nabídky,
-
v případě individuální žádosti o zaměstnání předložené buď určené službě zaměstnanosti, nebo zaměstnavateli vykonávajícímu svou činnost v oblasti, pro kterou je místně příslušná tato služba,
-
v případě, kdy se vyrovnání týká sezonních pracovníků, kteří musí být zaměstnáni co nejdříve;
b)
služby místně příslušné pro pohraniční oblasti dvou nebo více členských států si pravidelně vyměňují údaje týkající se nabídky volných pracovních míst a žádostí o zaměstnání na své úrovni a provádějí přímo mezi sebou, v souladu se svými vztahy s ostatními službami zaměstnanosti svých zemí, zprostředkování a vyrovnání nabídky zaměstnání a poptávky po zaměstnání.
Je-li to nezbytné, vytvoří služby místně příslušné pro pohraniční oblasti rovněž postupy pro spolupráci a služby s cílem poskytnout:
-
uživatelům co nejvíce užitečných informací o různých hlediscích mobility a
-
sociálním a hospodářským partnerům, sociálním službám (zejména veřejným, soukromým nebo veřejně prospěšným) a všem dotyčným institucím soubor koordinovaných opatření v oblasti mobility;
c)
úřady práce specializované pro některá povolání nebo určité kategorie osob mezi sebou naváží přímou spolupráci.
2. Zúčastněné členské státy zašlou Komisi seznam služeb uvedených v odstavci 1, který sestaví po vzájemné dohodě. Komise tento seznam a jeho změny pro informaci zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 16
Využití postupů pro získávání pracovníků, které používají subjekty pro provádění ustavené v dohodách uzavřených mezi dvěma nebo více členskými státy, není povinné.
ODDÍL 3
Opatření pro kontrolu rovnováhy na trhu práce
Článek 17
1. Na základě zprávy Komise vypracované v souladu s informacemi poskytnutými členskými státy analyzují tyto státy spolu s Komisí alespoň jednou ročně výsledky opatření provedených na úrovni Unie v oblasti nabídky volných pracovních míst a žádostí o zaměstnání.
2. Členské státy spolu s Komisí prozkoumají všechny možnosti pro poskytnutí přednosti státním příslušníkům členských států při obsazování volných pracovních míst s cílem dosáhnout rovnováhy mezi nabídkou zaměstnání a poptávkou po zaměstnání uvnitř Unie. K tomuto účelu přijmou nezbytná opatření.
3. Každé dva roky podá Komise Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o uplatňování kapitoly II, v níž shrne informace a údaje získané z provedených studií a výzkumů a ukáže veškerá užitečná zjištění týkající se vývoje trhu práce v Unii.
ODDÍL 4
Evropský koordinační úřad
Článek 18
Obecným úkolem Evropského úřadu pro koordinaci vyrovnávání nabídky zaměstnání a poptávky po zaměstnání (dále jen „Evropský koordinační úřad“), zřízeného v rámci Komise, je podporovat zprostředkování a vyrovnávání nabídky zaměstnání a poptávky po zaměstnání na úrovni Unie. Zejména je pověřen všemi technickými úkoly, které jsou v této oblasti na základě tohoto nařízení svěřeny Komisi, a zvláště poskytováním pomoci vnitrostátním službám zaměstnanosti.
Provádí syntézu informací uvedených v článcích 12 a 13 a údajů vyplývajících ze studií a výzkumů prováděných na základě článku 11 za účelem zveřejnění užitečných poznatků o pravděpodobném vývoji trhu práce v Unii; tyto poznatky se předkládají zvláštním službám členských států, poradnímu výboru uvedenému v článku 21 a technickému výboru.
Článek 19
1. Evropský koordinační úřad je zejména pověřen, aby:
a)
koordinoval praktická opatření nezbytná ke zprostředkovávání a vyrovnávání nabídky zaměstnání a poptávky po zaměstnání na úrovni Unie a analyzoval z toho vyplývající pohyb pracovníků;
b)
přispíval ve spolupráci s technickým výborem k zavedení společných prostředků činnosti na administrativní a technické úrovni k dosažení těchto cílů;
c)
prováděl, objeví-li se zvláštní potřeba, v dohodě se zvláštními službami zprostředkování nabídky zaměstnání a poptávky po zaměstnání, jejichž vyrovnání provádějí tyto služby.
2. Předává zvláštním službám nabídky volných pracovních míst a žádosti o zaměstnání, které byly přímo zaslány Komisi, a je informován o jejich vyřizování.
Článek 20
Komise může v dohodě s příslušným orgánem každého členského státu a v souladu s podmínkami a podrobnostmi, které určí na základě stanoviska technického výboru, organizovat návštěvy a přidělení úředníků ostatních členských států a doškolovací programy pro specializované zaměstnance.
KAPITOLA III
SUBJEKTY PRO ZAJIŠŤOVÁNÍ ÚZKÉ SPOLUPRÁCE MEZI ČLENSKÝMI STÁTY V OBLASTI VOLNÉHO POHYBU PRACOVNÍKŮ A JEJICH ZAMĚSTNÁVÁNÍ
ODDÍL 1
Poradní výbor
Článek 21
Poradní výbor má za úkol být nápomocen Komisi při zkoumání všech otázek, které vyplývají z provádění Smlouvy o fungování Evropské unie a opatření přijatých k jejímu provedení v oblasti volného pohybu pracovníků a jejich zaměstnávání.
Článek 22
Poradní výbor je pověřen, aby zejména:
a)
zkoumal obtíže volného pohybu a zaměstnávání v rámci vnitrostátních politik zaměstnanosti s cílem koordinovat politiky zaměstnanosti členských států na úrovni Unie a přispívat tak k rozvoji hospodářství a ke zlepšení rovnováhy na trhu práce;
b)
obecně studoval důsledky používání tohoto nařízení a případných doplňujících opatření;
c)
případně předkládal Komisi odůvodněné návrhy na přezkum tohoto nařízení;
d)
zaujímal, na žádost Komise nebo z vlastního podnětu, odůvodněná stanoviska k obecným nebo zásadním otázkám, zejména v oblasti výměny informací o vývoji trhu práce, pohybu pracovníků mezi členskými státy, programů nebo opatření k rozvoji poradenství pro volbu povolání a odborného vzdělávání, které mohou vést ke zlepšení možností volného pohybu a zaměstnávání, jakož i všech forem pomoci pracovníkům a jejich rodinám, včetně sociální pomoci a bydlení pracovníků.
Článek 23
1. Poradní výbor se skládá ze šesti členů za každý členský stát, z nichž dva zastupují vládu, dva odborové organizace a dva organizace zaměstnavatelů.
2. Každý členský stát jmenuje pro každou z kategorií uvedených v odstavci 1 jednoho náhradníka.
3. Funkční období členů a jejich náhradníků je dva roky. Mohou být jmenováni opakovaně.
Po uplynutí funkčního období zůstávají členové a jejich náhradníci ve funkci, dokud nejsou nahrazeni nebo dokud nejsou znovu jmenováni.
Článek 24
Členy a náhradníky poradního výboru jmenuje Rada, která při výběru zástupců odborů a organizací zaměstnavatelů usiluje o to, aby bylo ve výboru dosaženo rovnoměrného zastoupení různých dotčených hospodářských odvětví.
Seznam členů a náhradníků Rada pro informaci zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 25
Poradnímu výboru předsedá člen Komise nebo jeho zástupce. Předseda nehlasuje. Výbor se schází nejméně dvakrát ročně. Svolává ho předseda z vlastního podnětu nebo na žádost nejméně jedné třetiny členů.
Funkce sekretariátu zajišťují útvary Komise.
Článek 26
Předseda může k účasti na zasedání pozvat jako pozorovatele nebo odborníky osoby nebo zástupce subjektů, kteří mají velkou zkušenost v oblasti zaměstnávání a pohybu pracovníků. Předsedovi mohou být nápomocni techničtí poradci.
Článek 27
1. Poradní výbor se platně usnáší, pokud jsou přítomny dvě třetiny členů.
2. Stanoviska musí být odůvodněna; přijímají se nadpoloviční většinou platně odevzdaných hlasů; připojí se k nim poznámka, která uvádí názory vyjádřené menšinou, pokud o to požádá.
Článek 28
Poradní výbor určí své postupy práce v jednacím řádu, který vstupuje v platnost po schválení Radou na základě stanoviska Komise. Vstup v platnost případných změn, které se výbor rozhodne provést, podléhá stejnému postupu.
ODDÍL 2
Technický výbor
Článek 29
Technický výbor má být nápomocen Komisi při přípravě, prosazování a sledování výsledků všech technických prací a opatření k provedení tohoto nařízení a případných doplňujících předpisů.
Článek 30
Technický výbor je pověřen, aby zejména:
a)
podporoval a zdokonaloval spolupráci mezi dotčenými správními orgány členských států ve všech technických otázkách vztahujících se k volnému pohybu pracovníků a jejich zaměstnávání;
b)
vypracovával postupy pro organizaci společných činností dotčených správních orgánů;
c)
usnadňoval shromažďování informací pro využití Komisí nebo vypracovávání studií a výzkumů stanovených v tomto nařízení a podporoval výměnu informací a zkušeností mezi dotčenými správními orgány;
d)
studoval z technického hlediska harmonizaci kritérií, podle nichž členské státy hodnotí situaci na svém trhu práce.
Článek 31
1. Technický výbor se skládá ze zástupců vlád členských států. Každá vláda jmenuje členem technického výboru jednoho z členů, který ji zastupuje v poradním výboru.
2. Každá vláda jmenuje ze svých dalších zástupců v poradním výboru, členů nebo náhradníků, jednoho náhradníka.
Článek 32
Technickému výboru předsedá člen Komise nebo jeho zástupce. Předseda nehlasuje. Předsedovi a členům výboru mohou být nápomocni techničtí poradci.
Funkce sekretariátu zajišťují útvary Komise.
Článek 33
Návrhy podané a stanoviska zaujatá technickým výborem jsou předkládány Komisi a oznamovány poradnímu výboru. K těmto návrhům a stanoviskům se připojí poznámka, která uvádí názory vyjádřené různými členy technického výboru, pokud o to požádají.
Článek 34
Technický výbor určí své postupy práce v jednacím řádu, který vstupuje v platnost po schválení Radou na základě stanoviska Komise. Vstup v platnost případných změn, které se výbor rozhodne provést, podléhá stejnému postupu.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 35
Jednací řády poradního výboru a technického výboru, které byly použitelné dne 8. listopadu 1968, zůstávají použitelné i nadále.
Článek 36
1. Tímto nařízením nejsou dotčena ustanovení Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii, která se vztahují na přístup ke kvalifikovaným zaměstnáním v oblasti jaderné energie, ani předpisy přijaté k provedení této smlouvy.
Toto nařízení se však vztahuje na pracovníky kategorie uvedené v prvním pododstavci a jejich rodinné příslušníky, pokud jejich právní postavení není zmíněnou smlouvou nebo předpisy upraveno.
2. Tímto nařízením nejsou dotčena opatření přijatá v souladu s článkem 48 Smlouvy o fungování Evropské unie.
3. Toto nařízení se nedotýká povinností členských států vyplývajících ze zvláštních vztahů nebo budoucích dohod s některými neevropskými zeměmi nebo územími, které jsou založeny na institucionálních vazbách existujících dne 8. listopadu 1968 nebo vyplývajících z dohod s některými neevropskými zeměmi nebo územími existujících dne 8. listopadu 1968, které jsou založeny na institucionálních vazbách mezi nimi.
Pracovníci z těchto zemí nebo území, kteří v souladu s tímto ustanovením vykonávají zaměstnání na území některého z těchto členských států, se nemohou dovolávat práv z tohoto nařízení na území ostatních členských států.
Článek 37
Členské státy sdělí Komisi pro informaci znění smluv, úmluv nebo ujednání, které mezi sebou uzavřou v oblasti zaměstnanosti, mezi dnem jejich podpisu a dnem jejich vstupu v platnost.
Článek 38
Komise přijme prováděcí opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení. Za tímto účelem úzce spolupracuje s ústředními orgány členských států.
Článek 39
Náklady na fungování poradního výboru a technického výboru jsou zahrnuty do souhrnného rozpočtu Evropské unie do oddílu, který se týká Komise.
Článek 40
Toto nařízení se vztahuje na členské státy a jejich státní příslušníky, aniž jsou dotčeny články 2 a 3.
Článek 41
Nařízení (EHS) č. 1612/68 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 42
Tato nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 5. dubna 2011.
NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY (EÚ) č. 492/2011
z 5. apríla 2011
o slobode pohybu pracovníkov v rámci Únie
(kodifikované znenie)
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 46,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (2),
keďže:
(1)
Nariadenie Rady (EHS) č. 1612/68 z 15. októbra 1968 o slobode pohybu pracovníkov v rámci Spoločenstva (3) bolo opakovane podstatným spôsobom zmenené a doplnené (4). V záujme jasnosti a prehľadnosti by sa malo toto nariadenie kodifikovať.
(2)
Mala by sa zabezpečiť sloboda pohybu pracovníkov v rámci Únie. Dosiahnutie tohto cieľa predpokladá odstránenie akejkoľvek diskriminácie založenej na štátnej príslušnosti medzi pracovníkmi členských štátov, pokiaľ ide o zamestnávanie, odmeňovanie a ostatné pracovné podmienky, ako aj práva týchto pracovníkov voľne sa pohybovať v rámci Únie na účely výkonu zamestnania s výhradou akýchkoľvek obmedzení opodstatnených z dôvodov verejného poriadku, verejnej bezpečnosti alebo verejného zdravia.
(3)
Mali by sa prijať ustanovenia, ktoré by umožnili dosiahnuť ciele ustanovené v článkoch 45 a 46 Zmluvy o fungovaní Európskej únie v oblasti slobody pohybu.
(4)
Sloboda pohybu je základným právom pracovníkov a ich rodín. Mobilita pracovných síl v rámci Únie musí byť jedným zo spôsobov, ktorými sa pracovníkom zaručuje možnosť zlepšiť si svoje životné a pracovné podmienky a podporiť spoločenský postup, pričom zároveň pomáha uspokojiť požiadavky ekonomík členských štátov. Malo by sa potvrdiť právo všetkých pracovníkov v členských štátoch vykonávať činnosť podľa vlastnej voľby v rámci Únie.
(5)
Toto právo by mali požívať bez diskriminácie stáli pracovníci, sezónni pracovníci, cezhraniční pracovníci a tí, ktorí vykonávajú činnosť s cieľom poskytovať služby.
(6)
Právo na slobodu pohybu, ak sa má uplatňovať objektívne, slobodne a dôstojne, si vyžaduje, aby sa skutočne aj právne zabezpečilo rovnaké zaobchádzanie vo všetkých otázkach súvisiacich so samotným výkonom zamestnania a v možnosti prístupu k ubytovaniu a tiež aby sa odstránili prekážky mobility pracovníkov, najmä pokiaľ ide o podmienky integrácie rodiny pracovníka v hostiteľskej krajine.
(7)
Zásada zákazu diskriminácie pracovníkov Únie si vyžaduje, aby všetci štátni príslušníci členských štátov mali rovnakú prednosť, pokiaľ ide o zamestnanie, akú majú vlastní pracovníci daného členského štátu.
(8)
Mechanizmus obsadzovania voľných miest predovšetkým pomocou priamej spolupráce medzi centrálnymi službami zamestnanosti a tiež medzi regionálnymi službami, ako aj koordináciou výmeny informácií zabezpečuje vo všeobecnosti presnejšiu predstavu o trhu práce. Pracovníci, ktorí sa chcú presťahovať, by mali byť takisto pravidelne informovaní o životných a pracovných podmienkach.
(9)
Medzi slobodou pohybu pracovníkov, zamestnaním a odbornou prípravou je úzka nadväznosť, najmä ak odborná príprava má za cieľ umožniť pracovníkom uchádzať sa o ponúkané zamestnanie v iných regiónoch Únie. Táto nadväznosť nabáda na to, aby sa problémy vznikajúce v tejto súvislosti neposudzovali oddelene, ale považovali sa za vzájomne závislé, aj s prihliadnutím na problémy zamestnanosti na regionálnej úrovni. Preto je potrebné usmerňovať snahy členských štátov ku koordinácii ich politík zamestnanosti,
PRIJALI TOTO NARIADENIE:
KAPITOLA I
ZAMESTNANIE, ROVNAKÉ ZAOBCHÁDZANIE A RODINY PRACOVNÍKOV
ODDIEL 1
Prístup k zamestnaniu
Článok 1
1. Každý štátny príslušník členského štátu, bez ohľadu na jeho bydlisko, má právo na prístup k zamestnaniu a jeho výkon na území iného členského štátu v súlade s ustanoveniami zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení o zamestnávaní štátnych príslušníkov tohto štátu.
2. Štátny príslušník členského štátu má predovšetkým právo na prístup k voľným pracovným miestam na území iného členského štátu s rovnakou prednosťou ako štátni príslušníci tohto štátu.
Článok 2
Ktorýkoľvek štátny príslušník členského štátu si môže s ktorýmkoľvek zamestnávateľom vykonávajúcim činnosť na území členského štátu vymeniť žiadosť o zamestnanie a ponuku zamestnania a spoločne môžu uzavrieť a plniť pracovnú zmluvu v súlade s platnými ustanoveniami zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení bez toho, aby z nich vyplývala akákoľvek diskriminácia.
Článok 3
1. V súlade s týmto nariadením sa nepoužijú ustanovenia zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení, prípadne správne postupy členského štátu:
a)
ak obmedzujú žiadosť o zamestnanie a ponuku zamestnania alebo právo prístupu štátnych príslušníkov iného členského štátu k zamestnaniu a jeho výkonu, prípadne ak s tým spájajú podmienky, ktoré neuplatňujú na vlastných štátnych príslušníkov, alebo
b)
ak ich výlučným alebo zásadným cieľom alebo účinkom je zabrániť štátnym príslušníkom iných členských štátov získať ponúkané zamestnanie, aj keď sa ich uplatňovanie neviaže na štátnu príslušnosť.
Prvý pododsek sa nevzťahuje na podmienky, ktoré sa týkajú jazykových znalostí požadovaných z dôvodu charakteru miesta, ktoré má byť obsadené.
2. Ustanovenia alebo postupy členského štátu uvedené v odseku 1 prvom pododseku zahŕňajú najmä tie, ktoré:
a)
predpisujú osobitný postup pri prijímaní cudzincov do zamestnania;
b)
obmedzujú inzerciu voľných pracovných miest v tlači alebo inom médiu alebo ju podmieňujú inými požiadavkami, ako sú tie, ktoré sa uplatňujú vo vzťahu k zamestnávateľom vykonávajúcim svoju činnosť na území tohto členského štátu;
c)
podmieňujú prístup k zamestnaniu zaevidovaním sa na úradoch práce alebo bránia prijatiu jednotlivých pracovníkov, ak ide o osoby, ktoré nemajú bydlisko na území daného štátu.
Článok 4
1. Ustanovenia zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení členských štátov, ktoré číselne alebo percentuálne obmedzujú zamestnávanie cudzincov v ktoromkoľvek podniku, odvetví alebo regióne, prípadne na celoštátnej úrovni, sa nepoužijú na štátnych príslušníkov ostatných členských štátov.
2. Ak sa v členskom štáte poskytnutie akejkoľvek výhody podniku podmieňuje minimálnym percentom zamestnávaných vlastných štátnych príslušníkov, štátni príslušníci iných členských štátov sa na tieto účely považujú za vlastných štátnych príslušníkov, pokiaľ smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/36/ES zo 7. septembra 2005 o uznávaní odborných kvalifikácií (5) neustanovuje inak.
Článok 5
Štátnemu príslušníkovi členského štátu, ktorý sa uchádza o zamestnanie na území iného členského štátu, poskytnú úrady práce v tomto štáte rovnakú pomoc, akú poskytujú vlastným štátnym príslušníkom, ktorí sa uchádzajú o zamestnanie.
Článok 6
1. Zamestnanie a pridelenie miesta štátnemu príslušníkovi jedného členského štátu v inom členskom štáte nie je závislé od zdravotných, odborných ani iných kritérií, ktoré sú diskriminačné z dôvodu štátnej príslušnosti v porovnaní s kritériami uplatňovanými na štátnych príslušníkov iného členského štátu, ktorí chcú vykonávať rovnakú činnosť.
2. Štátny príslušník, ktorý dostal menovitú ponuku od zamestnávateľa v inom členskom štáte, ako je štát, ktorého je štátnym príslušníkom, môže byť podrobený testu odborných schopností, ak to zamestnávateľ vo svojej ponuke zamestnania výslovne požaduje.
ODDIEL 2
Zamestnanie a rovnosť zaobchádzania
Článok 7
1. S pracovníkom, ktorý je štátnym príslušníkom členského štátu, sa na území iného členského štátu nesmie z dôvodu jeho štátnej príslušnosti zaobchádzať inak ako s vlastnými pracovníkmi, pokiaľ ide o podmienky zamestnania a pracovné podmienky, najmä odmeňovanie, prepustenie, a ak by sa stal nezamestnaným, opätovné začlenenie do práce alebo zamestnania.
2. Takýto pracovník požíva rovnaké sociálne a daňové výhody ako vlastní pracovníci.
3. Taktiež má na základe rovnakého práva a za rovnakých podmienok ako vlastní pracovníci prístup k príprave v odborných školách a rekvalifikačných strediskách.
4. Každá klauzula kolektívnej alebo individuálnej zmluvy alebo akejkoľvek inej kolektívnej úpravy týkajúcej sa prístupu k zamestnaniu, výkonu zamestnania, odmeňovania a ďalších pracovných podmienok alebo prepustenia je neplatná, ak ustanovuje alebo povoľuje diskriminačné podmienky vo vzťahu k pracovníkom, ktorí sú štátnymi príslušníkmi iných členských štátov.
Článok 8
Pracovník, ktorý je štátnym príslušníkom členského štátu a ktorý je zamestnaný na území iného členského štátu, požíva rovnosť v zaobchádzaní, pokiaľ ide o členstvo v odboroch a výkon s ním súvisiacich práv vrátane hlasovacieho práva a prístupu k správnym alebo riadiacim postom v odborovej organizácii. Môže byť vylúčený z účasti na riadení inštitúcií upravených verejným právom a z vykonávania funkcie upravenej verejným právom. Ďalej má právo stať sa členom orgánov zastupujúcich pracovníkov v podniku.
Prvý odsek tohto článku nemá vplyv na zákony ani iné právne predpisy v niektorých členských štátoch, ktoré pracovníkom pochádzajúcim z iných členských štátov poskytujú širšie práva.
Článok 9
1. Pracovníkovi, ktorý je štátnym príslušníkom členského štátu a je zamestnaný na území iného členského štátu, patria všetky práva a výhody poskytované vlastným pracovníkom vo veciach ubytovania vrátane prístupu k vlastníctvu ubytovania, ktoré potrebuje.
2. Pracovník uvedený v odseku 1 má rovnaké právo ako vlastní štátni príslušníci zapísať sa do zoznamu žiadateľov o ubytovanie v regióne, kde je zamestnaný, pokiaľ takéto zoznamy existujú, a požíva z toho vyplývajúce výhody a práva.
Ak jeho rodina zostala v štáte, z ktorého pochádza, považuje sa jeho rodina na uvedený účel za rodinu žijúcu v tomto regióne, ak sa podobný predpoklad vzťahuje na vlastných pracovníkov.
ODDIEL 3
Rodiny pracovníkov
Článok 10
Deti štátneho príslušníka členského štátu, ktorý je alebo bol zamestnaný na území iného členského štátu, sa prijímajú na všeobecnovzdelávacie, učňovské a odborné štúdium v tomto štáte za rovnakých podmienok ako štátni príslušníci tohto štátu, ak tieto deti majú bydlisko na jeho území.
Členské štáty podporia všetky snahy, aby týmto deťom umožnili navštevovať uvedené štúdium za čo najlepších podmienok.
KAPITOLA II
OBSADZOVANIE VOĽNÝCH PRACOVNÝCH MIEST A VYBAVOVANIE ŽIADOSTÍ O ZAMESTNANIE
ODDIEL 1
Spolupráca medzi členskými štátmi a s komisiou
Článok 11
1. Členské štáty alebo Komisia podnietia alebo spoločne vypracujú štúdie o zamestnanosti alebo nezamestnanosti, ktoré pokladajú za potrebné pre slobodu pohybu pracovníkov v rámci Únie.
Centrálne služby zamestnanosti členských štátov navzájom medzi sebou a s Komisiou úzko spolupracujú s cieľom spoločne postupovať pri obsadzovaní voľných pracovných miest a vybavovaní žiadostí o zamestnanie v rámci Únie a následnom umiestňovaní pracovníkov do zamestnania.
2. Členské štáty na tento účel ustanovia špecializované služby, ktoré poveria úlohou organizovať prácu v oblastiach spoločného postupu uvedených v odseku 1 druhom pododseku a spolupracovať navzájom medzi sebou, ako aj s útvarmi Komisie.
Členské štáty oznámia Komisii každú zmenu v ustanovení týchto služieb; Komisia uverejní príslušné údaje pre informáciu v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 12
1. Členské štáty predložia Komisii informácie o problémoch vznikajúcich v súvislosti so slobodou pohybu a zamestnávaním pracovníkov a podrobný opis stavu a vývoja zamestnanosti.
2. S prihliadnutím v najvyššej možnej miere na stanovisko technického výboru uvedeného v článku 29 (ďalej len „technický výbor“) Komisia určí spôsob, akým sa majú vypracovať informácie uvedené v odseku 1 tohto článku.
3. V súlade s postupom ustanoveným Komisiou, s prihliadnutím v najvyššej možnej miere na stanovisko technického výboru, špecializovaná služba každého členského štátu zašle špecializovaným službám ostatných členských štátov a Európskemu úradu pre koordináciu uvedenému v článku 18 informácie o životných a pracovných podmienkach a stave trhu práce, ktoré by mohli usmerniť pracovníkov z ostatných členských štátov. Tieto informácie sa budú pravidelne aktualizovať.
Špecializované služby ostatných členských štátov zabezpečia rozšírenie týchto informácií predovšetkým ich rozposlaním príslušným službám zamestnanosti a všetkými vhodnými komunikačnými prostriedkami na informovanie dotknutých pracovníkov.
ODDIEL 2
Spôsob obsadzovania voľných pracovných miest
Článok 13
1. Špecializovaná služba každého členského štátu bude pravidelne zasielať špecializovaným službám ostatných členských štátov a Európskemu úradu pre koordináciu uvedenému v článku 18:
a)
podrobnosti o voľných pracovných miestach, ktoré by mohli byť obsadené štátnymi príslušníkmi iných členských štátov;
b)
podrobnosti o voľných pracovných miestach oznámených tretím krajinám;
c)
podrobnosti o žiadostiach o zamestnanie predložených tými, ktorí formálne vyjadrili želanie pracovať v inom členskom štáte;
d)
informácie o uchádzačoch, ktorí prejavili ochotu prijať zamestnanie v inej krajine, roztriedené podľa regiónov a odborov činnosti.
Špecializovaná služba každého členského štátu zašle tieto informácie bez zbytočného odkladu príslušným službám zamestnanosti a fyzickým alebo právnickým osobám, ktoré vykonávajú sprostredkovanie zamestnania.
2. Podrobnosti o voľných pracovných miestach a žiadostiach uvedených v odseku 1 sa rozošlú podľa jednotného systému, ktorý určí Európsky úrad pre koordináciu uvedený v článku 18 v spolupráci s technickým výborom.
V prípade potreby je možné tento systém upraviť.
Článok 14
1. Všetky údaje o voľných pracovných miestach uvedené v článku 13 oznámené službám zamestnanosti členského štátu sa oznámia príslušným službám zamestnanosti ostatných dotknutých členských štátov, ktoré ich spracujú.
Takéto služby zamestnanosti zašlú službám zamestnanosti prvého členského štátu podrobnosti o vhodných žiadostiach o zamestnanie.
2. Na žiadosti o zamestnanie uvedené v článku 13 ods. 1 prvom pododseku písm. c) odpovie príslušná služba zamestnanosti členského štátu v primeranej lehote neprevyšujúcej jeden mesiac.
3. Služby zamestnanosti priznajú pracovníkom, ktorí sú štátnymi príslušníkmi členských štátov, rovnakú prioritu, akú príslušné právne predpisy priznávajú vlastným štátnym príslušníkom pred pracovníkmi z tretích krajín.
Článok 15
1. Ustanovenia článku 14 vykonávajú špecializované služby. Pokiaľ ich však splnomocnili centrálne služby a pokiaľ to umožňuje organizácia služieb zamestnanosti členského štátu a používané techniky umiestňovania pracovníkov:
a)
regionálne služby zamestnanosti členských štátov:
i)
priamo sprostredkúvajú a obsadzujú voľné pracovné miesta žiadosťami o zamestnanie na základe informácií uvedených v článku 13, ktoré sú východiskom pre primerané opatrenia;
ii)
nadväzujú priame vzťahy na obsadenie voľných pracovných miest:
-
ak ide o voľné pracovné miesto ponúknuté konkrétnemu pracovníkovi,
-
pri jednotlivých žiadostiach o zamestnanie zaslaných buď konkrétnej službe zamestnanosti, alebo zamestnávateľovi, ktorý vykonáva svoju činnosť v regióne patriacom pod pôsobnosť tejto služby,
-
ak sa obsadzovanie voľných pracovných miest týka sezónnych pracovníkov, ktorých treba prijať v čo najkratšom čase;
b)
služby dvoch alebo viacerých členských štátov, ktoré sú miestne príslušné pre pohraničné regióny, si pravidelne vymieňajú údaje týkajúce sa voľných pracovných miest a žiadostí o zamestnanie v ich regióne a v súlade s úpravou platnou pre vzťahy s ostatnými službami zamestnanosti svojich krajín priamo sprostredkúvajú a obsadzujú voľné pracovné miesta žiadosťami o zamestnanie.
Služby zamestnanosti miestne príslušné pre pohraničné regióny v prípade potreby nadviažu spoluprácu a vytvoria štruktúry služieb poskytujúce:
-
užívateľom čo najviac praktických informácií o rôznych aspektoch mobility a
-
sociálnym a hospodárskym partnerom, sociálnym službám (najmä verejným, súkromným a verejnoprospešným službám) a všetkým dotknutým inštitúciám rámec koordinovaných opatrení vzťahujúcich sa na mobilitu;
c)
oficiálne služby zamestnanosti, ktoré sa zameriavajú na určité povolania alebo osobitné kategórie osôb, navzájom priamo spolupracujú.
2. Príslušné členské štáty poskytnú Komisii zoznam vypracovaný na základe vzájomnej súčinnosti služieb uvedených v odseku 1; Komisia tento zoznam a všetky jeho zmeny uverejní pre informáciu v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 16
Prijatie postupov pri prijímaní do zamestnania uplatňovaných vykonávajúcimi orgánmi ustanovenými podľa zmlúv uzavretých medzi dvoma alebo viacerými členskými štátmi nie je povinné.
ODDIEL 3
Opatrenia na kontrolu rovnováhy trhu práce
Článok 17
1. Na základe správy Komisie vypracovanej na základe informácií poskytnutých členskými štátmi členské štáty spolu s Komisiou najmenej raz za rok spoločne analyzujú výsledky právnej úpravy Únie, pokiaľ ide o voľné pracovné miesta a žiadosti o zamestnanie.
2. Členské štáty spolu s Komisiou preskúmajú všetky možnosti, ako pri obsadzovaní voľných pracovných miest zabezpečiť prednosť štátnym príslušníkom členských štátov tak, aby sa v rámci Únie dosiahla rovnováha medzi voľnými pracovnými miestami a žiadosťami o zamestnanie. Na tento účel prijmú všetky potrebné opatrenia.
3. Komisia každé dva roky predloží Európskemu parlamentu, Rade a Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru správu o uplatňovaní kapitoly II, v ktorej zhrnie požadované informácie a údaje získané z pripravených štúdií a prieskumov a zdôrazní užitočné otázky týkajúce sa vývoja trhu práce Únie.
ODDIEL 4
Európsky úrad pre koordináciu
Článok 18
Hlavnou úlohou Európskeho úradu pre koordináciu voľných pracovných miest a žiadostí o zamestnanie (ďalej len „Európsky úrad pre koordináciu“) zriadeného v rámci Komisie je podporovať obsadzovanie voľných pracovných miest na úrovni Únie. Úrad je zodpovedný predovšetkým za všetky technické úlohy, ktoré na základe ustanovení tohto nariadenia pripadajú v tejto oblasti Komisii, najmä za pomoc vnútroštátnym službám zamestnanosti.
Európsky úrad pre koordináciu zhromažďuje informácie uvedené v článkoch 12 a 13 a údaje vyplývajúce zo štúdií a prieskumov vykonaných v súlade s článkom 11, aby sa zverejnili všetky užitočné fakty týkajúce sa predvídateľného vývoja na trhu práce Únie; tieto fakty oznamuje špecializovaným službám členských štátov, ako aj poradnému výboru uvedenému v článku 21 a technickému výboru.
Článok 19
1. Európsky úrad pre koordináciu zodpovedá predovšetkým za:
a)
koordináciu praktických opatrení potrebných na sprostredkovanie a obsadzovanie voľných pracovných miest žiadosťami o zamestnanie na úrovni Únie a za analýzu z toho vyplývajúceho pohybu pracovníkov;
b)
prispievanie k dosiahnutiu týchto cieľov tým, že v spolupráci s technickým výborom uplatňuje spoločné postupy na správnej a technickej úrovni;
c)
to, že v prípade osobitnej potreby a po dohode so špecializovanými službami skoordinuje ponuky voľných pracovných miest so žiadosťami o zamestnanie a požiada špecializované služby o ich vybavenie.
2. Európsky úrad pre koordináciu postupuje špecializovaným službám informácie o voľných pracovných miestach a žiadosti o zamestnanie, ktoré boli zaslané priamo Komisii; špecializované služby ho informujú o ich ďalšom spracovaní.
Článok 20
Komisia môže po dohode s príslušným úradom každého členského štátu a v súlade s podmienkami a postupmi, ktoré určí na základe stanoviska technického výboru, organizovať návštevy a služobné pobyty pracovníkov úradov ostatných členských štátov a zabezpečovať odborné programy pre špecializovaných pracovníkov.
KAPITOLA III
VÝBORY NA ZABEZPEČENIE ÚZKEJ SPOLUPRÁCE MEDZI ČLENSKÝMI ŠTÁTMI VO VECIACH SÚVISIACICH SO SLOBODOU POHYBU PRACOVNÍKOV A ICH ZAMESTNÁVANIA
ODDIEL 1
Poradný výbor
Článok 21
Poradný výbor zodpovedá za pomoc Komisii pri posudzovaní všetkých otázok vyplývajúcich z uplatňovania Zmluvy o fungovaní Európskej únie a za opatrenia prijaté na jej vykonanie vo veciach súvisiacich so slobodou pohybu pracovníkov a ich zamestnávaním.
Článok 22
Poradný výbor zodpovedá najmä za:
a)
posudzovanie problémov súvisiacich so slobodou pohybu a zamestnávaním v rámci vnútroštátnej politiky pracovných síl s cieľom koordinovať politiku zamestnanosti členských štátov na úrovni Únie, a tým prispievať k rozvoju hospodárstva a zlepšeniu rovnováhy na trhu práce;
b)
všeobecné hodnotenie účinkov vykonávania tohto nariadenia a všetkých doplňujúcich opatrení;
c)
predkladanie zdôvodnených návrhov na zmenu a doplnenie tohto nariadenia Komisii;
d)
vypracúvanie zdôvodnených stanovísk o všeobecných alebo zásadných otázkach, a to na žiadosť Komisie alebo z vlastnej iniciatívy, najmä o výmene informácií týkajúcich sa vývoja na trhu práce, o pohybe pracovníkov medzi členskými štátmi, o programoch alebo opatreniach na rozvoj poradenstva pri voľbe povolania a odbornej príprave, ktoré môžu rozšíriť možnosti slobody pohybu a zamestnávania, a o všetkých formách pomoci pracovníkom a ich rodinám vrátane sociálnej pomoci a ubytovania pracovníkov.
Článok 23
1. Poradný výbor tvorí po šesť členov z každého členského štátu, z ktorých dvaja zastupujú vládu, dvaja odborové organizácie a dvaja združenia zamestnávateľov.
2. Pre každú kategóriu uvedenú v odseku 1 vymenuje každý členský štát jedného náhradníka.
3. Funkčné obdobie členov a ich náhradníkov je dva roky. Ich vymenovanie možno predĺžiť.
Po uplynutí funkčného obdobia zostávajú členovia a ich náhradníci vo funkcii, kým nie sú nahradení alebo kým nie sú znovu vymenovaní.
Článok 24
Členov poradného výboru a ich náhradníkov vymenuje Rada, ktorá sa pri výbere zástupcov odborov a združení zamestnávateľov usiluje o dosiahnutie primeraného zastúpenia jednotlivých dotknutých hospodárskych odvetví vo výbore.
Zoznam členov a ich náhradníkov uverejní Rada pre informáciu v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 25
Poradnému výboru predsedá člen Komisie alebo jeho zástupca. Predseda nemá hlasovacie právo. Výbor sa schádza najmenej dvakrát ročne. Zvoláva ho predseda z vlastnej iniciatívy alebo na žiadosť najmenej jednej tretiny členov.
Sekretariát výboru zabezpečuje Komisia.
Článok 26
Predseda môže pozvať jednotlivcov alebo zástupcov orgánov, ktorí majú rozsiahle skúsenosti v oblasti zamestnávania alebo pohybu pracovníkov, aby sa zúčastnili na zasadaniach výboru ako pozorovatelia alebo experti. Predsedovi môžu pomáhať odborní poradcovia.
Článok 27
1. Stanovisko poradného výboru je platné, len ak sú prítomné dve tretiny členov.
2. Stanoviská musia byť odôvodnené. Prijímajú sa absolútnou väčšinou platných hlasov; na žiadosť menšiny sa k nim pripojí písomné vyhlásenie o ňou vyjadrených názoroch.
Článok 28
Poradný výbor ustanoví svoje pracovné metódy v rokovacom poriadku, ktorý nadobudne platnosť po tom, ako ho po získaní stanoviska Komisie schváli Rada. Na základe rovnakého postupu nadobudne platnosť každá zmena rokovacieho poriadku, ktorú výbor prijme.
ODDIEL 2
Technický výbor
Článok 29
Technický výbor zodpovedá za pomoc Komisii pri príprave, podpore a následnom zabezpečovaní technických prác a opatrení na vykonávanie tohto nariadenia a všetkých doplňujúcich opatrení.
Článok 30
Technický výbor zodpovedá najmä:
a)
za podporu a rozvoj spolupráce medzi príslušnými orgánmi verejnej správy členských štátov vo všetkých technických otázkach súvisiacich so slobodou pohybu pracovníkov a ich zamestnávaním;
b)
za vypracúvanie postupov pri organizovaní spoločných činností príslušných štátnych orgánov;
c)
za uľahčovanie zhromažďovania informácií, ktoré by mohli byť užitočné pre Komisiu a pre štúdie a prieskumy, ktoré predpokladá toto nariadenie, a za podporu výmeny informácií a skúseností medzi príslušnými správnymi orgánmi;
d)
za skúmanie zbližovania kritérií, prostredníctvom ktorých členské štáty hodnotia stav na svojom trhu práce, z technického hľadiska.
Článok 31
1. Technický výbor sa skladá zo zástupcov vlád členských štátov. Každá vláda vymenuje za člena technického výboru jedného z členov, ktorí ju zastupujú v poradnom výbore.
2. Každá vláda vymenuje náhradníka spomedzi svojich ostatných zástupcov v poradnom výbore, z členov alebo náhradníkov.
Článok 32
Technickému výboru predsedá člen Komisie alebo jeho zástupca. Predseda nemá hlasovacie právo. Predsedovi a členom výboru môžu pomáhať odborní poradcovia.
Sekretariát výboru zabezpečuje Komisia.
Článok 33
Návrhy a stanoviská, ktoré prijme technický výbor, sa predkladajú Komisii a je o nich informovaný poradný výbor. K všetkým návrhom a stanoviskám sa pripojí písomné vyhlásenie o názoroch, ktoré vyjadrili jednotliví členovia technického výboru, ak o to požiadajú.
Článok 34
Technický výbor určuje svoje pracovné metódy v rokovacom poriadku, ktorý nadobudne platnosť po tom, ako ho po získaní stanoviska Komisie schváli Rada. Na základe rovnakého postupu nadobudne platnosť každá zmena rokovacieho poriadku, ktorú výbor prijme.
KAPITOLA IV
ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA
Článok 35
Rokovacie poriadky poradného výboru a technického výboru, ktoré sú v platnosti od 8. novembra 1968, zostávajú naďalej v platnosti.
Článok 36
1. Týmto nariadením nie sú dotknuté ustanovenia Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu, ktoré sa týkajú prístupu ku kvalifikovaným povolaniam v oblasti jadrovej energie, ani ďalšie opatrenia prijaté na vykonanie uvedenej zmluvy.
Toto nariadenie sa však vzťahuje na kategóriu pracovníkov uvedenú v prvom pododseku a na ich rodinných príslušníkov, pokiaľ ich právne postavenie neupravuje uvedená zmluva alebo opatrenia.
2. Týmto nariadením nie sú dotknuté opatrenia prijaté v súlade s článkom 48 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.
3. Týmto nariadením nie sú dotknuté ani povinnosti členských štátov, ktoré im vyplývajú z osobitných vzťahov alebo budúcich dohôd s niektorými mimoeurópskymi štátmi alebo územiami založených na inštitucionálnych prepojeniach existujúcich k 8. novembru 1968, alebo z dohôd, ktoré existovali k 8. novembru 1968 s niektorými mimoeurópskymi štátmi alebo územiami, založených na inštitucionálnych prepojeniach medzi nimi.
Pracovníci z takýchto štátov alebo území, ktorí v súlade s týmto ustanovením vykonávajú zamestnanie na území jedného z týchto členských štátov, sa na území ostatných členských štátov nemôžu dovolávať výhod vyplývajúcich z ustanovení tohto nariadenia.
Článok 37
Členské štáty oznámia Komisii pre informáciu znenie vzájomných dohôd, dohovorov alebo dohodnutých postupov v oblasti pracovných síl v čase medzi ich podpisom a nadobudnutím ich platnosti.
Článok 38
Komisia prijme v súlade s týmto nariadením opatrenia na jeho vykonanie. Na tento účel koná v úzkej spolupráci s ústrednými orgánmi verejnej správy členských štátov.
Článok 39
Správne výdavky poradného výboru a technického výboru sú zahrnuté do všeobecného rozpočtu Európskej únie v časti, ktorá sa vzťahuje na Komisiu.
Článok 40
Toto nariadenie sa vzťahuje na členské štáty a ich štátnych príslušníkov bez toho, aby boli dotknuté články 2 a 3.
Článok 41
Nariadenie (EHS) č. 1612/68 sa zrušuje.
Odkazy na zrušené nariadenie sa považujú za odkazy na toto nariadenie a znejú v súlade s tabuľkou zhody uvedenou v prílohe II.
Článok 42
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Štrasburgu 5. apríla 2011