NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1094/2010,
ze dne 24. listopadu 2010
o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění), o změně rozhodnutí č. 716/2009/ES a o zrušení rozhodnutí Komise 2009/79/ES
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Finanční krize v letech 2007 a 2008 odhalila závažné nedostatky v dohledu nad finančním trhem jak v konkrétních případech, tak ve vztahu k finančnímu systému jako celku. Modely dohledu na úrovni jednotlivých členských států pokulhávají za finanční globalizací a realitou integrovaných a vzájemně propojených evropských finančních trhů, na kterých mnoho finančních institucí působí přeshraničně. Krize odhalila nedostatky v oblasti spolupráce, koordinace, jednotného uplatňování práva Unie a důvěry mezi vnitrostátními orgány dohledu.
(2)
Evropský parlament vyzýval před finanční krizí i v jejím průběhu k přechodu k integrovanějšímu evropskému dohledu, aby byly zajištěny skutečně rovné podmínky pro všechny zúčastněné subjekty na úrovni Unie a zohlednila se rostoucí integrace finančních trhů v Unii (a to v usnesení ze dne 13. dubna 2000 o sdělení Komise o provádění rámce pro finanční trhy: akční plán (4); usnesení ze dne 21. listopadu 2002 o pravidlech obezřetnostního dohledu v Evropské unii (5); usnesení ze dne 11. července 2007 o politice finančních služeb (2005-2010) - bílá kniha (6); ze dne 23. září 2008 obsahující doporučení Komisi o zajišťovacích fondech a soukromých kapitálových fondech (7) a usnesení ze dne 9. října 2008 s doporučeními Komisi ohledně opatření navazujících na Lamfalussyho proces: budoucí struktura dohledu (8), a v postoji ze dne 22. dubna 2009 k pozměněnému návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady o přístupu k pojišťovací a zajišťovací činnosti a jejím výkonu (Solventnost II) (9) a postoji ze dne 23.dubna 2009 k návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady o ratingových agenturách (10)).
(3)
V listopadu 2008 Komise zmocnila skupinu odborníků na vysoké úrovni vedenou Jacquesem de Larosièrem, aby učinila doporučení, jakým způsobem mají být posíleny požadavky na dohled za účelem lepší ochrany občanů a obnovení důvěry ve finanční systém. Ve své závěrečné zprávě zveřejněné dne 25. února 2009 (dále jen „de Larosièrova zpráva“) doporučila skupina odborníků na vysoké úrovni posílit rámec dohledu, aby se snížilo riziko a závažnost budoucích finančních krizí. Skupina odborníků na vysoké úrovni doporučila reformy struktury dohledu nad finančním odvětvím v Unii. Dále uvedla, že by měl být vytvořen Evropský systém orgánů dohledu nad finančním trhem, který by se skládal ze tří evropských orgánů dohledu, jednoho pro bankovnictví, jednoho pro cenné papíry a jednoho pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění, a doporučila zřídit Evropskou radu pro systémová rizika. Zpráva představila reformy, které odborníci považovali za nezbytné a na nichž se mělo začít ihned pracovat.
(4)
Komise ve sdělení ze dne 4. března 2009 nazvaném „Urychlit oživení evropské ekonomiky“ navrhla předložení legislativních návrhů týkajících se zřízení Evropského systému dohledu nad finančním trhem a Evropské rady pro systémová rizika. Ve sdělení ze dne 27. května 2009 nazvaném „Evropský dohled nad finančním trhem“ uvedla podrobnější informace o možné architektuře tohoto nového rámce dohledu, přičemž zohlednila podstatu de Larosièrovy zprávy.
(5)
Evropská rada v závěrech ze dne 19. června 2009 potvrdila, že by měl být zřízen Evropský systém orgánů dohledu nad finančním trhem, který by se měl skládat ze tří nových evropských orgánů dohledu. Systém by se měl zaměřit na zvýšení kvality a jednotnosti vnitrostátního dohledu, posílení kontroly nad skupinami působícími přeshraničně a vytvoření jednotného evropského souboru pravidel, která by se vztahovala na všechny finanční instituce na vnitřním trhu. Evropská rada zdůraznila, že evropské orgány dohledu by také měly mít pravomoc dohledu nad ratingovými agenturami, a vyzvala Komisi, aby připravila konkrétní návrhy pro zajištění stěžejní úlohy Evropského systému orgánů dohledu nad finančním trhem v krizových situacích, a současně zdůraznila, že rozhodnutí přijatá evropskými orgány ohledu by neměla nijak zasahovat do fiskálních pravomocí členských států.
(6)
V důsledku finanční a hospodářské krize vznikla reálná a vážná rizika pro stabilitu finančního systému a fungování vnitřního trhu. Obnovení a udržení stabilního a spolehlivého finančního systému je absolutně nezbytným předpokladem pro zachování důvěry a soudržnosti na vnitřním trhu, a tedy pro zachování a zlepšení podmínek pro vytvoření plně integrovaného a fungujícího vnitřního trhu v oblasti finančních služeb. Kromě toho hlouběji a šířeji integrované finanční trhy nabízejí lepší možnosti financování a diverzifikace rizika, čímž přispívají ke zlepšení schopnosti ekonomik absorbovat šoky.
(7)
Unie se dostala na hranice svých možností ohledně toho, čeho lze dosáhnout na základě současného postavení evropských výborů orgánů dohledu. Unie nemůže zůstat v situaci, kdy neexistuje žádný mechanismus, který by zajistil, že vnitrostátní orgány dohledu přijmou nejlepší možná rozhodnutí ohledně dohledu nad finančními institucemi, které působí přeshraničně, nemůže zůstat v situaci, kdy je nedostatečná spolupráce a výměna informací mezi vnitrostátními orgány dohledu, kdy společné opatření vnitrostátních orgánů dohledu vyžaduje složité přípravy, aby se zohlednily nejrůznější požadavky na regulaci a dohled, kdy řešení na vnitrostátní úrovni jsou nejčastěji jedinou proveditelnou možností reakce na problémy na úrovni Unie a kdy existují různé výklady stejného právního textu. Evropský systém dohledu nad finančním trhem (dále jen „SFS“) by měl být navržen tak, aby uvedené nedostatky překonal a představoval systém, který je v souladu s cílem stabilního a jednotného trhu finančních služeb Unie a který spojuje vnitrostátní orgány dohledu v silné síti v rámci Unie.
(8)
ESFS by měl představovat integrovanou síť vnitrostátních orgánů dohledu a orgánů dohledu Unie, která ponechá každodenní dohled nad finančními institucemi na vnitrostátní úrovni. Kromě toho by mělo být dosaženo větší harmonizace a jednotného uplatňování pravidel pro finanční instituce a trhy v celé Unii. Kromě Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) (dále jen „orgán pro pojišťovnictví“) by měly být dále zřízeny Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví), Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) a Společný výbor evropských orgánů dohledu (dále jen „polečný výbor“). Evropská rada pro systémová rizika (dále jen „ESRB“) by za účelem plnění úkolů stanovených v tomto nařízení a v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1092/2010 (11) měla být součástí ESFS.
(9)
Evropské orgány dohledu by měly nahradit Evropský výbor orgánů bankovního dohledu zřízený rozhodnutím Komise 2009/78/ES (12), Evropský výbor orgánů dozoru nad pojišťovnictvím a zaměstnaneckým penzijním pojištěním zřízený rozhodnutím Komise 2009/79/ES (13) a Evropský výbor regulátorů trhů s cennými papíry zřízený rozhodnutím Komise 2009/77/ES (14) a měly by převzít všechny úkoly a pravomoci těchto výborů, včetně případného pokračování probíhající práce a projektů. Působnost každého evropského orgánu dohledu by měla být jasně vymezena. Evropské orgány dohledu by měly být odpovědné Evropskému parlamentu a Radě. V případě, že se tato odpovědnost týká meziodvětvových otázek koordinovaných společným výborem, měly by nést odpovědnost za takovou koordinaci evropské orgány dohledu prostřednictvím společného výboru.
(10)
Orgán pro pojišťovnictví by se měl zasazovat o zlepšení fungování vnitřního trhu, především zajištěním vysoké, účinné a jednotné úrovně regulace a dohledu s ohledem na různé zájmy všech členských států a na rozdílnou povahu finančních institucí. Měl by chránit veřejné zájmy, jako je stabilita finančního systému, průhlednost trhů a finančních produktů a ochrana pojistníků, účastníků penzijních systémů a oprávněných osob. Orgán pro pojišťovnictví by měl rovněž předcházet regulatorní arbitráži, zajistit rovné podmínky a posílit koordinaci dohledu na mezinárodní úrovni, a to ve prospěch hospodářství jako celku, včetně finančních institucí a dalších zúčastněných subjektů, spotřebitelů a zaměstnanců. Mezi jeho úkoly by měla také patřit podpora sbližování dohledu a poskytování poradenství orgánům Unie v oblasti regulace pojišťovnictví, zajišťovnictví a poskytování zaměstnaneckého penzijního pojištění a dohledu nad nimi, jakož i související otázky správy a řízení společností, auditů a finančního výkaznictví. Orgánu pro pojišťovnictví by také měly být svěřeny určité pravomoci v oblasti stávajících i nových finančních činností.
(11)
Orgán pro pojišťovnictví by měl mít rovněž možnost dočasně zakázat nebo omezit některé finanční činnosti, které ohrožují řádné fungování a integritu finančních trhů nebo stabilitu celého finančního systému Unie nebo jeho části, v případech a za podmínek stanovených v legislativních aktech uvedených v tomto nařízení. Bude-li takový dočasný zákaz nutný, v případě mimořádné situace, měl by jej orgán pro pojišťovnictví vydat v souladu s tímto nařízením a za podmínek v něm stanovených. V případech, v nichž má dočasný zákaz nebo omezení některých finančních činností dopad na více odvětví, by měly odvětvové právní předpisy stanovit, že orgán pro pojišťovnictví by měl svou činnost v případě potřeby konzultovat a koordinovat s Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro bankovnictví) a s Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy) prostřednictvím společného výboru.
(12)
Orgán pro pojišťovnictví by měl brát náležitě v úvahu dopad své činnosti na hospodářskou soutěž a inovace v rámci vnitřního trhu, konkurenceschopnost Unie v celosvětovém měřítku, finanční začlenění a novou strategii Unie pro růst a zaměstnanost.
(13)
Aby mohl orgán pro pojišťovnictví plnit své cíle, měl by mít právní subjektivitu a být administrativně a finančně autonomní.
(14)
Na základě práce mezinárodních organizací a skupin by systémové riziko mělo být definováno jako riziko narušení kontinuity finančního systému, které může mít závažné negativní dopady na vnitřní trh a reálnou ekonomiku. Určitý stupeň systémové důležitosti mohou mít potenciálně všechny typy finančních zprostředkovatelů, trhy a infrastruktury.
(15)
Přeshraničním rizikem se rozumí veškerá rizika způsobená hospodářskou nerovnováhou nebo finančními selháními v celé Unii nebo v jejích částech, které mohou mít výrazně negativní dopady na transakce mezi hospodářskými subjekty dvou nebo více členských států, na fungování vnitřního trhu nebo na veřejné finance Unie nebo jakéhokoli z jejích členských států.
(16)
Soudní dvůr Evropské unie ve svém rozsudku ze dne 2. května 2006 ve věci C-217/04 (Spojené království Velké Británie a Severního Irska v. Evropský parlament a Rada Evropské unie) konstatoval, že: „nic ve znění článku 95 ES [nyní článek 114 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen ‚Smlouva o fungování EU‘) neumožňuje dojít k závěru, že opatření přijatá zákonodárcem Společenství na základě tohoto ustanovení jsou určena pouze členským státům. Podle uvážení uvedeného zákonodárce se totiž může ukázat nezbytné stanovit zřízení subjektu Společenství pověřeného přispívat k uskutečnění procesu harmonizace v situacích, kdy se zdá vhodné přijmout nezávazná doprovodná a usměrňující opatření pro usnadnění jednotného provádění a uplatňování aktů založených na uvedeném ustanovení“ (15). Účel a úkol orgánu pro pojišťovnictví, totiž podporovat příslušné vnitrostátní orgány dohledu při jednotném výkladu a uplatňování předpisů Unie a přispívat k finanční stabilitě nezbytné pro finanční integraci, úzce souvisejí s cíli acquis Unie v oblasti vnitřního trhu finančních služeb. Proto by měl být orgán pro pojišťovnictví zřízen na základě článku 114 Smlouvy o fungování EU.
(17)
Těmito legislativními akty, které stanoví úkoly příslušných orgánů členských států, včetně vzájemné spolupráce a spolupráce s Komisí, jsou: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES ze dne 25. listopadu 2009 přístupu k pojišťovací a zajišťovací činnosti a jejím výkonu (Solventnost II) (16), s výjimkou hlavy IV této směrnice, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES ze dne 9. prosince 2002 o zprostředkování pojištění (17), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/41/ES ze dne 3. června 2003 o činnostech institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění a dohledu nad nimi (18), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu (19), směrnice Rady 64/225/EHS ze dne 25. února 1964 o odstranění omezení svobody usazování a volného pohybu služeb v oblasti zajištění a retrocese (20), první směrnice Rady 73/239/EHS ze dne 24. července 1973 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém pojištění jiném než životním a jejího výkonu (21), směrnice Rady 73/240/EHS ze dne 24. července 1973, kterou se odstraňují omezení svobody usazování v oblasti přímého pojištění jiného než životního (22), směrnice Rady 76/580/EHS ze dne 29. června 1976, kterou se mění směrnice 73/239/EHS o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém pojištění jiném než životním a jejího výkonu (23) směrnice Rady 78/473/EHS ze dne 30. května 1978 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se soupojištění v rámci Společenství (24), směrnice Rady 84/641/EHS ze dne 10. prosince 1984, kterou se mění první směrnice Rady 73/239/EHS o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém pojištění jiném než životním a jejího výkonu, a to zejména ve vztahu k asistenčním službám pro turisty (25), směrnice Rady 87/344/EHS ze dne 22. června 1987 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se pojištění právní ochrany (26), druhá směrnice Rady 88/357/EHS ze dne 22. června 1988 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního, kterou se stanoví opatření k usnadnění účinného výkonu volného pohybu služeb (27), směrnice Rady 92/49/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního (třetí směrnice o neživotním pojištění) (28), směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/78/ES ze dne 27. října 1998 o doplňkovém dozoru nad pojišťovnami v pojišťovací skupině (29), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/17/ES ze dne 19. března 2001 o reorganizaci a likvidaci pojišťoven (30), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/83/ES ze dne 5. listopadu 2002 o životním pojištění (31) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/68/ES ze dne 16. listopadu 2005 o zajištění (32). Pokud jde o instituce poskytující zaměstnanecké penzijní pojištění, nemělo by být činností orgánu pro pojišťovnictví dotčeno vnitrostátní právo sociálního zabezpečení a pracovní právo.
(18)
Mezi stávající právní předpisy Unie upravující oblast, na niž se vztahuje toto nařízení, dále patří příslušné části směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES ze dne 26. října 2005 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu (33) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/65/ES ze dne 23. září 2002 o uvádění finančních služeb pro spotřebitele na trh na dálku (34)
(19)
Je žádoucí, aby orgán pro pojišťovnictví přispíval k posuzování potřeby evropské soustavy pro vnitrostátní systémy záruk pojištění, který disponuje dostatečnými finančními prostředky a je dostatečně harmonizován.
(20)
V souladu s prohlášením (č. 39) k článku 290 Smlouvy o fungování Evropské unie připojeným k závěrečnému aktu mezivládní konference, která přijala Lisabonskou smlouvu je k vypracování regulačních technických norem zapotřebí odborných znalostí v podobě, která je specifická pro oblast finančních služeb. Je nezbytné umožnit orgánu pro pojišťovnictví, aby takovéto odborné znalosti poskytl rovněž pokud jde o normy nebo části norem, které nejsou založeny na návrhu regulační technické normy, kterou vypracoval.
(21)
Je nutné zavést efektivní nástroj pro přípravu harmonizovaných regulačních technických norem ve finančních službách, aby byly rovněž prostřednictvím jednotného souboru pravidel zajištěny rovné podmínky na trhu a dostatečná ochrana pojistníků, účastníků penzijních systémů a dalších oprávněných osob v celé Unii. V oblastech vymezených právem Unie je vhodné a smysluplné pověřit orgán pro pojišťovnictví jako subjekt s vysoce specializovanými odbornými znalostmi vypracováním návrhů regulačních technických norem, které nejsou politické povahy.
(22)
Komise by měla schválit tyto návrhy regulačních technických norem prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci podle článku 290 Smlouvy o fungování EU, aby jim dala závaznou právní účinnost. Měly by být měněny jen za velmi omezených a mimořádných okolností, jelikož orgán pro pojišťovnictví je tím, kdo je v úzkém kontaktu s finančními trhy a zná jejich každodenní fungování nejlépe. Návrhy regulačních technických norem by měly být změněny, pokud by normy nebyly v souladu s právem Unie, neodpovídaly zásadě proporcionality nebo by odporovaly základním zásadám vnitřního trhu finančních služeb odrážejícím se v acquis Unie pro oblast finančních služeb. Komise by neměla měnit obsah navržených norem vypracovaných orgánem pro pojišťovnictví bez předchozí koordinace s tímto orgánem. Pro zajištění bezproblémového a urychleného procesu přijímání těchto norem by měla být Komisi pro přijetí rozhodnutí o jejich schválení stanovena lhůta.
(23)
S ohledem na odborné znalosti orgánu pro pojišťovnictví v oblastech, v nichž by měly být regulační technické normy vypracovány, je třeba vzít v úvahu deklarovaný záměr Komise vycházet při přijímání odpovídajících aktů v přenesené pravomoci zpravidla z návrhů regulačních technických norem, které jí orgán pro pojišťovnictví předloží. V případě, že orgán pro pojišťovnictví návrh regulačních technických norem ve lhůtách stanovených v příslušném právním předpise nepředloží, by však mělo být zajištěno, že cíle přenesení pravomoci bude skutečně dosaženo a že bude zachována efektivnost rozhodovacího procesu. Proto by Komise měla být v těchto případech zmocněna k přijetí regulačních technických norem i při neexistenci návrhu ze strany orgánu pro pojišťovnictví.
(24)
Komise by měla být rovněž zmocněna k přijímání prováděcích technických norem prostřednictvím prováděcích aktů podle článku 291 Smlouvy o fungování EU.
(25)
V oblastech, na které se regulační technické normy nebo prováděcí technické normy nevztahují, by měl mít orgán pro pojišťovnictví pravomoc vydávat obecné pokyny a doporučení pro uplatňování práva Unie. Pro zajištění transparentnosti a zlepšení dodržování těchto obecných pokynů a doporučení vnitrostátními orgány dohledu by mělo být orgánu pro pojišťovnictví umožněno, aby zveřejnil důvody, proč se orgány dohledu neřídí těmito obecnými pokyny nebo doporučeními.
(26)
Zajištění správného a úplného uplatňování práva Unie je základním předpokladem pro dosažení integrity, průhlednosti, účinnosti a řádného fungování finančních trhů, stability finančního systému a neutrálních podmínek pro hospodářskou soutěž mezi finančními institucemi Unie. Měl by být tedy vytvořen mechanismus, na jehož základě by orgán pro pojišťovnictví řešil případy neuplatňování nebo nesprávného uplatňování práva Unie, které lze považovat za jeho porušení. Tento mechanismus by se měl uplatňovat v oblastech, ve kterých právní předpisy Unie stanovují jednoznačné a nepodmíněné povinnosti.
(27)
Pro přiměřenou reakci na případy nesprávného či nedostatečného uplatňování práva Unie by měl být zaveden třístupňový mechanismus. Za prvé by měl být orgán pro pojišťovnictví oprávněn vyšetřovat údajné nesprávné či nedostatečné plnění povinností vyplývajících z práva Unie ze strany vnitrostátních orgánů při provádění dohledu; výstupem z této úrovně by bylo doporučení. Za druhé, pokud se příslušný vnitrostátní orgán neřídí tímto doporučením, Komise by měla být zmocněna k vydání formálního stanoviska zohledňujícího doporučení orgánu pro pojišťovnictví požadujícího po příslušném orgánu, aby přijal nezbytná opatření pro zajištění souladu s právem Unie.
(28)
Za třetí ve výjimečných případech, v nichž dojde k trvalé nečinnosti dotčeného příslušného orgánu a situaci nebude možné řešit jiným způsobem, by měl být orgán pro pojišťovnictví oprávněn přijímat rozhodnutí určená jednotlivým finančním institucím. Toto oprávnění by mělo být omezeno na výjimečné situace, kdy příslušný orgán nedodržuje jemu určené formální stanovisko a kdy se právo Unie přímo vztahuje na finanční instituce prostřednictvím současných nebo budoucích nařízení Unie.
(29)
Vážné ohrožení řádného fungování a integrity finančních trhů nebo stability finančního systému v Unii vyžaduje urychlenou a společnou reakci na úrovni Unie. Orgán pro pojišťovnictví by tedy měl mít možnost požadovat po vnitrostátních orgánech dohledu přijetí konkrétních opatření k nápravě mimořádné situace. Pravomoc rozhodnout, že nastala mimořádná situace, by měla být svěřena Radě v návaznosti na žádost kteréhokoli evropského orgánu dohledu, Komise nebo ESRB.
(30)
Orgán pro pojišťovnictví by měl mít možnost požadovat po vnitrostátních orgánech dohledu přijetí konkrétních opatření k nápravě mimořádné situace. Činností prováděnou orgánem pro pojišťovnictví v tomto ohledu, by neměly být dotčeny pravomoci Komise podle článku 258 Smlouvy o fungování EU zahájit řízení o nesplnění povinnosti vůči členskému státu dotyčného orgánu dohledu z důvodu nepřijetí daných opatření tímto orgánem, ani oprávnění Komise požadovat za těchto okolností přijetí předběžných opatření v souladu s jednacím řádem Soudního dvora Evropské unie. Dále by neměly být touto činností dotčeny žádné závazky, které by tomuto členskému státu mohly vzniknout v souladu s judikaturou Soudního dvora Evropské unie, pokud orgány dohledu tohoto členského státu nepřijmou opatření požadovaná orgánem pro pojišťovnictví.
(31)
Pro zajištění účinného a efektivního dohledu a vyváženého posouzení stanovisek příslušných orgánů v různých členských státech je zapotřebí, aby orgán pro pojišťovnictví mohl závazně urovnávat spory týkající se přeshraničních situací mezi příslušnými vnitrostátními orgány, a to i v rámci kolegií orgánů dohledu. Měla by být stanovena lhůta pro smírné urovnání sporu, v níž by mohly příslušné vnitrostátní orgány dosáhnout dohody. Působnost orgánu pro pojišťovnictví by se měla vztahovat na spory ohledně postupu nebo obsahu opatření nebo nečinnosti ze strany příslušného orgánu členského státu v případech stanovených v právně závazných aktech Unie uvedených v tomto nařízení. V takové situaci by měl být některý z dotčených orgánů dohledu oprávněn předložit otázku orgánu pro pojišťovnictví, který by měl jednat v souladu s tímto nařízením. Orgán pro pojišťovnictví by měl mít pravomoc od dotčených příslušných orgánů vyžadovat přijetí konkrétního opatření nebo zdržení se určitého jednání, s cílem urovnat celou záležitost a zajistit tak soulad s právem Unie, se závaznými účinky pro dotyčné příslušné orgány. Pokud příslušný orgán nevyhoví rozhodnutí umožňujícímu urovnání sporu, které mu je určeno, měl by mít orgán pro pojišťovnictví pravomoc přijímat rozhodnutí určená přímo finančním institucím, a to v oblastech práva Unie, které se na tyto instituce přímo vztahují. Pravomoc přijmout takové rozhodnutí by se měla uplatnit pouze v krajním případě a výhradně pro zajištění řádného a jednotného uplatňování práva Unie. V případě, že příslušné právní předpisy Unie dávají příslušným orgánům členských států možnost jednat podle vlastního uvážení, rozhodnutí přijatá orgánem pro pojišťovnictví nemohou nahradit toto jednání podle práva Unie.
(32)
Krize ukázala, že stávající systém spolupráce mezi vnitrostátními orgány, jejichž pravomoci jsou omezeny na jednotlivé členské státy, je nedostatečný, pokud jde o finanční instituce působící přeshraničně.
(33)
Skupina odborníků zřízená členskými státy za účelem posouzení příčin krize a vypracování návrhů na zlepšení regulace finančního odvětví a dohledu nad ním potvrdila, že stávající mechanismy nejsou dobrým základem pro budoucí regulaci finančních institucí působících přeshraničně a dohled nad nimi v celé Unii.
(34)
Jak se uvádí v de Larosièrově zprávě: „v zásadě mámě dvě možnosti: první z nich je přístup ‚každý sám za sebe‘ na úkor druhých; druhou možností je posílená, pragmatická a rozumná spolupráce na evropské úrovni prospěšná pro všechny v zájmu zachování otevřené světové ekonomiky. Taková spolupráce bude znamenat nezpochybnitelný ekonomický přínos.“
(35)
Důležitou úlohu při účinném, efektivním a jednotném dohledu nad finančními institucemi působícími přeshraničně hrají kolegia orgánů dohledu. Orgán pro pojišťovnictví by měl přispívat k podpoře a sledování účinného, efektivního a jednotného fungování kolegií orgánů dohledu a v tomto ohledu by měl mít vedoucí postavení při zajišťování jednotného a soudržného fungování kolegií orgánů dohledu, jež dohlížejí nad institucemi působícími přeshraničně v rámci celé Unie. Orgán pro pojišťovnictví by proto měl mít plné právo účasti v kolegiích orgánů dohledu, aby mohl optimalizovat fungování těchto kolegií a proces výměny informací v nich a aby mohl podporovat sbližování a jednotnost mezi kolegii při uplatňování práva Unie. Jak se uvádí v de Larosièrově zprávě, „je třeba se vyvarovat narušování hospodářské soutěže a regulatorní arbitráži v důsledku odlišných postupů dohledu, jelikož mohou ohrozit finanční stabilitu, mimo jiné tím, že podporují přesun do zemí, v nichž je dohled méně přísný. Je třeba, aby byl systém dohledu vnímán jako spravedlivý a vyvážený“.
(36)
Je nezbytné sbližovat postupy v oblasti předcházení krizím, jejich řízení a řešení, včetně mechanismů financování, aby bylo zajištěno, že veřejné orgány jsou s to vyřešit úpadky finančních institucí a zároveň minimalizovat dopad těchto úpadků na finanční systém, využívání prostředků daňových poplatníků na záchranu pojišťoven či zajišťoven a využívání zdrojů veřejného sektoru, jakož i omezit hospodářské škody a koordinovat uplatňování vnitrostátních opatření pro řešení úpadků. V této souvislosti by Komise měla mít možnost orgán pro pojišťovnictví požádat, aby přispěl k posouzení uvedenému v článku 242 směrnice 2009/138/ES, zejména pokud jde o spolupráci orgánů dohledu v rámci kolegií dohledu a fungování kolegií dohledu, praxi dohledu týkající se stanovení navýšení kapitálu, hodnocení přínosu posílení skupinového dohledu a řízení kapitálu ve skupině pojišťoven a zajišťoven, včetně případných opatření pro rozšíření řádného přeshraničního řízení pojišťovacích skupin, především s ohledem na rizika a správu majetku, a rovněž informování o jakémkoli novém vývoji a pokroku spojeném se souborem koordinovaných vnitrostátních opatření pro řízení krizí, včetně případné potřeby systému soudržných a důvěryhodných mechanismů financování s odpovídajícími nástroji financování.
(37)
V rámci probíhající přezkumu směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES ze dne 30. května 1994 o systémech pojištění vkladů (35) a směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 3. března 1997 o systémech pro odškodnění investorů (36) je patrný záměr Komise věnovat zvláštní pozornost potřebě zajistit další harmonizaci v celé Unii. V oblasti pojišťovnictví je rovněž patrný záměr Komise posoudit možnost zavedení pravidel Unie na ochranu pojistníků v případě úpadku pojišťovny. Evropské orgány dohledu by v těchto oblastech měly mít významnou úlohu a měly by jim být svěřeny vhodné pravomoci ve vztahu k evropským soustavám garančních systémů.
(38)
Delegování úkolů a povinností může být užitečným nástrojem pro fungování sítě orgánů dohledu, aby se předešlo zdvojování úkolů v oblasti dohledu, podporovala se spolupráce, a tím se optimalizoval proces dohledu a snížila se zátěž finančních institucí. Toto nařízení by tedy mělo pro toto delegování stanovit jasný právní základ. Při respektování obecného pravidla, že delegování by mělo být povoleno, by členské státy měly mít současně možnost zavést zvláštní podmínky pro delegování povinností, například pokud jde o informování a oznamování postupů delegování. Delegování úkolů znamená, že úkoly provádí orgán pro pojišťovnictví nebo jiný než příslušný orgán dohledu, zatímco odpovědnost za rozhodnutí v rámci dohledu zůstává orgánu, který úkol delegoval. Na základě delegování povinností by měl mít orgán pro pojišťovnictví nebo vnitrostátní orgán dohledu (dále jen „pověřený orgán“) možnost rozhodnout o určité záležitosti dohledu svým jménem místo orgánu pro pojištění nebo místo jiného vnitrostátního orgánu dohledu. Delegování by se mělo řídit zásadou, podle níž je dohledem pověřen ten orgán dohledu, který může v dané věci nejsnadněji přijmout příslušné opatření. Delegování povinností by bylo vhodné například z důvodu úspor z rozsahu, jednotnosti při dohledu nad skupinami a optimálního využití odborných znalostí vnitrostátních orgánů dohledu. Pověřující orgán a ostatní příslušné orgány by měly rozhodnutí pověřeného orgánu uznat jako závazné, pokud pověřený orgán nepřekročil rámec svého pověření. Příslušné právní předpisy Unie by mohly dále stanovit zásady, jak lze delegovat povinnosti na základě dohody.
Orgán pro pojišťovnictví by měl všemi možnými prostředky podporovat a sledovat uzavírání dohod o delegování mezi vnitrostátními orgány dohledu. Předem by měl být informován o plánovaných dohodách o delegování, aby mohl případně vyjádřit své stanovisko. Kromě toho by měl centralizovat zveřejňování těchto dohod, aby se zajistila včasnost, transparentnost a dobrá dostupnost informací o dohodách všem dotčeným stranám. Orgán pro pojišťovnictví by také měl určovat a zveřejňovat osvědčené postupy týkající se delegování a dohod o delegování.
(39)
Orgán pro pojišťovnictví by měl aktivně podporovat sbližování dohledu v rámci celé Unie s cílem zavedení společné kultury dohledu.
(40)
Účinným a efektivním nástrojem pro podporu jednoty v rámci sítě orgánů dohledu nad finančním trhem je srovnávací hodnocení. Orgán pro pojišťovnictví by měl tedy vytvořit metodický rámec pro toto hodnocení a zajistit jeho pravidelné provádění. Hodnocení by se mělo zaměřit nejen na sbližování postupů dohledu, ale i na posouzení schopnosti orgánů dohledu dosahovat při dohledu vysoce kvalitních výsledků a na nezávislost těchto příslušných orgánů. Se souhlasem příslušného orgánu, který je předmětem hodnocení, by výsledky srovnávacích hodnocení měly být zveřejněny. Osvědčené postupy by rovněž měly být určeny a zveřejněny.
(41)
Orgán pro pojišťovnictví by měl aktivně podporovat koordinovanou reakci Unie v oblasti dohledu, zejména zajistit řádné fungování a integritu finančních trhů a stabilitu finančního systému v Unii. Kromě pravomocí přijímat opatření v mimořádných situacích by orgánu pro pojišťovnictví tedy měla být svěřena i funkce obecné koordinace v rámci ESFS. Činnost orgánu pro pojišťovnictví by se měla především zaměřit na bezproblémový tok všech důležitých informací mezi příslušnými orgány.
(42)
Pro zajištění finanční stability je nutné včas identifikovat trendy, možná rizika a slabá místa vyplývající z mikroobezřetnostní úrovně v mezinárodním měřítku a napříč odvětvími. Orgán pro pojišťovnictví by měl sledovat a hodnotit tento vývoj v oblasti své působnosti a pravidelně a v případě nutnosti i v jednotlivých konkrétních případech informovat Evropský parlament, Radu, Komisi, ostatní evropské orgány dohledu a ESRB. Dále by měl orgán pro pojišťovnictví ve spolupráci s ESRB iniciovat a koordinovat v rámci celé Unie zátěžové testy, jejichž cílem je vyhodnotit odolnost finančních institucí vůči nepříznivému tržnímu vývoji, a zajistit co nejjednotnější metodiku provádění těchto testů na vnitrostátní úrovni. Má-li orgán pro pojišťovnictví řádně plnit své funkce, měl by provádět ekonomické analýzy trhů a dopadů potenciálního vývoje trhů.
(43)
Vzhledem ke globalizaci finančních služeb a rostoucímu významu mezinárodních norem by měl orgán pro pojišťovnictví podporovat dialog a spolupráci s orgány dohledu mimo Unii. V jeho pravomoci by mělo být navazování kontaktů a uzavírání správních dohod s orgány dohledu a správními orgány třetích zemí a mezinárodními organizacemi za současného plného respektování stávajících úloh a příslušných pravomocí orgánů členských států a orgánů Unie. Země, které uzavřely dohody s Unií, v jejichž důsledku přijaly a uplatňují právo Unie, by měly mít možnost účastnit se činnosti orgánu pro pojišťovnictví a orgán pro pojišťovnictví by měl mít možnost spolupracovat se třetími zeměmi, které uplatňují právní předpisy, jež byly uznány jako rovnocenné právním předpisům Unie.
(44)
Orgán pro pojišťovnictví by měl být v rámci své působnosti nezávislým poradním orgánem Evropského parlamentu, Rady a Komise. Aniž jsou dotčeny pravomoci dotčených příslušných orgánů, mělo by být orgánu pro pojišťovnictví umožněno předkládat stanovisko k obezřetnostnímu posuzování fúzí a nabývání účastí podle směrnice 92/49/EHS a směrnic 2002/83/ES a 2005/68/ES, ve znění směrnice 2007/44/ES (37), v případě, že uvedená směrnice vyžaduje konzultaci mezi příslušnými orgány dvou nebo více členských států.
(45)
Aby mohl orgán pro pojišťovnictví efektivně vykonávat své povinnosti, měl by být oprávněn vyžadovat veškeré nezbytné informace. Aby se zabránilo zdvojování oznamovací povinnosti finančních institucí, měly by být tyto informace běžně předkládány vnitrostátními orgány dohledu, které jsou co nejblíže finančním trhům a institucím, a měly by zohlednit již existující statistické údaje. Orgán pro pojišťovnictví by však měl mít v krajním případě, možnost podat řádně odůvodněnou žádost o informace přímo u finančních institucí, jestliže příslušný vnitrostátní orgán tyto informace neposkytne nebo nemůže poskytnout včas. Orgány členských států by měly být povinny pomáhat orgánu pro pojišťovnictví při uplatňování těchto přímých žádostí. V této souvislosti je naprosto zásadní pracovat na společných formátech výkaznictví. Opatřeními pro shromažďování informací by neměl být dotčen právní rámec Evropského statistického systému a Evropského systému centrálních bank v oblasti statistiky. Tímto nařízením by proto nemělo být dotčeno nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 223/2009 ze dne 11. března 2009 o evropské statistice (38) ani nařízení Rady (ES) č. 2533/98 ze dne 23. listopadu 1998 o shromažďování statistických informací Evropskou centrální bankou (39).
(46)
Pro zajištění plné efektivity fungování ESRB a následné reakce na jeho varování a doporučení je podstatná úzká spolupráce mezi orgánem pro pojišťovnictví a ESRB. Orgán pro pojišťovnictví a ESRB by měly vzájemně sdílet všechny příslušné informace. Údaje týkající se jednotlivých podniků by měly být předkládány pouze základě odůvodněné žádosti. Jakmile orgán pro pojišťovnictví nebo vnitrostátní orgán dohledu od ESRB obdrží varování či doporučení, měl by orgán pro pojišťovnictví zajistit vhodná následná opatření.
(47)
Orgán pro pojišťovnictví by měl vést konzultace o regulačních technických normách nebo prováděcích technických normách, obecných pokynech a doporučeních se zainteresovanými stranami a měl by jim dát přiměřenou možnost předložit připomínky k navrhovaným opatřením. Před přijetím návrhu regulačních technických norem nebo prováděcích technických norem, obecných pokynů a doporučení by měl orgán pro pojišťovnictví provést posouzení dopadů. Za tímto účelem a z důvodu vyšší účinnosti by měla být využita skupina subjektů působících v oblasti pojištění a zajištění a skupina subjektů působících v oblasti zaměstnaneckého penzijního pojištění, kde by měly být vyváženě a patřičným způsobem zastoupeny příslušné finanční instituce působící v Unii (zastupující rozdílné modely a velikost finančních institucí a podniků), malé a střední podniky, odbory, akademičtí pracovníci, spotřebitelé, jiní retailoví uživatelé těchto finančních institucí a zástupci příslušných profesních sdružení. Tyto skupiny subjektů by měly vystupovat jako prostředník ve vztahu k ostatním skupinám uživatelů finančních služeb zřízeným Komisí nebo právními předpisy Unie.
(48)
Členům těchto skupin subjektů zastupujícím neziskové organizace či akademickou obec by se mělo dostat odpovídajících náhrad, aby se osoby, které nemají dostatek finančních prostředků ani nezastupují finanční instituce, mohly plně zapojit do diskuse o finanční regulaci.
(49)
Skupiny subjektů by měly být orgánem pro pojišťovnictví konzultovány a mělo by jim být umožněno předkládat stanoviska a poskytovat rady ohledně otázek týkajících se možného uplatňování tohoto nařízení na instituce, na něž se vztahují směrnice 2002/83/ES či směrnice 2003/41/ES.
(50)
Základní povinností členských států je zajišťování koordinovaného řešení krizí a udržování finanční stability v krizových situacích, zejména s ohledem na stabilizaci a záchranu konkrétních finančních institucí nacházejících se v úpadku. Rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví v mimořádných situacích a při řešení problémů, která mají dopad na stabilitu finanční instituce, by neměla nijak zasahovat do fiskálních pravomocí členských států. Měl by být vytvořen mechanismus, kterým by se členské státy mohly odvolat na toto ochranné opatření a postoupit záležitost Radě ke konečnému rozhodnutí. Tento ochranný mechanismus by však neměl být zneužíván, zejména v souvislosti s rozhodnutím orgánu pro pojišťovnictví, které nemá značný nebo podstatný finanční dopad, jako je snížení příjmu v návaznosti na dočasný zákaz konkrétních činností nebo produktů za účelem ochrany spotřebitele. Při přijímání rozhodnutí podle ochranného mechanismu by Rada měla hlasovat v souladu se zásadou, že každý členský stát má jeden hlas. S ohledem na konkrétní povinnosti členských států je v tomto ohledu vhodné zapojit do celé záležitosti i Radu. Vzhledem k citlivosti dané otázky by měly být přijaty postupy zajišťující naprostou důvěrnost.
(51)
Při svém rozhodování by měl být orgán pro pojišťovnictví vázán předpisy Unie a obecnými zásadami spravedlivého řízení a transparentnosti. Mělo by být plně respektováno právo osob, jimž je rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví určeno, být slyšen. Akty vydané orgánem pro pojišťovnictví by měly tvořit nedílnou součást práva Unie.
(52)
Hlavním rozhodovacím orgánem orgánu pro pojišťovnictví by měla být rada orgánů dohledu sestávající z vedoucích představitelů příslušných orgánů v každém členském státě, v jejímž čele by měl být předseda orgánu pro pojišťovnictví. Jako pozorovatelé by se měli účastnit zástupci Komise, ESRB, Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro bankovnictví) a Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy). Členové rady orgánů dohledu by měli jednat nezávisle a pouze v zájmu Unie.
(53)
Jako obecné pravidlo by rada orgánů dohledu měla přijímat svá rozhodnutí prostou většinou členů v souladu se zásadou, podle níž má každý člen jeden hlas. Nicméně u aktů obecné povahy, včetně aktů týkajících se regulačních technických norem a prováděcích technických norem, obecných pokynů a doporučení, u rozpočtových záležitostí, jakož i v případě žádosti členského státu o přezkoumání rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví o dočasném zákazu nebo omezení určité finanční činnosti je vhodné uplatňovat pravidla o kvalifikované většině stanovená v čl. 16 odst. 4 Smlouvy o Evropské unii a v Protokolu (č. 36) o přechodných ustanoveních, který tvoří přílohu Smlouvy o Evropské unii a Smlouvy o fungování Evropské unie. Případy týkající se urovnávání sporů mezi vnitrostátními orgány dohledu by měly být posuzovány užší nestrannou odbornou skupinou, složenou z členů, kteří nejsou zástupci příslušných orgánů, jež jsou účastníky sporu, ani nemají žádný zájem na sporu nebo přímé spojení s dotyčnými příslušnými orgány. Složení odborné skupiny by mělo být přiměřeně vyvážené. Rozhodnutí přijaté odbornou skupinou by mělo být schváleno radou orgánů dohledu prostou většinou členů v souladu se zásadou, podle níž má každý člen jeden hlas. Co se však týče rozhodnutí přijímaných konsolidujícím orgánem dohledu, mohla by být rozhodnutí navržená odbornou skupinou zamítnuta blokační menšinou hlasů uvedenou v čl. 16 odst. 4 Smlouvy o Evropské unii a v článku 3 Protokolu (č. 36) o přechodných ustanoveních.
(54)
Plnění úlohy orgánu pro pojišťovnictví a jemu přidělených úkolů by měla zajistit správní rada složená z předsedy orgánu a zástupců vnitrostátních orgánů dohledu a Komise. Správní rada by měla mít nezbytné pravomoci, aby mohla mimo jiné navrhovat roční a víceletý pracovní program, vykonávat určité rozpočtové pravomoci, přijímat plán personální politiky orgánu pro pojišťovnictví, přijímat zvláštní ustanovení týkající se práva na přístup k dokumentům a navrhovat výroční zprávu.
(55)
Orgán pro pojišťovnictví by měl zastupovat předseda, který bude zaměstnán na plný pracovní úvazek a bude jmenován radou orgánů dohledu na základě zásluh, dovedností, znalostí finančních institucí a trhů a zkušeností významných pro finanční dohled a regulaci, v návaznosti na otevřené výběrové řízení pořádané a vedené radou orgánů dohledu, jíž je nápomocna Komise. Za účelem jmenování prvního předsedy orgánu pro pojišťovnictví by Komise kromě jiného měla na základě zásluh, dovedností, znalostí finančních institucí a trhů a zkušeností významných pro dohled nad finančním trhem a jeho regulaci sestavit užší seznam uchazečů. V souvislosti se jmenováním následných předsedů by měla být možnost sestavení užšího seznamu Komisí předmětem přezkumu ve zprávě, která má být vypracována podle tohoto nařízení. Do doby než se vybraná osoba ujme svých povinností a do jednoho měsíce po jejím výběru radou orgánů dohledu může Evropský parlament po vyslechnutí vybrané osoby radou orgánů dohledu vznést proti jmenování vybrané osoby námitky.
(56)
Řízení orgánu pro pojišťovnictví by mělo být svěřeno výkonnému řediteli, který by měl mít právo účastnit se zasedání rady orgánů dohledu a správní rady bez hlasovacího práva
(57)
Aby byl zajištěn soulad mezi činnostmi evropských orgánů dohledu v jednotlivých odvětvích, měly by tyto orgány pracovat v úzké součinnosti prostřednictvím společného výboru a v případě nutnosti přijímat společná stanoviska. Společný výbor by měl koordinovat funkce evropských orgánů dohledu ve vztahu k finančním konglomerátům a dalším meziodvětvovým záležitostem. V případě potřeby by měly být akty spadající také do oblasti působnosti Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro bankovnictví) nebo Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy) přijímány dotčenými evropskými orgány dohledu souběžně. Společnému výboru by měli předsedat po dobu 12 měsíců střídavě předsedové evropských orgánů dohledu. Předseda společného výboru by měl být místopředsedou ESRB. Evropské orgány dohledu by měly poskytnout společnému výboru vybrané zaměstnance, aby se umožnila neformální výměna informací a rozvoj společné kultury dohledu ve všech evropských orgánech dohledu.
(58)
Je nutné zajistit, aby strany, kterých se dotýkají rozhodnutí přijatá orgánem pro pojišťovnictví, mohly uplatnit odpovídající opravné prostředky. Má-li orgán pro pojišťovnictví rozhodovací pravomoci, měly by mít pro zajištění efektivní ochrany práv jednotlivých stran a z důvodu procesní ekonomie příslušné strany právo odvolat se k odvolacímu senátu. Z důvodu účinnosti a jednotnosti by měl být odvolací senát společným orgánem všech evropských orgánů dohledu, nezávislým na jejich organizační a regulační struktuře. Proti rozhodnutí odvolacího senátu by mělo být možné podat žalobu u Soudního dvora Evropské unie.
(59)
Aby byla zajištěna úplná autonomie a nezávislost orgánu pro pojišťovnictví, měl by mít tento orgán autonomní rozpočet, jehož příjmy budou pocházet především z povinných příspěvků vnitrostátních orgánů dohledu a ze souhrnného rozpočtu Evropské unie. Financování orgánu pro pojišťovnictví z prostředků Unie je předmětem dohody s rozpočtovým orgánem podle bodu 47 interinstitucionální dohody Evropského parlamentu, Rady a Komise ze dne 17. května 2006 o rozpočtové kázni a řádném finančním řízení (40). Měla by platit rozpočtová pravidla Unie. Kontrolu účtů by měl provádět Účetní dvůr. Celkový rozpočet je předmětem postupu udělování absolutoria.
(60)
Na orgán pro pojišťovnictví by se mělo vztahovat nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) (41). Orgán pro pojišťovnictví by měl také přistoupit k Interinstitucionální dohodě ze dne 25. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou Evropské unie a Komisí Evropských společenství o vnitřním vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) (42).
(61)
Aby byly zajištěny otevřené a transparentní podmínky zaměstnávání a rovné zacházení se zaměstnanci měly by sena zaměstnance orgánu pro pojišťovnictví vztahovat služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství (43).
(62)
Je zásadně důležité chránit obchodní tajemství a ostatní důvěrné informace. Důvěrnost informací poskytnutých orgánu pro pojišťovnictví a sdílených v rámci sítě by měla podléhat přísným a účinným pravidlům zachování důvěrnosti.
(63)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (44) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (45), se plně použijí na zpracování osobních údajů pro účely tohoto nařízení.
(64)
Pro zajištění průhledné činnosti orgánu pro pojišťovnictví by se mělo na tento orgán vztahovat nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (46).
(65)
Třetím zemím by měla být umožněna účast na činnosti orgánu pro pojišťovnictví v souladu s příslušnými dohodami, které Unie uzavře.
(66)
Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž zlepšení fungování vnitřního trhu díky zajištění vysoké, efektivní a jednotné úrovně obezřetnostní regulace a dohledu, ochrany pojistníků, účastníků penzijních systémů a dalších oprávněných osob, ochrany integrity, účinnosti a řádného fungování finančních trhů, udržování stability finančního systému a posilování mezinárodní koordinace dohledu, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států a proto jich může být z důvodu rozsahu tohoto nařízení lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(67)
Orgán pro pojišťovnictví by měl převzít všechny stávající úkoly a pravomoci Evropského výboru orgánů dozoru nad pojišťovnictvím a zaměstnaneckým penzijním pojištěním. Ke dni zřízení orgánu pro pojišťovnictví by tedy mělo být zrušeno rozhodnutí Komise 2009/79/ES a příslušným způsobem pozměněno rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 716/2009/ES ze dne 16. září 2009, kterým se zavádí program Společenství na podporu zvláštních činností v oblasti finančních služeb, účetního výkaznictví a auditů (47). S ohledem na existující struktury a činnosti Evropského výboru orgánů dozoru nad pojišťovnictvím a zaměstnaneckým penzijním pojištěním je důležité zajistit velmi úzkou spolupráci mezi tímto výborem a Komisí při zavádění vhodných přechodných opatření a rovněž zajistit, aby bylo co nejvíce omezeno období, během něhož by Komise byla odpovědná za administrativní zřízení a počáteční administrativní fungování orgánu pro pojišťovnictví.
(68)
Je vhodné stanovit dobu, od kdy bude toto nařízení uplatňováno, aby se zajistila odpovídající připravenost orgánu pro pojišťovnictví na zahájení činnosti a bezproblémový přechod z Evropského výboru orgánů dozoru nad pojišťovnictvím a zaměstnaneckým penzijním pojištěním na orgán pro pojišťovnictví. Orgán pro pojišťovnictví by měl být odpovídajícím způsobem financován. Alespoň zpočátku by měl být financován ze 40 % z prostředků Unie a ze 60 % z příspěvků členských států, poskytnutých v souladu s postupem vážení hlasů uvedeným v čl. 3 odst. 3 Protokolu (č. 36) o přechodných ustanoveních.
(69)
Aby mohl být orgán pro pojišťovnictví zřízen k 1. lednu 2011, mělo by toto nařízení vstoupit v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
ZŘÍZENÍ A PRÁVNÍ POSTAVENÍ
Článek 1
Zřízení a působnost
1. Tímto nařízením se zřizuje Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) (dále jen „orgán pro pojišťovnictví“).
2. Orgán pro pojišťovnictví jedná v rámci pravomocí, které mu byly svěřeny tímto nařízením a v rozsahu působnosti směrnice 2009/138/ES s výjimkou Hlavy IV této směrnice, směrnice 2002/92/ES, směrnice 2003/41/ES, směrnice 2002/87/ES, směrnic 64/225/ES, 73/239/EHS, 73/240/EHS, 76/580/EHS, 78/473/EHS, 84/641/EHS, 87/344/EHS, 88/357/EHS, 92/49/EHS, 98/78/ES, 2001/17/ES, 2002/83/ES a 2005/68/ES a příslušných částí směrnice 2005/60/ES a směrnice 2002/65/ES, pokud se tyto akty použijí na pojišťovny, zajišťovny, instituce zaměstnaneckého penzijního pojištění a pro zprostředkovatele pojištění, včetně všech směrnic, nařízení a rozhodnutí vycházejících z uvedených aktů a v rozsahu působnosti dalších právně závazných aktů Unie, které stanoví úkoly orgánu pro pojišťovnictví.
3. Orgán pro pojišťovnictví jedná rovněž v oblasti činností pojišťoven, zajišťoven, finančních konglomerátů, institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění a zprostředkovatelů pojištění ve vztahu k otázkám, které nejsou přímo upraveny akty uvedenými v odstavci 2, včetně otázek správy společností, auditů a finančního výkaznictví, a to za předpokladu, že takové činnosti ze strany orgánu pro pojišťovnictví jsou nutné pro zajištění účinného a důsledného uplatňování uvedených aktů.
4. Pokud jde o instituce poskytující zaměstnanecké penzijní pojištění, činností orgánu pro pojišťovnictví není dotčeno vnitrostátní právo sociálního zabezpečení a pracovní právo.
5. Ustanoveními tohoto nařízení nejsou dotčeny pravomoci Komise zajistit dodržování práva Unie, zejména podle článku 258 Smlouvy o fungování EU.
6. Cílem orgánu pro pojišťovnictví je chránit veřejné zájmy přispíváním ke krátkodobé, střednědobé a dlouhodobé stabilitě a účinnosti finančního systému v zájmu hospodářství Unie, jejích občanů a podniků. Orgán pro pojišťovnictví přispívá k:
a)
lepšímu fungování vnitřního trhu, včetně především důkladné, účinné a jednotné úrovně regulace a dohledu,
b)
zajištění integrity, průhlednosti, účinnosti a řádného fungování finančních trhů,
c)
posílení koordinace dohledu na mezinárodní úrovni,
d)
předcházení regulatorní arbitráži a k prosazování rovných podmínek hospodářské soutěže,
e)
zajištění toho, aby riskování spojené s pojištěním, zajištěním a činnostmi v oblasti zaměstnaneckého penzijního pojištění bylo vhodně upraveno a podléhalo řádnému dohledu a
f)
posílení ochrany spotřebitelů.
Za tímto účelem přispívá orgán pro pojišťovnictví k zajištění jednotného, účinného a efektivního uplatňování aktů uvedených v odstavci 2 tím, že podporuje sbližování dohledu a předkládá stanoviska Evropskému parlamentu, Radě a Komisi a provádí ekonomické analýzy trhů a napomáhá tak dosahovat svých cílů.
Při plnění úkolů, jež jsou mu svěřeny tímto nařízením, věnuje orgán pro pojišťovnictví zvláštní pozornost všem případným systémovým rizikům představovaným finančními institucemi, jejichž selhání může ohrozit fungování finančního sytému nebo reálné ekonomiky.
Při plnění svých úkolů jedná orgán pro pojišťovnictví nezávisle a objektivně a ve výlučném zájmu Unie.
Článek 2
Evropský systém dohledu nad finančním trhem
1. Orgán pro pojišťovnictví je součástí Evropského systému dohledu nad finančním trhem (dále jen „ESFS“). Hlavním cílem ESFS je zajistit, aby pravidla vztahující se na finanční odvětví byla náležitě uplatňována v zájmu zachování finanční stability a k zajištění důvěry ve finanční systém jako celek a dostatečné ochrany spotřebitelů finančních služeb.
2. ESFS tvoří:
a)
Evropská rada pro systémová rizika (dále jen „ESRB“), a to pro účely plnění úkolů stanovených nařízením (EU) č. 1092/2010 a tímto nařízením;
b)
orgán pro pojišťovnictví;
c)
Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (48);
d)
Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (49);
e)
Společný výbor evropských orgánů dohledu (dále jen „společný výbor“), a to pro účely plnění úkolů stanovených v článcích 54 až 57 tohoto nařízení, nařízení (EU) č. 1093/2010 a nařízení (EU) č. 1095/2010;
f)
příslušné orgány nebo orgány dohledu v členských státech vymezené v aktech Unie uvedených v čl. 1 odst. 2 tohoto nařízení, nařízení (EU) č. 1093/2010 a nařízení (EU) č. 1095/2010;
3. Prostřednictvím společného výboru spolupracuje orgán pro pojišťovnictví pravidelně a úzce s ESRB, jakož i s Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro bankovnictví) a s Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy), zajišťuje meziodvětvově jednotnou činnosti a zaujímá společné postoje v oblasti dohledu nad finančními konglomeráty a v dalších meziodvětvových otázkách.
4. Podle zásady loajální spolupráce v souladu s čl. 4 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii spolupracují subjekty, které jsou součástí ESFS, na základě důvěry a plného vzájemného respektu, zejména při zajišťování toků náležitých a spolehlivých informací mezi nimi.
5. Orgány dohledu, které jsou součástí ESFS, jsou povinny provádět dohled nad finančními institucemi působícími v Unii v souladu s akty uvedenými v čl. 1 odst. 2.
Článek 3
Odpovědnost orgánů
Orgány uvedené v čl. 2 odst. 2 písm. a) až d) jsou odpovědné Evropskému parlamentu a Radě.
Článek 4
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
1)
„finančními institucemi“ rozumí podniky, subjekty a fyzické a právnické osoby, na které se vztahuje některý legislativní akt uvedený v čl. 1 odst. 2. Pokud však jde o směrnici 2005/60/ES, „finančními institucemi“ se rozumí pouze pojišťovny a zprostředkovatelé pojištění ve smyslu uvedené směrnice;
2)
„příslušnými orgány“ rozumí:
i)
orgány dohledu ve smyslu směrnice 2009/138/ES a příslušné orgány ve smyslu směrnic 2003/41/ES a 2002/92/ES;
ii)
pokud jde o směrnice 2002/65/ES a 2005/60/ES, orgány příslušné pro zajištění souladu s požadavky těchto směrnic ze strany finančních institucí vymezených v bodě 1.
Článek 5
Právní postavení
1. Orgán pro pojišťovnictví je subjektem Unie a má právní subjektivitu.
2. V každém členském státě požívá orgán pro pojišťovnictví nejširšího rozsahu právní subjektivity stanovené vnitrostátním právem pro právnické osoby. Může zejména nabývat nebo zcizovat movitý a nemovitý majetek a účastnit se soudních řízení.
3. Orgán pro pojišťovnictví zastupuje předseda.
Článek 6
Složení
Orgán pro pojišťovnictví tvoří:
1)
rada orgánů dohledu, která plní úkoly stanovené článkem 43;
2)
správní rada, která plní úkoly stanovené článkem 47;
3)
předseda, který plní úkoly stanovené článkem 48;
4)
výkonný ředitel, který plní úkoly stanovené článkem 53;
5)
odvolací senát, který plní úkoly stanovené článkem 60.
Článek 7
Sídlo
Orgán pro pojišťovnictví má sídlo ve Frankfurtu nad Mohanem.
KAPITOLA II
ÚKOLY A PRAVOMOCI ORGÁNU PRO POJIŠŤOVNICTVÍ
Článek 8
Úkoly a pravomoci orgánu pro pojišťovnictví
1. Orgán pro pojišťovnictví má tyto úkoly:
a)
přispívat k vytváření vysoce kvalitních společných norem a postupů regulace a dohledu, zejména předkládáním stanovisek orgánům Unie a vypracováváním obecných pokynů, doporučení a návrhů regulačních technických norem a prováděcích technických norem, které vycházejí z legislativních aktů uvedených v čl. 1 odst. 2;
b)
přispívat k jednotnému uplatňování právně závazných aktů Unie, zejména tak, že přispívá ke společné kultuře dohledu, zajišťuje jednotné, účinné a efektivní uplatňování aktů uvedených v čl. 1 odst. 2, zabraňuje regulatorní arbitráži, zprostředkovává a urovnává spory mezi příslušnými orgány, zajišťuje účinný a jednotný dohled nad finančními institucemi a zajišťuje jednotné působení kolegií orgánů dohledu a přijímá opatření mimo jiné v mimořádných situacích;
c)
podněcovat a podporovat delegování úkolů a povinností mezi příslušnými orgány;
d)
úzce spolupracovat s ESRB, zejména tak, že bude ESRB poskytovat informace nezbytné pro plnění jejích úkolů a bude zajišťovat řádný následný postup v návaznosti na varování a doporučení ESRB;
e)
organizovat a provádět srovnávací hodnocení činnosti příslušných orgánů, včetně vydávání obecných pokynů a doporučení a zjišťování osvědčených postupů, v zájmu větší jednoty výsledků dohledu;
f)
sledovat a posuzovat tržní vývoj v oblasti své působnosti;
g)
provádět ekonomickou analýzu trhů, aby měl informace nezbytné pro plnění svých funkcí;
h)
posilovat ochranu pojistníků, účastníků penzijních systémů a oprávněných osob;
i)
přispívat k jednotnému a soudržnému fungování kolegií orgánů dohledu, ke sledování, posuzování a měření systémového rizika, k vypracování a koordinaci ozdravných plánů a plánů řešení úpadků, k zajišťování vysoké úrovně ochrany pojistníků a oprávněných osob v celé Unii v souladu s články 21 až 26;
j)
plnit další konkrétní úkoly stanovené v tomto nařízení a v jiných legislativních aktech;
k)
zveřejňovat a pravidelně aktualizovat informace související s touto oblastí činnosti, zejména v rámci své působnosti, na svých internetových stránkách o registrovaných finančních institucích s cílem zajistit pro veřejnost snadnou dostupnost informací.
l)
přebírat podle potřeby veškeré stávající úkoly od Evropského výboru orgánů dozoru nad pojišťovnictvím a zaměstnaneckým penzijním pojištěním (dále jen „CEIOPS“);
2. Pro dosažení úkolů stanovených v odstavci 1 má orgán pro pojišťovnictví pravomoci stanovené tímto nařízením, zejména pravomoc:
a)
vypracovávat návrhy regulačních technických norem v konkrétních případech stanovených v článku 10;
b)
vypracovávat návrhy prováděcích technických norem v konkrétních případech stanovených v článku 15;
c)
vydávat obecné pokyny a doporučení, jak je stanoveno v článku 16;
d)
vydávat doporučení v konkrétních případech uvedených v čl. 17 odst. 3;
e)
přijímat individuální rozhodnutí určená příslušným orgánům v konkrétních případech uvedených v čl. 18 odst. 3 a 19 odst. 3;
f)
v případech týkajících se přímo použitelného práva Unie přijímat individuální rozhodnutí určená finančním institucím, a to v konkrétních případech uvedených v čl. 17 odst. 6, v čl. 18 odst. 4 a v čl. 19 odst. 4;
g)
vydávat stanoviska pro Evropský parlament, Radu nebo Komisi podle článku 34.
h)
shromažďovat nezbytné informace týkající se finančních institucí podle článku 35;
i)
vypracovávat jednotné metodiky pro posuzování účinku charakteristik produktů a distribučních procesů na finanční pozici institucí a na ochranu spotřebitelů.
j)
zajistit centrálně přístupnou databázi registrovaných finančních institucí v oblasti své působnosti, je-li to stanoveno v aktech uvedených v čl. 1 odst. 2;
Článek 9
Úkoly spojené s ochranou spotřebitelů a finančními činnostmi
1. Orgán pro pojišťovnictví převezme vedoucí úlohu při prosazování průhlednosti, zjednodušování a spravedlnosti podmínek na trhu se spotřebitelskými finančními produkty či službami v rámci vnitřního trhu, a to i prostřednictvím:
a)
shromažďování a analýzy informací o spotřebitelských trendech a podávání zpráv o nich;
b)
posuzování a koordinace iniciativ v oblasti finanční gramotnosti a vzdělávání prováděných příslušnými orgány;
c)
vypracování norem pro odbornou přípravu v tomto odvětví; a
d)
účasti na vypracovávání společných pravidel pro zveřejňování údajů.
2. Orgán pro pojišťovnictví sleduje nové i stávající finanční činnosti a může přijmout obecné pokyny a doporučení s cílem posílit bezpečnost a odolnost trhů a sbližování regulačních postupů.
3. Orgán pro pojišťovnictví rovněž může vydat varování v případě, že určitá finanční činnost vážně ohrožuje cíle stanovené v čl. 1 odst. 6.
4. Orgán pro pojišťovnictví zřídí jako svou nedílnou součást výbor pro finanční inovace, který bude sdružovat všechny příslušné vnitrostátní orgány dohledu s cílem dosáhnout koordinovaného přístupu při stanovování pravidel pro nové nebo inovativní finanční činnosti a vykonávání dohledu nad nimi a poskytovat orgánu pro pojišťovnictví odborné rady určené k předložení Evropskému parlamentu, Radě a Komisi.
5. V případech a za podmínek stanovených v legislativních aktech uvedených v čl. 1 odst. 2, nebo bude-li to nutné, v případě mimořádné situace za podmínek stanovených v článku 18, může orgán pro pojišťovnictví dočasně zakázat nebo omezit určité finanční činnosti, které ohrožují řádné fungování a integritu finančních trhů či stabilitu celého finančního systému Unie nebo jeho části.
Rozhodnutí uvedené v prvním pododstavci přezkoumává orgán pro pojišťovnictví v přiměřených intervalech, nejméně však každé tři měsíce. Není-li rozhodnutí v uvedené tříměsíční lhůtě obnoveno, pozbývá automaticky platnosti.
Členský stát může orgán pro pojišťovnictví požádat, aby své rozhodnutí znovu zvážil. V tomto případě orgán pro pojišťovnictví rozhodne postupem podle čl. 44 odst. 1 druhého pododstavce, zda své rozhodnutí potvrzuje.
Orgán pro pojišťovnictví může rovněž posoudit nutnost zakázat či omezit určité typy finančních činností a v případě, že to skutečně nutné je, informovat Komisi, aby usnadnil přijetí takového zákazu či omezení.
Článek 10
Regulační technické normy
1. Pokud Evropský parlament a Rada svěří Komisi pravomoc přijímat regulační technické normy prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci podle článku 290 Smlouvy o fungování EU za účelem zajištění důsledné harmonizace v oblastech konkrétně stanovených legislativními akty uvedenými v čl. 1 odst. 2, může orgán pro pojišťovnictví vypracovat návrhy regulačních technických norem. Návrhy norem předkládá orgán pro pojišťovnictví Komisi ke schválení.
Regulační technické normy jsou technické povahy a nepředstavují strategická či politická rozhodnutí a jejich obsah je vymezen legislativními akty, z nichž vycházejí.
Před předložením návrhu Komisi povede orgán pro pojišťovnictví otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem a provede analýzu potenciálních souvisejících nákladů a přínosů, ledaže by takové konzultace a analýzy nebyly přiměřené v poměru k rozsahu a dopadu dotyčných regulačních technických norem nebo v poměru ke zvláštní naléhavosti příslušné záležitosti. Orgán pro pojišťovnictví si rovněž vyžádá stanovisko příslušné skupiny subjektů uvedené v článku 37.
V případě, že orgán pro pojišťovnictví předloží návrh regulační technické normy, Komise jej okamžitě předá Evropskému parlamentu a Radě.
Do tří měsíců od obdržení návrhu regulační technické normy rozhodne Komise o tom, zda jej schválí. Komise může navržené regulační technické normy schválit pouze částečně nebo v pozměněném znění, jestliže to vyžadují zájmy Unie.
Pokud Komise nehodlá schválit navržené regulační technické normy nebo je hodlá schválit zčásti nebo se změnami, zašle návrh regulační technické normy zpět orgánu pro pojišťovnictví s uvedením důvodů, proč nebyly schváleny, nebo případně s uvedením důvodů pro své změny. Orgán pro pojišťovnictví může pozměnit návrh regulační technické normy na základě změn navržených Komisí ve lhůtě šesti týdnů a opětovně jej Komisi předložit ve formě formálního stanoviska. Kopii svého formálního stanoviska zašle orgán pro pojišťovnictví Evropskému parlamentu a Radě.
Pokud orgán pro pojišťovnictví v uvedené šestitýdenní lhůtě pozměněný návrh regulační technické normy nepředloží nebo předloží návrh regulační technické normy, který nebyl pozměněn způsobem odpovídajícím změnám navrženým Komisí, může Komise tuto regulační technickou normu přijmout se změnami, které považuje za relevantní, nebo může tuto normu odmítnout.
Komise nesmí měnit obsah navržené regulační technické normy vypracované orgánem pro pojišťovnictví bez předchozí koordinace s tímto orgánem, jak je stanoveno v tomto článku.
2. Pokud orgán pro pojišťovnictví návrh regulační technické normy nepředloží ve lhůtě stanovené v legislativních aktech uvedených v čl. 1 odst. 2, může Komise požádat o předložení tohoto návrhu v nové lhůtě.
3. Pouze pokud orgán pro pojišťovnictví svůj návrh regulační technické normy Komisi nepředloží ve lhůtě podle odstavce 2, může Komise regulační technickou normu přijmout prostřednictvím aktu v přenesené pravomoci bez návrhu orgánu pro pojišťovnictví.
Komise povede otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem a provede analýzu potenciálních souvisejících nákladů a přínosů, ledaže by takové konzultace a analýzy nebyly přiměřené v poměru k rozsahu a dopadu navržených regulačních technických norem nebo v poměru ke zvláštní naléhavosti příslušné záležitosti. Komise si rovněž vyžádá stanovisko nebo radu příslušné skupiny subjektů uvedené v článku 37.
Návrh regulační technické normy Komise neprodleně předá Evropskému parlamentu a Radě.
Komise zašle svůj návrh regulační technické normy rovněž orgánu pro pojišťovnictví. Orgán pro pojišťovnictví může ve lhůtě šesti týdnů návrh regulační technické normy pozměnit a předložit jej Komisi v podobě formálního stanoviska. Kopii svého formálního stanoviska zašle orgán pro pojišťovnictví Evropskému parlamentu a Radě.
Pokud orgán pro pojišťovnictví pozměněný návrh regulační technické normy nepředloží v šestitýdenní lhůtě uvedené ve čtvrtém pododstavci, může Komise regulační technickou normu přijmout.
Pokud orgán pro pojišťovnictví pozměněný návrh regulační technické normy do šesti týdnů předloží, může Komise návrh regulační technické normy pozměnit na základě změn navržených orgánem pro pojišťovnictví nebo regulační technickou normu přijmout se změnami, které považuje za relevantní. Komise nesmí měnit obsah navržené regulační technické normy vypracované orgánem pro pojišťovnictví bez předchozí koordinace s tímto orgánem, jak je stanoveno v tomto článku
4. Regulační technické normy se přijímají ve formě nařízení nebo rozhodnutí. Vyhlašují se v Úředním věstníku Evropské unie a vstupují v platnost dnem v nich stanoveným.
Článek 11
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v článku 10 je svěřena Komisi na dobu čtyř let od 16. prosince 2010. Komise vypracuje zprávu o výkonu přenesené pravomoci nejpozději šest měsíců před koncem tohoto čtyřletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud je Evropský parlament nebo Rada nezruší v souladu s článkem 14.
2. Přijetí regulační technické normy Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
3. Pravomoc přijímat regulační technické normy je Komisi svěřena za podmínek stanovených v článcích 12 až 14.
Článek 12
Zrušení přenesení pravomoci
1. Přenesení pravomoci uvedené v článku 10 může Evropský parlament nebo Rada kdykoliv zrušit.
2. Orgán, který zahájí vnitřní postup s cílem rozhodnout, zda zrušit přenesení pravomoci, uvědomí v přiměřené lhůtě před přijetím konečného rozhodnutí druhý orgán a Komisi a uvede pravomoci, jejichž přenesení by mohlo být zrušeno.
3. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku okamžitě nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci. Rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 13
Námitky proti regulačním technickým normám
1. Evropský parlament nebo Rada mohou proti regulační technické normě přijaté Komisí vyslovit námitky ve lhůtě tří měsíců ode dne oznámení. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce.
Pokud Komise přijímá regulační technickou normu, která je shodná s návrhem regulační technické normy předloženým orgánem pro pojišťovnictví, lhůta, v níž mohou Evropský parlament a Rada vyslovit námitky, činí jeden měsíc ode dne oznámení. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o jeden měsíc.
2. Pokud Evropský parlament ani Rada ve lhůtě uvedené v odstavci 1 námitky proti regulační technické normě nevysloví, zveřejní se v Úředním věstníku Evropské unie a vstupují v platnost dnem v nich stanoveným. Pokud Evropský parlament i Rada informují Komisi o svém úmyslu námitky proti regulační technické normě nevyslovit, může být regulační technická norma zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie a vstoupit v platnost před uplynutím této lhůty.
3. Regulační technická norma nevstoupí v platnost, pokud proti ní Evropský parlament nebo Rada vysloví námitky ve lhůtě uvedené v odstavci 1. Orgán, který vyslovuje námitky proti regulační technické normě, je v souladu s článkem 296 Smlouvy o fungování EU odůvodní.
Článek 14
Neschválení nebo změna návrhu regulačních technických norem
1. V případě, že Komise neschválí návrh regulační technické normy nebo jej pozmění v souladu s článkem 10, informuje o této skutečnosti orgán pro pojišťovnictví, Evropský parlament a Radu a uvede důvody.
2. Ve vhodných případech může Evropský parlament nebo Rada pozvat příslušného komisaře spolu s předsedou orgánu pro pojišťovnictví do jednoho měsíce od oznámení uvedeného v odstavci 1 na zasedání příslušného výboru Evropského parlamentu nebo na zasedání Rady k tomuto účelu svolané, aby přednesli a vysvětlili své rozdílné postoje.
Článek 15
Prováděcí technické normy
1. Orgán pro pojišťovnictví může prostřednictvím prováděcích aktů podle článku 291 Smlouvy o fungování EU vypracovat prováděcí technické normy v oblastech, které jsou konkrétně stanoveny v legislativních aktech uvedených v čl. 1 odst. 2. Prováděcí technické normy jsou technické povahy, nepředstavují strategická či politická rozhodnutí a jejich obsah vymezuje podmínky uplatňování uvedených aktů. Návrhy prováděcích technických norem orgán pro pojišťovnictví Komisi ke schválení.
Před předložením návrhu prováděcích technických norem Komisi povede orgán pro pojišťovnictví otevřené veřejné konzultace a provede analýzu potenciálních souvisejících nákladů a přínosů, ledaže by takové konzultace a analýzy nebyly přiměřené v poměru k rozsahu a dopadu těchto navržených prováděcích technických norem nebo v poměru ke zvláštní naléhavosti příslušné záležitosti. Orgán pro pojišťovnictví si rovněž vyžádá stanovisko příslušné skupiny subjektů uvedené v článku 37.
V případě, že orgán pro pojišťovnictví předloží návrh prováděcí technické normy, Komise jej okamžitě předá Evropskému parlamentu a Radě.
Do tří měsíců od obdržení návrhu prováděcí technické normy rozhodne Komise o tom, zda tento návrh schválí. Komise může tuto lhůtu prodloužit o jeden měsíc. Komise může navržené prováděcí technické normy schválit pouze částečně nebo v pozměněném znění, jestliže to vyžadují zájmy Unie.
Pokud Komise nehodlá schválit navržené prováděcí technické normy nebo je hodlá schválit zčásti nebo se změnami, zašle návrh norem zpět orgánu pro pojišťovnictví s uvedením důvodů pro neschválení, nebo případně s odůvodněním navrhovaných změn. Orgán pro pojišťovnictví může ve lhůtě šest týdnů návrh prováděcí technické normy pozměnit na základě změn navržených Komisí a opětovně jej Komisi předložit v podobě formálního stanoviska. Kopii svého formálního stanoviska zašle orgán pro pojišťovnictví Evropskému parlamentu a Radě.
Pokud orgán pro pojišťovnictví v šestitýdenní lhůtě uvedené v pátém pododstavci pozměněný návrh prováděcí technické normy nepředloží nebo předloží návrh prováděcí technické normy, který nebyl pozměněn způsobem odpovídajícím změnám navrženým Komisí, může Komise danou prováděcí technickou normu přijmout se změnami, které považuje za relevantní, nebo může tuto normu odmítnout.
Komise nesmí měnit obsah navržené prováděcí technické normy vypracované orgánem pro pojišťovnictví bez předchozí koordinace s tímto orgánem, jak je stanoveno v tomto článku
2. Pokud orgán pro pojišťovnictví návrh prováděcí technické normy nepředloží ve lhůtě stanovené v legislativních aktech uvedených v čl. 1 odst. 2, může Komise požádat o předložení tohoto návrhu v nové lhůtě.
3. Pouze v případech, kdy orgán pro pojišťovnictví svůj návrh prováděcí technické normy Komisi nepředloží ve lhůtách podle odstavce 2, může Komise prováděcí technickou normu přijmout prostřednictvím prováděcího aktu bez návrhu orgánu pro pojišťovnictví.
Komise povede otevřené veřejné konzultace o návrzích prováděcích technických norem a provede analýzu potenciálních souvisejících nákladů a přínosů, ledaže by takové konzultace a analýzy nebyly přiměřené v poměru k rozsahu a dopadu dotyčných navrhovaných prováděcích technických norem nebo v poměru ke zvláštní naléhavosti příslušné záležitosti. Komise si rovněž vyžádá stanovisko příslušné skupiny subjektů uvedené v článku 37.
Návrh prováděcí technické normy Komise neprodleně předá Evropskému parlamentu a Radě.
Návrh prováděcí technické normy zašle Komise též orgánu pro pojišťovnictví. Orgán pro pojišťovnictví může ve lhůtě šesti týdnů návrh prováděcí technické normy pozměnit a předložit jej Komisi v podobě formálního stanoviska. Kopii svého formálního stanoviska zašle orgán pro pojišťovnictví Evropskému parlamentu a Radě.
Pokud orgán pro pojišťovnictví pozměněný návrh prováděcí technické normy v šestitýdenní lhůtě uvedené ve čtvrtém pododstavci nepředloží, může Komise prováděcí technickou normu přijmout.
Pokud orgán pro pojišťovnictví pozměněný návrh prováděcí technické normy ve lhůtě šesti týdnů předloží, může Komise návrh prováděcí technické normy pozměnit na základě změn navržených orgánem pro pojišťovnictví nebo prováděcí technickou normu přijmout se změnami, které považuje za relevantní.
Komise nesmí měnit obsah navržených prováděcích technických norem vypracovaných orgánem pro pojišťovnictví bez předchozí koordinace s tímto orgánem, jak je stanoveno v tomto článku.
4. Prováděcí technické normy se přijímají ve formě nařízení nebo rozhodnutí. Vyhlašují se v Úředním věstníku Evropské unie a vstupují v platnost dnem v nich stanoveným.
Článek 16
Obecné pokyny a doporučení
1. S cílem zavést jednotné, účinné a efektivní postupy dohledu v rámci ESFS a zajistit společné, důsledné a jednotné uplatňování práva Unie vydává orgán pro pojišťovnictví obecné pokyny a doporučení určená příslušným orgánům či finančním institucím.
2. Orgán pro pojišťovnictví povede v případech, v nichž je to vhodné, otevřené veřejné konzultace o obecných pokynech a doporučeních a provede analýzu souvisejících potenciálních nákladů a přínosů. Takovéto konzultace a analýzy musí být přiměřené, v poměru k rozsahu, povaze a dopadům těchto obecných pokynů či doporučení. Je-li to vhodné, vyžádá si orgán pro pojišťovnictví rovněž stanovisko nebo radu příslušné skupiny subjektů uvedené v článku 37.
3. Příslušné orgány a finanční instituce vynaloží veškeré úsilí, aby se těmito obecnými pokyny a doporučeními řídily.
Do dvou měsíců od vydání obecných pokynů nebo doporučení každý příslušný orgán potvrdí, zda se těmito obecnými pokyny nebo doporučením řídí nebo hodlá řídit. V případě, že se příslušný orgán obecnými pokyny nebo doporučeními neřídí nebo nehodlá řídit, informuje o tom orgán pro pojišťovnictví a uvede své důvody.
Orgán pro pojišťovnictví zveřejní, že se příslušný orgán obecnými pokyny nebo doporučením neřídí nebo nehodlá řídit. Orgán pro pojišťovnictví může rovněž v jednotlivých případech rozhodnout o tom, že zveřejní důvody příslušného orgánu, proč se určitými obecnými pokyny nebo doporučením neřídí. Dotčený příslušný orgán je o zveřejnění předem informován.
Pokud je to stanoveno v obecných pokynech či doporučení, musí finanční instituce jasným a podrobným způsobem podávat zprávu o tom, zda se těmito obecnými pokyny nebo doporučením řídí.
4. Ve zprávě uvedené v čl. 43 odst. 5 orgán pro pojišťovnictví informuje Evropský parlament, Radu a Komisi o vydaných obecných pokynech a doporučeních a o tom, jaké příslušné orgány se těmito obecnými pokyny a doporučeními neřídí, a jakým způsobem hodlá orgán pro pojišťovnictví zajistit, aby se tyto dotčené příslušné orgány v budoucnu jeho doporučeními a obecnými pokyny řídily.
Článek 17
Porušení práva Unie
1. Jestliže příslušný orgán neuplatňuje akty uvedené v čl. 1 odst. 2 či je uplatňuje způsobem, který se jeví jako porušení práva Unie, včetně regulačních technických norem a prováděcích technických norem stanovených v souladu s články 10 až 15, zejména jestliže nezajistí, aby finanční instituce plnila požadavky stanovené uvedenými akty, postupuje orgán pro pojišťovnictví v souladu s pravomocemi stanovenými v odstavcích 2, 3 a 6 tohoto článku.
2. Na žádost jednoho nebo více příslušných orgánů, Evropského parlamentu, Rady, Komise, příslušné skupiny subjektů nebo z vlastní iniciativy a po sdělení dotčenému příslušnému orgánu může orgán pro pojišťovnictví provádět šetření údajného porušování nebo neuplatňování práva Unie.
Aniž jsou dotčeny pravomoci stanovené v článku 35, poskytne příslušný orgán orgánu pro pojišťovnictví neprodleně veškeré informace, které orgán pro pojišťovnictví považuje za nezbytné pro své šetření.
3. Orgán pro pojišťovnictví může do dvou měsíců od zahájení šetření vydat dotčenému příslušnému orgánu doporučení, ve kterém stanoví opatření nezbytná pro zajištění souladu s právem Unie.
Do deseti pracovních dnů od obdržení doporučení příslušný orgán informuje orgán pro pojišťovnictví o opatřeních, která přijal nebo které hodlá přijmout pro zajištění souladu s právem Unie.
4. Jestliže příslušný orgán nezajistí soulad s právem Unie do jednoho měsíce ode dne, kdy obdrží doporučení orgánu pro pojišťovnictví, může Komise poté, co byla informována orgánem pro pojišťovnictví, nebo z vlastní iniciativy vydat formální stanovisko, kterým bude po příslušném orgánu požadovat, aby přijal opatření nezbytná pro dosažení souladu s právem Unie. Formální stanovisko Komise zohlední doporučení orgánu pro pojišťovnictví.
Komise vydá toto formální stanovisko do tří měsíců po přijetí doporučení. Tuto lhůtu může Komise o jeden měsíc prodloužit.
Orgán pro pojišťovnictví a všechny příslušné orgány poskytnou Komisi veškeré nezbytné informace.
5. Do deseti pracovních dnů od obdržení formálního stanoviska podle odstavce 4 příslušný orgán informuje Komisi a orgán pro pojišťovnictví o opatřeních, která přijal nebo hodlá přijmout, aby vyhověl uvedenému formálnímu stanovisku.
6. Aniž jsou dotčeny pravomoci Komise podle článku 258 Smlouvy o fungování EU, jestliže příslušný orgán nevyhoví formálnímu stanovisku uvedenému v odstavci 4 ve lhůtě v něm uvedené a je-li nutné včas napravit tento nesoulad, aby byly zachovány nebo obnoveny neutrální podmínky pro hospodářskou soutěž na trhu nebo aby se zajistilo řádné fungování a integrita finančního systému, může orgán pro pojišťovnictví v případě, že se příslušné požadavky aktů uvedených v čl. 1 odst. 2 přímo vztahují na finanční instituce, přijmout individuální rozhodnutí určené finanční instituci, v němž bude vyžadovat přijetí nezbytných opatření ke splnění jejích povinností podle práva Unie, včetně případného ukončení konkrétního jednání.
Rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví musí být v souladu s formálním stanoviskem přijatým Komisí podle odstavce 4.
7. Rozhodnutí přijatá podle odstavce 6 mají přednost před veškerými předchozími rozhodnutími přijatými příslušnými orgány v téže záležitosti.
Při přijímání opatření souvisejících s otázkami, které jsou předmětem formálního stanoviska podle odstavce 4 nebo rozhodnutí podle odstavce 6, musí příslušné orgány dodržovat toto formální stanovisko nebo rozhodnutí.
8. Ve zprávě podle čl. 43 odst. 5 orgán pro pojišťovnictví uvede, které příslušné orgány a finanční instituce nedodržují formální stanoviska nebo rozhodnutí uvedená v odstavcích 4 a 6 tohoto článku.
Článek 18
Opatření v mimořádných situacích
1. V případě nepříznivého vývoje, který může vážně ohrozit řádné fungování a integritu finančních trhů nebo stabilitu celého finančního systému Unie nebo jeho části, orgán pro pojišťovnictví aktivně podporuje a v případě nutnosti koordinuje veškerá opatření přijatá dotyčnými příslušnými vnitrostátními orgány dohledu.
Aby mohl orgán pro pojišťovnictví vykonávat svou podpůrnou a koordinační roli, musí jej dotyčné příslušné vnitrostátní orgány dohledu plně informovat o relevantním vývoji a zvát v roli pozorovatele na veškerá důležitá jednání.
2. Rada může za konzultace s Komisí a ESRB a případně s evropskými orgány dohledu přijmout na žádost orgánu pro pojišťovnictví, Komise nebo ESRB rozhodnutí určené orgánu pro pojišťovnictví, kterým pro účely tohoto nařízení určí, že nastala mimořádná situace. Toto rozhodnutí Rada přezkoumává v přiměřených intervalech, nejméně však jednou měsíčně. Není-li rozhodnutí ve lhůtě jednoho měsíce obnoveno, pozbývá automaticky platnosti. Rada může kdykoli určit, že mimořádná situace skončila.
Pokud ESRB nebo orgán pro pojišťovnictví mají za to, že by mohlo dojít k mimořádné situaci, vydají důvěrné doporučení určené Radě a předloží posouzení situace. Rada potom posoudí, zda je nutné svolat zasedání. Při tomto postupu musí být zaručeno, že se bude náležitě dbát na zachování důvěrnosti.
Pokud Rada rozhodne o existenci mimořádné situace, neprodleně o tom informuje Evropský parlament a Komisi.
3. Jestliže Rada přijala rozhodnutí podle odstavce 2 a za výjimečných okolností v případě, že jsou nutná koordinovaná opatření ze strany vnitrostátních orgánů v zájmu řešení nepříznivého vývoje, který by mohl v Unii vážně ohrozit řádné fungování a integritu finančních trhů nebo stabilitu celého finančního systému nebo jeho části, může orgán pro pojištění přijímat individuální rozhodnutí, která budou po příslušných orgánech vyžadovat přijetí nezbytných opatření v souladu právními předpisy uvedenými v čl. 1 odst. 2, s cílem reagovat na takovýto vývoj tím, že zajistí, aby finanční instituce a příslušné orgány plnily požadavky stanovené těmito právními předpisy.
4. Aniž jsou dotčeny pravomoci Komise podle článku 258 Smlouvy o fungování EU, nevyhoví-li příslušný orgán rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví uvedené v odstavci 3 ve lhůtě stanovené v tomto rozhodnutí, může orgán pro pojišťovnictví v případě, že se příslušné požadavky legislativních aktů uvedených v čl. 1 odst. 2, včetně regulačních technických norem a prováděcích technických norem přijatých v souladu s uvedenými akty, přímo vztahují na finanční instituce, přijmout individuální rozhodnutí určené finanční instituci, v němž bude vyžadovat přijetí nezbytných opatření ke splnění jejích povinností podle uvedených právních předpisů, včetně případného ukončení konkrétního jednání. Ustanovení se použije pouze v situacích, kdy příslušný orgán neuplatní legislativní akty uvedené v čl. 1 odst. 2, včetně regulačních technických norem a prováděcích technických norem přijatých v souladu s uvedenými akty, nebo je uplatní způsobem, který se jeví jako zjevné porušování těchto aktů, a kdy je naléhavě zapotřebí náprava v zájmu obnovy řádného fungování a integrity finančních trhů nebo stability celého finančního systému Unie nebo jeho části.
5. Rozhodnutí přijatá podle odstavce 4 mají přednost před veškerými předchozími rozhodnutími přijatými příslušnými orgány v téže záležitosti.
Jakékoliv opatření příslušných orgánů související s otázkami, které jsou předmětem rozhodnutí podle odstavce 3 nebo 4, musí být s těmito rozhodnutími slučitelné.
Článek 19
Urovnávání sporů mezi příslušnými orgány týkajících se přeshraničních situací
1. Aniž jsou dotčeny pravomoci stanovené v článku 17, jestliže příslušný orgán nesouhlasí s postupem nebo obsahem opatření či nečinností příslušného orgánu jiného členského státu v případech stanovených v aktech uvedených v čl. 1 odst. 2, může orgán pro pojišťovnictví na žádost jednoho nebo více dotyčných příslušných orgánů pomoci orgánům dosáhnout dohody postupem stanoveným v odstavcích 2 až 4 tohoto článku.
V případech stanovených v právních předpisech uvedených v čl. 1 odst. 2, a jestliže lze na základě objektivních kritérií konstatovat, že mezi příslušnými orgány různých členských států dochází ke sporu, může orgán pro pojišťovnictví z vlastní iniciativy pomoci těmto orgánům dosáhnout dohody postupem stanoveným v odstavcích 2 až 4.
2. Orgán pro pojišťovnictví stanoví lhůtu pro smírné urovnání sporu mezi příslušnými orgány, přičemž vezme v úvahu veškeré související lhůty stanovené v aktech uvedených v čl. 1 odst. 2 a složitost a naléhavost záležitosti. V této etapě působí orgán pro pojišťovnictví jako zprostředkovatel.
3. Jestliže dotčené příslušné orgány nedosáhnou dohody ve lhůtě pro smírné urovnání sporu uvedené v odstavci 2, může orgán pro pojišťovnictví postupem stanoveným v čl. 44 odst. 1 třetím a čtvrtém pododstavci přijmout rozhodnutí požadující, aby dotyčné příslušné orgány za účelem urovnání dané záležitosti přijaly konkrétní opatření nebo se zdržely jednání, přičemž toto rozhodnutí bude mít pro tyto příslušné orgány závazné účinky, tak aby bylo zajištěno dodržování práva Unie.
4. Aniž jsou dotčeny pravomoci Komise podle článku 258 Smlouvy o fungování EU, jestliže příslušný orgán nevyhoví rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví, a tedy nezajistí, aby finanční instituce plnila požadavky, které se na ni přímo vztahují prostřednictvím aktů uvedených v čl. 1 odst. 2, může orgán pro pojišťovnictví přijmout individuální rozhodnutí určené finanční instituci, v němž bude vyžadovat přijetí nezbytných opatření ke splnění jejích povinností podle práva Unie, včetně případného ukončení konkrétního jednání.
5. Rozhodnutí přijatá podle odstavce 4 mají přednost před veškerými předchozími rozhodnutími přijatými příslušnými orgány v téže záležitosti. Jakékoliv opatření příslušných orgánů související se skutečnostmi, které jsou předmětem rozhodnutí podle odstavce 3 nebo 4, musí být slučitelné s těmito rozhodnutími.
6. Ve zprávě podle čl. 50 odst. 2 informuje předseda orgánu pro pojišťovnictví o povaze a druhu sporů mezi příslušnými orgány, o dosažených dohodách a o rozhodnutích ohledně urovnání takových sporů.
Článek 20
Urovnávání sporů mezi příslušnými orgány v různých odvětvích
Společný výbor řeší postupem stanoveným v článcích 19 a 56 spory, které se týkají několika odvětví a které mohou vzniknout mezi příslušnými orgány ve smyslu čl. 4 bodě 2 tohoto nařízení, nařízení (EU) č. 1093/2010 nebo nařízení (EU) č. 1095/2010.
Článek 21
Kolegia orgánů dohledu
1. Orgán pro pojišťovnictví přispívá k podpoře a sledování účinného, efektivního a jednotného fungování kolegií orgánů dohledu podle směrnice 2009/138/ES a prosazuje jednotné uplatňování práva Unie mezi nimi. V zájmu sbližování osvědčených postupů v oblasti dohledu mají zaměstnanci orgánu pro pojišťovnictví možnost účastnit se činností kolegií orgánů dohledu, včetně kontrol na místě, jež společně provádějí nejméně dva příslušné orgány.
2. Orgán pro pojišťovnictví má rozhodující úlohu při zajišťování jednotného a soudržného fungování kolegií orgánů dohledu nad institucemi působícími přeshraničně v celé Unii a zohledňuje přitom systémové riziko, které by mohly představovat finanční instituce uvedené v článku 23.
Pro účely tohoto odstavce a odstavce 1 tohoto článku se orgán pro pojišťovnictví považuje za „příslušný orgán“ ve smyslu příslušných právních předpisů.
Orgán pro pojišťovnictví může:
a)
shromažďovat a sdílet veškeré související informace ve spolupráci s příslušnými orgány, s cílem usnadnit práci kolegia, a zřídit a spravovat centrální systém, v jehož rámci budou informace přístupné příslušným orgánům v kolegiu;
b)
iniciovat a koordinovat v rámci celé Unie zátěžové testy v souladu s článkem 32 nařízení, jejichž cílem je vyhodnotit odolnost finančních institucí, zejména systémové riziko představované finančními institucemi uvedenými v článku 23, vůči nepříznivému tržnímu vývoji a posouzení možnosti nárůstu systémového rizika v zátěžových situacích, a zajistit přitom jednotnou metodiku provádění těchto testů na vnitrostátní úrovni, a případně vydat příslušnému orgánu doporučení k napravení problémů uvedených v zátěžovém testu;
c)
podporovat účinné a efektivní činnosti dohledu, včetně hodnocení rizik, jimž jsou nebo by mohly být finanční instituce vystaveny a jež byla zjištěna v rámci procesu kontroly orgánem dohledu nebo v zátěžových situacích;
d)
v souladu s úkoly a pravomocemi stanovenými tímto nařízením dohlížet na činnost příslušných orgánů a
e)
požadovat další jednání kolegia v případech, v nichž se domnívá, že rozhodnutí by mělo za následek nesprávné uplatňování práva Unie nebo by nepřispělo k dosažení cíle, kterým je sbližování postupů dohledu. Může rovněž požadovat, aby konsolidující orgán dohledu naplánoval zasedání kolegia nebo aby do pořadu jednání pro takové zasedání vložil další bod.
3. Orgán pro pojišťovnictví může vypracovat návrhy regulačních technických norem a prováděcích technických norem za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování ustanovení týkajících se operativní činnosti kolegií orgánů dohledu, a vydávat obecné pokyny a doporučení přijatá podle článku 16 s cílem podpořit sbližování fungování dohledu a osvědčené postupy, jež byly přijaty kolegii orgánů dohledu.
4. Orgán pro pojišťovnictví má mít právně závaznou úlohu zprostředkovatele, která by měla umožnit řešit spory mezi příslušnými orgány v souladu s postupem stanoveným v článku 19. Orgán pro pojišťovnictví může v souladu s článkem 19 přijímat rozhodnutí v oblasti dohledu, která se přímo vztahují na dotčenou instituci.
Článek 22
Obecná ustanovení
1. Orgán pro pojišťovnictví řádně zváží systémové riziko vymezené v nařízení (EU) č. 1092/2010. Řeší jakékoli riziko narušení kontinuity finančních služeb, které:
a)
je způsobeno zhoršením celého finančního systému nebo jeho částí a
b)
může mít závažné negativní dopady na vnitřní trh a reálnou ekonomiku.
Orgán pro pojišťovnictví případně zváží sledování a posuzování systémových rizik vyvinuté ESRB a orgánem pro pojišťovnictví a reaguje na varování a doporučení ESRB v souladu s článkem 17 nařízení (EU) č. 1092/2010.
2. Orgán pro pojišťovnictví vypracuje ve spolupráci s ESRB a v souladu s čl. 23 odst. 1 společný přístup ke zjišťování a měření systémového významu, případně včetně kvantitativních a kvalitativních ukazatelů.
Tyto ukazatele mají zásadní význam při stanovování vhodných opatření v oblasti dohledu. Orgán pro pojišťovnictví při stanovování opatření sleduje úroveň shody s cílem prosazovat společný přístup.
3. Aniž jsou dotčeny akty uvedené v čl. 1 odst. 2, vypracuje orgán pro pojišťovnictví podle potřeby dodatečné obecné pokyny a doporučení pro finanční instituce, aby se zohlednilo systémové riziko, které tyto instituce představují.
Orgán pro pojišťovnictví zajistí, aby se systémové riziko představované finančními institucemi zohlednilo při přípravě návrhu regulačních technických norem a prováděcích technických norem v oblastech stanovených legislativními akty uvedenými v čl. 1 odst. 2.
4. Na žádost jednoho nebo více příslušných orgánů, Evropského parlamentu, Rady nebo Komise, nebo z vlastní iniciativy může orgán pro pojišťovnictví provádět šetření u určitého typu finančních institucí nebo typu produktu nebo způsobu chování s cílem posoudit případné hrozby pro stabilitu finančního systému a doporučit dotyčným příslušným orgánům vhodná opatření.
Pro tyto účely může orgán pro pojišťovnictví využít pravomoci, které mu svěřuje toto nařízení, včetně článku 35.
5. Společný výbor zajistí celkovou a meziodvětvovou koordinaci činností prováděných v souladu s tímto článkem.
Článek 23
Zjištění a měření systémového rizika
1. Orgán pro pojišťovnictví vytvoří po konzultaci s ESRB kritéria pro zjišťování a měření systémového rizika a vhodný mechanismus zátěžového testování, který zahrne hodnocení možnosti růstu systémového rizika v zátěžových situacích představovaného finančními institucemi.
Orgán pro pojišťovnictví rovněž vyvine náležitý mechanismus zátěžového testování, který pomůže identifikovat instituce, jež mohou představovat systémové riziko. Tyto instituce musí podléhat zpřísněnému dohledu a v případě potřeby ozdravným postupům a postupům pro řešení úpadků uvedeným v článku 25.
2. Orgán pro pojišťovnictví při vytváření kritérií pro zjišťování a měření systémového rizika představovaného finančními institucemi plně zohlední příslušné mezinárodní přístupy, včetně přístupů vytvořených Radou pro finanční stabilitu, Mezinárodním měnovým fondem, Mezinárodní asociací orgánů pro dozor v pojišťovnictví a Bankou pro mezinárodní platby.
Článek 24
Trvalá schopnost reagovat na systémová rizika
1. Orgán pro pojišťovnictví zajistí, že bude mít neustále k dispozici specializované kapacity, které mu umožní účinně reagovat na vznik systémových rizik uvedených v článcích 22 a 23, a zejména ve vztahu k institucím, které představují systémové riziko.
2. Orgán pro pojišťovnictví plní úkoly, které mu jsou svěřeny tímto nařízením právními předpisy uvedenými v čl. 1 odst. 2, a přispívá k zajištění soudržného a koordinovaného režimu řízení a řešení krizí v Unii.
Článek 25
Ozdravné postupy a postupy pro řešení úpadků
1. Orgán pro pojišťovnictví přispívá k vytváření a koordinaci účinných a soudržných ozdravných plánů a plánů řešení úpadků, postupů pro mimořádné situace a preventivních opatření k minimalizaci systémového dopadu případného úpadku, a aktivně se na vytváření těchto nástrojů podílí.
2. Orgán pro pojišťovnictví může určit osvědčené postupy zaměřené na usnadňování řešení úpadků institucí, zejména skupin působících přeshraničně, a to způsoby, které zamezují přenosu nákazy, a zároveň zajistit dostupnost vhodných nástrojů včetně dostatečných zdrojů, jež dané instituci nebo skupině umožní řešit úpadek řádně, nákladově efektivním způsobem a včas.
3. Orgán pro pojišťovnictví může vypracovat regulační technické normy a prováděcí technické normy v mezích stanovených v legislativních aktech uvedených v čl. 1 odst. 2 postupem stanoveným v článcích 10 až 15.
Článek 26
Vytvoření evropské sítě pro vnitrostátní systémy záruk pojištění
Orgán pro pojišťovnictví může přispívat k posuzování potřeb evropské sítě pro vnitrostátní systémy záruk pojištění, která disponuje dostatečnými finančními prostředky a je dostatečně harmonizována.
Článek 27
Předcházení krizím, jejich řízení a řešení
Komise může orgán pro pojišťovnictví požádat, aby přispěl k posouzení uvedeném v článku 242 směrnice 2009/138/ES, zejména pokud jde o spolupráci orgánů dohledu v rámci kolegií dohledu a fungování kolegií dohledu, postupy dohledu týkající se stanovení navýšení kapitálu, hodnocení přínosu posílení skupinového dohledu a řízení kapitálu ve skupině pojišťoven a zajišťoven, především s ohledem na rizika a správu majetku a může informovat o jakémkoli novém vývoji a pokroku v oblasti:
a)
harmonizovaného rámce pro včasný zásah,
b)
postupů týkajících se řízení rizik v centralizované skupině a fungování skupinových interních modelů včetně zátěžových testů,
c)
operací v rámci skupiny a koncentrace rizik,
d)
projevů diverzifikace a koncentrace z dlouhodobého hlediska,
e)
harmonizovaného rámce pro postupy v případě převodu aktiv, platební neschopnosti a likvidace, který odstraňuje překážky převoditelnosti aktiv obsažené ve vnitrostátním právu týkajícím se obchodních společností,
f)
srovnatelné úrovně ochrany pojistníků a oprávněných osob podniků v rámci jedné skupiny, zejména v krizových situacích,
g)
harmonizovaného a přiměřeně finančně zajištěného řešení systémů záruk pojištění v rámci Unie.
Pokud jde o bod f), může orgán pro pojišťovnictví dále informovat o jakémkoli novém vývoji a pokroku spojeném se souborem koordinovaných vnitrostátních opatření pro řízení krizí, včetně systému soudržných a důvěryhodných mechanismů financování s odpovídajícími nástroji financování.
Přezkum tohoto nařízení stanovený v článku 81 se bude zabývat zejména možným posílením úlohy orgánu pro pojišťovnictví v rámci předcházení krizím a při jejich řízení a řešení.
Článek 28
Delegování úkolů a povinností
1. Příslušné orgány mohou se souhlasem orgánu, na nějž mají být úkoly či povinnosti delegovány, delegovat úkoly a povinnosti na orgán pro pojišťovnictví nebo na jiné příslušné orgány za podmínek stanovených v tomto článku. Členské státy mohou stanovit konkrétní podmínky pro delegování povinností, které musí být splněny dříve, než jejich příslušné orgány uzavřou takové dohody o delegování, a mohou omezit rozsah delegování na to, co je nezbytně nutné pro účinný dohled nad finančními institucemi nebo skupinami působícími přeshraničně.
2. Orgán pro pojišťovnictví povzbuzuje a podporuje delegování úkolů a povinností mezi příslušnými orgány tak, že určí úkoly a povinnosti, které mohou být delegovány nebo prováděny společně, a prosazuje uplatňování osvědčených postupů.
3. Delegování povinností vede k přenesení pravomocí stanovených v aktech uvedených v čl. 1 odst. 2. Postupy, vymáhání a správní a soudní přezkum v souvislosti s delegovanými povinnostmi se řídí právem pověřeného orgánu.
4. Příslušné orgány informují orgán pro pojišťovnictví o dohodách o delegování, které hodlají uzavřít. Tyto dohody uzavřou s účinností nejdříve jeden měsíc poté, kdy je o nich orgán pro pojišťovnictví informován.
Orgán pro pojišťovnictví může vydat stanovisko k plánované dohodě do jednoho měsíce ode dne, kdy je o ní informován.
Orgán pro pojišťovnictví vhodným způsobem zveřejní dohodu o delegování uzavřenou mezi příslušnými orgány, aby o ní byly řádně informovány všechny dotčené strany.
Článek 29
Společná kultura dohledu
1. Orgán pro pojišťovnictví hraje aktivní úlohu při budování společné unijní kultury dohledu a jednotných zásad dohledu, jakož i při zajišťování jednotných postupů a přístupů v rámci celé Unie. Orgán pro pojišťovnictví vykonává alespoň tyto činnosti:
a)
předkládá stanoviska příslušným orgánům;
b)
prosazuje efektivní dvoustrannou a mnohostrannou výměnu informací mezi příslušnými orgány, přičemž plně respektuje příslušná ustanovení o důvěrnosti a ochraně údajů obsažená v příslušných právních předpisech Unie;
c)
přispívá k vypracování vysoce kvalitních a jednotných norem pro dohled, včetně norem pro předkládání zpráv, a mezinárodních účetních standardů v souladu s čl. 1 odst. 3;
d)
přezkoumává uplatňování příslušných regulačních technických norem a prováděcích technických norem přijatých Komisí a obecných pokynů a doporučení vydaných orgánem pro pojišťovnictví a v případě potřeby navrhuje změny; a
e)
zavádí odvětvové a meziodvětvové vzdělávací programy, napomáhá výměnám zaměstnanců a vybízí příslušné orgány, aby více využívaly režimy dočasného přidělování pracovníků a jiné nástroje.
2. Orgán pro pojišťovnictví může případně vyvíjet nové praktické nástroje, včetně nástrojů sbližování, na podporu společných přístupů a postupů v oblasti dohledu.
Článek 30
Srovnávací hodnocení činnosti příslušných orgánů
1. Orgán pro pojišťovnictví pravidelně organizuje a provádí srovnávací hodnocení některých nebo všech činností příslušných orgánů, aby ještě více posílil jednotnost výsledků dohledu. K tomuto účelu vypracuje metody, které mu umožní objektivní posouzení a srovnávání jednotlivých hodnocených orgánů. Při provádění srovnávacích hodnocení se zohlední stávající informace a již provedená hodnocení týkající se dotčeného příslušného orgánu.
2. Srovnávací hodnocení mimo jiné zahrnuje posouzení:
a)
přiměřenosti zdrojů a postupů řádného řízení příslušného orgánu, s důrazem na efektivní uplatňování regulačních technických norem a prováděcích technických norem uvedených v článcích 10 až 15 a aktů uvedených v čl. 1 odst. 2 a na schopnost reagovat na vývoj na trhu;
b)
úrovně sbližování dosažené při uplatňování práva Unie a při výkonu dohledu, včetně regulačních technických norem a prováděcích technických norem, obecných pokynů a doporučení přijatých podle článků 10 až 16, a rozsahu, ve kterém výkon dohledu splňuje cíle stanovené právem Unie;
c)
osvědčených postupů vyvinutých příslušnými orgány, jejichž přijetí může být přínosem pro jiné příslušné orgány.
d)
účinnosti a úrovně shody dosažené, pokud jde o prosazování ustanovení přijatých při provádění práva Unie, včetně správních opatření a sankcí namířených proti odpovědným osobám, jestliže tato ustanovení nejsou plněna;
3. Na základě srovnávacího hodnocení může orgán pro pojišťovnictví vydávat obecné pokyny a doporučení podle článku 16. V souladu s článkem 16 odst. 3 se příslušné orgány vynasnaží těmito obecnými pokyny a doporučeními řídit. Orgán pro pojišťovnictví zohlední při vypracovávání návrhů regulačních technických norem nebo prováděcích technických norem v souladu s články 10 až 15 výsledky srovnávacího hodnocení.
4. Orgán pro pojišťovnictví zveřejní osvědčené postupy, které byly určeny v rámci těchto srovnávacích hodnocení. Kromě toho mohou být zveřejněny všechny další výsledky srovnávacích hodnocení, pokud s tím příslušný orgán, který je předmětem srovnávacího hodnocení, souhlasí.
Článek 31
Funkce koordinace
Orgán pro pojišťovnictví plní obecnou úlohu koordinátora mezi příslušnými orgány, zejména v případě, že by nepříznivý vývoj mohl potenciálně ohrozit řádné fungování a integritu finančních trhů nebo stabilitu finančního systému Unie.
Orgán pro pojišťovnictví podporuje koordinovanou reakci Unie, mimo jiné tak, že:
a)
usnadňuje výměnu informací mezi příslušnými orgány;
b)
určuje rozsah a, pokud je to možné a vhodné, ověřuje spolehlivost informací, které by měly být poskytnuty všem dotčeným příslušným orgánům;
c)
na žádost příslušných orgánů nebo z vlastní iniciativy provádí nezávazná zprostředkování, aniž by tím byl dotčen článek 19;
d)
neprodleně informuje ESRB o jakékoliv potenciální mimořádné situaci.
e)
přijímá veškerá vhodná opatření v případě vývoje, který může ohrozit fungování finančních trhů s cílem podpořit koordinaci opatření přijatých dotyčnými příslušnými orgány.
f)
shromažďuje informace, které získá od příslušných orgánů v souladu s články 21 a 35 v rámci plnění oznamovací povinnosti regulačnímu orgánu u institucí činných ve více než jednom členském státě. Orgán pro pojišťovnictví sdílí tyto informace s dalšími dotčenými příslušnými orgány.
Článek 32
Posuzování tržního vývoje
1. Orgán pro pojišťovnictví sleduje a posuzuje tržní vývoj v oblasti své působnosti a v případě nutnosti informuje Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví) a Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy), ESRB, Evropský parlament, Radu a Komisi o souvisejících trendech na mikroobezřetnostní úrovni, možných rizicích a slabých místech. Orgán pro pojišťovnictví do svého hodnocení zahrne ekonomickou analýzu trhů, v nichž finanční instituce fungují, a hodnocení dopadů možného vývoje trhu na tyto instituce.
2. Ve spolupráci s ESRB orgán pro pojišťovnictví v rámci celé Unie zejména iniciuje a koordinuje posuzování odolnosti finančních institucí vůči nepříznivému tržnímu vývoji. Za tímto účelem vyvine následující metodiky a přístupy, které budou následně používat příslušné orgány:
a)
společné metodiky pro posuzování vlivu hospodářských scénářů na finanční postavení instituce,
b)
společné přístupy ke sdělování výsledků těchto posouzení odolnosti finančních institucí,
c)
společné metodiky pro posuzování účinku určitých produktů nebo distribučních procesů na finanční situaci instituce a na informování pojistníků, účastníků penzijních systémů, oprávněných osob a zákazníků.
3. Aniž jsou dotčeny úkoly ESRB stanovené v nařízení (EU) č. 1092/2010, předkládá orgán pro pojišťovnictví tato posouzení trendů, možných rizik a slabých míst v oblasti své působnosti Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a ESRB alespoň jednou ročně a v případě nutnosti častěji.
Orgán pro pojišťovnictví zahrne do posouzení i klasifikaci hlavních rizik a slabých míst a v případě nutnosti doporučí preventivní opatření či opatření k nápravě.
4. Orgán pro pojišťovnictví zajistí odpovídající pokrytí meziodvětvového vývoje, rizik a slabých míst úzkou spoluprací s Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro bankovnictví) a Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy) prostřednictvím společného výboru.
Článek 33
Mezinárodní vztahy
1. Aniž jsou dotčeny příslušné pravomoci orgánů Unie a členských států, může orgán pro pojišťovnictví navazovat kontakty a uzavírat správní dohody s orgány dohledu, mezinárodními organizacemi a správními orgány třetích zemí. Z dohod nevyplývají pro Unii a její členské státy žádné právní závazky a ani nebrání členským státům a jejich příslušným orgánům v uzavírání dvoustranných nebo vícestranných dohod s těmito třetími zeměmi.
2. Orgán pro pojišťovnictví napomáhá při přípravě rozhodnutí o rovnocennosti týkajících se režimů dohledu ve třetích zemích v souladu s akty uvedenými v čl. 1 odst. 2.
3. Ve zprávě uvedené v čl. 43 odst. 5 uvede orgán pro pojišťovnictví správní dohody, které byly dohodnuty s mezinárodními organizacemi nebo se správními orgány třetích zemí, a pomoc, která bude poskytována při přípravě rozhodnutí o rovnocennosti.
Článek 34
Další úkoly
1. Na žádost Evropského parlamentu, Rady nebo Komise nebo z vlastní iniciativy může orgán pro pojišťovnictví předkládat Evropskému parlamentu, Radě a Komisi stanoviska ke všem otázkám souvisejícím s jeho oblastí působnosti.
2. Pokud jde o obezřetnostní posuzování fúzí a nabývání účastí v rámci působnosti směrnice 92/49/ES a směrnic 2002/83/ES a 2005/68/ES, ve znění směrnice 2007/44/ES, jež podle těchto směrnic vyžaduje konzultace mezi příslušnými orgány ze dvou nebo více členských států, může orgán pro pojišťovnictví na žádost jednoho z dotčených příslušných orgánů vydat a zveřejnit stanovisko k obezřetnostnímu posouzení, kromě případu posouzení kritérií uvedených v čl. 15b odst. 1 písm. e) směrnice 92/49/ES, čl. 15b odst. 1 písm. e) směrnice 2002/83/ES a čl. 19a odst. 1 písm. e) směrnice 2005/68/ES. Stanovisko vydá bez prodlení a v každém případě před koncem lhůty pro posouzení v souladu se směrnicí 92/49/ES ve znění směrnice 2007/44/ES. Článek 35 se použije v oblastech, ve kterých může orgán pro pojišťovnictví vydávat stanovisko.
Článek 35
Shromažďování informací
1. Příslušné orgány členských států poskytnou orgánu pro pojišťovnictví na jeho žádost veškeré informace nezbytné pro plnění jeho povinností stanovených tímto nařízením, za předpokladu, že mají zákonný přístup k příslušným informacím, a pokud tato žádost o informace je nezbytná vzhledem k povaze dotyčné povinnosti.
2. Orgán pro pojišťovnictví může také požádat o předkládání informací v pravidelném intervalu a ve stanoveném formátu. Pro tyto žádosti se pokud možno použijí jednotné formáty pro předkládání zpráv.
3. Na řádně odůvodněnou žádost příslušného orgánu členského státu mu může orgán pro pojišťovnictví poskytnout veškeré informace, které jsou nezbytné k tomu, aby mohl plnit své povinnosti v souladu s povinností zachovávat služebního tajemství, kterou stanoví příslušné odvětvové právní předpisy a článek 70.
4. Před vyžádáním informací podle tohoto článku a aby se zabránilo zdvojování oznamovací povinnosti orgán pro pojišťovnictví zohlední existující statistiky vypracovávané a šířené Evropským statistickým systémem a Evropským systémem centrálních bank.
5. Jestliže informace nejsou k dispozici nebo je příslušné orgány neposkytnou včas, může orgán pro pojišťovnictví předložit řádně odůvodněnou žádost jiným orgánům dohledu, ministerstvu odpovědnému za finance, pokud má ministerstvo k dispozici obezřetnostní informace, národní centrální bance nebo statistickému úřadu dotčeného členského státu.
6. Pokud informace nejsou k dispozici nebo nejsou poskytnuty včas v souladu s odstavci 1 nebo 5, může orgán pro pojišťovnictví předložit řádně odůvodněnou žádost přímo příslušným finančním institucím. Odůvodněná žádost obsahuje vysvětlení, proč jsou informace týkající se příslušných konkrétních finančních institucí nezbytné.
Orgán pro pojišťovnictví informuje dotyčné příslušné orgány o žádostech podle tohoto odstavce a odstavce 5.
Na žádost orgánu pro pojišťovnictví jsou příslušné orgány orgánu pro pojišťovnictví při shromažďování informací nápomocny.
7. Orgán pro pojišťovnictví může používat důvěrné informace získané podle tohoto článku pouze pro účely plnění svých povinností stanovených tímto nařízením.
Článek 36
Vztahy s ESRB
1. Orgán pro pojišťovnictví úzce a pravidelně spolupracuje s ESRB.
2. Orgán pro pojišťovnictví pravidelně ESRB předkládá včasné informace nezbytné pro plnění jejích úkolů. Jakékoli údaje nezbytné pro plnění těchto úkolů, které nejsou poskytovány v souhrnné podobě, neprodleně poskytne ESRB na její odůvodněnou žádost, jak je stanoveno v článku 15 nařízení (EU) č. 1092/2010. Orgán pro pojišťovnictví ve spolupráci s ESRB zavede odpovídající interní postupy týkající se předávání důvěrných informací, zejména informací o jednotlivých finančních institucích.
3. Po obdržení varování a doporučení ESRB uvedených v článku 16 nařízení (EU) č. 1092/2010 zajistí orgán pro pojišťovnictví příslušná následná opatření podle odstavce 4 a 5.
4. Jakmile orgán pro pojišťovnictví obdrží od ESRB jemu určené varování nebo doporučení, svolá neprodleně zasedání rady orgánů dohledu a posoudí důsledky tohoto varování nebo doporučení pro plnění svých úkolů.
Na základě odpovídajícího rozhodovacího postupu rozhodne o veškerých opatřeních, která přijme v souladu s pravomocemi, jež mu byly svěřeny tímto nařízením, aby vyřešil problémy uvedené ve varováních a doporučeních.
Jestliže orgán pro pojišťovnictví nejedná v souladu s doporučením, vysvětlí ESRB a Radě důvody pro toto jednání.
5. Jestliže orgán pro pojišťovnictví obdrží od ESRB varování nebo doporučení určené příslušnému vnitrostátnímu orgánu dohledu, využije v případě nutnosti pravomocí, jež mu byly svěřeny tímto nařízením, aby zajistil včasná následná opatření.
Jestliže se příjemce nehodlá doporučením ESRB řídit, informuje o tom radu orgánů dohledu a projedná s ní důvody svého jednání.
Pokud příslušný orgán informuje Radu a ESRB podle článku 17 nařízení (EU) č. 1092/2010, vezme při tom patřičně v úvahu názory rady orgánů dohledu.
6. Při plnění svých úkolů stanovených tímto nařízením přihlíží orgán pro pojišťovnictví v nejvyšší možné míře k varováním a doporučením ESRB.
Článek 37
Skupina subjektů působících v oblasti pojištění a zajištění a skupina subjektů působících v oblasti zaměstnaneckého penzijního pojištění
1. Na podporu konzultací se subjekty působícími v oblastech souvisejících s úkoly orgánu pro pojišťovnictví se zřídí skupina subjektů působících v oblasti pojištění a zajištění a skupina subjektů působících v oblasti zaměstnaneckého penzijního pojištění (společně dále jen „skupiny subjektů“). Se skupinami subjektů se konzultují opatření přijímaná v souladu s články 10 až 15 týkající se regulačních technických norem a prováděcích technických norem a v případě, že se nevztahují na jednotlivé finanční instituce, s článkem 16 týkajícím se obecných pokynů a doporučení. Pokud musí být v naléhavých případech přijata opatření a konzultace není možná, jsou skupiny subjektů co nejdříve informovány.
Skupiny subjektů zasedají alespoň čtyřikrát ročně. Mohou společně projednávat oblasti společného zájmu a navzájem se informují o dalších projednaných tématech.
Členové jedné skupiny subjektů mohou být současně i členy skupiny druhé.
2. Skupina subjektů působících v oblasti pojištění a zajištění se skládá ze 30 členů, kteří rovnoměrně zastupují unijní pojišťovny a zajišťovny a zprostředkovatele pojištění působící v Unii, ze zástupců jejich zaměstnanců, jakož i ze spotřebitelů, uživatelů služeb pojištění a zajištění a představitelů malých a středních podniků a představitelů příslušných profesních sdružení. Nejméně pět jejích členů tvoří nezávislí špičkoví akademičtí pracovníci. Deset jejích členů zastupuje pojišťovny, zajišťovny nebo zprostředkovatele pojištění a tři z nich zastupují družstevní a vzájemné pojišťovny a zajišťovny.
3. Skupina subjektů působících v oblasti zaměstnaneckého penzijního pojištění se skládá z 30 členů, kteří rovnoměrně zastupují instituce zaměstnaneckého penzijního pojištění působící na území Unie, zástupce jejich zaměstnanců, zástupce oprávněných osob, zástupce malých a středních podniků a představitele příslušných profesních sdružení. Nejméně pět jejích členů tvoří nezávislí špičkoví akademičtí pracovníci. Deset jejích členů zastupuje instituce zaměstnaneckého penzijního pojištění.
4. Členy skupin subjektů jmenuje rada orgánů dohledu na návrh příslušných subjektů. Při svém rozhodování zajistí rada orgánů dohledu v největším možném rozsahu odpovídající geografickou rovnováhu a rovné zastoupení mužů a žen, jakož i jednotlivých subjektů z celé Unie.
5. Orgán pro pojišťovnictví poskytne veškeré nezbytné informace, s výhradou služebního tajemství podle článku 70, a zajistí pro skupiny subjektů potřebnou podporu sekretariátu. Členům skupin subjektů zastupujícím neziskové organizace, s výjimkou zástupců finančních institucí, bude poskytnuta odpovídající náhrada. Skupiny mohou zřizovat pracovní skupiny k technickým otázkám. Funkční období členů skupin subjektů je dva a půl roku a po jeho uplynutí proběhne nové výběrové řízení.
Členové skupin subjektů mohou ve funkci působit dvě po sobě jdoucí funkční období.
6. Skupiny subjektů předkládají stanoviska a radí orgánu pro pojišťovnictví ve všech otázkách souvisejících s úkoly orgánu pro pojišťovnictví, se zvláštním zaměřením na úkoly uvedené v článcích 10 až 16 a článcích 29, 30 a 32.
7. Skupiny subjektů přijmou dvoutřetinovou většinou svých členů svůj jednací řád.
8. Orgán pro pojišťovnictví zveřejní stanoviska a rady skupin subjektů a výsledky konzultací s těmito skupinami.
Článek 38
Ochranná opatření
1. Orgán pro pojišťovnictví zajistí, aby žádné rozhodnutí přijaté podle článků 18 nebo 19 nijak nezasahovalo do fiskálních pravomocí členských států.
2. Jestliže se členský stát domnívá, že rozhodnutí přijaté podle čl. 19 odst. 3 zasahuje do jeho fiskálních pravomocí, může orgánu pro pojišťovnictví a Komisi do dvou týdnů ode dne, kdy je rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví sděleno příslušnému orgánu, oznámit, že příslušný orgán nebude rozhodnutí uplatňovat.
Ve svém oznámení členský stát jednoznačně a konkrétně vysvětlí, z jakých důvodů a jakým způsobem rozhodnutí zasahuje do jeho fiskálních pravomocí.
V případě takového oznámení se rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví pozastavuje.
Do jednoho měsíce od oznámení členského státu orgán pro pojišťovnictví informuje členský stát, zda své rozhodnutí potvrzuje, pozměňuje, či zrušuje. Je-li rozhodnutí potvrzeno nebo pozměněno, orgán pro pojišťovnictví uvede, že fiskální pravomoci nejsou dotčeny.
Jestliže orgán pro pojišťovnictví své rozhodnutí potvrdí, rozhodne Rada většinou odevzdaných hlasů na jednom ze svých zasedání do dvou měsíců ode dne, kdy orgán pro pojišťovnictví informoval členský stát ve smyslu čtvrtého pododstavce, o tom, zda se rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví potvrzuje.
Jestliže Rada po posouzení záležitosti nepotvrdí rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví svým rozhodnutím podle pátého pododstavce, rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví se zrušuje.
3. Jestliže se členský stát domnívá, že rozhodnutí přijaté podle čl. 18 odst. 3 zasahuje do jeho fiskálních pravomocí, může orgánu pro pojišťovnictví, Komisi a Radě do tří pracovních dnů ode dne, kdy je rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví sděleno příslušnému orgánu, oznámit, že příslušný orgán nebude rozhodnutí uplatňovat.
Ve svém oznámení členský stát jednoznačně a konkrétně vysvětlí, z jakých důvodů a jakým způsobem rozhodnutí zasahuje do jeho fiskálních pravomocí.
V případě takového oznámení se rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví pozastavuje.
Do deseti pracovních dní Rada svolá zasedání a prostou většinou svých členů rozhodne o tom, zda se rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví zrušuje.
Jestliže Rada po posouzení záležitosti nezruší rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví svým rozhodnutím podle čtvrtého pododstavce, pozastavení rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví se ukončuje.
4. Jestliže Rada přijala v souladu s odstavcem 3 rozhodnutí nezrušit rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví podle čl. 18 odst. 3 a dotyčný členský stát se stále domnívá, že toto rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví zasahuje do jeho fiskálních pravomocí, může to členský stát oznámit Komisi a orgánu pro pojišťovnictví a požádat Radu, aby záležitost znovu posoudila. Dotčený členský stát jasně odůvodní, proč s rozhodnutím Rady nesouhlasí.
Do čtyř týdnů od oznámení podle prvního pododstavce Rada potvrdí své původní rozhodnutí nebo přijme nové rozhodnutí podle odstavce 3.
Uvedenou lhůtu čtyř týdnů může Rada prodloužit o další čtyři týdny, vyžadují-li to zvláštní okolnosti případu.
5. Jakékoli zneužití tohoto článku, zejména v souvislosti s rozhodnutím orgánu pro pojišťovnictví, které nemá významný nebo zásadní fiskální dopad, je zakázáno jakožto neslučitelné s vnitřním trhem.
Článek 39
Rozhodovací postupy
1. Před přijetím rozhodnutí podle tohoto nařízení oznámí orgán pro pojišťovnictví všem zamýšleným adresátům rozhodnutí svůj úmysl přijmout rozhodnutí a stanoví lhůtu, ve které může adresát rozhodnutí vyjádřit své stanovisko v dané záležitosti, přičemž vezme plně v úvahu naléhavost, složitost a možné důsledky záležitosti. Totéž platí obdobně v případě doporučení, jak je uvedeno v čl. 17 odst. 3.
2. Rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví obsahuje důvody, ze kterých vychází.
3. Adresáti rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví jsou informováni o opravných prostředcích, které mají podle tohoto nařízení k dispozici.
4. Jestliže orgán pro pojišťovnictví přijme rozhodnutí podle čl. 18 odst. 3 nebo 4, přezkoumává toto rozhodnutí v přiměřených intervalech.
5. Rozhodnutí přijatá orgánem pro pojišťovnictví podle článků 17, 18 nebo 19 se zveřejňují, přičemž se uvádí totožnost dotčeného příslušného orgánu nebo finanční instituce a hlavní obsah rozhodnutí, ledaže je takové zveřejnění v rozporu s oprávněnými zájmy finančních institucí na ochraně jejich obchodního tajemství nebo by mohlo vážně ohrozit správné fungování a integritu finančních trhů nebo stabilitu celého finančního systému Unie nebo jeho části.
KAPITOLA III
ORGANIZACE
ODDÍL 1
Rada orgánů dohledu
Článek 40
Složení
1. Členy rady orgánů dohledu jsou:
a)
předseda, který nemá hlasovací právo,
b)
vedoucí představitelé vnitrostátních orgánů členských států odpovědní za dohled nad finančními institucemi, kteří se osobně setkávají nejméně dvakrát za rok;
c)
jeden zástupce Komise, který nemá hlasovací právo,
d)
jeden zástupce ESRB, který nemá hlasovací právo,
e)
jeden zástupce každého ze dvou ostatních evropských orgánů dohledu, přičemž tento zástupce nemá hlasovací právo.
2. Rada orgánů dohledu pravidelně svolává setkání se skupinami subjektů, nejméně dvakrát ročně.
3. Každý příslušný orgán odpovídá za jmenování náhradníka z řad svých vedoucích zaměstnanců, který může nahradit člena rady orgánů dohledu uvedeného v odst. 1 písm. b) v případě, že se tento člen nemůže zasedání rady orgánů dohledu zúčastnit.
4. V členských státech, v nichž existuje více než jeden orgán odpovědný za dohled podle tohoto nařízení, se tyto orgány dohodnou na společném zástupci. Pokud však věc projednávaná radou orgánů dohledu nespadá do příslušnosti vnitrostátního orgánu zastupovaného členem podle odst. 1 písm. b), může být tento člen doprovázen zástupcem z příslušného vnitrostátního orgánu, přičemž tento zástupce nemá hlasovací právo.
5. Rada orgánů dohledu může dle vlastního rozhodnutí připustit účast pozorovatelů.
Zasedání rady orgánů dohledu se může zúčastnit výkonný ředitel, přičemž nemá hlasovací právo.
Článek 41
Vnitřní výbory a odborné skupiny
1. Rada orgánů dohledu může zřizovat vnitřní výbory nebo odborné skupiny ke konkrétním úkolům, které vykonává, a může pověřit určitými jednoznačně vymezenými úkoly a rozhodnutími vnitřní výbory nebo odborné skupiny, správní radu nebo předsedu.
2. Pro účely článku 19 svolá rada orgánů dohledu nezávislou odbornou skupinu, která má pomoci spor nestranně urovnat, přičemž tuto skupinu tvoří předseda a dva členové rady orgánů dohledu, kteří nezastupují příslušné orgány, jež jsou účastníky sporu, a kteří na sporu nemají žádný zájem ani nejsou nijak přímo spjati s dotčenými příslušnými orgány.
3. S výhradou čl. 19 odst. 2 odborná skupina navrhne rozhodnutí ke konečnému přijetí radou orgánů dohledu postupem podle čl. 44 odst. 1 třetího pododstavce.
4. Rada orgánů dohledu přijme jednací řád odborné skupiny uvedené v odstavci 2.
Článek 42
Nezávislost
Při provádění úkolů stanovených tímto nařízením vystupují předseda a členové rady orgánů dohledu s hlasovacím právem nezávisle a objektivně ve výlučném zájmu Unie jako celku a nevyžadují ani nepřijímají pokyny od orgánů či institucí Unie, vlád členských států ani od jiných veřejných či soukromých subjektů.
Členské státy, orgány Unie ani žádný jiný veřejný či soukromý subjekt se nesmí snažit ovlivňovat členy rady orgánů dohledu při plnění jejich úkolů.
Článek 43
Úkoly
1. Rada orgánů dohledu udává směr pro práci orgánu pro pojišťovnictví a přijímá rozhodnutí podle kapitoly II.
2. Rada orgánů dohledu přijímá stanoviska, doporučení a rozhodnutí a poskytuje rady podle kapitoly II.
3. Rada orgánů dohledu jmenuje předsedu.
4. Rada orgánů dohledu každý rok před 30. zářím přijme na základě návrhu správní rady pracovní program orgánu pro pojišťovnictví pro následující rok a předloží jej pro informaci Evropskému parlamentu, Radě a Komisi.
Pracovní program se přijímá, aniž je dotčen roční rozpočtový proces, a zveřejňuje se.
5. Rada orgánů dohledu přijme na základě návrhu správní rady výroční zprávu o činnosti orgánu pro pojišťovnictví, včetně výkonu funkce předsedy, vycházející z návrhu zprávy podle čl. 53 odst. 7 a do 15. června každého roku tuto zprávu předloží Evropskému parlamentu, Radě, Komisi, Účetnímu dvoru a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru. Zpráva se zveřejňuje.
6. Rada orgánů dohledu přijme víceletý pracovní program orgánu pro pojišťovnictví a předloží jej pro informaci Evropskému parlamentu, Radě a Komisi.
Víceletý pracovní program se přijímá, aniž je dotčen roční rozpočtový proces, a zveřejňuje se.
7. Rada orgánů dohledu přijímá rozpočet podle článku 63.
8. Rada orgánů dohledu má kárné pravomoci vůči předsedovi a výkonnému řediteli a může je odvolat z funkce podle čl. 48 odst. 5 v případě předsedy a čl. 51 odst. 5 v případě výkonného ředitele.
Článek 44
Rozhodování
1. Rozhodnutí rady orgánů dohledu jsou přijímána prostou většinou členů. Každý člen rady má jeden hlas.
Pokud jde o akty uvedené v článcích 10 až 16 a opatření a rozhodnutí přijímaná podle čl. 9 odst. 5 třetího pododstavce a kapitoly VI, přijímá rada orgánů dohledu, odchylně od prvního pododstavce tohoto odstavce, rozhodnutí kvalifikovanou většinou svých členů v souladu s čl. 16 odst. 4 Smlouvy o Evropské unii a článkem 3 Protokolu (č. 36) o přechodných ustanoveních.
Pokud jde o rozhodnutí v souladu s čl. 19 odst. 3, rozhodnutí navržená odbornou skupinou se v případě rozhodnutí přijímaných orgánem dohledu nad skupinou považují za přijatá, jsou-li schválena prostou většinou členů rady orgánů dohledu, ledaže by je zamítli členové zastupující blokační menšinu hlasů uvedenou v čl. 16 odst. 4 Smlouvy o Evropské unii a v článku 3 Protokolu č. 36 o přechodných ustanoveních.
U všech ostatních rozhodnutí podle čl. 19 odst. 3 se rozhodnutí navržená odbornou skupinou přijímají prostou většinou členů rady orgánů dohledu. Každý člen má jeden hlas.
2. Zasedání rady orgánů dohledu svolává předseda z vlastního podnětu nebo na žádost třetiny členů rady orgánů dohledu a rovněž jim předsedá.
3. Rada orgánů dohledu přijme a zveřejní svůj jednací řád.
4. Jednací řád podrobně stanoví postup hlasování, včetně případných pravidel pro usnášeníschopnost. Členové bez hlasovacího práva a pozorovatelé, s výjimkou předsedy a výkonného ředitele, se neúčastní diskuzí rady orgánů dohledu o jednotlivých finančních institucích, pokud článek 75 odst. 3 nebo akty uvedené v čl. 1 odst. 2 nestanoví jinak.
ODDÍL 2
správní rada
Článek 45
Složení
1. Správní radu tvoří předseda a šest členů rady orgánů dohledu zvolených jejími členy s hlasovacím právem.
S výjimkou předsedy má každý člen správní rady náhradníka, který jej může nahradit v případě, že se tento člen nemůže zúčastnit zasedání správní rady.
Funkční období členů volených radou orgánů dohledu je dva a půl roku. Může být jednou prodlouženo. Složení správní rady musí být vyvážené a úměrné a musí odrážet složení Unie jako celku. Mandáty se musejí překrývat a použije se vhodný postup pro rotaci členů.
2. Rozhodnutí správní rady se přijímají většinou všech přítomných členů. Každý člen má jeden hlas.
Zasedání správní rady se účastní výkonný ředitel a zástupce Komise, přičemž tyto osoby nemají hlasovací právo.
Zástupce Komise má hlasovací právo v záležitostech uvedených v článku 63.
Správní rada přijme a zveřejní svůj jednací řád.
3. Zasedání správní rady svolává předseda z vlastní iniciativy nebo na žádost alespoň třetiny členů řídící rady a rovněž jim předsedá.
Zasedání správní rady se koná před každým zasedáním rady orgánů dohledu a tak často, jak to správní rada považuje za nutné. Zasedání správní rady se koná alespoň pětkrát ročně.
4. Členům správní rady mohou být v rámci ustanovení jednacího řádu nápomocni poradci či odborníci. Členové bez hlasovacího práva s výjimkou výkonného ředitele se v rámci řídící rady neúčastní jednání týkajícího se jednotlivých finančních institucí.
Článek 46
Nezávislost
Členové správní rady vystupují nezávisle a objektivně ve výlučném zájmu Unie jako celku a nevyžadují ani nepřijímají pokyny od orgánů či institucí Unie, od vlád členských států ani od jiných veřejných či soukromých subjektů.
Členské státy, orgány či instituce Unie, ani žádný jiný veřejný či soukromý subjekt se nesmí snažit ovlivňovat členy správní rady při plnění jejich úkolů.
Článek 47
Úkoly
1. Správní rada zajišťuje, aby orgán pro pojišťovnictví plnil svou úlohu a úkoly svěřené mu tímto nařízením.
2. Správní rada navrhuje radě orgánů dohledu k přijetí roční a víceletý pracovní program.
3. Správní rada uplatňuje své rozpočtové pravomoci podle článků 63 a 64.
4. Správní rada přijme plán personální politiky orgánu pro pojišťovnictví a podle čl. 68 odst. 2 i nezbytná opatření pro provádění služebního řádu úředníků Evropských společenství (dále jen „služební řád“).
5. Správní rada přijme zvláštní ustanovení o právu na přístup k dokumentům orgánu pro pojišťovnictví podle článku 72.
6. Správní rada navrhne výroční zprávu o činnosti orgánu pro pojišťovnictví, včetně výkonu funkce předsedy, vycházející z návrhu zprávy podle čl. 53 odst. 7 a předloží ji ke schválení radě orgánů dohledu.
7. Správní rada přijme a zveřejní svůj jednací řád.
8. Správní rada jmenuje a odvolává členy odvolacího senátu podle čl. 58 odst. 3 a 5.
ODDÍL 3
Předseda
Článek 48
Jmenování a úkoly
1. Orgán pro pojišťovnictví zastupuje předseda, kterým je nezávislý odborník zaměstnaný na plný úvazek.
Předseda odpovídá za přípravu práce rady orgánů dohledu a předsedá zasedáním rady orgánů dohledu i správní rady.
2. Předsedu jmenuje rada orgánů dohledu po otevřeném výběrovém řízení na základě zásluh, dovedností, znalostí o finančních institucích a trzích a zkušeností s dohledem nad finančním trhem a regulací.
Evropský parlament se po slyšení kandidáta vybraného radou orgánů dohledu může vyslovit proti jmenování vybrané osoby, a to předtím, než se tento kandidát ujme svých povinností a do jednoho měsíce od jeho výběru radou orgánů dohledu.
Rada orgánů dohledu dále zvolí ze svých členů náhradníka, který vykonává funkci předsedy v jeho nepřítomnosti. Tento náhradník nesmí být zvolen z řad členů správní rady.
3. Funkční období předsedy činí pět let a může být jednou prodlouženo.
4. Během devíti měsíců před uplynutím pětiletého funkčního období předsedy rada orgánů dohledu vyhodnotí:
a)
výsledky dosažené v prvním funkčním období a způsob jejich dosažení,
b)
povinnosti a potřeby orgánu pro pojišťovnictví v nadcházejících letech.
Rada orgánů dohledu může s přihlédnutím k hodnocení jednou prodloužit funkční období předsedy, přičemž toto prodloužení musí být potvrzeno Evropským parlamentem.
5. Předseda může být odvolán z funkce pouze Evropským parlamentem na základě rozhodnutí rady orgánů dohledu.
Předseda nesmí radě orgánů dohledu bránit v jednání o záležitostech, které se předsedy týkají, zejména o nutnosti jeho odvolání, a projednávání takové záležitosti se neúčastní.
Článek 49
Nezávislost
Aniž je dotčena úloha rady orgánů dohledu ve vztahu k úkolům předsedy, předseda nevyžaduje ani nepřijímá pokyny od orgánů či institucí Unie, od vlád členských států ani od jiných veřejných či soukromých subjektů.
Členské státy, orgány či instituce Unie ani žádný jiný veřejný či soukromý subjekt se nesmí snažit ovlivňovat předsedu při plnění jeho úkolů.
V souladu se služebním řádem podle článku 68 je předseda po skončení svého funkčního období nadále povinen jednat čestně a uvážlivě při přijímání určitých funkcí a výhod.
Článek 50
Zpráva o činnosti
1. Evropský parlament a Rada mohou vyzvat předsedu nebo jeho náhradníka, aby vystoupil s prohlášením, přičemž se plně respektuje nezávislost předsedy. Předseda vystoupí před Evropským parlamentem s prohlášením a zodpoví veškeré otázky poslanců Parlamentu, kdykoli je o to požádán.
2. Na žádost Evropského parlamentu předkládá předseda písemnou zprávu o hlavních činnostech orgánu pro pojišťovnictví, a to nejméně 15 dní před svým vystoupením s prohlášením uvedeným v odstavci 1.
3. Kromě informací uvedených v článcích 11 až 18, 20 a 33 zpráva dále obsahuje veškeré relevantní informace, o něž Evropský parlament požádá případ od případu.
ODDÍL 4
Výkonný ředitel
Článek 51
Jmenování
1. Orgán pro pojišťovnictví řídí výkonný ředitel, kterým je nezávislý odborník zaměstnaný na plný úvazek.
2. Výkonného ředitele jmenuje rada orgánů dohledu po otevřeném výběrovém řízení na základě zásluh, dovedností, znalostí o finančních institucích a trzích, zkušeností s finančním dohledem a regulací a zkušeností s řízením, poté co jeho jmenování potvrdí Evropský parlament.
3. Funkční období výkonného ředitele činí pět let a může být jednou prodlouženo.
4. Během devíti měsíců před uplynutím pětiletého funkčního období výkonného ředitele rada orgánů dohledu zhodnotí zejména:
a)
výsledky dosažené v prvním funkčním období a způsob jejich dosažení,
b)
povinnosti a potřeby orgánu pro pojišťovnictví v nadcházejících letech.
Rada orgánů dohledu může s přihlédnutím k hodnocení uvedenému v prvním pododstavci jednou prodloužit funkční období výkonného ředitele.
5. Výkonný ředitel může být odvolán z funkce pouze rozhodnutím rady orgánů dohledu.
Článek 52
Nezávislost
Aniž by byla dotčena příslušná úloha správní rady a rady orgánů dohledu ve vztahu k úkolům výkonného ředitele, výkonný ředitel nevyžaduje ani nepřijímá pokyny od orgánů a institucí Unie, od vlád členských států ani od jiných veřejných či soukromých subjektů.
Členské státy, orgány či instituce Unie ani žádný jiný veřejný či soukromý subjekt se nesmí snažit ovlivňovat výkonného ředitele při plnění jeho úkolů.
V souladu se služebním řádem podle článku 68 je výkonný ředitel po skončení svého funkčního období nadále povinen jednat čestně a uvážlivě při přijímání určitých funkcí a výhod.
Článek 53
Úkoly
1. Výkonný ředitel je odpovědný za řízení orgánu pro pojišťovnictví a připravuje činnost správní rady.
2. Výkonný ředitel je odpovědný za provádění ročního pracovního programu orgánu pro pojišťovnictví pod vedením rady orgánů dohledu a pod dohledem správní rady.
3. Výkonný ředitel přijme nezbytná opatření, zejména pokud jde o přijetí vnitřních předpisů a zveřejňování oznámení, aby zajistil fungování orgánu pro pojišťovnictví v souladu s tímto nařízením.
4. Výkonný ředitel vypracuje víceletý pracovní program uvedený v čl. 47 odst. 2.
5. Výkonný ředitel každý rok do 30. června připraví pracovní program na následující rok uvedený v čl. 47 odst. 2.
6. Výkonný ředitel podle článku 63 vypracuje předběžný návrh rozpočtu orgánu pro pojišťovnictví a podle článku 64 plní rozpočet orgánu pro pojišťovnictví.
7. Výkonný ředitel každý rok vypracuje návrh zprávy, která obsahuje část týkající se činnosti orgánu pro pojišťovnictví v oblasti regulace a dohledu a část týkající se finančních a správních záležitostí.
8. Pokud jde o zaměstnance orgánu pro pojišťovnictví, vykonává výkonný ředitel pravomoci stanovené v článku 68 a řídí personální záležitosti.
KAPITOLA IV
SPOLEČNÉ ORGÁNY EVROPSKÝCH ORGÁNŮ DOHLEDU
ODDÍL 1
Společný výbor evropských orgánů dohledu
Článek 54
Zřízení
1. Zřizuje se Společný výbor evropských orgánů dohledu(dále jen „společný výbor“).
2. Společný výbor slouží jako fórum, v jehož rámci orgán pro pojišťovnictví pravidelně a úzce spolupracuje a zajišťuje jednotný meziodvětvový přístup s Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro bankovnictví) a Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy), zejména pokud jde o:
-
finanční konglomeráty;
-
účetnictví a audit;
-
analýzu mikroobezřetnostního dohledu meziodvětvového vývoje, rizik a slabých míst s ohledem na finanční stabilitu;
-
retailové investiční produkty;
-
opatření proti praní špinavých peněz; a
-
výměnu informací s ESRB a rozvoj vztahů mezi ESRB a evropskými orgány dohledu.
3. Evropské orgány dohledu poskytnou společnému výboru zaměstnance, kteří plní funkci sekretariátu. Orgán pro pojišťovnictví přispívá dostatečnými zdroji na administrativní a provozní výdaje a výdaje na infrastrukturu.
4. V případě, že se činnost finanční instituce dotýká několika odvětví, řeší společný výbor spory v souladu s článkem 56.
Článek 55
Složení
1. Společný výbor se skládá z předsedů evropských orgánů dohledu a a předsedy podvýboru zřízeného podle článku 57.
2. Výkonný ředitel, zástupce Komise a zástupce ESRB jsou zváni na zasedání společného výboru i podvýborů uvedených v článku 57 jako pozorovatelé.
3. Předseda společného výboru je jmenován na základě každoroční rotace z předsedů evropských orgánů dohledu. Předseda společného výboru je místopředsedou ESRB.
4. Společný výbor přijme a zveřejní svůj jednací řád. Tento řád může stanovit, kdo se může dále účastnit zasedání společného výboru.
Zasedání společného výboru se koná alespoň jednou za dva měsíce.
Článek 56
Společné postoje a společné akty
V rozsahu svých úkolů podle kapitoly II a v příslušných oblastech zejména s ohledem na provádění směrnice 2002/87/ES zaujme orgán pro pojišťovnictví, podle situace, společný postoj s Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro bankovnictví) a s Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy).
Akty podle článků 10 až 15, 17, 18 nebo 19 tohoto nařízení ve vztahu k provádění směrnice 2002/87/ES a jiných aktů Unie uvedených v čl. 1 odst. 2, které spadají také do oblasti působnosti Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro bankovnictví) nebo Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy), se přijímají podle situace souběžně orgánem pro pojišťovnictví, Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro bankovnictví) a Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy).
Článek 57
Podvýbory
1. Pro účely článku 56 se zřídí podvýbor pro finanční konglomeráty společného výboru.
2. Tento podvýbor se skládá z osob uvedených v čl. 55 odst. 1 a jednoho zástupce stávajících zaměstnanců z řad vedoucích pracovníků dotyčného příslušného orgánu z každého členského státu.
3. Podvýbor si zvolí ze svých členů předsedu, který je současně členem společného výboru.
4. Společný výbor může zřizovat další podvýbory.
ODDÍL 2
Odvolací senát
Článek 58
Složení a fungování
1. Odvolací senát je společným orgánem evropských orgánů dohledu.
2. Odvolací senát tvoří šest členů a šest náhradníků, kterými jsou fyzické osoby těšící se velké vážnosti v odborných kruzích a s prokázanými příslušnými znalostmi a odbornými zkušenostmi na dostatečně vysoké úrovni, včetně zkušeností v oblasti dohledu, v odvětví bankovnictví, pojišťovnictví, zaměstnaneckého penzijního pojištění, trhů cenných papírů nebo jiných finančních služeb, avšak nikoli současní zaměstnanci příslušných orgánů nebo jiných vnitrostátních orgánů nebo orgánů Unie, jež se podílejí na činnosti orgánu pro pojišťovnictví. Odvolací senát musí mít dostatečné právnické znalosti pro poskytování odborných právních rad týkajících se zákonnosti výkonu pravomocí orgánu pro pojišťovnictví.
Odvolací senát určí svého předsedu.
3. Dva členy odvolacího senátu a dva náhradníky jmenuje správní rada orgánu pro pojišťovnictví ze seznamu kandidátů navrženého Komisí na základě veřejné výzvy k vyjádření zájmu zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie a po poradě s radou orgánů dohledu.
Ostatní členové jsou jmenováni podle nařízení (EU) č. 1093/2010 a nařízení (EU) č. 1095/2010.
4. Funkční období členů odvolacího senátu je pět let. Toto období může být jednou prodlouženo.
5. Člen odvolacího senátu jmenovaný správní radou orgánu pro pojišťovnictví nesmí být během svého funkčního období odvolán, s výjimkou případu, kdy se dopustil vážného porušení úředních povinností a správní rada po poradě s radou orgánů dohledu v tomto smyslu vydala rozhodnutí.
6. Rozhodnutí odvolacího senátu se přijímají většinou alespoň čtyř z jeho šesti členů. Pokud se na napadené rozhodnutí vztahuje oblast působnosti tohoto nařízení, tato rozhodující většina čtyř členů musí zahrnovat nejméně jednoho ze dvou členů odvolacího senátu jmenovaných orgánem pro pojišťovnictví.
7. Odvolací senát svolává jeho předseda vždy, když je to nutné.
8. Evropské orgány dohledu zajistí pro odvolací senát prostřednictvím společného výboru odpovídající provozní podporu a podporu sekretariátu.
Článek 59
Nezávislost a nestrannost
1. Členové odvolacího senátu jsou ve svém rozhodování nezávislí. Nejsou vázáni žádnými pokyny. Nesmějí ve vztahu k orgánu pro pojišťovnictví, jeho správní radě ani jeho radě orgánů dohledu vykonávat žádné jiné funkce.
2. Členové odvolacího senátu se nesmí účastnit žádného odvolacího řízení, pokud na něm mají jakýkoli osobní zájem nebo pokud dříve působili jako zástupci některého z účastníků řízení nebo pokud se podíleli na rozhodnutí, které je předmětem odvolání.
3. Člen odvolacího senátu informuje odvolací senát, domnívá-li se, že by se některý člen z některého z důvodů uvedených v odstavcích 1 a 2 nebo z jakéhokoli jiného důvodu neměl účastnit odvolacího řízení.
4. Proti účasti člena odvolacího senátu může být kterýmkoli účastníkem odvolacího řízení vznesena námitka z jakéhokoli důvodu uvedeného v odstavcích 1 a 2 nebo z důvodu podezření z podjatosti.
Námitka se nesmí zakládat na státní příslušnosti členů a je nepřípustná, učinil-li účastník odvolacího řízení, vědom si důvodu pro námitku, v odvolacím řízení kromě vznesení námitky proti složení odvolacího senátu další procesní úkon.
5. V případech uvedených v odstavcích 1 a 2 rozhodne odvolací senát o dalším postupu bez účasti dotyčného člena.
Za účelem přijetí uvedeného rozhodnutí je dotyčný člen nahrazen v odvolacím senátu svým náhradníkem. Pokud se náhradník nenachází v obdobné situaci, vybere předseda náhradu z dostupných náhradníků.
6. Členové odvolacího senátu se zavazují jednat nezávisle a ve veřejném zájmu.
Za tímto účelem učiní prohlášení o závazcích a prohlášení o zájmech, v němž uvedou jakékoli přímé nebo nepřímé zájmy, které by mohly být na újmu jejich nezávislosti, nebo že žádné zájmy, které by mohly být na újmu jejich nezávislosti, neexistují.
Tato prohlášení se zveřejňují a jsou činěna každý rok a v písemné podobě.
KAPITOLA V
OPRAVNÉ PROSTŘEDKY
Článek 60
Odvolání
1. Jakákoli fyzická nebo právnická osoba nebo příslušný orgán mohou podat odvolání proti rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví uvedenému v článku 17, 18 nebo 19 či jinému rozhodnutí přijatému orgánem pro pojišťovnictví v souladu s akty Unie uvedenými v čl. 1 odst. 2, které je určeno této osobě, nebo proti rozhodnutí, které se této osoby bezprostředně a přímo dotýká, i když je určeno jiné osobě.
2. Odvolání a jeho odůvodnění se podává písemně orgánu pro pojišťovnictví do dvou měsíců ode dne oznámení rozhodnutí dotyčné osobě, nebo pokud k oznámení nedošlo, do dvou měsíců ode dne, kdy orgán pro pojišťovnictví své rozhodnutí zveřejnil.
Odvolací senát rozhodne o odvolání do dvou měsíců ode dne podání odvolání.
3. Odvolání podané podle odstavce 1 nemá odkladný účinek.
Odvolací senát však může pozastavit uplatňování rozhodnutí, proti němuž bylo odvolání podáno, pokud to podle jeho názoru okolnosti vyžadují.
4. Je-li odvolání přípustné, odvolací senát přezkoumá, zda je odvolání opodstatněné. V Ve stanovených lhůtách vyzve účastníky odvolacího řízení k podání vyjádření k jeho oznámením nebo sdělením ostatních účastníků odvolacího řízení. Účastníci odvolacího řízení mají právo na ústní vyjádření.
5. Odvolací senát může potvrdit rozhodnutí přijaté příslušným orgánem orgánu pro pojišťovnictví nebo věc postoupit příslušnému orgánu pro pojišťovnictví. Tento orgán bude vázán rozhodnutím odvolacího senátu a přijme pozměněné rozhodnutí týkající se dané věci.
6. Odvolací senát přijme a zveřejní svůj jednací řád.
7. Rozhodnutí odvolacího senátu musí obsahovat odůvodnění a orgán pro pojišťovnictví je zveřejní.
Článek 61
Žaloby u Soudního dvora Evropské unie
1. Proti rozhodnutí odvolacího senátu nebo v případech, v nichž odvolání k odvolacímu senátu není možné, proti rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví lze podle článku 263 Smlouvy o fungování EU podat žalobu u Soudního dvora Evropské unie.
2. V souladu s článkem 263 Smlouvy o fungování EU mohou členské státy a orgány Unie, jakož i jakákoli fyzická nebo právnická osoba podat proti rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví žalobu u Soudního dvora Evropské unie.
3. V případě, že orgán pro pojišťovnictví má povinnost jednat a nevydá rozhodnutí, lze u Soudního dvora Evropské unie podat žalobu pro nečinnost podle článku 265 Smlouvy o fungování EU.
4. Orgán pro pojišťovnictví musí přijmout opatření nezbytná k zajištění souladu s rozsudkem Soudního dvora Evropské unie.
KAPITOLA VI
FINANČNÍ USTANOVENÍ
Článek 62
Rozpočet orgánu pro pojišťovnictví
1. Příjmy orgánu pro pojišťovnictví, evropského subjektu v souladu s článkem 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (50) (dále jen „finanční nařízení“), tvoří v různých kombinacích především:
a)
povinné příspěvky vnitrostátních orgánů příslušných k provádění dohledu nad finančními institucemi, které se vybírají podle vzorce založeného na vážení hlasů podle čl. 3 odst. 3 Protokolu (č. 36) o přechodných ustanoveních. Pro účely tohoto článku se čl. 3 odst. 3 Protokolu (č. 36) o přechodných ustanoveních bude uplatňovat i po uplynutí v něm stanovené lhůty 31. října 2014;
b)
dotace Unie ze souhrnného rozpočtu Evropské unie (oddíl Komise);
c)
poplatky placené orgánu pro pojišťovnictví v případech stanovených příslušnými nástroji práva Unie.
2. Výdaje orgánu pro pojišťovnictví zahrnují alespoň výdaje na zaměstnance, odměny, správu, infrastrukturu, odborné vzdělávání a provoz.
3. Příjmy a výdaje musí být vyrovnané.
4. Pro každý rozpočtový rok odpovídající kalendářnímu roku se vyhotovují odhady všech příjmů a výdajů orgánu pro pojišťovnictví, které se zahrnou do rozpočtu orgánu pro pojišťovnictví.
Článek 63
Sestavování rozpočtu
1. Výkonný ředitel vypracuje do 15. února každého roku návrh odhadu příjmů a výdajů pro následující rozpočtový rok a tento návrh odhadu příjmů a výdajů předloží správní radě a radě orgánů dohledu spolu s plánem pracovních míst. Rada orgánů dohledu sestaví každý rok na základě návrhu odhadu příjmů a výdajů vypracovaného výkonným ředitelem a schváleného správní radou odhad příjmů a výdajů orgánu pro pojišťovnictví na následující rozpočtový rok. Tento odhad příjmů a výdajů, který zahrnuje návrh plánu pracovních míst, předloží rada orgánů dohledu Komisi do 31. března. Před přijetím odhadu schvaluje návrh vypracovaný výkonným ředitelem správní rada.
2. Komise předloží odhad příjmů a výdajů společně s návrhem souhrnného rozpočtu Evropské unie Evropskému parlamentu a Radě (společně dále jen „rozpočtový orgán“).
3. Komise na základě odhadu příjmů a výdajů zanese do návrhu souhrnného rozpočtu Evropské unie ty položky odhadu, které považuje za nezbytné pro plán pracovních míst a výši dotace ze souhrnného rozpočtu Evropské unie podle článků 313 a 314 Smlouvy o fungování EU.
4. Rozpočtový orgán přijímá plán pracovních míst orgánu pro pojišťovnictví. Rozpočtový orgán odsouhlasí prostředky pro dotaci určenou pro orgán pro pojišťovnictví.
5. Rada orgánů dohledu přijme rozpočet orgánu pro pojišťovnictví. Rozpočet se stává konečným po konečném přijetí souhrnného rozpočtu Evropské unie. V případě potřeby se odpovídajícím způsobem upraví.
6. Správní rada neprodleně oznámí rozpočtovému orgánu svůj záměr provést jakýkoli projekt, který může mít výrazný finanční dopad na financování rozpočtu orgánu pro pojišťovnictví, zejména jedná-li se o projekty, které se vztahují k nemovitostem, například nájem nebo koupě budov. Správní rada o svém záměru informuje Komisi. Bude-li mít některá složka rozpočtového orgánu v úmyslu vydat stanovisko, oznámí orgánu pro pojišťovnictví svůj záměr vydat stanovisko do dvou týdnů od obdržení informace o projektu. V případě, že orgán pro pojišťovnictví odpověď neobdrží, může zahájit plánovaný projekt.
7. Financování orgánu pro pojišťovnictví Unií podléhá v prvním roce fungování orgánu pro pojišťovnictví, který končí dne 31. prosince 2011, souhlasu rozpočtového orgánu, jak je stanoveno v bodě 47 interinstitucionální dohody o rozpočtové kázni a řádném finančním řízení.
Článek 64
Plnění a kontrola rozpočtu
1. Výkonný ředitel vykonává úlohu schvalujícího úředníka a plní rozpočet orgánu pro pojišťovnictví.
2. Do 1. března po skončení každého rozpočtového roku předá účetní orgánu pro pojišťovnictví účetnímu Komise a Účetnímu dvoru předběžnou účetní závěrku společně se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok. Do 31. března následujícího roku zašle účetní orgánu pro pojišťovnictví zprávu o rozpočtovém a finančním řízení rovněž členům rady orgánů dohledu, Evropskému parlamentu a Radě.
Účetní Komise poté konsoliduje předběžnou účetní závěrky orgánů a decentralizovaných subjektů v souladu s článkem 128 finančního nařízení.
3. Po obdržení vyjádření Účetního dvora k předběžné účetní závěrce orgánu pro pojišťovnictví podle článku 129 finančního nařízení vypracuje výkonný ředitel na vlastní odpovědnost konečnou účetní závěrku orgánu pro pojišťovnictví a předloží ji ke stanovisku správní radě.
4. Správní rada vydá stanovisko ke konečné účetní závěrce orgánu pro pojišťovnictví.
5. Do 1. července po skončení rozpočtového roku předá výkonný ředitel tuto konečnou účetní závěrku společně se stanoviskem správní rady členům rady orgánů dohledu, Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
6. Konečná účetní závěrka se zveřejní.
7. Výkonný ředitel zašle Účetnímu dvoru odpověď na jeho vyjádření do 30. září. Zároveň zašle kopii této odpovědi správní radě a Komisi.
8. Výkonný ředitel v souladu s ustanovením čl. 146 odst. 3 finančního nařízení předloží Evropskému parlamentu na jeho žádost veškeré informace potřebné pro řádný průběh udělení absolutoria pro daný rozpočtový rok.
9. Evropský parlament na doporučení Rady přijaté kvalifikovanou většinou udělí orgánu pro pojišťovnictví před 15. květnem roku N + 2 absolutorium za plnění rozpočtu zahrnujícího příjmy ze souhrnného rozpočtu Evropské unie a příslušných orgánů za rozpočtový rok N.
Článek 65
Finanční předpisy
Správní rada po konzultaci s Komisí přijme finanční předpisy pro orgán pro pojišťovnictví. Tyto předpisy se nesmějí odchylovat od nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (51), pokud to nevyžadují zvláštní potřeby fungování orgánu pro pojišťovnictví a pouze s předchozím souhlasem Komise.
Článek 66
Opatření proti podvodům
1. Pro účely boje proti podvodům, úplatkářství a jakékoli jiné nedovolené činnosti se na orgán pro pojišťovnictví bez omezení vztahuje nařízení (ES) č. 1073/1999.
2. Orgán pro pojišťovnictví přistoupí k Interinstitucionální dohodě o vnitřním vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům a neprodleně přijme příslušná ustanovení pro všechny zaměstnance orgánu pro pojišťovnictví.
3. Rozhodnutí o financování a na ně navazující dohody a prováděcí nástroje musí obsahovat ustanovení o tom, že Účetní dvůr a OLAF mohou v případě potřeby provádět šetření na místě u příjemců finančních prostředků poskytovaných orgánem pro pojišťovnictví a u zaměstnanců odpovědných za jejich přidělování.
KAPITOLA VII
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 67
Výsady a imunity
Na orgán pro pojišťovnictví a jeho zaměstnance se vztahuje Protokol o výsadách a imunitách Evropské unie připojený ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o fungování EU.
Článek 68
Zaměstnanci
1. Na zaměstnance orgánu pro pojišťovnictví, včetně jeho výkonného ředitele a předsedy, se vztahuje služební řád, pracovní řád ostatních zaměstnanců a společná pravidla přijatá orgány Unie pro uplatňování těchto řádů.
2. Správní rada po dohodě s Komisí přijme nezbytná prováděcí opatření v souladu s ustanoveními článku 110 služebního řádu.
3. Ve vztahu ke svým zaměstnancům vykonává orgán pro pojišťovnictví pravomoci, které orgánu oprávněnému ke jmenování svěřuje služební řád, a pravomoci, které orgánu oprávněnému uzavírat smlouvy svěřuje pracovní řád.
4. Správní rada přijme ustanovení umožňující dočasné přidělení odborníků z členských států k orgánu pro pojišťovnictví.
Článek 69
Odpovědnost orgánu pro pojišťovnictví
1. V případě mimosmluvní odpovědnosti nahradí orgán pro pojišťovnictví v souladu s obecnými zásadami společnými právním řádům členských států veškerou škodu, kterou způsobil nebo kterou způsobili jeho zaměstnanci při plnění svých povinností. Soudní dvůr Evropské unie má pravomoc rozhodovat v jakémkoli sporu o náhradě této škody.
2. Osobní finanční a kárnou odpovědnost zaměstnanců orgánu pro pojišťovnictví vůči orgánu pro pojišťovnictví se řídí příslušnými předpisy, které se vztahují na zaměstnance orgánu pro pojišťovnictví.
Článek 70
Povinnost zachovávat služební tajemství
1. Na členy rady orgánů dohledu a správní rady, výkonného ředitele a zaměstnance orgánu pro pojišťovnictví, včetně úředníků dočasně přidělených z členských států a všech dalších osob plnících úkoly pro orgán pro pojišťovnictví na smluvním základě, se vztahuje povinnost zachovávat služební tajemství podle článku 339 Smlouvy o fungování EU a příslušných ustanovení souvisejících právních předpisů Unie, i po skončení jejich funkcí.
Vztahuje se na ně článek 16 služebního řádu.
Podle služebního řádu jsou zaměstnanci i po skončení funkčního období povinni jednat čestně a uvážlivě při přijímání určitých funkcí a výhod.
Členské státy, orgány nebo instituce Unie ani žádný jiný veřejný či soukromý subjekt se nesmí snažit ovlivňovat zaměstnance orgánu pro pojišťovnictví při plnění jejich úkolů.
2. Aniž jsou dotčeny případy, které jsou předmětem trestního práva, nesmějí být žádné důvěrné informace, které získají osoby uvedené v odstavci 1 při plnění svých povinností, sděleny jiné osobě nebo orgánu jinak než v souhrnné podobě, aby nebylo možné identifikovat jednotlivé finanční instituce.
Povinnost podle odstavce 1 a prvního pododstavce tohoto odstavce nebrání orgánu pro pojišťovnictví a vnitrostátním orgánům dohledu ve využívání informací při vymáhání aktů uvedených v čl. 1 odst. 2, zejména při přijímání rozhodnutí.
3. Odstavce 1 a 2 nebrání výměně informací mezi orgánem pro pojišťovnictví a vnitrostátními orgány dohledu v souladu s tímto nařízením a ostatními právními předpisy Unie vztahujícími se na finanční instituce.
Na tyto informace se vztahuje povinnost zachovávat služební tajemství za podmínek uvedených v odstavcích 1 a 2. Orgán pro pojišťovnictví stanoví ve svém jednacím řádu prováděcí opatření k pravidlům pro zachování důvěrnosti uvedeným v odstavcích 1 a 2.
4. Orgán pro pojišťovnictví uplatňuje rozhodnutí Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom ze dne 29. listopadu 2001, kterým se mění její jednací řád (52).
Článek 71
Ochrana údajů
Tímto nařízením nejsou dotčeny povinnosti členských států týkající se zpracování osobních údajů podle směrnice 95/46/ES ani povinnosti orgánu pro pojišťovnictví týkající se zpracování osobních údajů podle nařízení (ES) č. 45/2001 při plnění jeho povinností.
Článek 72
Přístup k dokumentům
1. Na dokumenty, které má orgán pro pojišťovnictví k dispozici, se vztahuje nařízení (ES) č. 1049/2001.
2. Do 31. května správní rada přijme prováděcí opatření k nařízení (ES) č. 1049/2001.
3. Rozhodnutí přijímaná orgánem pro pojišťovnictví v souladu s článkem 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 mohou být případně předmětem stížnosti veřejnému ochránci práv nebo řízení před Soudním dvorem Evropské unie následujícím po odvolání k odvolacímu senátu v souladu s podmínkami stanovenými v článcích 228 a 263 Smlouvy o fungování EU.
Článek 73
Jazykový režim
1. Na orgán pro pojišťovnictví se vztahuje nařízení Rady č. 1, kterým se stanoví jazyky, které se použijí v Evropském hospodářském společenství (53).
2. O vnitřním jazykovém režimu orgánu pro pojišťovnictví rozhoduje správní rada.
3. Překladatelské služby potřebné pro fungování orgánu pro pojišťovnictví zajišťuje Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie.
Článek 74
Dohoda o sídle
Nezbytná opatření týkající se umístění, které má být orgánu pro pojišťovnictví zajištěno ve členském státě, ve kterém se nachází jeho sídlo, a zařízení, která má tento členský stát poskytnout, ale i konkrétní pravidla vztahující se na výkonného ředitele, členy správní rady, zaměstnance orgánu pro pojišťovnictví a jejich rodinné příslušníky v tomto členském státě stanoví dohoda o sídle uzavřená mezi orgánem pro pojišťovnictví a daným členským státem a schválená správní radou.
Členský stát poskytne co nejlepší možné podmínky, aby zajistil řádné fungování orgánu pro pojišťovnictví, včetně vícejazyčného a evropsky orientovaného vzdělávání a vhodného dopravního spojení.
Článek 75
Účast třetích zemí
1. Účast na činnosti orgánu pro pojišťovnictví je otevřena třetím zemím, které uzavřely s Unií dohody, v jejichž důsledku přijaly a uplatňují právo Unie v oblasti působnosti orgánu pro pojišťovnictví podle čl. 1 odst. 2.
2. Orgán pro pojišťovnictví může spolupracovat se třetími zeměmi uvedenými v odstavci 1, které uplatňují právní předpisy, jež byly uznány za rovnocenné v oblastech působnosti orgánu pro pojišťovnictví uvedených v čl. 1 odst. 2, jak je stanoveno v mezinárodních dohodách uzavřených Unií v souladu s článkem 216 Smlouvy o fungování EU.
3. Na základě příslušných ustanovení dohod uvedených v odstavcích 1 a 2 budou přijata opatření uvádějící zejména povahu, rozsah a procedurální aspekty zapojení těchto zemí uvedených v odstavci 1 do činnosti orgánu pro pojišťovnictví, včetně ustanovení týkajících se finančních příspěvků a zaměstnanců. Tato opatření mohou stanovit zastoupení těchto zemí v radě orgánů dohledu v pozici pozorovatelů, ale musí zajistit, aby se tyto země neúčastnily jednání o jednotlivých finančních institucích, s výjimkou případů, kdy na tom mají přímý zájem.
KAPITOLA VIII
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 76
Přípravná opatření
1. V období po vstupu tohoto nařízení v platnost a před zřízením orgánu pro pojišťovnictví pracuje CEIOPS v úzké spolupráci s Komisí na přípravě nahrazení výboru CEIOPS orgánem pro pojišťovnictví.
2. Jakmile bude orgán pro pojišťovnictví zřízen, Komise odpovídá za administrativní zřízení a počáteční administrativní zajištění činnosti orgánu pro pojišťovnictví, dokud orgán pro pojišťovnictví nejmenuje výkonného ředitele.
K tomuto účelu, dokud rada orgánů dohledu nejmenuje výkonného ředitele podle článku 51 a dokud tento výkonný ředitel nepřevezme své povinnosti, může Komise dočasně přidělit jednoho úředníka, který plní funkci výkonného ředitele. Přechodné období je omezené na dobu nezbytnou pro jmenování výkonného ředitele orgánu pro pojišťovnictví.
Dočasný výkonný ředitel může na základě souhlasu správní rady schvalovat veškeré platby pokryté prostředky v rámci rozpočtu orgánu pro pojišťovnictví a uzavírat smlouvy, včetně smluv se zaměstnanci po přijetí plánu pracovních míst orgánu pro pojišťovnictví.
3. Odstavci 1 a 2 nejsou dotčeny pravomoci rady orgánů dohledu a správní rady.
4. Orgán pro pojišťovnictví je považován za právního nástupce CEIOPS. Nejpozději ke dni zřízení orgánu pro pojišťovnictví budou veškerá aktiva a závazky a probíhající operace CEIOPS automaticky převedeny na orgán pro pojišťovnictví. CEIOPS vypracuje přehled konečných zůstatků aktiv a závazků ke dni tohoto převodu. Tento přehled bude předmětem auditu a bude schválen členy CEIOPS a Komisí.
Článek 77
Přechodná ustanovení o zaměstnancích
1. Odchylně od článku 68 jsou všechny pracovní smlouvy a dohody o dočasném přidělení uzavřené CEIOPS nebo jeho sekretariátem a platné ke dni 1. ledna 2011 nadále plněny až do uplynutí doby jejich platnosti. Jejich platnost nelze prodloužit.
2. Všem zaměstnancům s uzavřenou smlouvou podle odstavce 1 je nabídnuta možnost uzavřít smlouvy o dočasném zaměstnání podle čl. 2 písm. a) pracovního řádu pro různé platové třídy stanovené v plánu pracovních míst orgánu pro pojišťovnictví.
Po vstupu tohoto nařízení v platnost je orgánem oprávněným uzavírat smlouvy provedeno vnitřní výběrové řízení omezené na zaměstnance, kteří mají smlouvy s CEIOPS nebo jeho sekretariátem, a to v zájmu zjištění schopností, výkonnosti a bezúhonnosti osob, které mají být zaměstnány. Postupy vnitřního výběrového řízení plně zohlední kvalifikaci a zkušenosti prokázané danou osobou při plnění jejích povinností před přechodem na nové místo.
3. V závislosti na druhu a úrovni vykonávaných funkcí je úspěšným žadatelům nabídnuta smlouva o dočasném zaměstnání na dobu odpovídající přinejmenším době, která zbývá podle předchozí smlouvy.
4. Příslušná vnitrostátní právní úprava související s pracovními smlouvami a ostatní příslušné nástroje se použijí i nadále pro zaměstnance s předchozí smlouvou, kteří se rozhodnou nezažádat o uzavření smlouvy o dočasném zaměstnání nebo kterým není nabídnuta smlouva o dočasném zaměstnání podle odstavce 2.
Článek 78
Vnitrostátní předpisy
Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření pro účinné uplatňování tohoto nařízení.
Článek 79
Změny
Rozhodnutí č. 716/2009/ES se tímto mění tak, že CEIOPS se vyjímá ze seznamu příjemců uvedeného v oddílu B přílohy uvedeného rozhodnutí.
Článek 80
Zrušení
Rozhodnutí Komise 2009/79/ES o zřízení CEIOPS se zrušuje s účinkem ode dne 1. ledna 2011.
Článek 81
Přezkum
1. Komise do 2. ledna 2014 a následně každé tři roky zveřejní obecnou zprávu o zkušenostech získaných z činnosti orgánu pro pojišťovnictví a z postupů stanovených v tomto nařízení. Tato zpráva mimo jiné hodnotí:
a)
sbližování postupů dohledu dosažené příslušnými orgány;
i)
sbližování, pokud jde o funkční nezávislost příslušných orgánů a normy v oblasti správy a řízení společností;
ii)
nestrannost, objektivitu a nezávislost orgánu pro pojišťovnictví;
b)
fungování kolegií orgánů dohledu;
c)
pokrok dosažený v rámci sbližování v oblasti předcházení krizím, řízení a řešení krizí, včetně mechanismů Unie pro financování;
d)
úlohu orgánu pro pojišťovnictví, pokud jde o systémové riziko;
e)
uplatňování ochranných opatření stanovených v článku 38;
f)
plnění závazné úlohy zprostředkovatele stanovené v článku 19.
2. Zpráva uvedená v odstavci 1 rovněž zhodnotí, zda:
a)
je vhodné i nadále vykonávat dohled nad bankovnictvím, pojišťovnictvím, zaměstnaneckým penzijním pojištěním, trhy s cennými papíry a finančními trhy odděleně;
b)
je vhodné vykonávat obezřetnostní dohled a dohled nad obchodní činností odděleně, nebo zda by tak měl činit stejný orgán dohledu;
c)
je vhodné zjednodušit a posílit strukturu ESFS v zájmu jednotnosti při dohledu na makro- i mikroúrovni a dohledu jednotlivých evropských orgánů dohledu;
d)
vývoj ESFS odpovídá globálnímu vývoji;
e)
se ESFS vyznačuje dostatečnou rozmanitostí a kvalitou;
f)
požadavky na zveřejňování jsou dostatečně průhledné a jejich součástí je i požadavek na dostatečnou míru odpovědnosti;
g)
jsou zdroje orgánu pro pojišťovnictví přiměřené pro plnění jeho povinností;
h)
je sídlo orgánu pro pojišťovnictví na vhodném místě nebo zda je za účelem lepší vzájemné koordinace vhodné přesunout evropské orgány dohledu do jediného sídla.
3. V souvislosti s přímým dohledem nad institucemi nebo infrastrukturami s celoevropskou působností a s ohledem na tržní vývoj vypracuje Komise výroční zprávu o tom, zda je vhodné orgánu pro pojišťovnictví svěřit v této oblasti další dohledové pravomoci.
4. Tato zpráva a případně veškeré související návrhy se předávají Evropskému parlamentu a Radě.
Článek 82
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2011, s výjimkou článku 76 a čl. 77 odst. 1 a 2, které se použijí ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Orgán pro pojišťovnictví se zřizuje ke dni 1. ledna 2011.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 24. listopadu 2010.
NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY (EÚ) č. 1094/2010
z 24. novembra 2010,
ktorým sa zriaďuje Európsky orgán dohľadu (Európsky orgán pre poisťovníctvo a dôchodkové poistenie zamestnancov), a ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie č. 716/2009/ES a zrušuje rozhodnutie Komisie 2009/79/ES
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä jej článok 114,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
so zreteľom na stanovisko Európskej centrálnej banky (1),
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (2),
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (3),
keďže:
(1)
Finančná kríza v rokoch 2007 a 2008 odhalila vo finančnom dohľade závažné nedostatky, a to tak v konkrétnych prípadoch, ako aj v súvislosti s finančným systémom ako celkom. Modely dohľadu na vnútroštátnom základe zaostávajú za finančnou globalizáciou a integrovanou a vzájomne prepojenou realitou dnešných európskych finančných trhov, v rámci ktorých mnohé finančné inštitúcie podnikajú cezhranične. Kríza odhalila nedostatky v spolupráci, koordinácii, konzistentnom uplatňovaní práva Únie a v dôvere medzi vnútroštátnymi orgánmi dohľadu.
(2)
Európsky parlament pred a počas finančnej krízy vyzval na prehĺbenie integrácie európskeho dohľadu, aby sa zabezpečili skutočne rovnaké podmienky pre všetky zúčastnené strany na úrovni Únie a aby sa zohľadnila prehlbujúca sa integrácia finančných trhov v Únii (vo svojom uznesení z 13. apríla 2000 o oznámení Komisie o realizácii rámca pre finančné trhy: akčný plán (4), z 21. novembra 2002 o pravidlách prudenciálneho dohľadu v Európskej únii (5), z 11. júla 2007 o politike finančných služieb (2005 - 2010) - Biela kniha (6), z 23. septembra 2008 s odporúčaniami pre Komisiu o zaisťovacích fondoch a private equity (7), z 9. októbra 2008 s odporúčaniami pre Komisiu o nadviazaní na Lamfalussyho proces: systém dohľadu v budúcnosti (8), z 22. apríla 2009 o zmenenom a doplnenom návrhu smernice Európskeho parlamentu a Rady o začatí a vykonávaní poistenia a zaistenia (Solventnosť II) (9) a z 23. apríla 2009 o návrhu nariadenia Európskeho parlamentu a Rady o ratingových agentúrach (10)).
(3)
V novembri 2008 Komisia poverila skupinu expertov na vysokej úrovni vedenú J. de Larosièrom, aby vypracovala odporúčania na posilnenie ustanovení o európskom dohľade s cieľom lepšie chrániť občanov a obnoviť dôveru vo finančný systém. Vo svojej záverečnej správe predloženej 25. februára 2009 (de Larosièrova správa) skupina expertov na vysokej úrovni odporučila posilniť rámec dohľadu s cieľom znížiť riziko a silu finančných kríz v budúcnosti. Odporučila tiež reformy štruktúry dohľadu finančného sektora v Únii. Skupina takisto konštatovala, že by sa mal vytvoriť Európsky systém orgánov finančného dohľadu, ktorý by zahŕňal tri európske orgány dohľadu, jeden pre sektor bankovníctva, jeden pre sektor cenných papierov a jeden pre sektor poisťovníctva a dôchodkového poistenia zamestnancov, a odporučila vytvorenie Európskej rady pre systémové riziká. V správe sa predstavili reformy, ktoré boli podľa expertov potrebné a na ktorých sa malo začať bezodkladne pracovať.
(4)
Komisia vo svojom oznámení zo 4. marca 2009 nazvanom Stimuly na oživenie hospodárstva v Európe navrhla predložiť návrh právnych predpisov, na základe ktorých sa vytvorí Európsky systém finančného dohľadu a Európsky výbor pre systémové riziká. Vo svojom oznámení z 27. mája 2009 nazvanom Európsky finančný dohľad poskytla viac informácií o možnej štruktúre takéhoto nového rámca dohľadu, odzrkadľujúc hlavné myšlienky de Larosièrovej správy.
(5)
Európska rada vo svojich záveroch z 19. júna 2009 potvrdila, že by sa mal vytvoriť Európsky systém orgánov finančného dohľadu, ktorý bude zahŕňať tri nové európske orgány dohľadu. Systém by sa mal zameriavať na zvýšenie kvality a konzistentnosti vnútroštátneho dohľadu, posilnenie dohľadu nad cezhraničnými skupinami a vytvorenie jednotného európskeho súboru pravidiel platných pre všetky finančné inštitúcie na vnútornom trhu. Európska rada zdôraznila, že európske orgány dohľadu by mali mať aj právomoci v oblasti dohľadu nad úverovými ratingovými agentúrami a vyzvala Komisiu, aby pripravila konkrétne návrhy týkajúce sa toho, ako by európsky systém orgánov finančného dohľadu mohol zohrávať silnú úlohu v krízových situáciách, pričom zdôraznila, že rozhodnutia prijaté európskymi orgánmi dohľadu by nemali zasahovať do fiškálnych zodpovedností členských štátov.
(6)
Z dôvodu finančnej a hospodárskej krízy vznikli reálne a závažné riziká v oblasti stability finančného systému a fungovania vnútorného trhu. Opätovné nastolenie a udržanie stabilného a spoľahlivého finančného systému je absolútnym predpokladom pre zachovanie dôvery a jednotnosti na vnútornom trhu, a teda zachovanie a zlepšenie podmienok pre vytvorenie úplne integrovaného a fungujúceho vnútorného trhu v oblasti finančných služieb. Okrem toho pevnejší a integrovanejší trh ponúka lepšie príležitosti na financovanie a rozloženie rizika, a tým pomáha zlepšovať schopnosť hospodárstiev tlmiť nárazy.
(7)
Únia dosiahla limity toho, čo sa môže urobiť pri súčasnom postavení Výborov európskych orgánov dohľadu. Únia nemôže zostať v situácii, v ktorej neexistuje mechanizmus na zabezpečenie toho, aby vnútroštátne orgány dohľadu dospeli k najlepším možným rozhodnutiam v oblasti dohľadu nad cezhraničnými finančnými inštitúciami, keď neexistuje dostatočná spolupráca a výmena informácií medzi vnútroštátnymi orgánmi dohľadu, keď si spoločná akcia vnútroštátnych orgánov vyžaduje zložité úpravy s cieľom zohľadniť rôznorodé požiadavky v oblasti regulácie a dohľadu, keď sú vnútroštátne riešenia najčastejšie jedinou realizovateľnou možnosťou v reakcii na problémy na úrovni Únie a keď existujú rozdielne výklady toho istého právneho textu. Európsky systém finančného dohľadu (ďalej len „ESFS“) by sa mal navrhnúť s cieľom prekonať tieto nedostatky a zabezpečiť systém, ktorý je v súlade s cieľom stabilného a jednotného finančného trhu Únie pre finančné služby spojením vnútroštátnych orgánov dohľadu do silnej siete Únie.
(8)
ESFS by mal byť integrovanou sieťou vnútroštátnych orgánov dohľadu a orgánov dohľadu Únie, pričom každodenný dohľad sa ponecháva na vnútroštátnu úroveň. Mala by sa dosiahnuť aj väčšia harmonizácia a jednotné uplatňovanie pravidiel pre finančné inštitúcie a trhy v celej Únii. Okrem Európskeho orgánu dohľadu (Európsky orgán pre poisťovníctvo a dôchodkové poistenie zamestnancov) (ďalej len „orgán pre poisťovníctvo“ by sa mal zriadiť Európsky orgán dohľadu (Európsky orgán pre bankovníctvo) a Európsky orgán dohľadu (Európsky orgán pre cenné papiere a trhy), ako aj Spoločný výbor európskych orgánov dohľadu (ďalej len „spoločný výbor“). Súčasťou ESFS na účely vykonávania úloh vymedzených v tomto nariadení a v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1092/2010 (11) by mal byť Európsky výbor pre systémové riziká (ďalej len „ESRB“).
(9)
Európske orgány dohľadu (ďalej spoločne len „ESA“) by mali nahradiť Výbor európskych orgánov bankového dohľadu zriadený rozhodnutím Komisie 2009/78/ES (12), Výbor európskych orgánov dohľadu nad poisťovníctvom a dôchodkovým poistením zamestnancov zriadený rozhodnutím Komisie 2009/79/ES (13) a Výbor európskych regulačných orgánov cenných papierov zriadený rozhodnutím Komisie 2009/77/ES (14) a mali by prebrať všetky úlohy a právomoci týchto výborov vrátane v prípade potreby aj pokračovania prebiehajúcich prác a projektov. Rozsah pôsobnosti činnosti každého európskeho orgánu dohľadu by sa mal jasne vymedziť. ESA by sa mali zodpovedať Európskemu parlamentu a Rade. Ak sa táto zodpovednosť bude týkať medzisektorových záležitostí, ktoré sa koordinovali prostredníctvom spoločného výboru, za túto koordináciu by mali byť prostredníctvom spoločného výboru zodpovedné ESA.
(10)
Orgán pre poisťovníctvo by mal konať s cieľom zlepšiť fungovanie vnútorného trhu, najmä prostredníctvom zaistenia vysokej, účinnej a konzistentnej úrovne regulácie a dohľadu so zreteľom na rôzne záujmy jednotlivých členských štátov a rozličnú povahu finančných inštitúcií. Orgán pre poisťovníctvo by mal chrániť verejné hodnoty ako sú stabilita finančného systému, transparentnosť trhov a finančných produktov a ochrana poistníkov, účastníkoch dôchodkového systému a oprávnených osôb. Orgán pre poisťovníctvo by mal takisto predchádzať regulačnej arbitráži, zaručiť rovnaké pravidlá pre všetkých a posilňovať medzinárodnú koordináciu v oblasti dohľadu v prospech hospodárstva vo všeobecnosti vrátane finančných inštitúcii a ostatných zainteresovaných strán, spotrebiteľov a zamestnancov. Medzi jeho úlohy by malo patriť aj presadzovanie konvergencie dohľadu a poskytovanie poradenstva inštitúciám Únie v oblasti regulácie poistenia, zaistenia a zamestnaneckého dôchodkového zabezpečenia, ako aj dohľadu nad nimi, a tiež v súvisiacich otázkach riadenia podnikov, auditu a finančného výkazníctva. Orgánu pre poisťovníctvo by sa mala zveriť aj určitá zodpovednosť za existujúce a nové finančné aktivity.
(11)
Orgánu pre poisťovníctvo by sa tiež malo umožniť dočasne zakázať alebo obmedziť určité druhy finančných aktivít, ktoré ohrozujú riadne fungovanie a integritu finančných trhov alebo stabilitu celého finančného systému v Únii alebo jeho časti, a to prípadoch, ktoré sú vymedzené v legislatívnych aktoch uvedených v tomto nariadení. Ak je žiaduce vydať dočasný zákaz v prípade krízovej situácie, orgán pre poisťovníctvo by tak mal urobiť v súlade s požiadavkami stanovenými v tomto nariadení a za podmienok, ktoré sú v ňom uvedené. Ak má dočasný zákaz alebo obmedzenie určitých finančných aktivít medzisektorové dôsledky, malo by sa v sektorových právnych predpisoch ustanoviť, že orgán pre poisťovníctvo by mal v relevantných prípadoch konzultovať a koordinovať svoje kroky s Európskym orgánom dohľadu (Európskym orgánom pre bankovníctvo) a Európskym orgánom dohľadu (Európskym orgánom pre cenné papiere a trhy), a to prostredníctvom spoločného výboru.
(12)
Orgán pre poisťovníctvo by mal náležite zohľadniť vplyv svojich činností na hospodársku súťaž a inovácie v rámci vnútorného trhu, na globálnu konkurencieschopnosť Únie, finančné začlenenie sa a na novú stratégiu Únie pre pracovné príležitosti a rast.
(13)
Orgán pre poisťovníctvo by mal mať právnu subjektivitu, ako aj finančnú a administratívnu nezávislosť, aby mohol plniť svoje ciele.
(14)
Vychádzajúc z práce medzinárodných orgánov, systémové riziko by sa malo vymedziť ako riziko narušenia vo finančnom systéme s možnými závažnými negatívnymi dôsledkami pre vnútorný trh a reálne hospodárstvo. Všetky typy finančných sprostredkovateľov, trhov a infraštruktúry môžu byť do určitej miery systémovo dôležité.
(15)
Cezhraničné riziko zahŕňa riziko spôsobené hospodárskymi nerovnováhami alebo finančnými zlyhaniami v celej Únii alebo jej častiach, ktoré môžu mať vážne negatívne dôsledky na transakcie medzi hospodárskymi subjektmi z dvoch alebo viacerých členských štátov, na fungovanie vnútorného trhu alebo na verejné financie Únie alebo ktoréhokoľvek jej členského štátu.
(16)
Súdny dvor Európskej únie vo svojom rozsudku z 2. mája 2006 vo veci C-217/04 (Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska/Európsky parlament a Rada Európskej únie) konštatoval, že: „znenie článku 95 ES [v súčasnosti článok 114 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ)] nedovoľuje prijať záver, že adresátmi opatrení prijatých zákonodarcom Spoločenstva na základe tohto ustanovenia môžu byť len členské štáty. Na základe posúdenia zákonodarcom Spoločenstva sa totiž môže zdať, že je potrebné vytvoriť orgán Spoločenstva, ktorého úlohou bude prispievať k uskutočňovaniu procesu harmonizácie v prípadoch, v ktorých sa na uľahčenie jednotného vykonávania a uplatňovania aktov prijatých na základe tohto ustanovenia zdá byť vhodné prijať nezáväzné sprievodné a rámcové opatrenia.“ (15) Účel a úlohy orgánu pre poisťovníctvo, ktorými sú pomáhať príslušným vnútroštátnym orgánom dohľadu pri konzistentnom výklade a uplatňovaní pravidiel Únie a prispievať k finančnej stabilite potrebnej pre finančnú integráciu, úzko súvisia s cieľmi acquis Únie týkajúcich sa vnútorného trhu s finančnými službami. Orgán pre poisťovníctvo by sa mal preto zriadiť na základe článku 114 ZFEÚ.
(17)
Úlohy príslušných orgánov členských štátov vrátane vzájomnej spolupráce a spolupráce s Komisiou sa ustanovujú týmito legislatívnymi aktmi: smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/138/ES z 25. novembra 2009 o začatí a vykonávaní poistenia a zaistenia (Solventnosť II) (16) s výnimkou jej hlavy IV, smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/92/ES z 9. decembra 2002 o sprostredkovaní poistenia (17), smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/41/ES z 3. júna 2003 o činnostiach a dohľade nad inštitúciami zamestnaneckého dôchodkového zabezpečenia (18), smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/87/ES zo 16. decembra 2002 o doplnkovom dohľade nad úverovými inštitúciami, poisťovňami a investičnými spoločnosťami vo finančnom konglomeráte (19), smernica Rady 64/225/EHS z 25. februára 1964 o zrušení obmedzení slobody usadiť sa a slobody poskytovať služby vo vzťahu k zaisteniu a retrocesii (20), smernica Rady 73/239/EHS z 24. júla 1973 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení vzťahujúcich sa na začatie a vykonávanie priameho poistenia s výnimkou životného poistenia (21), smernica Rady 73/240/EHS z 24. júla 1973, ktorou sa rušia obmedzenia práva usadiť sa v oblasti priameho poistenia s výnimkou životného poistenia (22) (23), smernica Rady 78/473/EHS z 30. mája 1978 o koordinácii zákonov, iných predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa spolupoistenia v rámci Spoločenstva (24), smernica Rady 84/641/EHS z 10. decembra 1984, ktorou sa mení a dopĺňa prvá smernica Rady 73/239/EHS o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení vzťahujúcich sa na začatie a vykonávanie priameho poistenia, s výnimkou životného poistenia, najmä so zreteľom na pomoc turistom (25), smernica Rady 87/344/EHS z 22. júna 1987 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa poistenia právnej ochrany (26), smernica Rady 88/357/EHS z 22. júna 1988 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení, týkajúcich sa priameho poistenia s výnimkou životného poistenia, na uľahčenie účinného vykonávania slobody poskytovať služby (27), smernica Rady 92/49/EHS z 18. júna 1992 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa priameho poistenia s výnimkou životného poistenia (28), smernica Európskeho parlamentu a Rady 98/78/ES z 27. októbra 1998 o doplnkovom dohľade nad poisťovňami v skupine poisťovní (29), smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/17/ES z 19. marca 2001 o reorganizácii a likvidácii poisťovní (30), smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/83/ES z 5. novembra 2002 o životnom poistení (31) a smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/68/ES zo 16. novembra 2005 o zaistení (32). Pokiaľ však ide o inštitúcie zamestnaneckého dôchodkového zabezpečenia, opatrenia orgánu pre poisťovníctvo by sa nemali dotknúť vnútroštátneho práva sociálneho zabezpečenia a pracovného práva.
(18)
Medzi existujúce právne predpisy Únie, ktorými sa reguluje oblasť, na ktorú sa vzťahuje toto nariadenie, patria aj príslušné časti smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/60/ES z 26. októbra 2005 o predchádzaní využívania finančného systému na účely prania špinavých peňazí a financovania terorizmu (33) a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/65/ES z 23. septembra 2002 o poskytovaní finančných služieb spotrebiteľom na diaľku (34).
(19)
Je žiaduce, aby orgán pre poisťovníctvo prispieval k posudzovaniu potreby primerane financovanej a dostatočne harmonizovanej Európskej siete národných garančných schém v poisťovníctve.
(20)
V súlade s Vyhlásením (č. 39) k článku 290 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) pripojenom k záverečnému aktu medzivládnej konferencie, ktorá prijala Lisabonskú zmluvu, je na vypracovanie regulačných technických predpisov potrebná pomoc spočívajúca v technických odborných znalostiach vo forme, ktorá je osobitná pre oblasť finančných služieb. Je potrebné, aby sa orgánu pre poisťovníctvo umožnilo poskytnúť tieto odborné znalosti aj pokiaľ ide o predpisy alebo časti predpisov, ktoré nevychádzajú z návrhu technického predpisu, ktorý vypracoval orgán pre poisťovníctvo.
(21)
Je potrebné zaviesť účinný nástroj na vytvorenie harmonizovaných regulačných technických predpisov pre finančné služby s cieľom zaistiť rovnaké podmienky a primeranú ochranu poistníkov, účastníkov dôchodkového systému a ostatných oprávnených osôb v celej Únii, a to aj prostredníctvom jednotného súboru pravidiel. Je účinné a vhodné poveriť orgán pre poisťovníctvo ako orgán s vysoko špecializovanými odbornými znalosťami v oblastiach vymedzených právom Únie vypracovaním návrhu regulačných technických predpisov, ktoré nezahŕňajú politické rozhodnutia.
(22)
Komisia by mala schváliť tieto návrhy regulačných technických predpisov prostredníctvom delegovaných aktov podľa článku 290 ZFEÚ, aby mali právne záväzný účinok. Mal by podliehať zmene a doplneniu iba vo veľmi obmedzených a výnimočných prípadoch, keďže orgán pre poisťovníctvo je v úzkom kontakte s finančnými trhmi a najlepšie pozná ich každodenné fungovanie. Návrhy regulačných technických predpisov by mali podliehať zmene a doplneniu v prípade, ak by boli nezlučiteľné s právom Únie, nerešpektovali by zásadu proporcionality alebo by boli v protiklade so základnými zásadami vnútorného trhu pre finančné služby uvedenými v právnych predpisoch Únie týkajúcich sa finančných služieb. Komisia by nemala meniť obsah návrhov regulačných technických predpisov vypracovaných orgánom pre poisťovníctvo bez predchádzajúcej koordinácie s ním. S cieľom zaistiť hladký a zrýchlený proces prijatia pre tieto predpisy by sa Komisii mali stanoviť lehoty na rozhodnutie o schválení návrhov regulačných technických predpisov.
(23)
Vzhľadom na technické odborné znalosti orgánu pre poisťovníctvo v oblastiach, kde by sa mali vypracúvať regulačné technické predpisy, by sa mal brať do úvahy deklarovaný zámer Komisie opierať sa spravidla o návrh regulačných technických predpisov, ktorý mu predloží orgán pre poisťovníctvo, s cieľom prijať zodpovedajúce delegované akty. V prípade, že orgán pre poisťovníctvo nepredloží návrh regulačného technického predpisu v lehote, ktorá sa určila v príslušnom legislatívnom akte, by sa však malo zabezpečiť, aby sa skutočne dosiahol výsledok výkonu delegovaných právomocí a zachovala sa efektívnosť rozhodovacieho procesu. Preto by sa v týchto prípadoch mala Komisia splnomocniť na prijatie regulačných technických predpisov, aj keď neexistuje návrh vypracovaný orgánom pre poisťovníctvo.
(24)
Komisia by sa tiež mala splnomocniť na prijatie vykonávacích technických predpisov prostredníctvom vykonávacích aktov podľa článku 291 ZFEÚ.
(25)
V oblastiach, na ktoré sa nevzťahujú regulačné alebo vykonávacie technické predpisy, by mal mať orgán pre poisťovníctvo právomoc vydávať usmernenia a odporúčania týkajúce sa uplatňovania práva Únie. S cieľom zaručiť transparentnosť a posilniť dodržiavanie týchto usmernení a odporúčaní vnútroštátnymi orgánmi dohľadu by mal mať orgán pre poisťovníctvo možnosť zverejniť dôvody nedodržania týchto usmernení a odporúčaní zo strany vnútroštátnych orgánov dohľadu.
(26)
Zaistenie správneho a úplného uplatňovania práva Únie je základným predpokladom pre integritu, transparentnosť, účinnosť a riadne fungovanie finančných trhov, stabilitu finančných systémov a pre neutrálne podmienky hospodárskej súťaže pre finančné inštitúcie v Únii. Mal by sa preto vytvoriť mechanizmus, ktorým by orgán pre poisťovníctvo riešil prípady neuplatňovania alebo nesprávneho uplatňovania práva Únie vedúceho k jeho porušeniu. Tento mechanizmus by sa mal vzťahovať na oblasti, v ktorých sa na základe práva Únie vymedzujú jasné a nepodmienečné povinnosti.
(27)
S cieľom umožniť primeranú reakciu na prípady nesprávneho alebo nedostatočného uplatňovania práva Únie by sa mal uplatňovať mechanizmus, ktorý sa skladá z troch krokov. Najprv by sa orgán pre poisťovníctvo mal splnomocniť na preskúmanie údajného nesprávneho alebo nedostatočného uplatňovania povinností vyplývajúcich z práva Únie vnútroštátnymi orgánmi pri vykonávaní dohľadu, za ktorým by nasledovalo odporúčanie. Ak príslušný vnútroštátny orgán toto odporúčanie nesplní, Komisia by mala mať právomoc vydať formálne stanovisko, v ktorom zohľadní odporúčanie orgánu pre poisťovníctvo a požiada príslušný orgán, aby prijal opatrenia potrebné na zabezpečenie súladu s právom Únie.
(28)
Napokon, s cieľom prekonať výnimočné situácie spojené s pretrvávajúcou nečinnosťou daného príslušného orgánu by mal mať orgán pre poisťovníctvo ako poslednú možnosť právomoc prijať rozhodnutia adresované jednotlivým finančným inštitúciám. Táto právomoc by mala byť obmedzená na mimoriadne okolnosti, za ktorých príslušný orgán nedodržiava formálne stanovisko, ktoré je mu adresované, a za ktorých je právo Únie priamo uplatniteľné na finančné inštitúcie na základe existujúcich alebo budúcich nariadení Únie.
(29)
Vážne ohrozenia riadneho fungovania a integrity finančných trhov alebo stability finančného systému Únie si vyžadujú rýchlu a spoločnú reakciu na úrovni Únie. Orgán pre poisťovníctvo by mal byť preto schopný požadovať od vnútroštátnych orgánov dohľadu, aby prijali konkrétne oparenia na odstránenie krízovej situácie. Právomoc rozhodnúť o existencii krízovej situácie by sa mala zveriť Rade na žiadosť ktoréhokoľvek z ESA, Komisie alebo ESRB.
(30)
Orgán pre poisťovníctvo by mal mať možnosť požadovať od vnútroštátnych orgánov dohľadu, aby prijali konkrétne oparenia na odstránenie krízovej situácie. Opatreniami, ktoré v tejto súvislosti prijme orgán pre poisťovníctvo by nemali byť dotknuté právomoci Komisie iniciovať podľa článku 258 ZFEÚ konanie vo veci porušenia predpisov proti členskému štátu dotknutého orgánu dohľadu za to, že neprijal takéto opatrenia, ani práva Komisie prijať za daných okolností prechodné opatrenia v súlade s rokovacím poriadkom Súdneho dvora Európskej únie. Taktiež by nimi nemala byť dotknutá žiadna zodpovednosť, ktorá môže vyplynúť danému členskému štátu v súlade s judikatúrou Súdneho dvora Európskej únie v prípade, ak jeho orgány dohľadu štátu neprijmú opatrenia, ktoré vyžaduje orgán pre poisťovníctvo.
(31)
S cieľom zaistiť účinný a efektívny dohľad a vyvážené zváženie stanovísk príslušných orgánov v rôznych členských štátoch by orgán pre poisťovníctvo mal byť schopný urovnať cezhraničné spory medzi týmito príslušnými orgánmi so záväzným účinkom, a to aj v rámci kolégií orgánov dohľadu. Mala by sa ustanoviť lehota na zmierenie, počas ktorej môžu príslušné orgány dosiahnuť dohodu. Do právomoci orgánu pre poisťovníctvo by mali patriť spory týkajúce sa procesnej alebo obsahovej stránky konania alebo nekonania príslušného vnútroštátneho orgánu v prípadoch uvedených v právne záväzných aktoch Únie uvedených v tomto nariadení. V takejto situácii by mal byť jeden z dotknutých orgánov dohľadu oprávnený predložiť záležitosť orgánu pre poisťovníctvo, ktorý by mal konať v súlade s týmto nariadením. Orgán pre poisťovníctvo by mal mať právomoc žiadať od dotknutých príslušných orgánov, aby vykonali konkrétne kroky alebo aby sa zdržali konania s cieľom urovnať túto záležitosť a zabezpečiť dodržiavanie práva Únie, pričom táto žiadosť má pre dotknuté príslušné orgány záväzný charakter. Keď príslušný orgán nedodrží rozhodnutie o urovnaní, ktoré mu bolo určené, orgán pre poisťovníctvo by mal mať právomoc prijať rozhodnutia určené priamo finančným inštitúciám v oblastiach práva Únie, ktoré sa na ne priamo vzťahuje. Právomoc prijať takéto rozhodnutie by sa mala uplatňovať len ako posledná možnosť a len na zabezpečenie správneho a jednotného uplatňovania práva Únie. V prípadoch, keď príslušné právne predpisy Únie dávajú príslušným vnútroštátnym orgánom priestor na uváženie, nemôžu rozhodnutia prijaté orgánom pre poisťovníctvo nahrádzať uplatňovanie tohto práva na uváženie v súlade s právom Únie.
(32)
Kríza preukázala, že súčasný systém spolupráce medzi vnútroštátnymi orgánmi, ktorých právomoci sú obmedzené na jednotlivé členské štáty, je nedostatočný, pokiaľ ide o finančné inštitúcie pôsobiace cezhranične.
(33)
Skupina expertov, ktorú zriadili členské šáty, aby preskúmala príčiny krízy a vypracovala návrhy na zlepšenie regulácie finančného sektora a dohľadu nad ním, potvrdila, že súčasné opatrenia nie sú dobrým základom pre budúcu reguláciu a dohľad nad cezhraničnými finančnými inštitúciami v rámci Únie.
(34)
Ako sa uvádza v de Larosièrovej správe, „v zásade máme dve možnosti: prvú, ktorou sú riešenia ‚každý sám za seba‘‚chacun pour soi‘) a ‚zbedač svojho suseda‘ (‚beggar-thy-neighbour‘), alebo druhú, ktorou je posilnená, pragmatická a citlivá európska spolupráca v prospech všetkých s cieľom zachovať otvorené svetové hospodárstvo. Táto druhá možnosť bude nepochybne ekonomicky prínosná.“
(35)
Kolégiá orgánov dohľadu zohrávajú významnú úlohu pri účinnom, efektívnom a konzistentnom dohľade nad finančnými inštitúciami, ktoré vykonávajú činnosť cezhranične. Orgán pre poisťovníctvo by mal prispievať k podpore a monitorovaniu účinného, efektívneho a konzistentného fungovania kolégií orgánov dohľadu a byť z tohto hľadiska vedúcim prvkom pri zabezpečovaní jednotného a súdržného fungovania kolégií orgánov dohľadu pre cezhraničné inštitúcie v rámci Únie. Orgán pre poisťovníctvo by mal preto mať plné práva účasti v kolégiách orgánov dohľadu s cieľom zjednodušiť fungovanie procesu výmeny informácií v kolégiách dohľadu a podporiť konvergenciu a konzistentnosť v kolégiách pri uplatňovaní práva Únie. Ako sa uvádza v de Larosièrovej správe, „musí sa predchádzať narušeniam hospodárskej súťaže a regulačnej arbitráži, ktoré vyplývajú z rozdielnych postupov vykonávania dohľadu, pretože majú potenciál oslabiť finančnú stabilitu, okrem iného podporovaním presunu finančných aktivít do krajín s menej prísnym dohľadom. Systém vykonávania dohľadu musí byť vnímaný ako spravodlivý a vyvážený“.
(36)
Konvergencia je potrebná v oblastiach predchádzania krízam, ich riadenia a riešenia vrátane mechanizmov financovania s cieľom zabezpečiť, aby boli orgány verejnej moci schopné riešiť zlyhávajúce finančné inštitúcie a zároveň minimalizovali vplyv zlyhaní na finančný systém, spoliehanie sa na finančné prostriedky daňových poplatníkov pri záchrane poisťovní a zaisťovní, ako aj používanie zdrojov verejného sektora, aby obmedzili škody v oblasti hospodárstva a koordinovali uplatňovanie vnútroštátnych opatrení na riešenie krízovej situácie. V tejto súvislosti by Európska komisia mala mať možnosť požiadať orgán pre poisťovníctvo, aby sa podieľal na hodnotení uvedenom v článku 242 smernice 2009/138/ES, najmä pokiaľ ide o spoluprácu orgánov dohľadu v rámci kolégií orgánov dohľadu a ich fungovanie, postupy dohľadu pri stanovovaní navýšenia kapitálu, hodnotenie prínosu posilnenia skupinového dohľadu a spravovania kapitálu v rámci skupiny poisťovní alebo zaisťovní vrátane možných opatrení na posilnenie riadneho cezhraničného riadenia poisťovacích skupín, a to najmä v súvislosti s rizikami a aktívami, a aby podal správu o akomkoľvek novom vývoji a pokroku v súvislosti so súborom koordinovaných vnútroštátnych opatrení krízového riadenia vrátane potreby systému jednotných a dôveryhodných mechanizmov financovania spolu s vhodnými finančnými nástrojmi.
(37)
V rámci súčasného preskúmania smernice Európskeho parlamentu a Rady 94/19/ES z 30. mája 1994 o systémoch ochrany vkladov (35) a smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/9/ES z 3. marca 1997 o systémoch náhrad pre investorov (36) sa konštatovalo, že Komisia má v úmysle venovať osobitnú pozornosť potrebe zabezpečenia ďalšej harmonizácie v celej Únii. Na vedomie sa vzal aj zámer Komisie preskúmať v sektore poisťovníctva možnosť zavedenia pravidiel Únie na ochranu poistencov v prípade zlyhania poisťovne. ESA by v týchto oblastiach mali zohrávať dôležitú úlohu a mali by sa im udeliť náležité právomoci týkajúce sa Európskej siete národných garančných schém v poisťovníctve.
(38)
Delegovanie úloh a zodpovedností môže byť užitočný nástroj pre fungovanie siete orgánov dohľadu s cieľom znížiť duplicitu úloh dohľadu, podporiť spoluprácu, a tým zjednodušiť proces dohľadu, ako aj znížiť záťaž kladenú na finančné inštitúcie. Týmto nariadením by sa preto mal zaistiť jasný právny základ pre takéto delegovanie. Členské štáty by mali mať pri rešpektovaní všeobecného pravidla, že delegovanie by malo byť povolené, možnosť zaviesť osobitné podmienky delegovania zodpovedností, napríklad v súvislosti s informovaním o spôsobe delegovania a jeho oznamovaním. Delegovanie úloh znamená, že úlohy vykonáva orgán pre poisťovníctvo alebo vnútroštátny orgán dohľadu iný ako zodpovedný orgán, pričom zodpovednosť za rozhodnutia týkajúce sa dohľadu zostáva na delegujúcom orgáne. Delegovaním zodpovedností by orgán pre poisťovníctvo alebo vnútroštátny orgán dohľadu (splnomocnenec) mal mať v určitej záležitosti týkajúcej sa dohľadu možnosť rozhodnúť vo vlastnom mene namiesto delegujúceho orgánu. Delegovanie by sa malo riadiť zásadou pridelenia kompetencie v oblasti dohľadu orgánu dohľadu, ktorý má najlepšie predpoklady na to, aby prijal v danej veci opatrenia. Prerozdelenie kompetencií by bolo vhodné napríklad z dôvodu úspory z rozsahu alebo pôsobnosti, súladu pri dohľade nad skupinou a optimálneho využívania technických odborných znalostí medzi vnútroštátnymi orgánmi dohľadu. Delegujúci orgán, ako aj iné príslušné orgány by mali uznávať rozhodnutia splnomocnenca, pokiaľ sú v rámci rozsahu pôsobnosti delegovania, ako rozhodujúce. V príslušných právnych predpisoch Únie sa môžu ďalej spresniť zásady pre prerozdelenie kompetencií na základe dohody.
Orgán pre poisťovníctvo by mal všetkými vhodnými prostriedkami uľahčovať a monitorovať dohody o delegovaní medzi vnútroštátnymi orgánmi dohľadu. Mal by byť vopred informovaný o plánovaných dohodách o delegovaní, aby v prípade potreby mohol vyjadriť svoje stanovisko. Uverejňovanie takýchto dohôd by sa malo centralizovať s cieľom zaistiť včasné, transparentné a ľahko dostupné informácie o dohodách pre všetky dotknuté strany. Mal by identifikovať a šíriť osvedčené postupy týkajúce sa delegovania a dohôd o delegovaní.
(39)
Orgán pre poisťovníctvo by mal aktívne podporovať konvergenciu dohľadu v celej Únii s cieľom zaviesť spoločnú kultúru dohľadu.
(40)
Vzájomné hodnotenia sú účinným a efektívnym nástrojom na posilnenie konzistentnosti v rámci siete orgánov finančného dohľadu. Orgán pre poisťovníctvo by mal preto vypracovať metodický rámec pre takéto hodnotenia a pravidelne ich vykonávať. Hodnotenia by sa mali zameriavať nielen na konvergenciu postupov vykonávania dohľadu, ale aj na schopnosť orgánov dohľadu dosiahnuť vysokú kvalitu výsledkov dohľadu, ako aj nezávislosť príslušných orgánov. Výsledky vzájomných hodnotení by sa mali zverejniť so súhlasom príslušného orgánu, ktorý je predmetom hodnotenia. Identifikovať a zverejniť by sa mali aj osvedčené postupy.
(41)
Orgán pre poisťovníctvo by mal aktívne podporovať koordinovanú reakciu dohľadu Únie, najmä aby sa zabezpečilo riadne fungovanie a integrita finančných trhov a stabilita finančného systému v Únii. Dodatočne k jeho právomociam týkajúcim sa opatrení v krízových situáciách by sa mu mala preto zveriť funkcia všeobecnej koordinácie v rámci systému ESFS. Bezproblémový tok všetkých dôležitých informácií medzi príslušnými orgánmi by mal predstavovať osobitné zameranie opatrení orgánu pre poisťovníctvo.
(42)
S cieľom zaručiť finančnú stabilitu je potrebné v prvom štádiu identifikovať trendy, potenciálne riziká a slabé miesta vyplývajúce z mikroprudenciálnej úrovne, cezhranične a v rámci sektorov. Orgán pre poisťovníctvo by mal monitorovať a hodnotiť takýto vývoj v oblasti svojej pôsobnosti a v prípade potreby informovať Európsky parlament, Radu, Komisiu, ostatné európske orgány dohľadu a ESRB na pravidelnom a v prípade potreby ad hoc základe. Orgán pre poisťovníctvo by mal v spolupráci s ESRB iniciovať a koordinovať záťažové testy v rámci Únie s cieľom posúdiť reakcie finančných inštitúcií na nepriaznivý vývoj na trhu, pričom zabezpečí, aby sa na vnútroštátnej úrovni pri takýchto testoch uplatnila čo najkonzistentnejšia metodika. S cieľom riadne vykonávať svoje funkcie by mal orgán pre poisťovníctvo vykonávať hospodársku analýzu trhov a vplyvu potenciálneho vývoja na trhu.
(43)
Vzhľadom na globalizáciu finančných služieb a väčšiu dôležitosť medzinárodných predpisov by mal orgán pre poisťovníctvo podporovať dialóg a spoluprácu s orgánmi dohľadu mimo Únie. Mal by mať právomoc rozvíjať kontakty a uzatvárať administratívne dohody s orgánmi dohľadu a správnymi orgánmi tretích krajín a s medzinárodnými organizáciami, a to pri plnom rešpektovaní existujúcich úloh a príslušných právomocí členských štátov a inštitúcií Únie. Možnosť účasti na práci orgánu pre poisťovníctvo by mala byť otvorená krajinám, ktoré uzatvorili dohody s Úniou, na základe čoho prijali a uplatňujú právo Únie, pričom orgán pre poisťovníctvo by mal mať možnosť spolupracovať s tretími krajinami uplatňujúcimi právne predpisy, ktoré sa uznali za rovnocenné právnym predpisom Únie.
(44)
Orgán pre poisťovníctvo by mal slúžiť ako nezávislý poradný orgán Európskeho parlamentu, Rady a Komisie v oblasti svojej pôsobnosti. Bez toho, aby boli dotknuté právomoci dotknutých príslušných orgánov, by mal byť orgán pre poisťovníctvo schopný poskytovať stanoviská k prudenciálnemu posudzovaniu fúzií a nadobudnutí majetkových podielov na základe smernice 92/49/ES a smerníc 2002/83/ES a 2005/68/ES v znení smernice 2007/44/ES (37), v prípadoch, keď sa podľa tejto smernice požaduje konzultácia medzi príslušnými orgánmi z dvoch alebo viacerých členských štátov.
(45)
Orgán pre poisťovníctvo by mal na účel účinného vykonávania svojich povinností mať právo požadovať všetky potrebné informácie. S cieľom zabrániť duplicite povinností finančných inštitúcií podávať správy, tieto informácie by mali zvyčajne poskytovať vnútroštátne orgány dohľadu, ktoré sú najbližšie k finančným trhom a inštitúciám, a mali by zohľadňovať už existujúce štatistiky. Orgán pre poisťovníctvo by však mal mať ako posledné východisko možnosť predložiť plne opodstatnenú a odôvodnenú žiadosť o informácie priamo finančnej inštitúcii, ak príslušný vnútroštátny orgán neposkytol alebo nemôže poskytnúť takéto informácie včas. Orgány členských štátov by mali byť povinné pomáhať orgánu pre poisťovníctvo pri presadzovaní takýchto priamych žiadostí. V tejto súvislosti je nevyhnutné pracovať na spoločných formátoch podávania správ. Opatreniami zameranými na zber informácií by nemal byť dotknutý právny rámec Európskeho štatistického systému a Európskeho systému centrálnych bánk v oblasti štatistiky. Týmto nariadením by preto nemalo byť dotknuté nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 223/2009 z 11. marca 2009 o európskej štatistike (38) ani nariadenie Rady ES č. 2533/98 z 23. novembra 1998 o zbere štatistických informácií Európskou centrálnou bankou (39).
(46)
Úzka spolupráca medzi orgánom pre poisťovníctvo a ESRB je nevyhnutná na zabezpečenie úplnej účinnosti fungovania ESRB a dodržiavania jeho varovaní a odporúčaní. Orgán pre poisťovníctvo a ESRB by sa mali navzájom deliť o všetky príslušné informácie. Údaje týkajúce sa jednotlivých podnikov by sa mali poskytovať iba na základe odôvodnenej žiadosti. Po prijatí varovaní alebo odporúčaní adresovaných ESRB orgánu pre poisťovníctvo alebo vnútroštátneho orgánu dohľadu by mal orgán pre poisťovníctvo podľa potreby zabezpečiť ďalšie opatrenia.
(47)
Orgán pre poisťovníctvo by mal konzultovať so zainteresovanými stranami regulačné alebo vykonávacie technické predpisy, usmernenia a odporúčania a poskytovať im primeranú možnosť podávať pripomienky k navrhovaným opatreniam. Orgán pre poisťovníctvo by mal pred prijatím návrhu regulačných alebo vykonávacích technických predpisov, usmernení a odporúčaní vypracovať štúdiu vplyvu. Z dôvodov efektívnosti by sa na tento účel mala využívať Skupina zainteresovaných strán v poisťovníctve a zaisťovníctve a Skupina zainteresovaných strán v dôchodkovom poistení zamestnancov, pričom v každej z nich by boli vyváženým spôsobom zastúpené príslušné úverové a investičné inštitúcie pôsobiace v Únii zastupujúce finančné inštitúcie a podniky rôznych obchodných modelov a veľkostí, malé a stredné podniky (MSP), odborové organizácie, akademická obec, spotrebitelia, ostatní retailoví užívatelia týchto finančných inštitúcií a zástupcovia príslušných profesijných združení. Tieto skupiny zainteresovaných strán by mali pôsobiť ako prepojenie s ostatnými skupinami používateľov v oblasti finančných služieb zriadených Komisiou alebo na základe právnych predpisov Únie.
(48)
Členovia skupín zainteresovaných strán, ktorí zastupujú neziskové organizácie alebo akademickú obec, by mali dostať primeranú náhradu, aby sa osobám, ktoré nie sú dostatočne financované a nie sú ani zástupcami odvetví, umožnilo plne sa zúčastniť na diskusii o finančnej regulácii.
(49)
Orgán pre poisťovníctvo by sa mal poradiť so skupinami zainteresovaných strán, pričom táto skupina by mala orgánu pre poisťovníctvo predkladať stanoviská a poskytnúť rady týkajúce sa otázok súvisiacich s dobrovoľným uplatnením vo vzťahu k inštitúciám, na ktoré sa vzťahuje smernica 2002/83/ES alebo smernica 2003/41/ES.
(50)
Členské štáty majú hlavnú zodpovednosť za zabezpečenie koordinovaného krízového riadenia a za zachovanie finančnej stability v krízových situáciách, najmä pokiaľ ide o stabilizáciu a riešenie problémov v jednotlivých zlyhávajúcich finančných inštitúcií. Rozhodnutia orgánu pre poisťovníctvo v krízovej situácii alebo prípady urovnania, ktoré majú vplyv na stabilitu finančnej inštitúcie, by nemali zasahovať do fiškálnych zodpovedností členských štátov. Mal by sa vytvoriť mechanizmus, ktorým by členské štáty mohli nástojiť na tejto ochrane a prípadne predložiť vec na rozhodnutie Rade. Tento ochranný mechanizmus by sa však nemal zneužívať, a to najmä v súvislosti s rozhodnutím orgánu pre poisťovníctvo, ktoré nemá významné alebo podstatné rozpočtové dôsledky, ako je obmedzenie príjmu súvisiace s dočasným zákazom konkrétnych aktivít alebo výrobkov na účely ochrany spotrebiteľa. Pri prijímaní rozhodnutí v rámci ochranného mechanizmu by mala Rada hlasovať v súlade so zásadou, že každý členský štát má jeden hlas. Je vhodné zveriť úlohu v tejto veci Rade vzhľadom na osobitné zodpovednosti členských štátov v tejto súvislosti. Vzhľadom na citlivosť tejto otázky by sa mali prijať prísne opatrenia na zabezpečenie dôvernosti.
(51)
Orgán pre poisťovníctvo by mal byť pri rozhodovaní viazaný pravidlami Únie a všeobecnými zásadami týkajúcimi sa riadneho postupu a transparentnosti. Právo na vypočutie adresátov rozhodnutí orgánu pre poisťovníctvo by sa malo v plnom rozsahu dodržiavať. Akty orgánu pre poisťovníctvo by mali byť neoddeliteľnou súčasťou práva Únie.
(52)
Rada orgánov dohľadu zložená z najvyšších predstaviteľov relevantných príslušných orgánov v každom členskom štáte pod vedením predsedu orgánu pre poisťovníctvo by mala byť hlavným rozhodovacím orgánom orgánu pre poisťovníctvo. Zástupcovia Komisie, Európskeho výboru pre systémové riziká, Európskeho orgánu dohľadu (Európskeho orgánu pre bankovníctvo) a Európskeho orgánu dohľadu (Európskeho orgánu pre cenné papiere a trhy) by sa mali zúčastňovať ako pozorovatelia. Členovia rady orgánov dohľadu by mali konať nezávisle a výhradne v záujme Únie.
(53)
Vo všeobecnosti by rada orgánov dohľadu mala prijímať rozhodnutia jednoduchou väčšinou v súlade so zásadou, podľa ktorej má každý člen jeden hlas. V prípade aktov všeobecnej povahy vrátane tých, ktoré sa týkajú regulačných a vykonávacích technických predpisov, usmernení a odporúčaní, v prípade rozpočtových záležitostí, ako aj v prípade žiadosti členského štátu o opätovné posúdenie rozhodnutia orgánu pre poisťovníctvo dočasne zakázať alebo obmedziť určité finančné aktivity je však vhodné uplatňovať pravidlá kvalifikovanej väčšiny, ako sa ustanovujú v článku 16 ods. 4 Zmluvy o Európskej únii a v Protokole (č. 36) o prechodných ustanoveniach, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a Zmluve o fungovaní Európskej únie. Prípady týkajúce sa urovnávania sporov medzi vnútroštátnymi orgánmi dohľadu by mala preskúmať vyhradená objektívna porota zložená z členov, ktorí nie sú zástupcami príslušných orgánov, ktoré sú stranami sporu, ani nie sú do sporu nijako zainteresovaní, ani priamo prepojení s dotknutými príslušnými orgánmi. Zloženie poroty by malo byť vhodne vyvážené. Rozhodnutie poroty by mala schváliť rada orgánov dohľadu jednoduchou väčšinou v súlade so zásadou, že každý člen má jeden hlas. Pokiaľ však ide o rozhodnutia prijímané orgánom konsolidovaného dohľadu, rozhodnutie navrhnuté porotou by mohli zamietnuť členovia, ktorí vytvoria blokujúcu menšinu hlasov v zmysle článku 16 ods. 4 Zmluvy o Európskej únii a článku 3 Protokolu (č. 36) o prechodných ustanoveniach.
(54)
Riadiaca rada zložená z predsedu orgánu pre poisťovníctvo, zástupcov vnútroštátnych orgánov dohľadu a Komisie by mala zaisťovať, aby orgán pre poisťovníctvo plnil svoje poslanie a vykonával úlohy, ktoré sú mu pridelené. Riadiacej rade by sa mali zveriť potrebné právomoci, okrem iného navrhovať ročný a viacročný pracovný program, vykonávať niektoré rozpočtové právomoci, prijímať strategický plán personálnej politiky orgánu pre poisťovníctvo, prijímať osobitné opatrenia týkajúce sa práv prístupu k dokumentom a navrhovať výročnú správu.
(55)
Orgán pre poisťovníctvo by mal zastupovať predseda na plný úväzok vymenovaný radou orgánov dohľadu na základe zásluh, kvalifikácie, znalostí finančných inštitúcií a trhov a skúseností súvisiacich s finančným dohľadom a reguláciou, a to prostredníctvom otvoreného výberového konania, ktoré organizuje a riadi rada orgánov dohľadu s pomocou Komisie. Na určenie prvého predsedu orgánu pre poisťovníctvo by mala Komisia vypracovať okrem iného užší zoznam kandidátov podľa zásluh, schopností, poznatkov o finančných inštitúciách a trhoch a skúseností relevantných pre finančný dohľad a reguláciu. Pokiaľ ide o nasledujúce vymenovania, v správe, ktorá sa pripraví podľa tohto nariadenia, sa preskúma možnosť mať k dispozícii užší zoznam vypracovaný Komisiou. Európsky parlament by mal byť oprávnený po vypočutí vybranej osoby, namietať voči jej vymenovaniu, a to pred tým, ako sa ujme svojej funkcie, a do jedného mesiaca po tom, čo ju rada orgánov dohľadu vybrala.
(56)
Riadením orgánu pre poisťovníctvo by mal byť poverený výkonný riaditeľ, ktorý by mal mať právo zúčastňovať sa na zasadnutiach rady orgánov dohľadu a riadiacej rady bez hlasovacieho práva.
(57)
S cieľom zaistiť konzistentnosť činností ESA medzi jednotlivými sektormi by tieto orgány mali úzko spolupracovať prostredníctvom spoločného výboru a v prípade potreby dosiahnuť spoločné stanoviská. Spoločný výbor by mal koordinovať funkcie ESA vo vzťahu k finančným konglomerátom a ostatným medzisektorovým záležitostiam. V prípade potreby by sa aj akty patriace do oblasti pôsobnosti Európskeho orgánu dohľadu (Európskeho orgánu pre bankovníctvo) alebo Európskeho orgánu dohľadu (Európskeho orgánu pre cenné papiere a trhy) mali prijímať súbežne s dotknutými európskymi orgánmi dohľadu. Spoločnému výboru by mali na princípe rotácie na 12-mesačné obdobie predsedať predsedovia ESA. Predseda spoločného výboru by mal byť podpredsedom ESRB. Spoločný výbor by mal mať lojálny personál poskytnutý z ESA, aby sa umožnila neformálna výmena informácií a rozvoj spoločnej kultúry dohľadu vo všetkých ESA.
(58)
Je potrebné zaistiť, aby strany, ktorých sa týkajú rozhodnutia prijaté orgánom pre poisťovníctvo, mohli použiť vhodné opravné prostriedky. S cieľom účinnej ochrany práv zainteresovaných strán a z dôvodu zjednodušenia postupu by sa malo zainteresovaným stranám v prípade, že orgán pre poisťovníctvo má rozhodovacie právomoci, udeliť právo podať odvolanie odvolacej rade. Z dôvodov účinnosti a konzistentnosti by odvolacia rada mala byť spoločným subjektom pre ESA, nezávislým od ich administratívnych a regulačných štruktúr. Rozhodnutia odvolacej rady by mali podliehať odvolaniu na Súdny dvor Európskej únie.
(59)
S cieľom zaručiť úplnú autonómiu a nezávislosť orgánu pre poisťovníctvo by mal orgán pre poisťovníctvo dostať samostatný rozpočet s príjmami najmä z povinných príspevkov vnútroštátnych orgánov dohľadu a všeobecného rozpočtu Európskej únie. Financovanie orgánu pre poisťovníctvo z prostriedkov Únie podlieha dohode s rozpočtovým orgánom v súlade s bodom 47 Medziinštitucionálnej dohody zo 17. mája 2006 medzi Európskym parlamentom, Radou a Komisiou o rozpočtovej disciplíne a riadnom finančnom hospodárení (40). Mal by sa uplatňovať rozpočtový postup Únie. Audit účtovných výkazov by mal vykonávať Dvor audítorov. Celkový rozpočet podlieha postupu udelenia absolutória.
(60)
Na orgán pre poisťovníctvo by sa malo uplatňovať nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 z 25. mája 1999 o vyšetrovaniach vykonávaných Európskym orgánom pre boj proti podvodom (OLAF) (41). Orgán pre poisťovníctvo by mal takisto pristúpiť k Medziinštitucionálnej dohode z 25. mája 1999 medzi Európskym parlamentom, Radou Európskej únie a Komisiou Európskych spoločenstiev, ktorá sa týka vnútorných vyšetrovaní Európskeho orgánu pre boj proti podvodom (OLAF) (42).
(61)
S cieľom zaistiť otvorené a transparentné podmienky zamestnávania a rovnaké zaobchádzanie so zamestnancami by sa na zamestnancov orgánu pre poisťovníctvo mal uplatňovať Služobný poriadok úradníkov a Podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov Európskych spoločenstiev (43).
(62)
Je nevyhnutné, aby sa chránilo obchodné tajomstvo a iné dôverné informácie. Dôvernosť informácií sprístupnených orgánu pre poisťovníctvo a vymieňaných v rámci siete by mala podliehať prísnym a účinným pravidlám dôvernosti.
(63)
Na spracovanie osobných údajov na účely tohto nariadenia sa plne uplatňujú smernica Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov (44) a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 z 18. decembra 2000 o ochrane jednotlivcov so zreteľom na spracovanie osobných údajov inštitúciami a orgánmi Spoločenstva a o voľnom pohybe takýchto údajov (45).
(64)
S cieľom zaistiť transparentnú činnosť orgánu pre poisťovníctvo by sa na tento orgán malo uplatňovať nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (46).
(65)
Tretím krajinám by sa mala umožniť účasť na práci orgánu pre poisťovníctvo v súlade s príslušnými dohodami, ktoré uzatvorí Únia.
(66)
Keďže ciele tohto nariadenia, a to zlepšenie fungovania vnútorného trhu prostredníctvom zaistenia vysokej, účinnej a konzistentnej úrovne prudenciálnej regulácie a dohľadu, ochrana poistníkov, účastníkov dôchodkového systému a ostatných oprávnených osôb, ochrana integrity, účinnosti a riadneho fungovania finančných trhov, udržanie stability finančného systému a posilnenie medzinárodnej koordinácie dohľadu, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni jednotlivých členských štátov, a preto ich možno z dôvodu rozsahu opatrenia lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, Únia môže prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity, ako sa ustanovuje v článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality, ako sa ustanovuje v uvedenom článku, toto nariadenie neprekračuje rámec potrebný na dosiahnutie týchto cieľov.
(67)
Orgán pre poisťovníctvo by mal prevziať všetky súčasné úlohy a právomoci Výboru európskych orgánov dohľadu nad poisťovníctvom a dôchodkovým poistením zamestnancov. Rozhodnutie Komisie 2009/79/ES by sa preto malo zrušiť ku dňu zriadenia orgánu pre poisťovníctvo a rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady č. 716/2009/ES zo 16. septembra 2009, ktorým sa ustanovuje program Spoločenstva určený na podporu osobitných činností v oblasti finančných služieb, finančného výkazníctva a auditu (47), by sa malo zodpovedajúcim spôsobom zmeniť a doplniť. Vzhľadom na existujúce štruktúry a činnosti Výboru európskych orgánov dohľadu nad poisťovníctvom a dôchodkovým poistením zamestnancov je dôležité zabezpečiť pri stanovovaní vhodných prechodných opatrení veľmi úzku spoluprácu medzi Výborom európskych orgánov dohľadu nad poisťovníctvom a dôchodkovým poistením zamestnancov a Komisiou, pričom je potrebné zaistiť, aby obdobie, počas ktorého Komisia zodpovedá za administratívne zavedenie a úvodné administratívne fungovanie orgánu pre poisťovníctvo bolo, čo najkratšie.
(68)
Je vhodné určiť lehotu na uplatnenie tohto nariadenia s cieľom zaistiť, aby bol orgán pre poisťovníctvo náležite pripravený na začatie prevádzky a bezproblémový presun z Výboru európskych orgánov dohľadu nad poisťovníctvom a dôchodkovým poistením zamestnancov. Orgán pre poisťovníctvo by mal byť náležite financovaný. 40 % jeho finančných prostriedkov by malo aspoň zo začiatku pochádzať z finančných prostriedkov Únie a 60 % z príspevkov členských štátov, ktoré by sa stanovili na základe váhy hlasov ustanovenej v článku 3 ods. 3 Protokolu (č. 36) o prechodných ustanoveniach.
(69)
Na to, aby sa mohol tento orgán zriadiť 1. januára 2011, by toto nariadenie malo nadobudnúť účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie,
PRIJALI TOTO NARIADENIE:
KAPITOLA I
ZRIADENIE A PRÁVNE POSTAVENIE
Článok 1
Zriadenie a predmet činnosti
1. Týmto nariadením sa zriaďuje Európsky orgán dohľadu (Európsky orgán pre poisťovníctvo a dôchodkové poistenie zamestnancov) (ďalej len „orgán pre poisťovníctvo“).
2. Orgán pre poisťovníctvo koná v rozsahu právomocí udelených týmto nariadením a v rozsahu pôsobnosti smernice 2009/138/ES s výnimkou jej hlavy IV, smerníc 2002/92/ES, 2003/41/ES, 2002/87/ES, 64/225/EHS, 73/239/EHS, 73/240/EHS, 76/580/EHS, 78/473/EHS, 84/641/EHS, 87/344/EHS, 88/357/EHS, 92/49/EHS, 98/78/ES, 2001/17/ES, 2002/83/ES a 2005/68/ES a v rozsahu, v ktorom sa tieto akty uplatňujú na poisťovne, zaisťovne, inštitúcie dôchodkového zabezpečenia zamestnancov a sprostredkovateľov poistenia, v rozsahu príslušných častí smerníc 2005/60/ES a 2002/65/ES vrátane všetkých smerníc, nariadení a rozhodnutí vychádzajúcich z týchto aktov a všetkých ostatných právne záväzných aktov Únie, ktorými sa zverujú úlohy orgánu pre poisťovníctvo.
3. Orgán pre poisťovníctvo koná aj v oblasti činností poisťovní, zaisťovní, finančných konglomerátov, inštitúcií dôchodkového zabezpečenia zamestnancov a sprostredkovateľov poistenia v súvislosti so záležitosťami, na ktoré sa priamo nevzťahujú akty Únie uvedené v odseku 2, a to aj v záležitostiach správy a riadenia podnikov, auditov a finančného výkazníctva, ak sú tieto činnosti orgánu pre poisťovníctvo potrebné na zabezpečenie účinného a konzistentného uplatňovania týchto aktov.
4. Pokiaľ ide o inštitúcie dôchodkového zabezpečenia zamestnancov, činnosť orgánu pre poisťovníctvo nemá vplyv na vnútroštátne právne predpisy v sociálnej oblasti a v oblasti pracovného práva.
5. Ustanoveniami tohto nariadenia nie sú dotknuté právomoci Komisie, najmä na základe článku 258 ZFEÚ s cieľom zaručiť súlad s právom Únie.
6. Cieľom orgánu pre poisťovníctvo je chrániť verejný záujem prispievaním ku krátkodobej, strednodobej a dlhodobej stabilite a efektívnosti finančného systému pre hospodárstvo Únie, občanov a podnikateľské subjekty. Orgán pre poisťovníctvo prispieva k:
a)
zlepšeniu fungovania vnútorného trhu vrátane predovšetkým riadnej, účinnej a konzistentnej úrovne regulácie a dohľadu;
b)
zaisteniu integrity, transparentnosti, účinnosti a riadneho fungovania finančných trhov;
c)
posilneniu medzinárodnej koordinácie dohľadu;
d)
predchádzaniu regulačnej arbitráži a presadzovaniu rovnakých podmienok hospodárskej súťaže;
e)
zabezpečeniu, aby riziká súvisiace s poistením, zaistením a činnosťami v oblasti dôchodkového poistenia zamestnancov podliehali náležitej regulácii a dohľadu, a
f)
zvyšovaniu ochrany užívateľov.
Na tieto účely orgán pre poisťovníctvo prispieva k zaisteniu konzistentného, účinného a efektívneho uplatňovania aktov uvedených v odseku 2, podporuje konvergenciu dohľadu, poskytuje stanoviská pre Európsky parlament, Radu a Komisiu a vypracúva ekonomické analýzy trhov s cieľom podporovať dosahovanie svojich cieľov.
Orgán pre poisťovníctvo pri výkone úloh, ktorými bol na základe tohto nariadenia poverený, venuje osobitnú pozornosť akýmkoľvek potenciálnym systémovým rizikám, ktoré predstavujú finančné inštitúcie, ktorých zlyhanie môže narušiť fungovanie finančného systému alebo reálneho hospodárstva.
Orgán pre poisťovníctvo pri vykonávaní svojich úloh koná nezávisle a objektívne a výhradne v záujme Únie.
Článok 2
Európsky systém finančného dohľadu
1. Orgán pre poisťovníctvo je súčasťou Európskeho systému finančného dohľadu (ESFS). Hlavným cieľom ESFS je zabezpečiť, aby sa pravidlá, ktoré sa vzťahujú na finančný sektor, náležite uplatňovali s cieľom chrániť finančnú stabilitu a zabezpečiť dôveru vo finančný systém ako celok a dostatočnú ochranu pre užívateľov v oblasti finančných služieb.
2. ESFS tvoria:
a)
Európsky výbor pre systémové riziká (ESRB) na účely vykonávania úloh vymedzených v nariadení (EÚ) č. 1092/2010 a v tomto nariadení;
b)
orgán pre poisťovníctvo;
c)
Európsky orgán dohľadu (Európsky orgán pre bankovníctvo) zriadený nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 (48);
d)
Európsky orgán dohľadu (Európsky orgán pre cenné papiere a trhy) zriadený nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1095/2010 (49);
e)
Spoločný výbor európskych orgánov dohľadu (ďalej len „spoločný výbor“) na účely vykonávania úloh ymedzených v článkoch 54 až 57 tohto nariadenia, nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 a nariadenia (EÚ) č. 1095/2010;
f)
príslušné orgány alebo orgány dohľadu v členských štátoch uvedené v aktoch Únie uvedených v článku 1 ods. 2 tohto nariadenia, nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 a nariadenia (EÚ) č. 1095/2010;
3. Orgán pre poisťovníctvo pravidelne a úzko spolupracuje s ESRB, ako aj s Európskym orgánom dohľadu (Európskym orgánom pre bankovníctvo) a Európskym orgánom dohľadu (Európskym orgánom pre cenné papiere a trhy) prostredníctvom spoločného výboru a zabezpečuje medzisektorovú konzistentnosť práce a dosahovanie spoločných stanovísk v oblasti dohľadu nad finančnými konglomerátmi a k ostatným medzisektorovým záležitostiam.
4. Podľa zásady lojálnej spolupráce uvedenej v článku 4 ods. 3 Zmluvy o Európskej únii zúčastnené strany ESFS spolupracujú na základe vzájomnej dôvery a plného vzájomného rešpektu najmä na tom, aby medzi sebou zabezpečili tok náležitých a spoľahlivých informácií.
5. Orgány dohľadu, ktoré sú zúčastnenými stranami ESFS, sú povinné vykonávať dohľad nad finančnými inštitúciami vykonávajúcimi činnosť v Únii v súlade s aktmi uvedenými v článku 1 ods. 2.
Článok 3
Zodpovednosť orgánov dohľadu
Orgány uvedené v článku 2 ods. 2 písm. a) až d) sa zodpovedajú Európskemu parlamentu a Rade.
Článok 4
Vymedzenia pojmov
Na účely tohto nariadenia sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
1.
„finančné inštitúcie“ znamenajú podniky, subjekty a právnické a fyzické osoby, na ktoré sa vzťahuje ktorýkoľvek z legislatívnych aktov uvedených v článku 1 ods. 2 Pokiaľ ide o smernicu 2005/60/ES, pojem „finančné inštitúcie“ znamená iba poisťovne a sprostredkovateľov poistenia, ako sa vymedzujú v uvedenej smernici;
2.
„príslušné orgány“ znamenajú:
i)
orgány dohľadu vymedzené v smernici 2009/138/ES, a príslušné orgány vymedzené v smerniciach 2003/41/ES a 2002/92/ES;
ii)
v súvislosti so smernicami 2002/65/ES a 2005/60/ES orgány príslušné zabezpečovať dodržiavanie požiadaviek týchto smerníc zo strany finančných inštitúcií, vymedzené v bode 1.
Článok 5
Právne postavenie
1. Orgán pre poisťovníctvo je orgánom Únie s právnou subjektivitou.
2. V každom členskom štáte požíva orgán pre poisťovníctvo najširšiu právnu spôsobilosť na právne úkony zverenú právnickým osobám na základe vnútroštátneho práva. Môže predovšetkým nadobúdať alebo disponovať s hnuteľným a nehnuteľným majetkom a byť stranou v právnych konaniach.
3. Orgán pre poisťovníctvo zastupuje predseda.
Článok 6
Zloženie
Orgán pre poisťovníctvo má toto zloženie:
1.
rada orgánov dohľadu, ktorá vykonáva úlohy ustanovené v článku 43;
2.
riadiaca rada, ktorá vykonáva úlohy ustanovené v článku 47;
3.
predseda, ktorý vykonáva úlohy ustanovené v článku 48;
4.
výkonný riaditeľ, ktorý vykonáva úlohy ustanovené v článku 53;
5.
odvolacia rada, ktorá vykonáva úlohy ustanovené v článku 60.
Článok 7
Sídlo
Orgán pre poisťovníctvo má sídlo vo Frankfurte nad Mohanom.
KAPITOLA II
ÚLOHY A PRÁVOMOCI ORGÁNU PRE POISŤOVNÍCTVO
Článok 8
Úlohy a právomoci orgánu pre poisťovníctvo
1. Orgán pre poisťovníctvo má tieto úlohy:
a)
prispievať k vytvoreniu vysokokvalitných spoločných predpisov a postupov pre reguláciu a dohľad, najmä poskytovaním stanovísk pre inštitúcie Únie a vypracúvaním usmernení, odporúčaní a návrhov regulačných a vykonávacích technických predpisov, ktoré vychádzajú z aktov Únie uvedených v článku 1 ods. 2;
b)
prispievať ku konzistentnému uplatňovaniu právne záväzných aktov Únie, najmä podieľaním sa na spoločnej kultúre dohľadu, zaistením konzistentného, účinného a efektívneho uplatňovania aktov uvedených v článku 1 ods. 2, predchádzaním regulačnej arbitráži, zmierovaním a urovnávaním sporov medzi príslušnými orgánmi, zabezpečovaním účinného a konzistentného dohľadu nad finančnými inštitúciami a súdržného fungovania kolégií orgánov dohľadu a prijímaním opatrení okrem iného v krízových situáciách;
c)
stimulovať a uľahčovať delegovanie úloh a povinností medzi príslušnými orgánmi;
d)
úzko spolupracovať s ESRB, najmä poskytovaním ESRB informácií potrebných na dosiahnutie jeho úloh a zabezpečovaním náležitého dodržiavania varovaní a odporúčaní ESRB;
e)
organizovať a vykonávať analýz vzájomného hodnotenia príslušných orgánov vrátane vydávania usmernení a odporúčaní a identifikovania osvedčených postupov s cieľom posilniť konzistentnosť výsledkov dohľadu;
f)
monitorovať a hodnotiť vývoj na trhu v oblasti svojej pôsobnosti;
g)
vykonávať ekonomické analýzy trhov s cieľom informovať o plnení funkcií orgánu pre poisťovníctvo;
h)
zvyšovať ochranu poistníkov, účastníkov dôchodkového systému a oprávnených osôb;
i)
prispievať k jednotnému a súdržnému fungovaniu kolégií orgánov dohľadu pre cezhraničné inštitúcie, monitorovaniu, hodnoteniu a meraniu systémového rizika, vypracúvaniu a koordinácii plánov na ozdravenie a riešenie problémov, poskytovaniu vysokej úrovne ochrany poistníkom a oprávneným osobám v rámci Únie, v súlade s článkami 21 až 26;
j)
plniť všetky ostatné osobitné úlohy uvedené v tomto nariadení alebo v iných legislatívnych aktoch;
k)
na svojej internetovej stránke uverejňovať a pravidelne aktualizovať informácie zo svojej oblasti činnosti, predovšetkým v rámci oblasti svojej pôsobnosti, o registrovaných finančných inštitúciách, aby mala verejnosť ľahký prístup k informáciám;
l)
prevziať podľa potreby všetky existujúce a prebiehajúce úlohy od Výboru európskych orgánov dohľadu nad poisťovníctvom a dôchodkovým poistením zamestnancov (CEIOPS).
2. Orgán pre poisťovníctvo by mal mať na vykonanie úloh uvedených v odseku 1 právomoci ustanovené v tomto nariadení, najmä:
a)
vypracovať návrh regulačných technických predpisov v konkrétnych prípadoch uvedených v článku 10;
b)
vypracovať návrh vykonávacích technických predpisov v konkrétnych prípadoch uvedených v článku 15;
c)
vydávať usmernenia a odporúčania, ako sa ustanovuje v článku 16;
d)
vydávať odporúčania v konkrétnych prípadoch uvedených v článku 17 ods. 3;
e)
prijímať individuálne rozhodnutia určené príslušným orgánom v konkrétnych prípadoch uvedených v článku 18 ods. 3 a článku 19 ods. 3;
f)
v prípadoch, ktoré sa týkajú priamo uplatniteľného práva Únie, prijímať individuálne rozhodnutia určené finančným inštitúciám v konkrétnych prípadoch uvedených v článku 17 ods. 6, článku 18 ods. 4 a článku 19 ods. 4;
g)
vydávať stanoviská pre Európsky parlament, Radu alebo Komisiu, ako sa ustanovuje v článku 34;
h)
zhromažďovať nevyhnutné informácie o účastníkoch finančného trhu, ako sa stanovuje v článku 35;
i)
vytvoriť spoločné metodiky na posudzovanie vplyvu vlastností produktov a distribučných procesov na finančnú situáciu inštitúcií a na ochranu spotrebiteľov;
j)
poskytovať centrálne prístupnú databázu registrovaných finančných inštitúcií vo svojej oblasti pôsobnosti, ak sa to uvádza v aktoch Únie uvedených v článku 1 ods. 2.
Článok 9
Úlohy týkajúce sa ochrany spotrebiteľa a finančných aktivít
1. Orgán pre poisťovníctvo prevezme vedúcu úlohu pri podpore transparentnosti, jednoduchosti a spravodlivosti na trhu so spotrebiteľskými finančnými produktmi alebo službami v rámci vnútorného trhu, a to aj prostredníctvom:
a)
zhromažďovania informácií o spotrebiteľských trendoch, ich analýzy a podávania správ;
b)
skúmania a koordinácie finančnej gramotnosti a vzdelávacích iniciatív zo strany príslušných orgánov;
c)
rozvoja noriem odborného vzdelávania pre túto oblasť priemyslu a
d)
prispievania k rozvoju spoločných pravidiel zverejňovania informácií.
2. Orgán pre poisťovníctvo monitoruje nové a existujúce finančné aktivity a môže prijať usmernenia a odporúčania s cieľom podporovať istotu a spoľahlivosť trhov a konvergenciu regulačných postupov.
3. Orgán pre poisťovníctvo môže takisto vydať varovania, ak finančné aktivity predstavujú vážne ohrozenie cieľov stanovených v článku 1 ods. 6.
4. Orgán pre poisťovníctvo ako svoju integrálnu súčasť zriadi výbor pre finančné inovácie, ktorý zahrnie všetky príslušné vnútroštátne orgány dohľadu s cieľom dosiahnuť koordinovaný prístup pri regulácii a dohľade v prípade nových alebo inovačných finančných aktivít a poskytnúť poradenstvo orgánu pre poisťovníctvo, aby mohol predkladať správy Európskemu parlamentu, Rade a Komisii.
5. Orgán pre poisťovníctvo môže dočasne zakázať alebo obmedziť určité finančné aktivity, ktoré ohrozujú riadne fungovanie a integritu finančných trhov alebo stabilitu celého finančného systému v Únii alebo jeho časti, a to prípadoch, ktoré sú vymedzené v legislatívnych aktoch uvedených v článku 1 ods. 2 a za podmienok, ktoré sú v nich stanovené, alebo v prípadoch, keď je to žiaduce z dôvodu krízovej situácie v súlade s podmienkami stanovenými v článku 18 a podľa týchto podmienok.
Orgán pre poisťovníctvo preskúmava rozhodnutie uvedené v prvom pododseku v náležitých lehotách a minimálne každé tri mesiace. V prípade, že sa po uvedenej trojmesačnej lehote rozhodnutie neobnoví, automaticky stráca účinnosť.
Členský štát môže požiadať orgán pre poisťovníctvo, aby svoje rozhodnutie prehodnotil. V takom prípade orgán pre poisťovníctvo v súlade s postupom ustanoveným v článku 44 ods. 1 druhom pododseku rozhodne o tom, či bude na svojom rozhodnutí trvať.
Orgán pre poisťovníctvo môže takisto posúdiť potrebu zakázať alebo obmedziť určité druhy finančných aktivít a v prípade potreby takéhoto zákazu alebo obmedzenia o tom informuje Komisiu s cieľom uľahčiť prijatie akéhokoľvek takéhoto zákazu alebo obmedzenia.
Článok 10
Regulačné technické predpisy
1. Ak Európsky parlament a Rada delegujú na Komisiu právomoc prijímať regulačné technické predpisy prostredníctvom delegovaných aktov podľa článku 290 ZFEÚ, aby sa zabezpečila konzistentná harmonizácia v oblastiach, ktoré sú konkrétne vymedzené v legislatívnych aktoch uvedených v článku 1 ods. 2, môže orgán pre poisťovníctvo vypracovať návrh regulačných technických predpisov. Orgán pre poisťovníctvo predkladá svoj návrh predpisov na schválenie Komisii.
Regulačné technické predpisy sú technické, nezahŕňajú strategické ani politické rozhodnutia a ich obsah je obmedzený legislatívnymi aktmi, z ktorých vychádzajú.
Pred ich predložením Komisii vykoná orgán pre poisťovníctvo otvorené verejné konzultácie k návrhu regulačných technických predpisov a analyzuje možné súvisiace náklady a prínosy, pokiaľ tieto konzultácie a analýzy nie sú neprimerané vzhľadom na rozsah a dosah príslušného návrhu regulačných technických predpisov alebo vzhľadom na mimoriadnu naliehavosť danej veci. Orgán pre poisťovníctvo tiež požiada o stanovisko príslušné skupiny zainteresovaných strán uvedené v článku 37.
Ak orgán pre poisťovníctvo predloží návrh regulačného technického predpisu, Komisia ho bezodkladne zašle Európskemu parlamentu a Rade.
Komisia do troch mesiacov od prijatia návrhu regulačného technického predpisu rozhodne, či ho schváli. Komisia môže schváliť návrh regulačných technických predpisov iba čiastočne alebo so zmenami a doplneniami, ak si to vyžadujú záujmy Únie.
Ak má Komisia v úmysle návrh regulačného technického predpisu neschváliť alebo ho schváliť iba sčasti alebo so zmenami a doplneniami, zašle návrh regulačného technického predpisu spolu s vysvetlením, prečo ho neschvaľuje, alebo prípadne s odôvodnením jeho zmien a doplnení späť orgánu pre poisťovníctvo. Orgán pre poisťovníctvo môže návrh regulačného technického predpisu do šiestich týždňov zmeniť a doplniť na základe pozmeňujúcich a doplňujúcich návrhov Komisie a opätovne ho predložiť Komisii vo forme formálneho stanoviska. Orgán pre poisťovníctvo zašle kópiu svojho formálneho stanoviska Európskemu parlamentu a Rade.
Ak orgán pre poisťovníctvo v uvedenej šesťtýždňovej lehote zmenený a doplnený návrh regulačného technického predpisu nepredložil alebo predložil návrh regulačného technického predpisu, ktorý nie je zmenený a doplnený v súlade s pozmeňujúcimi a doplňujúcimi návrhmi Komisie, môže Komisia prijať regulačný technický predpis so zmenami a doplneniami, ktoré považuje za relevantné, alebo ho zamietnuť.
Komisia nemôže meniť obsah návrhu regulačného technického predpisu vypracovaného orgánom pre poisťovníctvo bez predchádzajúcej koordinácie s ním v súlade s týmto článkom.
2. Ak orgán pre poisťovníctvo nepredložil návrh regulačného technického predpisu v lehote stanovenej v legislatívnych aktoch uvedených v článku 1 ods. 2, môže Komisia o takýto návrh požiadať v novej lehote.
3. Len ak orgán pre poisťovníctvo nepredloží návrh regulačného technického predpisu Komisii v lehotách v súlade s odsekom 2, môže Komisia prijať regulačný technický predpis prostredníctvom delegovaného aktu bez návrhu od orgánu pre poisťovníctvo.
Komisia vykoná otvorené verejné konzultácie k návrhu regulačných technických predpisov a analyzuje možné súvisiace náklady a prínosy, ak tieto konzultácie a analýzy nie sú neprimerané vzhľadom na rozsah a dosah príslušného návrhu regulačných technických predpisov alebo vzhľadom na mimoriadnu naliehavosť danej veci. Komisia tiež požiada o stanovisko alebo radu príslušné skupiny zainteresovaných strán uvedené v článku 37.
Komisia bezodkladne zašle návrh regulačného technického predpisu Európskemu parlamentu a Rade.
Komisia zašle svoj návrh regulačného technického predpisu orgánu pre poisťovníctvo. Orgán pre poisťovníctvo môže návrh regulačného technického predpisu v lehote šiestich týždňov zmeniť a doplniť a predložiť ho vo forme formálneho stanoviska Komisii. Orgán pre poisťovníctvo zašle kópiu svojho formálneho stanoviska Európskemu parlamentu a Rade.
Ak orgán pre poisťovníctvo v lehote šiestich týždňov uvedenej v štvrtom pododseku nepredložil zmenený a doplnený návrh regulačného technického predpisu, môže Komisia regulačný technický predpis prijať.
Ak orgán pre poisťovníctvo zmenený a doplnený návrh regulačného technického predpisu v lehote šiestich týždňov predložil, Komisia môže zmeniť a doplniť návrh regulačného technického predpisu na základe zmien a doplnení navrhovaných orgánom pre poisťovníctvo alebo prijať regulačný technický predpis so zmenami a doplneniami, ktoré považuje za relevantné. Komisia nemôže meniť obsah návrhu regulačného technického predpisu vypracovaného orgánom pre poisťovníctvo bez predchádzajúcej koordinácie s ním v súlade s týmto článkom.
4. Regulačné technické predpisy sa prijmú prostredníctvom nariadení alebo rozhodnutí. Uverejnia sa v Úradnom vestníku Európskej únie a nadobudnú účinnosť dňom, ktorý je v nich stanovený.
Článok 11
Vykonávanie delegovania právomoci
1. Právomoc prijímať regulačné technické predpisy uvedené v článku 10 sa udeľuje Komisii na obdobie štyroch rokov od 16. decembra 2010. Komisia predloží najneskôr šesť mesiacov pred uplynutím tohto štvorročného obdobia správu týkajúcu sa delegovaných právomocí. Delegovanie právomoci sa automaticky predlžuje na rovnako dlhé obdobia pokiaľ ho Európsky parlament alebo Rada v súlade s článkom 14 neodvolajú.
2. Komisia oznamuje regulačný technický predpis Európskemu parlamentu a Rade súčasne, a to hneď po jej prijatí.
3. Právomoc prijímať regulačné technické predpisy udelená Komisii podlieha podmienkam stanoveným v článkoch 12 až 14.
Článok 12
Odvolanie delegovania právomoci
1. Európsky parlament alebo Rada môžu delegovanie právomoci uvedené v článku 10 kedykoľvek odvolať.
2. Inštitúcia, ktorá začala vnútorný postup s cieľom rozhodnúť, či delegovanie právomoci odvolať vyvinie úsilie na účely informovania druhej inštitúcie a Komisie v primeranom čase pred prijatím konečného rozhodnutia, pričom uvedie delegované právomoci, ktorých by sa odvolanie mohlo týkať.
3. Rozhodnutím o odvolaní sa ukončuje delegovanie právomocí v ňom uvedených. Rozhodnutie nadobúda účinnosť okamžite alebo k neskoršiemu dátumu, ktorý je v ňom určený. Nie je ním dotknutá platnosť regulačných technických predpisov, ktoré už nadobudli účinnosť. Uverejní sa v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 13
Námietky voči regulačným technickým predpisom
1. Európsky parlament alebo Rada môžu voči regulačnému technickému predpisu vzniesť námietku v lehote troch mesiacov od dátumu oznámenia regulačného technického predpisu prijatého Komisiou. Na podnet Európskeho parlamentu alebo Rady sa táto lehota predĺži o tri mesiace.
Ak Komisia prijme regulačný technický predpis, ktorý je totožný s návrhom regulačného technického predpisu predloženým orgánom pre poisťovníctvo, je lehota, počas ktorej môže Európsky parlament a Rada vzniesť námietku, jeden mesiac od dátumu oznámenia. Na podnet Európskeho parlamentu alebo Rady sa táto lehota predĺži o jeden mesiac.
2. Ak do uplynutia lehoty uvedenej v odseku 1 nevznesie Európsky parlament ani Rada k regulačnému technickému predpisu námietku, uverejní sa tento predpis v Úradnom vestníku Európskej únie a nadobudne účinnosť dňom, ktorý je v ňom stanovený. Regulačný technický predpis sa môže uverejniť v Úradnom vestníku Európskej únie a nadobudnúť účinnosť pred uplynutím uvedenej lehoty, ak Európsky parlament a Rada informovali Komisiu, že nemajú v úmysle vzniesť námietku.
3. Regulačný technický predpis nenadobudne účinnosť v prípade, ak Európsky parlament alebo Rada voči nemu vzniesli námietku v lehote uvedenej v odseku 1. V súlade s článkom 296 ZFEÚ inštitúcia, ktorá vznesie námietku voči regulačnému technickému predpisu, uvedie dôvody jej vznesenia.
Článok 14
Neschválenie alebo zmena a doplnenie návrhu regulačných technických predpisov
1. V prípade, že Komisia neschváli návrh regulačného technického predpisu alebo ho zmení a doplní v súlade s článkom 10, informuje orgán pre poisťovníctvo, Európsky parlament a Radu, pričom uvedie dôvody svojho konania.
2. Európsky parlament alebo Rada môžu podľa potreby v lehote jedného mesiaca od oznámenia uvedeného v odseku 1 vyzvať zodpovedného komisára, aby spolu s predsedom orgánu pre poisťovníctvo na ad hoc schôdzi príslušného výboru Európskeho parlamentu alebo Rady predstavili a vysvetlili svoje rozpory.
Článok 15
Vykonávacie technické predpisy
1. Orgán pre poisťovníctvo môže prostredníctvom vykonávacích aktov podľa článku 291 ZFEÚ vypracovať vykonávacie technické predpisy v oblastiach, ktoré sú konkrétne vymedzené v legislatívnych aktoch uvedených v článku 1 ods. 2 Vykonávacie technické predpisy majú technický charakter, nevyplývajú z nich strategické rozhodnutia ani politické rozhodnutia a ich obsah má určovať podmienky uplatňovania predmetných aktov. Orgán pre poisťovníctvo predkladá návrh vykonávacích technických predpisov na schválenie Komisii.
Pred predložením návrhu vykonávacích technických predpisov Komisii vykoná orgán pre poisťovníctvo otvorené verejné konzultácie a analyzuje možné súvisiace náklady a prínosy, pokiaľ tieto konzultácie a analýza nie sú neprimerané vzhľadom na rozsah a dosah príslušného návrhu vykonávacích technických predpisov alebo vzhľadom na mimoriadnu naliehavosť danej veci. Orgán pre poisťovníctvo tiež požiada o stanovisko alebo radu príslušné skupiny zainteresovaných strán uvedené v článku 37.
Ak orgán pre poisťovníctvo predloží návrh vykonávacieho technického predpisu, Komisia ho bezodkladne zašle Európskemu parlamentu a Rade.
Komisia do troch mesiacov od prijatia návrhu vykonávacieho technického predpisu rozhodne, či ho schváli. Komisia môže túto lehotu predĺžiť o jeden mesiac. Komisia môže schváliť návrh vykonávacieho technického predpisu iba čiastočne alebo so zmenami a doplneniami, ak si to vyžadujú záujmy Únie.
Ak má Komisia v úmysle návrh vykonávacieho technického predpisu neschváliť alebo ho schváliť iba čiastočne alebo so zmenami a doplneniami, zašle návrh ho spolu s vysvetlením, prečo ho nechce schváliť, alebo prípadne s odôvodnením jeho zmien a doplnení späť orgánu pre poisťovníctvo. Orgán pre poisťovníctvo môže návrh vykonávacieho technického predpisu do šiestich týždňov zmeniť a doplniť na základe pozmeňujúcich a doplňujúcich návrhov Komisie a opätovne ho predložiť Komisii vo forme formálneho stanoviska. Orgán pre poisťovníctvo zašle kópiu svojho formálneho stanoviska Európskemu parlamentu a Rade.
Ak orgán pre poisťovníctvo v šesťtýždňovej lehote uvedenej v piatom pododseku zmenený a doplnený návrh vykonávacieho technického predpisu nepredložil alebo predložil návrh vykonávacieho technického predpisu, ktorý nie je zmenený a doplnený v súlade s pozmeňujúcimi a doplňujúcimi návrhmi Komisie, môže Komisia prijať vykonávací technický predpis so zmenami a doplneniami, ktoré považuje za relevantné, alebo ho zamietnuť.
Komisia nemôže meniť obsah návrhu vykonávacieho technického predpisu vypracovaného orgánom pre poisťovníctvo bez predchádzajúcej koordinácie s ním v súlade s týmto článkom.
2. V prípade, keď orgán pre poisťovníctvo nepredložil návrh vykonávacieho technického predpisu v lehote stanovenej v legislatívnych aktoch uvedených v článku 1 ods. 2, môže Komisia o takýto návrh požiadať v novej lehote.
3. Len v prípadoch, keď orgán pre poisťovníctvo nepredložil Komisii návrh vykonávacieho technického predpisu v lehote v súlade s odsekom 2, môže Komisia prijať vykonávací technický predpis prostredníctvom vykonávacieho aktu bez návrhu od orgánu pre poisťovníctvo.
Komisia vykoná otvorené verejné konzultácie k návrhu vykonávacích technických predpisov a analyzuje možné súvisiace náklady a prínosy, ak tieto konzultácie a analýzy nie sú neprimerané vzhľadom na rozsah a dosah príslušného návrhu vykonávacích technických predpisov alebo vzhľadom na mimoriadnu naliehavosť danej veci. Komisia tiež požiada o stanovisko alebo radu príslušné skupiny zainteresovaných strán uvedené v článku 37.
Komisia bezodkladne zašle návrh vykonávacieho technického predpisu Európskemu parlamentu a Rade.
Komisia takisto zašle návrh vykonávacieho technického predpisu orgánu pre poisťovníctvo. Orgán pre poisťovníctvo môže návrh vykonávacieho technického predpisu v lehote šiestich týždňov zmeniť a doplniť a predložiť ho vo forme formálneho stanoviska Komisii. Orgán pre poisťovníctvo zašle kópiu svojho formálneho stanoviska Európskemu parlamentu a Rade.
Ak orgán pre poisťovníctvo v lehote šiestich týždňov uvedenej v štvrtom pododseku nepredložil zmenený a doplnený návrh vykonávacieho technického predpisu, môže Komisia vykonávací technický predpis prijať.
Ak orgán pre poisťovníctvo zmenený a doplnený návrh vykonávacieho technického predpisu v lehote šiestich týždňov predložil, Komisia môže zmeniť a doplniť návrh vykonávacieho technického predpisu na základe navrhovaných zmien a doplnení od orgánu pre poisťovníctvo alebo prijať vykonávací technický predpis so zmenami a doplneniami, ktoré považuje za relevantné.
Komisia nesmie meniť obsah návrhu vykonávacích technických predpisov vypracovaných orgánom pre poisťovníctvo bez predchádzajúcej koordinácie s ním v súlade s týmto článkom.
4. Vykonávacie technické predpisy sa prijmú prostredníctvom nariadení alebo rozhodnutí. Uverejnia sa v Úradnom vestníku Európskej únie a nadobudnú účinnosť dňom, ktorý je v nich stanovený.
Článok 16
Usmernenia a odporúčania
1. Orgán pre poisťovníctvo vydáva usmernenia a odporúčania určené príslušným orgánom alebo finančným inštitúciám s cieľom vytvoriť konzistentné, účinné a efektívne postupy dohľadu v rámci ESFS a zaistiť spoločné, jednotné a konzistentné uplatňovanie práva Únie.
2. Orgán pre poisťovníctvo v náležitých prípadoch organizuje otvorené verejné konzultácie o týchto usmerneniach a odporúčaniach a vykonáva analýzu súvisiacich potenciálnych nákladov a prínosov. Tieto konzultácie a analýzy sú primerané rozsahu pôsobnosti, povahe a dosahu usmernení alebo odporúčaní. Orgán pre poisťovníctvo v prípade potreby tiež požiada o stanovisko alebo radu príslušnej skupiny zainteresovaných strán uvedenej v článku 37.
3. Príslušné orgány a finančné inštitúcie vynaložia všetko úsilie na dodržanie týchto usmernení a odporúčaní.
Do dvoch mesiacov od vydania usmernenia alebo odporúčania každý príslušný orgán potvrdí, či toto usmernenie alebo odporúčanie dodržal alebo ho má v úmysle dodržať. Ak ho príslušný orgán nedodržal ani nemá v úmysle dodržať, informuje o tom orgán pre poisťovníctvo a uvedie dôvody.
Orgán pre poisťovníctvo skutočnosť, že príslušný orgán nedodržal ani nemá v úmysle dodržať príslušné usmernenie alebo odporúčanie, uverejní. Orgán pre poisťovníctvo sa môže v individuálnych prípadoch rozhodnúť uverejniť aj dôvody nedodržania uvedeného usmernenia alebo odporúčania uvedené príslušným orgánom. Príslušný orgán je o tomto uverejnení vopred informovaný.
Ak to uvedené usmernenie alebo odporúčanie vyžaduje, podávajú finančné inštitúcie jasnú a podrobnú správu o tom, či ho dodržiavajú.
4. Orgán pre poisťovníctvo vo svojej správe uvedenej v článku 43 ods. 5 informuje Európsky parlament, Radu a Komisiu o vydaných usmerneniach a odporúčaniach a uvedie príslušné orgány, ktoré ich nedodržiavajú, ako aj spôsoby, akými orgán pre poisťovníctvo plánuje zabezpečiť, aby dotknutý príslušný orgán jeho odporúčania a usmernenia v budúcnosti dodržiavali.
Článok 17
Porušenie práva Únie
1. Ak príslušný orgán neuplatňuje alebo ak uplatňuje akty uvedené v článku 1 ods. 2 alebo ak ich uplatňuje spôsobom, ktorý sa javí ako porušenie práva Únie vrátane regulačných technických predpisov a vykonávacích technických predpisov stanovených v súlade s článkami 10 až 15, najmä ak nezaistí, aby finančná inštitúcia trhu spĺňala požiadavky ustanovené v týchto aktoch, orgán pre poisťovníctvo koná v súlade s právomocami uvedenými v odsekoch 2, 3 a 6 tohto článku.
2. Na žiadosť jedného alebo viacerých príslušných orgánov, Európskeho parlamentu, Rady, Komisie, príslušnej skupiny zainteresovaných strán alebo z vlastného podnetu a po informovaní dotknutého príslušného orgánu môže orgán pre poisťovníctvo preskúmať údajné porušenie alebo neuplatňovanie práva Únie.
Bez toho, aby boli dotknuté právomoci ustanovené v článku 35, príslušný orgán bezodkladne poskytne orgánu pre poisťovníctvo všetky informácie, ktoré orgán pre poisťovníctvo považuje za potrebné pre svoje vyšetrovanie.
3. Orgán pre poisťovníctvo môže najneskôr do dvoch mesiacov od začatia vyšetrovania adresovať dotknutému príslušnému orgánu odporúčanie, v ktorom uvedie opatrenia potrebné na dodržanie práva Únie.
Príslušný orgán do desiatich pracovných dní od prijatia odporúčania informuje orgán pre poisťovníctvo o krokoch, ktoré prijal alebo plánuje prijať na zaistenie dodržiavania práva Únie.
4. Ak príslušný orgán nedodržal právne predpisy Európskej únie v lehote jedného mesiaca od prijatia odporúčania orgánu pre poisťovníctvo, Komisia môže na základe informácií orgánu pre poisťovníctvo alebo z vlastného podnetu vydať formálne stanovisko, ktorým príslušný orgán vyzve, aby prijal opatrenia potrebné na dodržiavanie práva Únie. Vo formálnom stanovisku Komisia zohľadní odporúčanie orgánu pre poisťovníctvo.
Komisia vydá takéto formálne stanovisko najneskôr do troch mesiacov od prijatia odporúčania. Komisia môže túto lehotu predĺžiť o jeden mesiac.
Orgán pre poisťovníctvo a príslušné orgány poskytnú Komisii všetky potrebné informácie.
5. Príslušný orgán do desiatich pracovných dní od doručenia formálneho stanoviska uvedeného v odseku 4 informuje Komisiu a orgán pre poisťovníctvo o krokoch, ktoré prijal alebo plánuje prijať, aby formálnemu stanovisku vyhovel.
6. Bez toho, aby boli dotknuté právomoci Komisie podľa článku 258 ZFEÚ, ak príslušný orgán nevyhovie formálnemu stanovisku uvedenému v odseku 4 v lehote v ňom uvedenej a ak je to potrebné na včasnú nápravu nedodržiavania predpisov s cieľom zachovať alebo opätovne nastoliť neutrálne podmienky hospodárskej súťaže na trhu alebo zaistiť riadne fungovanie a integritu finančného systému, orgán pre poisťovníctvo môže v prípade, že sú príslušné požiadavky aktov uvedených v článku 1 ods. 2 priamo uplatniteľné na finančné inštitúcie, prijať individuálne rozhodnutie určené finančnej inštitúcii, v ktorom sa požadujú opatrenia potrebné na dodržanie jej povinností vyplývajúcich z práva Únie vrátane zastavenia akejkoľvek činnosti.
Rozhodnutie orgánu pre poisťovníctvo musí byť v súlade s formálnym stanoviskom, ktoré vydala Komisia podľa odseku 4.
7. Rozhodnutia prijaté na základe odseku 6 majú prednosť pred všetkými predchádzajúcimi rozhodnutiami, ktoré príslušné orgány prijali v rovnakej veci.
Pri prijímaní opatrení súvisiacich so záležitosťami, ktoré sú predmetom formálneho stanoviska podľa odseku 4 alebo rozhodnutia podľa odseku 6, zabezpečujú príslušné orgány súlad s príslušným formálnym stanoviskom, resp. rozhodnutím.
8. V správe uvedenej v článku 43 ods. 5 orgán pre poisťovníctvo uvedie, ktoré príslušné orgány a finančné inštitúcie nesplnili formálne stanoviská alebo rozhodnutia uvedené v odsekoch 4 a 6 tohto článku.
Článok 18
Opatrenia v krízových situáciách
1. V prípade nepriaznivého vývoja, ktorý môže vážne ohroziť riadne fungovanie a integritu finančných trhov alebo stabilitu celého finančného systému v Únii alebo jeho časti, orgán pre poisťovníctvo aktívne podporuje a v prípade potreby koordinuje všetky opatrenia, ktoré prijmú relevantné príslušné vnútroštátne orgány dohľadu.
Na účely plnenia tejto podpornej a koordinačnej úlohy relevantné príslušné vnútroštátne orgány dohľadu v plnej miere informujú orgán pre poisťovníctvo o všetkých relevantných zmenách a pozývajú ho, aby sa ako pozorovateľ zúčastnil na každom relevantnom zhromaždení.
2. Rada môže na základe žiadosti orgánu pre poisťovníctvo, Komisie alebo ESRB a po porade s Komisiou a ESRB a vo vhodných prípadoch aj s ESA prijať rozhodnutie určené orgánu pre poisťovníctvo, v ktorom na účely tohto nariadenia určí existenciu krízovej situácie. Rada preskúmava toto rozhodnutie v náležitých intervaloch a minimálne raz za mesiac. V prípade, že sa rozhodnutie po jednom mesiaci neobnoví, automaticky stráca účinnosť. Rada môže kedykoľvek vyhlásiť ukončenie krízovej situácie.
Ak sa ESRB alebo orgán pre poisťovníctvo domnieva, že môže dôjsť k vzniku krízovej situácie, vydá dôverné odporúčanie určené Rade a poskytne jej posúdenie situácie. Rada následne posúdi, či je potrebné zvolať zasadnutie. V tomto procese sa musí zabezpečiť, aby sa náležitá pozornosť venovala zachovávaniu dôvernosti.
Ak Rada rozhodne o existencii krízovej situácie, primeraným spôsobom a bezodkladne o tom informuje Európsky parlament a Komisiu.
3. Ak Rada prijala rozhodnutie podľa odseku 2 ak je vo výnimočnej situácii potrebná koordinovaná reakcia vnútroštátnych orgánov na nepriaznivý vývoj, ktorý môže vážne ohroziť riadne fungovanie a integritu finančných trhov alebo stabilitu celého finančné systému v Únii alebo jeho časti, orgán pre poisťovníctvo môže prijať individuálne rozhodnutia, ktorými príslušné orgány požiada, aby prijali potrebné opatrenia v súlade s právnymi predpismi uvedenými v článku 1 ods. 2 na riešenie takéhoto vývoja a zaistili, že finančné inštitúcie a príslušné orgány spĺňajú požiadavky ustanovené v uvedených právnych predpisoch.
4. Bez toho, aby boli dotknuté právomoci Komisie podľa článku 258 ZFEÚ, ak príslušný orgán nedodrží rozhodnutie orgánu pre poisťovníctvo uvedené v odseku 3 v lehote uvedenej v tomto rozhodnutí, orgán pre poisťovníctvo môže v prípade, že sú príslušné požiadavky stanovené v legislatívnych aktoch uvedených v článku 1 ods. 2 vrátane regulačných technických predpisov a vykonávacích technických predpisov prijatých v súlade s uvedenými aktmi, priamo uplatniteľné na finančné inštitúcie, prijať individuálne rozhodnutie určené finančnej inštitúcii, v ktorom sa požadujú potrebné opatrenia na dodržanie jeho povinností vyplývajúcich z týchto právnych predpisov, vrátane zastavenia akejkoľvek činnosti. Toto sa uplatňuje len v situáciách, keď príslušný orgán neuplatňuje legislatívne akty uvedené v článku 1 ods. 2 vrátane regulačných technických predpisov a vykonávacích technických predpisov, ktoré sa prijali v súlade s uvedenými aktmi, alebo ich uplatňuje spôsobom, ktorý je zjavným porušením týchto aktov, a keď je naliehavá náprava potrebná na obnovenie riadneho fungovania a integrity finančných trhov alebo stability celého finančného systému v Únii alebo jeho časti.
5. Rozhodnutia prijaté na základe odseku 4 majú prednosť pred všetkými predchádzajúcimi rozhodnutiami, ktoré príslušné orgány prijali v rovnakej veci.
Všetky opatrenia príslušných orgánov súvisiace so záležitosťami, ktoré sú predmetom rozhodnutia podľa odsekov 3 alebo 4, musia byť v súlade s týmito rozhodnutiami.
Článok 19
Urovnávanie sporov medzi príslušnými orgánmi v cezhraničných situáciách
1. Bez toho, aby boli dotknuté právomoci ustanovené v článku 17, ak príslušný orgán nesúhlasí s postupom alebo obsahom akcie alebo nečinnosťou príslušného orgánu iného členského štátu v prípadoch stanovených v aktoch uvedených v článku 1 ods. 2, orgán pre poisťovníctvo na žiadosť jedného alebo viacerých dotknutých príslušných orgánov môže týmto orgánom pomôcť dosiahnuť dohodu v súlade s postupom uvedeným v odsekoch 2 až 4 tohto článku.
V prípadoch stanovených v právnych predpisoch uvedených v článku 1 ods. 2 a ak na základe objektívnych kritérií možno konštatovať, že medzi príslušnými orgánmi rôznych členských štátov došlo k nezhode, orgán pre poisťovníctvo môže z vlastného podnetu týmto orgánom pomôcť dosiahnuť dohodu v súlade s postupom ustanoveným v odsekoch 2 až 4.
2. Orgán pre poisťovníctvo stanoví lehoty na zmierenie medzi príslušnými orgánmi, pričom zohľadní všetky príslušné lehoty vymedzené v aktoch uvedených v článku 1 ods. 2, ako aj zložitosť a naliehavosť veci. V tomto štádiu orgán pre poisťovníctvo zohrá úlohu sprostredkovateľa.
3. Ak počas lehoty na zmierenie uvedenej v odseku 2 dotknuté príslušné orgány nedosiahnu dohodu, orgán pre poisťovníctvo môže v súlade s postupom ustanoveným v článku 44 ods. 1 treťom a štvrtom pododseku prijať rozhodnutie, ktorým požiada dotknuté príslušné orgány, aby prijali konkrétne opatrenia so záväzným účinkom na dotknuté príslušné orgány alebo sa zdržali konania s cieľom urovnať záležitosť, aby sa zabezpečil súlad s právom Únie.
4. Bez toho, aby boli dotknuté právomoci Komisie podľa článku 258 ZFEÚ, ak príslušný orgán nedodrží rozhodnutie orgánu pre poisťovníctvo a tým nezabezpečí, aby finančná inštitúcia spĺňala požiadavky, ktoré sa na ňu priamo vzťahujú v zmysle aktov uvedených v článku 1 ods. 2, orgán pre poisťovníctvo môže prijať individuálne rozhodnutie určené finančnej inštitúcii, v ktorom ju požiada o potrebné opatrenia na dodržiavanie jej povinností vyplývajúcich z práva Únie, vrátane zastavenia akejkoľvek činnosti.
5. Rozhodnutia prijaté na základe odseku 4 majú prednosť pred všetkými predchádzajúcimi rozhodnutiami, ktoré príslušné orgány prijali v rovnakej veci. Všetky opatrenia príslušných orgánov súvisiace so skutočnosťami, ktoré sú predmetom rozhodnutia podľa odsekov 3 alebo 4, musia byť v súlade s týmito rozhodnutiami.
6. V správe uvedenej v článku 50 ods. 2 predseda orgánu pre poisťovníctvo vymedzí povahu a typ sporov medzi príslušnými orgánmi, dosiahnuté dohody a rozhodnutia prijaté na urovnanie týchto sporov.
Článok 20
Urovnávanie sporov medzi príslušnými orgánmi v rôznych sektoroch
Spoločný výbor urovnáva v súlade s postupom stanoveným v článkoch 19 a 56 spory medzi jednotlivými sektormi, ktoré môžu vzniknúť medzi príslušnými orgánmi, vymedzenými v článku 4 ods. 2 tohto nariadenia a nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 a nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
Článok 21
Kolégiá orgánov dohľadu
1. Orgán pre poisťovníctvo prispieva k presadzovaniu a monitorovaniu účinného, efektívneho a konzistentného fungovania kolégií orgánov dohľadu uvedených v smernici 2009/138/ES a posilňuje súdržné uplatňovanie práva Únie kolégiami orgánov dohľadu. S cieľom zbližovať osvedčené postupy dohľadu sa zamestnanci orgánu pre poisťovníctvo môžu zúčastňovať na činnostiach kolégií orgánov dohľadu, a to vrátane kontrol na mieste, ktoré spoločne vykonávajú dva alebo viaceré príslušné orgány.
2. Orgán pre poisťovníctvo zabezpečuje jednotné a konzistentné fungovanie kolégií orgánov dohľadu pre cezhraničné inštitúcie v Únii, pričom prihliada na systémové riziko, ktoré predstavujú finančné inštitúcie v zmysle článku 23.
Na účely tohto odseku a odseku 1 tohto článku sa orgán pre poisťovníctvo považuje za „príslušný orgán“ v zmysle príslušných právnych predpisov.
Orgán pre poisťovníctvo môže:
a)
zhromažďovať a vymieňať si v spolupráci s príslušnými orgánmi všetky príslušné informácie s cieľom uľahčiť prácu kolégia a vytvoriť a spravovať centrálny systém na sprístupnenie týchto informácií príslušným orgánom v kolégiu;
b)
iniciovať a koordinovať záťažové testy v celej Únii v súlade s článkom 32 s cieľom posúdiť odolnosť finančných inštitúcií, a najmä systémového rizika, ktoré predstavujú finančné inštitúcie v zmysle článku 23, voči nepriaznivému vývoju na trhu a posudzovať potenciál systémového rizika zvyšovať sa v záťažových situáciách, pričom zabezpečí, aby sa na vnútroštátnej úrovni pri takýchto testoch uplatnila konzistentná metodika, a v prípade potreby zasiela príslušnému orgánu odporúčanie na nápravu problémov, ktoré sa pri záťažových testoch identifikovali;
c)
podporovať efektívne a účinné vykonávanie činností dohľadu vrátane hodnotenia rizík, ktorým sú alebo by mohli byť vystavené finančné inštitúcie, určených na základe procesu hodnotenia vykonávaného orgánmi dohľadu alebo v záťažových situáciách;
d)
v súlade s úlohami a právomocami ustanovenými v tomto nariadení dozerať na úlohy vykonávané príslušnými orgánmi a
e)
požadovať od kolégia ďalšie rokovania vo všetkých prípadoch, keď sa domnieva, že by rozhodnutie znamenalo nesprávne uplatňovanie práva Únie alebo by neprispelo k dosahovaniu cieľa zjednotiť postupy dohľadu. Od orgánu konsolidovaného dohľadu skupiny môže tiež požadovať naplánovanie zasadnutia kolégia alebo vloženie bodu do programu zasadnutia.
3. Orgán pre poisťovníctvo môže vypracovať návrh regulačného a vykonávacieho technického predpisu, ktorými sa zabezpečia jednotné podmienky uplatňovania ustanovení týkajúcich sa fungovania kolégií orgánov dohľadu, a vydávať usmernenia a odporúčania prijaté na základe článku 16 s cieľom podporovať konvergenciu vykonávania dohľadu a osvedčených postupov prijatých kolégiami orgánov dohľadu.
4. Úloha právne záväznej mediácie umožní orgánu pre poisťovníctvo riešiť spory medzi príslušnými orgánmi v súlade s postupom stanoveným v článku 19. Orgán pre poisťovníctvo môže v súlade s článkom 19 prijať v oblasti dohľadu rozhodnutia priamo uplatniteľné na dotknutú inštitúciu.
Článok 22
Všeobecné ustanovenia
1. Orgán pre poisťovníctvo náležite prihliada na systémové riziko ako je vymedzené v nariadení (EÚ) č. 1092/2010. Rieši riziko narušenia finančných služieb, ktoré:
a)
je spôsobené poškodením celého finančného systému alebo jeho časti a
b)
môže mať závažné negatívne dôsledky pre vnútorný trh a reálne hospodárstvo.
Orgán pre poisťovníctvo náležite prihliada k monitorovaniu a posúdeniu systémového rizika, ktoré vypracoval orgán ESRB a orgán pre poisťovníctvo, a reaguje na upozornenia a odporúčania v súlade s článkom 17 nariadenia (EÚ) č. 1092/2010.
2. Orgán pre poisťovníctvo v spolupráci s ESRB a v súlade s článkom 23 ods. 1 vypracuje spoločný prístup k identifikácii a meraniu systémovej významnosti, prípadne vrátane kvantitatívnych a kvalitatívnych ukazovateľov.
Tieto ukazovatele budú kľúčovým prvkom pri určovaní vhodných opatrení dohľadu. Orgán pre poisťovníctvo bude monitorovať stupeň konvergencie prijatých určených opatrení na účely presadzovania spoločného prístupu.
3. Bez toho, aby boli dotknuté akty uvedené v článku 1 ods. 2, orgán pre poisťovníctvo podľa potreby vypracuje dodatočné usmernenia a odporúčania pre finančné inštitúcie, aby sa zohľadnilo systémové riziko, ktoré predstavujú.
Orgán pre poisťovníctvo zabezpečuje, že pri vypracúvaní návrhu regulačných a vykonávacích technických predpisov v oblastiach stanovených v legislatívnych aktoch uvedených v článku 1 ods. 2 sa prihliada na systémové riziko, ktoré predstavujú finančné inštitúcie.
4. Na žiadosť jedného alebo viacerých príslušných orgánov, Európskeho parlamentu, Rady alebo Komisie, alebo z vlastného podnetu môže orgán pre poisťovníctvo preskúmať konkrétny typ finančnej inštitúcie, typ produktu alebo typ činnosti s cieľom posúdiť potenciálne hrozby pre stabilitu finančného systému a dotknutým príslušným orgánom môže predložiť odporúčania na opatrenia.
Na tento účel môže orgán pre poisťovníctvo využiť právomoci, ktoré sú mu udelené podľa tohto nariadenia vrátane článku 35.
5. Spoločný výbor zabezpečuje celkovú a medzisektorovú koordináciu činností, ktoré sa vykonávajú na základe tohto článku.
Článok 23
Identifikácia a meranie systémového rizika
1. Orgán pre poisťovníctvo po porade s ESRB vypracuje kritériá na identifikáciu a meranie systémového rizika a náležitý režim záťažového testovania, ktoré zahŕňa posúdenie potenciálu systémového rizika, ktoré predstavujú finančné inštitúcie, a ktoré sa môže zvyšovať v záťažových situáciách.
Orgán pre poisťovníctvo vypracuje náležitý režim záťažového testovania s cieľom pomôcť pri identifikácii tých finančných inštitúcií, ktoré môžu predstavovať systémové riziko. Tieto inštitúcie podliehajú posilnenému dohľadu a v prípade potreby postupom jej ozdravenia a riešenia uvedeným v článku 25.
2. Pri vypracúvaní kritérií na identifikáciu a meranie systémového rizika, ktoré môžu predstavovať poisťovne, zaisťovne a inštitúcie dôchodkového poistenia zamestnancov, orgán pre poisťovníctvo plne prihliada k relevantným medzinárodným prístupom vrátane tých, ktoré stanovili Rada finančnej stability, Medzinárodný menový fond, Medzinárodné združenie orgánov dohľadu nad poistením a Banka pre medzinárodné zúčtovanie.
Článok 24
Stála schopnosť reagovať na systémové riziká
1. Orgán pre poisťovníctvo zabezpečuje, že má nepretržite k dispozícii špecializované kapacity na účinnú reakciu v prípade výskytu systémových rizík v zmysle článkov 22 a 23, najmä so zreteľom na inštitúcie, ktoré predstavujú systémové riziko.
2. Orgán pre poisťovníctvo plní úlohy, ktoré mu boli zverené v tomto nariadení a v právnych predpisoch uvedených v článku 1 ods. 2 a prispieva k zabezpečovaniu jednotného a koordinovaného krízového riadenia a režimu riešenia krízových situácií v Únii.
Článok 25
Postupy ozdravenia a riešenia problémov
1. Orgán pre poisťovníctvo prispieva k vypracovaniu a ku koordinácii účinných a konzistentných plánov na ozdravenie a riešenie problémov, postupov v krízových situáciách a preventívnych opatrení na účely minimalizácie systémového vplyvu akéhokoľvek zlyhania a aktívne sa na tomto vypracovaní a koordinácii zúčastňuje.
2. Orgán pre poisťovníctvo môže určiť osvedčené postupy zamerané na uľahčenie riešenia problémov zlyhávajúcich inštitúcií a najmä cezhraničných skupín, a to spôsobom, ktorým sa zabráni šíreniu škodlivého vplyvu, pričom zabezpečí dostupnosť vhodných nástrojov vrátane dostatočných zdrojov, a umožní, aby sa riešenie inštitúcie alebo skupiny uskutočnilo včas a riadnym a nákladovo efektívnym spôsobom.
3. Orgán pre poisťovníctvo môže vypracovať regulačné a vykonávacie technické predpisy, ako sa stanovuje v legislatívnych aktoch uvedených v článku 1 ods. 2 v súlade s postupom stanoveným v článkoch 10 až 15.
Článok 26
Rozvoj Európskej siete národných garančných schém v poisťovníctve
Orgán pre poisťovníctvo môže prispievať k posudzovaniu potreby primerane financovanej a dostatočne harmonizovanej Európskej siete národných garančných schém v poisťovníctve.
Článok 27
Predchádzanie krízam, ich riadenie a riešenie
Komisia môže orgán pre poisťovníctvo požiadať, aby prispel k hodnoteniu uvedenému v článku 242 smernice 2009/138/ES, najmä pokiaľ ide o spoluprácu orgánov dohľadu v rámci kolégií orgánov dohľadu a o funkčnosť týchto kolégií, postupy dohľadu týkajúce sa stanovovania navýšenia kapitálu, posudzovanie prínosov vyplývajúcich z posilnenia dohľadu nad skupinou a riadenia kapitálu v rámci skupiny poisťovní alebo zaisťovní vrátane možných opatrení na posilnenie riadneho cezhraničného riadenia poisťovacích skupín, najmä v oblasti riadenia rizík a správy aktív, pričom orgán pre poisťovníctvo môže podať správu o akomkoľvek novom vývoji a pokroku v súvislosti s:
a)
harmonizovaným rámcom pre včasné intervencie;
b)
postupmi pri centralizovanom riadení rizika skupiny a fungovaním vnútorných modelov skupiny vrátane záťažových testov;
c)
vnútroskupinovými transakciami a koncentráciami rizík;
d)
vývojom účinkov diverzifikácie a koncentrácie;
e)
harmonizovaným rámcom pre prevoditeľnosť aktív, insolventnosť a postupy zrušenia spoločnosti, ktorý odstraňuje príslušné prekážky prevoditeľnosti aktív vyplývajúce z vnútroštátneho práva obchodných spoločností;
f)
rovnocennou úrovňou ochrany poistníkov a oprávnených osôb podnikov rovnakej skupiny, najmä v krízových situáciách;
g)
harmonizovaným a primerane financovaným riešením v oblasti garančných schém v poisťovníctve uplatňovaným v celej Únii.
Orgán pre poisťovníctvo môže v súvislosti s písm. e) podať správu aj o akomkoľvek novom vývoji a pokroku týkajúcom sa súboru koordinovaných vnútroštátnych mechanizmov krízového riadenia, vrátane prípadnej potreby systému jednotných a dôveryhodných mechanizmov financovania s vhodnými finančnými nástrojmi.
Preskúmaním tohto nariadenia, ako sa ustanovuje v článku 81, sa preskúma najmä možné posilnenie úlohy orgánu pre poisťovníctvo v rámci predchádzania krízam, ich riadenia a riešenia.
Článok 28
Delegovanie úloh a zodpovedností
1. Príslušné orgány môžu so súhlasom splnomocneného orgánu delegovať úlohy a zodpovednosti na orgán pre poisťovníctvo alebo iný príslušný orgán za podmienok stanovených v tomto článku. Členské štáty môžu v súvislosti s delegovaním zodpovedností stanoviť osobitné podmienky, ktoré je potrebné splniť predtým, ako ich príslušné orgány uzavrú takéto dohody o delegovaní, a môžu obmedziť rozsah delegovania na mieru potrebnú na účinný dohľad nad cezhraničnými finančnými inštitúciami alebo skupinami.
2. Orgán pre poisťovníctvo podnecuje a uľahčuje delegovanie úloh a zodpovedností medzi príslušnými orgánmi určením tých úloh a zodpovedností, ktoré sa môžu delegovať alebo spoločne vykonávať, a presadzovaním osvedčených postupov.
3. Výsledkom delegovania zodpovedností je prerozdelenie kompetencií stanovených v aktoch uvedených v článku 1 ods. 2 Postupy, presadzovanie a administratívne a justičné preskúmanie v súvislosti s delegovanými zodpovednosťami upravuje právo splnomocneného orgánu.
4. Príslušné orgány informujú orgán pre poisťovníctvo o dohodách o delegovaní, ktoré plánujú uzavrieť. Dohody nadobudnú platnosť najskôr jeden mesiac po informovaní orgánu pre poisťovníctvo.
Orgán pre poisťovníctvo môže predložiť stanovisko k plánovanej dohode do jedného mesiaca po tom, ako bol informovaný.
Orgán pre poisťovníctvo vhodnými prostriedkami uverejní všetky dohody o delegovaní, ktoré uzatvorili príslušné orgány, s cieľom zabezpečiť, aby všetky dotknuté strany boli riadne informované.
Článok 29
Spoločná kultúra dohľadu
1. Orgán pre poisťovníctvo zohráva aktívnu úlohu pri budovaní spoločnej kultúry dohľadu v Únii a konzistentného vykonávania dohľadu, ako aj zabezpečovania jednotných postupov a zosúladených prístupov v celej Únii. Orgán pre poisťovníctvo vykonáva aspoň tieto činnosti:
a)
poskytuje stanoviská príslušným orgánom;
b)
podporuje účinnú dvojstrannú a viacstrannú výmenu informácií medzi príslušnými orgánmi pri plnom dodržaní uplatniteľných ustanovení týkajúcich sa dôvernosti a ochrany údajov ustanovených v príslušných právnych predpisoch Únie;
c)
prispieva k vypracovaniu vysokokvalitných a jednotných predpisov dohľadu vrátane predpisov pre výkazníctvo a medzinárodných účtovných štandardov v súlade s článkom 1 ods. 3;
d)
preskúmava uplatňovanie príslušných regulačných a vykonávacích technických predpisov prijatých Komisiou, usmernení a odporúčaní vydaných orgánom pre poisťovníctvo a v prípade potreby navrhuje zmeny a doplnenia a
e)
navrhuje sektorové a medzisektorové školiace programy, uľahčuje výmeny zamestnancov a podnecuje príslušné orgány, aby zintenzívnili využívanie schém dočasného preloženia zamestnancov a ostatných nástrojov.
2. Orgán pre poisťovníctvo môže v prípade potreby vypracovať nové praktické nástroje a prostriedky konvergencie na podporu spoločných prístupov a postupov v oblasti dohľadu.
Článok 30
Vzájomné hodnotenie príslušných orgánov
1. Orgán pre poisťovníctvo pravidelne organizuje a vykonáva vzájomné hodnotenia niektorých alebo všetkých činností príslušných orgánov s cieľom ďalej zvýšiť konzistentnosť výsledkov dohľadu. Orgán pre poisťovníctvo na tento účel vypracuje metódy s cieľom umožniť objektívne posúdenie a porovnanie medzi preskúmavanými orgánmi. Pri vykonávaní vzájomných hodnotení sa zohľadňujú existujúce informácie a hodnotenia, ktoré sú už v súvislosti s dotknutým príslušným orgánom k dispozícii.
2. Vzájomné hodnotenie zahŕňa, ale neobmedzuje sa len na hodnotenie:
a)
primeranosti inštitucionálnych dojednaní a zdrojov príslušného orgánu s osobitným zreteľom na účinné uplatňovanie regulačných technických predpisov a vykonávacích technických predpisov uvedených v článkoch 10 až 15 a v aktoch uvedených v článku 1 ods. 2 a schopnosti reagovať na vývoj na trhu;
b)
stupňa konvergencie dosiahnutého pri uplatňovaní právnych predpisov Únie a pri postupoch v oblasti dohľadu vrátane regulačných technických predpisov a vykonávacích technických predpisov, usmernení a odporúčaní prijatých na základe článkov 10 až 16 a v rozsahu, v ktorom postupy dohľadu dosahujú ciele ustanovené v práve Únie;
c)
najlepších postupov vypracovaných niektorými príslušnými orgánmi, ktorých prijatie môže byť prínosom pre iné príslušné orgány;
d)
účinnosti a stupňa konvergencie dosiahnutej v súvislosti s presadzovaním ustanovení prijatých v rámci vykonávania práva Únie vrátane správnych opatrení a sankcií prijatých voči zodpovedným osobám v prípadoch nedodržania týchto ustanovení.
3. Na základe vzájomného hodnotenia môže orgán pre poisťovníctvo podľa článku 16 vydať usmernenia a odporúčania. Príslušný orgán sa v súlade s článkom 16 ods. 3 usiluje postupovať podľa uvedených usmernení a odporúčaní. Orgán pre poisťovníctvo zohľadní výsledok vzájomného hodnotenia pri vypracúvaní návrhov regulačných technických alebo vykonávacích technických predpisov v súlade s článkami 10 až 15.
4. Orgán pre poisťovníctvo zverejní osvedčené postupy, ktoré je možné stanoviť na základe týchto vzájomných hodnotení. Okrem toho možno zverejniť všetky ďalšie výsledky vzájomných hodnotení, ak s tým súhlasí príslušný orgán, ktorý je predmetom vzájomného hodnotenia.
Článok 31
Koordinačná funkcia
Orgán pre poisťovníctvo plní všeobecnú koordinačnú úlohu medzi príslušnými orgánmi, a to najmä v prípadoch, keď by nepriaznivý vývoj mohol potenciálne ohroziť riadne fungovanie a integritu finančných trhov alebo stabilitu finančného systému v Únii.
Orgán pre poisťovníctvo podporuje koordinovanú reakciu Únie, okrem iného prostredníctvom:
a)
uľahčenia výmeny informácií medzi príslušnými orgánmi;
b)
stanovenia rozsahu a, ak je to možné a vhodné, overenia spoľahlivosti informácií, ktoré by sa mali poskytnúť všetkým dotknutým príslušným orgánom;
c)
bez toho, aby bol dotknutý článok 19, vykonávania nezáväznej mediácie na žiadosť príslušných orgánov alebo z vlastného podnetu;
d)
bezodkladného oznámenia všetkých možných krízových situácií ESRB;
e)
prijímania všetkých náležitých opatrení s cieľom prispieť ku koordinácii činností príslušných orgánov v prípade vývoja, ktorý by mohol ohroziť fungovanie finančných trhov;
f)
centralizovania informácií prijatých od príslušných orgánov v súlade s článkami 21 a 35 ako výsledok povinností inštitúcií pôsobiacich vo viacerých členských štátoch podávať správy o regulácii. Orgán pre poisťovníctvo si tieto informácie vymieňa s ostatnými príslušnými orgánmi.
Článok 32
Posúdenie vývoja na trhu
1. Orgán pre poisťovníctvo monitoruje a posudzuje vývoj trhu v oblasti svojej pôsobnosti a v prípade potreby informuje Európsky orgán dohľadu (Európsky orgán pre bankovníctvo) a Európsky orgán dohľadu (Európsky orgán pre cenné papiere a trhy), ESRB, Európsky parlament, Radu a Komisiu o príslušných mikroprudenciálnych trendoch, možných rizikách a slabých miestach. Orgán pre poisťovníctvo zahrnie do svojich hodnotení hospodársku analýzu trhov, na ktorých finančné inštitúcie pôsobia, a hodnotenie vplyvu, ktorý na tieto inštitúcie bude mať možný vývoj trhu.
2. Orgán pre poisťovníctvo v spolupráci s ESRB začína a koordinuje posudzovania reakcií finančných inštitúcií na nepriaznivý vývoj na trhu v rámci celej Únie. Pre príslušné orgány na tento účel vypracuje:
a)
spoločné metodiky pre posudzovanie vplyvu hospodárskych scenárov na finančnú pozíciu inštitúcie;
b)
spoločné prístupy k oznamovaniu výsledkov týchto posúdení reakcií finančných inštitúcií;
c)
spoločné metodiky na posúdenie vplyvu konkrétnych produktov alebo distribučných procesov na finančnú pozíciu inštitúcie a na informácie o poistníkoch, účastníkoch dôchodkového systému, oprávnených osobách a zákazníkoch.
3. Bez toho, aby boli dotknuté úlohy ESRB uvedené v nariadení (EÚ) č. 1092/2010, orgán pre poisťovníctvo aspoň raz ročne a v prípade potreby aj častejšie poskytne Európskemu parlamentu, Rade, Komisii a ESRB posúdenia vývoja, možných rizík a slabých miest v oblasti svojej pôsobnosti.
Orgán pre poisťovníctvo do týchto posúdení začlení klasifikáciu hlavných rizík a slabých miest a v prípade potreby odporučí preventívne alebo nápravné opatrenia.
4. Orgán pre poisťovníctvo zabezpečí primerané pokrytie medzisektorového vývoja, rizík a slabých miest na základe úzkej spolupráce s Európskym orgánom dohľadu (Európskym orgánom pre bankovníctvo) a Európskym orgánom dohľadu (Európskym orgánom pre cenné papiere a trhy) prostredníctvom spoločného výboru.
Článok 33
Medzinárodné vzťahy
1. Bez toho, aby boli dotknuté príslušné právomoci členských štátov a inštitúcií Únie, orgán pre poisťovníctvo môže nadviazať kontakty a uzavrieť administratívne dohody s orgánmi dohľadu, medzinárodnými organizáciami a správnymi orgánmi tretích krajín. Tieto dohody nevytvárajú pre Úniu a jej členské štáty právne záväzky ani nebránia členským štátom a ich príslušným orgánom uzatvárať bilaterálne alebo multilaterálne dohody s tretími krajinami.
2. Orgán pre poisťovníctvo pomáha pri príprave rozhodnutí o rovnocennosti týkajúcich sa systémov dohľadu v tretích krajinách v súlade s aktmi uvedenými v článku 1 ods. 2.
3. V správe uvedenej v článku 43 ods. 5 orgán pre poisťovníctvo uvedie administratívne dohody, ktoré boli dosiahnuté s medzinárodnými organizáciami alebo správnymi orgánmi tretích krajín, a pomoc poskytovanú pri príprave rozhodnutí o rovnocennosti.
Článok 34
Ostatné úlohy
1. Orgán pre poisťovníctvo môže na žiadosť Európskeho parlamentu, Rady alebo Komisie alebo z vlastného podnetu poskytnúť Európskemu parlamentu, Rade a Komisii stanoviská ku všetkým záležitostiam týkajúcim sa jeho oblasti pôsobnosti.
2. Orgán pre poisťovníctvo môže vzhľadom na prudenciálne posúdenia fúzií a nadobudnutí majetkových podielov v rozsahu pôsobnosti smernice 92/49/ES a smerníc 2002/83/ES a 2005/68/ES v znení smernice 2007/44/ES, ktoré podľa uvedenej smernice vyžadujú konzultáciu medzi príslušnými orgánmi z dvoch alebo viacerých členských štátov, na základe žiadosti jedného z dotknutých príslušných orgánov vydať a uverejniť stanovisko k prudenciálnemu posúdeniu, pokiaľ sa netýka kritérií uvedených v článku 15b ods. 1 písm. e) smernice 92/49/ES, článku 15b ods. 1 písm. e) smernice 2002/83/ES a článku 19a ods. 1 písm. e) smernice 2005/68/ES. Toto stanovisko sa vydá bezodkladne a v každom prípade pred uplynutím lehoty na posúdenie v súlade so smernicou 92/49/ES a smernicami 2002/83/ES a 2005/68/ES v znení smernice 2007/44/ES. Na oblasti, v súvislosti s ktorými môže orgán pre poisťovníctvo vydať stanovisko, sa vzťahuje článok 35.
Článok 35
Zhromažďovanie informácií
1. Príslušné orgány členských štátov poskytnú orgánu pre poisťovníctvo na jeho žiadosť všetky informácie potrebné na plnenie povinností, ktoré mu boli pridelené na základe tohto nariadenia za predpokladu, že majú legálny prístup k príslušným informáciám a že žiadosť o informácie je nevyhnutná vzhľadom na povahu príslušnej povinnosti.
2. Orgán pre poisťovníctvo môže požadovať poskytovanie informácií aj v opakujúcich sa intervaloch a v stanovených formátoch. Pokiaľ je to možné, v týchto žiadostiach sa používajú spoločné formáty výkazov.
3. Na riadne odôvodnenú žiadosť príslušného vnútroštátneho orgánu môže orgán pre poisťovníctvo poskytnúť akékoľvek informácie, ktoré príslušný orgán potrebuje na plnenie svojich úloh v súlade s povinnosťou zachovávať služobné tajomstvo stanovenými v odvetvových právnych predpisoch a v článku 70.
4. Pred vyžiadaním informácií v súlade s týmto článkom a s cieľom zamedziť zdvojeniu povinnosti podávať správy orgán pre poisťovníctvo zohľadní všetky príslušné existujúce štatistiky vypracované a rozširované Európskym štatistickým systémom a Európskym systémom centrálnych bánk.
5. Ak informácie nie sú k dispozícii alebo ich príslušné orgány neposkytli včas, orgán pre poisťovníctvo môže adresovať náležite opodstatnenú a odôvodnenú žiadosť iným orgánom dohľadu, ministerstvu zodpovednému za financie financií, ak toto ministerstvo disponuje prudenciálnymi informáciami, národnej centrálnej banke alebo štatistickému úradu dotknutého členského štátu.
6. Ak informácie nie sú k dispozícii alebo ich príslušné orgány neposkytli podľa odsekov 1 alebo 5 včas, orgán pre poisťovníctvo môže adresovať náležite opodstatnenú a odôvodnenú žiadosť priamo príslušným finančným inštitúciám. V tejto odôvodnenej žiadosti sa vysvetlí, prečo sú informácie o daných jednotlivých finančných inštitúciách potrebné.
Orgán pre poisťovníctvo informuje relevantné príslušné orgány o žiadostiach v súlade s týmto odsekom a odsekom 5.
Príslušné orgány pomáhajú orgánu pre poisťovníctvo na jeho žiadosť pri zhromažďovaní takýchto informácií.
7. Orgán pre poisťovníctvo môže používať dôverné informácie, ktoré dostane podľa tohto článku, iba na účely plnenia povinností vyplývajúcich z tohto nariadenia.
Článok 36
Vzťah s ESRB
1. Orgán pre poisťovníctvo úzko a pravidelne spolupracuje s ESRB.
2. Orgán pre poisťovníctvo poskytuje ESRB pravidelne a včas informácie potrebné na dosiahnutie jeho úloh. Všetky údaje potrebné na dosiahnutie jeho úloh, ktoré nie sú v súhrnnej alebo zovšeobecnenej forme, sa poskytnú ERSB bezodkladne na základe odôvodnenej žiadosti, ako sa uvádza v článku 15 nariadenia (EÚ) č. 1092/2010. Orgán pre poisťovníctvo v spolupráci s ESRB zavedie náležité vnútorné postupy prenosu dôverných informácií, najmä informácií o jednotlivých finančných inštitúciách.
3. Orgán pre poisťovníctvo v súlade s odsekmi 4 a 5 zabezpečí náležité dodržiavanie varovaní a odporúčaní ESRB uvedených v článku 16 nariadenia (EÚ) č. 1092/2010.
4. Po prijatí varovania alebo odporúčania ESRB určeného orgánu pre poisťovníctvo orgán pre poisťovníctvo bezodkladne zvolá zasadnutie rady orgánov dohľadu a posúdi vplyv takéhoto varovania alebo odporúčania na plnenie jeho úloh.
Rozhodne príslušným rozhodovacím postupom o akýchkoľvek opatreniach, ktoré sa majú prijať v súlade s právomocami, ktoré mu boli zverené na základe tohto nariadenia, s cieľom vyriešiť záležitosti uvedené vo varovaniach a odporúčaniach.
Ak orgán pre poisťovníctvo v súvislosti s odporúčaním ďalej nekoná, objasní ESRB a Rade dôvody nečinnosti.
5. Po prijatí varovania alebo odporúčania ESRB určeného príslušnému vnútroštátnemu orgánu dohľadu orgán pre poisťovníctvo v prípade potreby využije právomoci, ktoré mu boli zverené na základe tohto nariadenia, aby zaistil včasné dodržiavanie.
Ak adresát plánuje nedodržať odporúčanie ESRB, informuje o dôvodoch nečinnosti radu orgánov dohľadu a prerokuje ich s ňou.
Príslušný orgán náležite zohľadní stanoviská rady orgánov dohľadu, keď informuje Radu a ESRB v súlade s článkom 17 nariadenia (EÚ) č. 1092/2010.
6. Orgán pre poisťovníctvo pri plnení svojich úloh uvedených v tomto nariadení v najvyššej miere zohľadňuje varovania a odporúčania ESRB.
Článok 37
Skupina zainteresovaných strán v poisťovníctve a zaisťovníctve a skupina zainteresovaných strán v dôchodkovom poistení zamestnancov
1. S cieľom pomôcť uľahčiť konzultácie so zainteresovanými stranami v oblastiach významných pre plnenie úloh orgánu pre poisťovníctvo sa vytvorí Skupina zainteresovaných strán v poisťovníctve a zaisťovníctve a skupina zainteresovaných strán v dôchodkovom poistení zamestnancov (ďalej len spoločne „skupiny zainteresovaných strán“). So skupinami zainteresovaných strán sa konzultuje o opatreniach prijatých v súlade s článkami 10 až 15 týkajúcimi sa regulačných technických predpisov a vykonávacích technických predpisov a, pokiaľ sa tieto opatrenia netýkajú jednotlivých finančných inštitúcií, v súlade s článkom 16 týkajúcim sa usmernení a odporúčaní. Ak sa kroky budú musieť prijať bezodkladne a konzultácie nebudú možné, skupiny zainteresovaných strán musia byť čo najskôr informované.
Skupiny zainteresovaných strán sa stretávajú aspoň štyrikrát ročne. Môžu spoločne diskutovať o oblastiach spoločného záujmu, pričom sa navzájom informujú o ostatných otázkach, o ktorých sa diskutuje.
Členovia jednej skupiny zainteresovaných strán môžu byť členmi aj inej skupiny zainteresovaných strán.
2. Skupina zainteresovaných strán v poisťovníctve a zaisťovníctve sa skladá z 30 členov, ktorí predstavujú vyvážené zastúpenie poisťovní, zaisťovní a sprostredkovateľov poistenia pôsobiacich v Únii, zástupcov ich zamestnancov, ako aj spotrebiteľov, používateľov poisťovacích a zaisťovacích služieb, zástupcov malých a stredných (MSP) a zástupcov príslušných profesijných združení. Najmenej piati členovia budú nezávislí renomovaní akademickí pracovníci. Desať členov zastupuje poisťovne, zaisťovne alebo sprostredkovateľov poistenia a z nich traja zastupujú družstevných a vzájomných poisťovateľov alebo zaisťovateľov.
3. Skupina zainteresovaných strán v dôchodkovom poistení zamestnancov sa skladá z 30 členov, ktorí predstavujú vyvážené zastúpenie inštitúcií zamestnaneckého dôchodkového zabezpečenia pôsobiacich v Únii, zástupcov ich zamestnancov, zástupcov príjemcov zamestnaneckého dôchodkového zabezpečenia, zástupcov MSP a zástupcov príslušných profesijných združení. Najmenej piati členovia budú nezávislí renomovaní akademickí pracovníci. Desať členov zastupuje inštitúcie zamestnaneckého dôchodkového zabezpečenia.
4. Členov skupín zainteresovaných strán menuje rada orgánov dohľadu na základe návrhov príslušných zainteresovaných strán. Rada orgánov dohľadu pri svojom rozhodovaní v možnom rozsahu zaistí primeranú geografickú a rodovú rovnováhu a zastúpenie zainteresovaných strán z celej Únie.
5. Orgán pre poisťovníctvo poskytne skupinám zainteresovaných strán s výhradou služobného tajomstva, ako sa uvádza v článku 70, všetky potrebné informácie a zabezpečí primeranú administratívnu podporu. Primeraná náhrada sa poskytne tým členom skupín zainteresovaných strán, ktorí zastupujú neziskové organizácie, okrem zástupcov odvetví. Skupiny môžu vytvoriť pracovné skupiny pre technické otázky. Členovia skupín zainteresovaných strán svoju funkciu vykonávajú počas obdobia dva a pol roka, po ktorého uplynutí sa uskutoční nové výberové konanie.
Členovia skupín zainteresovaných strán môžu pôsobiť dve po sebe nasledujúce funkčné obdobia.
6. Skupiny zainteresovaných strán predložia stanoviská a rady orgánu pre poisťovníctvo k otázkam týkajúcim sa úloh orgánu pre poisťovníctvo s osobitným zameraním na úlohy stanovené v článkoch 10 až 16, a v článkoch 29, 30 a 32.
7. Skupiny zainteresovaných strán prijmú svoje rokovacie poriadky dvojtretinovou väčšinou svojich členov.
8. Orgán pre poisťovníctvo uverejní stanoviská a rady skupín zainteresovaných strán a výsledky ich konzultácií.
Článok 38
Bezpečnostná doložka
1. Orgán pre poisťovníctvo zabezpečí, aby žiadne rozhodnutie prijaté na základe článku 18 alebo 19 nezasahovalo akýmkoľvek spôsobom do fiškálnych zodpovedností členských štátov.
2. Ak sa členský štát domnieva, že rozhodnutie prijaté na základe článku 19 ods. 3 zasahuje do jeho fiškálnych zodpovedností, môže oznámiť orgánu pre poisťovníctvo a Komisii do dvoch týždňov po oznámení rozhodnutia orgánu pre poisťovníctvo príslušnému orgánu, že príslušný orgán nebude rozhodnutie vykonávať.
Členský štát vo svojom oznámení jasne a konkrétne vysvetlí, prečo a ako rozhodnutie zasahuje do jeho fiškálnych zodpovedností.
V prípade takéhoto oznámenia sa vykonávanie rozhodnutia orgánu pre poisťovníctvo pozastaví.
V lehote jedného mesiaca od oznámenia členského štátu orgán pre poisťovníctvo informuje členský štát o tom, či rozhodnutie ponechá alebo či ho zmení a doplní alebo zruší. Ak sa rozhodnutie ponechá alebo zmení a doplní, orgán pre poisťovníctvo o ňom vyhlási, že nemá vplyv na fiškálne zodpovednosti.
Ak orgán pre poisťovníctvo svoje rozhodnutie ponechá, Rada na niektorom zo svojich zasadnutí najneskôr do dvoch mesiacov po tom, ako orgán pre poisťovníctvo informoval členský štát v zmysle štvrtého pododseku, prijme väčšinou odovzdaných hlasov rozhodnutie, či sa rozhodnutie orgánu pre poisťovníctvo ponechá.
Ak Rada po uvážení danej záležitosti neprijme rozhodnutie o ponechaní rozhodnutia orgánu pre poisťovníctvo podľa piateho pododseku, rozhodnutie orgánu pre poisťovníctvo sa zruší.
3. Ak sa členský štát domnieva, že rozhodnutie prijaté na základe článku 18 ods. 3 zasahuje do jeho fiškálnych zodpovedností, môže oznámiť orgánu pre poisťovníctvo, Komisii a Rade do troch pracovných dní po oznámení rozhodnutia orgánu pre poisťovníctvo príslušnému orgánu, že príslušný orgán nebude rozhodnutie vykonávať.
Členský štát vo svojom oznámení jasne a konkrétne vysvetlí, prečo a ako rozhodnutie zasahuje do jeho fiškálnych zodpovedností.
V prípade takéhoto oznámenia sa vykonávanie rozhodnutia orgánu pre poisťovníctvo pozastaví.
Rada do desiatich pracovných dní zvolá zasadnutie a jednoduchou väčšinou svojich členov prijme rozhodnutie o tom, či sa rozhodnutie orgánu pre poisťovníctvo zruší.
Ak Rada po uvážení danej záležitosti neprijme rozhodnutie o zrušení rozhodnutia orgánu pre poisťovníctvo podľa štvrtého pododseku, pozastavenie rozhodnutia orgánu pre poisťovníctvo sa zruší.
4. Ak Rada v súlade s odsekom 3 prijala rozhodnutie nezrušiť rozhodnutie orgánu pre poisťovníctvo prijaté na základe článku 18 ods. 3 a dotknutý členský štát sa naďalej domnieva, že rozhodnutie orgánu pre poisťovníctvo zasahuje do jeho fiškálnych zodpovedností, tento členský štát to môže oznámiť Komisii a orgánu pre poisťovníctvo a požiadať Radu o opätovné preskúmanie danej záležitosti. Dotknutý členský štát jasne uvedie dôvody svojho nesúhlasu s rozhodnutím Rady.
Rada v lehote štyroch týždňov po oznámení uvedenom v prvom pododseku svoje pôvodné rozhodnutie potvrdí alebo v súlade s odsekom 3 prijme nové rozhodnutie.
Rada môže lehotu štyroch týždňov, ak si to vyžadujú osobitné okolnosti prípadu, predĺžiť o ďalšie štyri týždne.
5. Akékoľvek zneužitie tohto článku, najmä v súvislosti s rozhodnutím orgánu pre poisťovníctvo, ktoré nemá významné alebo podstatné fiškálne dôsledky, sa zakazuje ako nezlúčiteľné s vnútorným trhom.
Článok 39
Rozhodovacie postupy
1. Pred prijatím rozhodnutí ustanovených v tomto nariadení orgán pre poisťovníctvo informuje každého menovaného adresáta o svojom zámere prijať rozhodnutie, pričom stanoví lehotu, v ktorej adresát môže vyjadriť svoje stanovisko k záležitosti a v plnej miere zohľadniť jej naliehavosť, zložitosť a prípadné následky. To primerane platí vo vzťahu k odporúčaniam uvedeným v článku 17 ods. 3.
2. V rozhodnutiach orgánu pre poisťovníctvo sa uvedú dôvody, z ktorých sa vychádza.
3. Adresáti rozhodnutí orgánu pre poisťovníctvo sú informovaní o zákonných opravných prostriedkoch dostupných na základe tohto nariadenia.
4. Ak orgán pre poisťovníctvo prijal rozhodnutie podľa článku 18 ods. 3 alebo 4, preskúmava toto rozhodnutie v primeraných intervaloch.
5. Rozhodnutia, ktoré orgán pre poisťovníctvo prijme podľa článkov 17, 18 alebo 19, sa uverejnia a uvedie sa v nich totožnosť dotknutého príslušného orgánu alebo finančnej inštitúcie a hlavný obsah rozhodnutia, pokiaľ takéto zverejnenie nie je v rozpore s oprávnenými záujmami finančných inštitúcií na ochranu ich obchodného tajomstva alebo by mohlo vážne ohroziť správne fungovanie a integritu finančných trhov alebo stabilitu celého finančného systému Únie alebo jeho časti.
KAPITOLA III
ORGANIZÁCIA
ODDIEL 1
Rada orgánov dohľadu
Článok 40
Zloženie
1. Rada orgánov dohľadu sa skladá z:
a)
nehlasujúceho predsedu;
b)
najvyšších predstaviteľov vnútroštátnych orgánov verejnej moci príslušných vykonávať dohľad nad finančnými inštitúciami v týchto členských štátoch, ktorí sa osobne stretnú aspoň dvakrát ročne;
c)
jedného nehlasujúceho zástupcu Komisie;
d)
jedného nehlasujúceho zástupcu ESRB;
e)
jedného nehlasujúceho zástupcu každého z dvoch ďalších európskych orgánov dohľadu.
2. Rada orgánov dohľadu zvoláva pravidelne aspoň dvakrát do roka zasadnutia so skupinami zainteresovaných strán.
3. Každý príslušný orgán zodpovedá za menovanie vlastného náhradníka na vysokej úrovni, ktorý môže nahradiť člena rady orgánov dohľadu uvedeného v odseku 1 písm. b) v prípade, že sa táto osoba nemôže zúčastniť.
4. V členskom štáte, v ktorom je viac ako jeden orgán zodpovedný za vykonávanie dohľadu, sa tieto orgány dohodnú na spoločnom zástupcovi. Keď však otázka, o ktorej má rokovať rada orgánov dohľadu, nepatrí do právomoci orgánu členského štátu, ktorý zastupuje člen uvedený v odseku 1 pís. b), tento člen môže prizvať nehlasujúceho zástupcu príslušného vnútroštátneho orgánu.
5. Rada orgánov dohľadu môže rozhodnúť o pripustení pozorovateľov.
Výkonný riaditeľ sa môže zúčastniť na zasadnutiach rady orgánov dohľadu bez hlasovacieho práva.
Článok 41
Vnútorné výbory a poroty
1. Rada orgánov dohľadu môže zriadiť vnútorné výbory alebo poroty pre osobitné úlohy pridelené rade orgánov dohľadu a môže ustanoviť delegovanie niektorých jasne vymedzených úloh a rozhodnutí na vnútorné výbory a poroty, riadiacu radu alebo predsedu.
2. Na účely článku 19 rada orgánov dohľadu zvolá na uľahčenie nestranného urovnania sporu nezávislú porotu, ktorá pozostáva z predsedu a dvoch jej členov, ktorí nie sú zástupcami príslušných orgánov, ktoré sú stranami sporu, a nie sú nijako zainteresovaní do sporu ani priamo napojení na dotknuté príslušné orgány.
3. S výhradou článku 19 ods. 2 porota navrhne rozhodnutie na konečné prijatie radou orgánov dohľadu v súlade s postupom stanoveným v článku 44 ods. 1 treťom pododseku.
4. Rokovací poriadok poroty uvedenej v odseku 2 prijme rada orgánov dohľadu.
Článok 42
Nezávislosť
Pri vykonávaní úloh zverených na základe tohto nariadenia predseda a hlasujúci členovia rady orgánov dohľadu konajú nezávisle a objektívne a výhradne v záujme Únie ako celku a nepožadujú ani neprijímajú pokyny od inštitúcií alebo orgánov Únie, od vlády členského štátu alebo od akýchkoľvek iných verejných alebo súkromných subjektov.
Členské štáty, inštitúcie ani orgány Únie ani žiadne iné verejné či súkromné subjekty sa nesnažia ovplyvňovať členov rady orgánov dohľadu pri plnení ich povinností.
Článok 43
Úlohy
1. Rada orgánov dohľadu usmerňuje prácu orgánu pre poisťovníctvo a je poverená prijímaním rozhodnutí uvedených v kapitole II.
2. Rada orgánov dohľadu prijíma stanoviská, odporúčania a rozhodnutia a vydáva rady uvedené v kapitole II.
3. Rada orgánov dohľadu menuje predsedu.
4. Rada orgánov dohľadu prijme pred 30. septembrom každého roku na základe návrhu riadiacej rady pracovný program orgánu pre poisťovníctvo na nasledujúci rok a predloží ho na vedomie Európskemu parlamentu, Rade a Komisii.
Pracovný program sa prijme bez toho, aby bol dotknutý ročný rozpočtový postup a uverejní sa.
5. Na základe návrhu riadiacej rady prijme rada orgánov dohľadu výročnú správu o činnosti orgánu pre poisťovníctvo vrátane výkonu povinností predsedu na základe návrhu správy podľa článku 53 ods. 7 a každoročne do 15. júna predloží túto správu Európskemu parlamentu, Rade, Komisii, Dvoru audítorov a Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru. Správa sa uverejní.
6. Rada orgánov dohľadu prijíma viacročný pracovný program orgánu pre poisťovníctvo a predkladá ho na vedomie Európskemu parlamentu, Rade a Komisii.
Viacročný pracovný program sa prijme bez toho, aby bol dotknutý ročný rozpočtový postup a uverejní sa.
7. Rada orgánov dohľadu prijíma rozpočet v súlade s článkom 63.
8. Rada orgánov dohľadu vykonáva disciplinárnu právomoc nad predsedom a výkonným riaditeľom a môže ich odvolať z funkcie v súlade s článkom 48 ods. 5 alebo článkom 51 ods. 5.
Článok 44
Rozhodovanie
1. Rozhodnutia rady orgánov dohľadu sa prijímajú jednoduchou väčšinou jej členov. Každý člen má jeden hlas.
Pokiaľ ide akty uvedené v článkoch 10 až 16 a opatrenia a rozhodnutia prijímané podľa článku 9 ods. 5 tretieho pododseku a kapitoly VI a odchylne od prvého pododseku tohto odseku rada orgánov dohľadu prijíma rozhodnutia na základe kvalifikovanej väčšiny svojich členov, ako sa vymedzuje v článku 16 ods. 4 Zmluvy o Európskej únii a v článku 3 Protokolu (č. 36) o prechodných ustanoveniach.
Pokiaľ ide o rozhodnutia podľa článku 19 ods. 3, rozhodnutia prijaté skupinou dohľadu a rozhodnutie navrhnuté porotou sa považujú za prijaté, ak ich schváli jednoduchá väčšina, pokiaľ ich nezamietnu členovia, ktorí tvoria blokujúcu menšinu hlasov v zmysle v článku 16 ods. 4 Zmluvy o Európskej únii a článku 3 Protokolu (č. 36) o prechodných ustanoveniach.
Pokiaľ ide o všetky ostatné rozhodnutia podľa článku 19 ods. 3, rozhodnutia navrhnuté porotou sa prijímajú jednoduchou väčšinou členov rady orgánov dohľadu. Každý člen má jeden hlas.
2. Zasadnutia rady orgánov dohľadu zvoláva predseda z vlastného podnetu alebo na žiadosť jednej tretiny jej členov a vedie ich predseda.
3. Rada orgánov dohľadu prijme a uverejní svoj rokovací poriadok.
4. V rokovacom poriadku sa podrobne vymedzia ustanovenia, ktorými sa riadi hlasovanie a v prípade potreby pravidlá upravujúce kvóra. Nehlasujúci členovia a pozorovatelia s výnimkou predsedu a výkonného riaditeľa sa v rámci rady orgánov dohľadu nezúčastňujú na rozhovoroch týkajúcich sa jednotlivých finančných inštitúcií, pokiaľ sa neustanovuje inak v článku 75 ods. 3 alebo v aktoch uvedených v článku 1 ods. 2.
ODDIEL 2
Riadiaca rada
Článok 45
Zloženie
1. Riadiaca rada sa skladá z predsedu a šiestich ďalších členov rady orgánov dohľadu zvolených hlasujúcimi členmi a z hlasujúcich členov rady orgánov dohľadu.
S výnimkou predsedu má každý člen riadiacej rady zástupcu, ktorý môže zastúpiť člena riadiacej rady, ak sa člen riadiacej rady nemôže zúčastniť.
Funkčné obdobie členov volených radou orgánov dohľadu je dva a pol roka. Môže sa raz predĺžiť. Zloženie riadiacej rady je vyvážené a proporčné a odráža Úniu ako celok. Mandáty sa prekrývajú a uplatňuje sa vhodný systém rotácie.
2. Rozhodnutia riadiacej rady sa prijímajú na základe väčšiny prítomných členov. Každý člen má jeden hlas.
Výkonný riaditeľ a zástupca Komisie sa bez hlasovacieho práva zúčastňujú na zasadnutiach riadiacej rady.
Zástupca Komisie má právo hlasovať o záležitostiach uvedených v článku 63.
Riadiaca rada prijme a uverejní svoj rokovací poriadok.
3. Zasadnutia riadiacej rady zvoláva predseda z vlastného podnetu alebo na žiadosť aspoň tretiny jeho členov a vedie ich predseda.
Riadiaca rada sa schádza vždy pred zasadnutím rady orgánov dohľadu a tak často, ako to riadiaca rada považuje za potrebné. Riadiaca rada zasadá aspoň päťkrát ročne.
4. Členom riadiacej rady môžu podľa rokovacieho poriadku pomáhať poradcovia alebo experti. Nehlasujúci členovia s výnimkou výkonného riaditeľa sa nezúčastňujú na žiadnych rokovaniach riadiacej rady o jednotlivých finančných inštitúciách.
Článok 46
Nezávislosť
Členovia riadiacej rady konajú nezávisle a objektívne a výhradne v záujme Únie ako celku a nepožadujú ani neprijímajú pokyny od inštitúcií alebo orgánov Únie, od vlády členského štátu alebo od akýchkoľvek iných verejných alebo súkromných subjektov.
Ani členské štáty, inštitúcie alebo orgány Únie, ani žiadne iné verejné či súkromné subjekty sa nesnažia ovplyvňovať členov riadiacej rady pri výkone ich úloh.
Článok 47
Úlohy
1. Riadiaca rada zaistí, aby orgán pre poisťovníctvo plnil svoje poslanie a vykonával úlohy, ktoré mu boli pridelené v súlade s týmto nariadením.
2. Riadiaca rada navrhuje na schválenie rade orgánov dohľadu ročný a viacročný pracovný program.
3. Riadiaca rada vykonáva svoje rozpočtové právomoci v súlade s článkami 63 a 64.
4. Riadiaca rada prijme plán politiky zamestnanosti orgánu pre poisťovníctvo a podľa článku 68 ods. 2 potrebné vykonávacie opatrenia týkajúce sa Služobného poriadku úradníkov Európskych spoločenstiev (ďalej len „služobný poriadok“).
5. Riadiaca rada prijme osobitné ustanovenia týkajúce sa práva prístupu k dokumentom orgánu pre poisťovníctvo v súlade s článkom 72.
6. Riadiaca rada na základe návrhu správy uvedeného v článku 53 ods. 7 predkladá návrh výročnej správy o činnostiach orgánu pre poisťovníctvo, ako aj o povinnostiach predsedu, na schválenie rade orgánov dohľadu.
7. Riadiaca rada prijme a uverejní svoj rokovací poriadok.
8. Riadiaca rada menuje a odvoláva členov odvolacej rady v súlade s článkom 58 ods. 3 a 5.
ODDIEL 3
Predseda
Článok 48
Menovanie a úlohy
1. Orgán pre poisťovníctvo zastupuje predseda, ktorým je nezávislý odborník zamestnaný na plný úväzok.
Predseda je zodpovedný za prípravu práce rady orgánov dohľadu a predsedá zasadnutiam rady orgánov dohľadu a riadiacej rady.
2. Predsedu menuje rada orgánov dohľadu na základe zásluh, kvalifikácie, znalosti finančných inštitúcií a trhov a skúseností súvisiacich s finančným dohľadom a reguláciou prostredníctvom otvoreného výberového konania.
Európsky parlament môže potom, čo vypočul kandidáta, ktorého vybrala rada orgánov dohľadu, namietať voči vymenovaniu tejto osoby, a to pred tým, ako sa ujme svojej funkcie, a do jedného mesiaca po tom, čo ho vybrala rada orgánov dohľadu.
Rada orgánov dohľadu zvolí zo svojich členov aj náhradníka, ktorý zastáva funkciu predsedu v jeho neprítomnosti. Tento náhradník nesmie byť zvolený spomedzi členov riadiacej rady.
3. Funkčné obdobie predsedu je päť rokov a môže sa raz predĺžiť.
4. V priebehu deviatich mesiacov predchádzajúcich skončeniu päťročného funkčného obdobia predsedu rada orgánov dohľadu posúdi:
a)
výsledky dosiahnuté v prvom funkčnom období a spôsob ich dosiahnutia;
b)
povinnosti a požiadavky orgánu pre poisťovníctvo v nasledujúcich rokoch.
Rada orgánov dohľadu môže na základe hodnotenia raz predĺžiť funkčné obdobie predsedu, čo však podlieha potvrdeniu Európskym parlamentom.
5. Predsedu môže odvolať z funkcie len Európsky parlament po rozhodnutí rady orgánov dohľadu.
Predseda nesmie rade orgánov dohľadu brániť v prediskutovaní záležitostí týkajúcich sa predsedu, najmä pokiaľ ide o potrebu jeho odvolania, a nezúčastňuje sa na rokovaniach týkajúcich sa takýchto záležitostí.
Článok 49
Nezávislosť
Bez toho, aby bola dotknutá úloha rady orgánov dohľadu v súvislosti s úlohami predsedu, predseda nepožaduje ani neprijíma pokyny od inštitúcií alebo orgánov Únie, od vlády členského štátu alebo od akýchkoľvek iných verejných alebo súkromných subjektov.
Členské štáty, inštitúcie a orgány Únie ani žiadne iné verejné či súkromné subjekty sa nesnažia ovplyvňovať predsedu pri výkone jeho úloh.
V súlade so služobným poriadkom uvedeným v článku 68 je predseda po ukončení služobného pomeru naďalej viazaný povinnosťou správať sa čestne a diskrétne, pokiaľ ide o prijímanie určitých funkcií alebo výhod.
Článok 50
Podávanie správ
1. Európsky parlament a Rada môžu predsedu alebo jeho náhradníka vyzvať, aby predložil vyhlásenie, pričom v plnom rozsahu zachovávajú jeho nezávislosť. Predseda predkladá vyhlásenie pred Európskym parlamentom a odpovedá na všetky otázky kladené jeho poslancami vždy, keď je o to požiadaný.
2. Predseda na požiadanie a aspoň 15 dní pred podaním vyhlásenia uvedeného v odseku 1 predkladá Európskemu parlamentu správu v písomnej forme týkajúcu sa hlavných činností orgánu pre poisťovníctvo.
3. Okrem informácií uvedených v článkoch 11 až 18, a článkov 20 a 33 správa obsahuje aj všetky relevantné informácie, ktoré ad hoc požaduje Európsky parlament.
ODDIEL 4
Výkonný riaditeľ
Článok 51
Menovanie
1. Orgán pre poisťovníctvo riadi výkonný riaditeľ, ktorým je nezávislý odborník na plný úväzok.
2. Výkonného riaditeľa vymenuje po potvrdení Európskym parlamentom rada orgánov dohľadu na základe zásluh, kvalifikácie, znalosti finančných inštitúcií a trhov a skúseností súvisiacich s finančným dohľadom, reguláciou a manažérskymi skúsenosťami prostredníctvom otvoreného výberového konania.
3. Funkčné obdobie výkonného riaditeľa je päť rokov a môže sa raz predĺžiť.
4. V priebehu deviatich mesiacov predchádzajúcich ukončeniu funkčného obdobia výkonného riaditeľa rada orgánov dohľadu zhodnotí najmä:
a)
výsledky dosiahnuté v prvom funkčnom období a spôsob ich dosiahnutia;
b)
povinnosti a požiadavky orgánu pre poisťovníctvo v nasledujúcich rokoch.
Rada orgánov dohľadu na základe hodnotenia uvedeného v prvom pododseku môže raz predĺžiť funkčné obdobie výkonného riaditeľa.
5. Výkonný riaditeľ môže byť odvolaný z funkcie iba na základe rozhodnutia rady orgánov dohľadu.
Článok 52
Nezávislosť
Bez toho, aby bola dotknutá úloha riadiacej rady a rady orgánov dohľadu v súvislosti s úlohami výkonného riaditeľa, výkonný riaditeľ nepožaduje ani neprijíma pokyny od inštitúcií alebo orgánov Únie, od vlády členského štátu alebo od akýchkoľvek iných verejných alebo súkromných subjektov.
Členské štáty, inštitúcie ani orgány Únie ani žiadne iné verejné či súkromné subjekty sa nesnažia ovplyvňovať výkonného riaditeľa pri plnení jeho úloh.
V súlade so služobným poriadkom uvedeným v článku 68 je výkonný riaditeľ po ukončení služobného pomeru naďalej viazaný povinnosťou správať sa čestne a diskrétne, pokiaľ ide o prijímanie určitých funkcií alebo výhod.
Článok 53
Úlohy
1. Výkonný riaditeľ je poverený riadením orgánu pre poisťovníctvo a pripravuje prácu riadiacej rady.
2. Výkonný riaditeľ zodpovedá za implementáciu ročného pracovného programu orgánu pre poisťovníctvo pod vedením rady orgánov dohľadu a pod kontrolou riadiacej rady.
3. Výkonný riaditeľ prijíma potrebné opatrenia, a to prijatie vnútorných administratívnych pokynov a uverejňovanie oznámení s cieľom zabezpečiť fungovanie orgánu pre poisťovníctvo v súlade s týmto nariadením.
4. Výkonný riaditeľ vypracuje viacročný pracovný program, ako sa uvádza v článku 47 ods. 2.
5. Výkonný riaditeľ každý rok do 30. júna pripraví pracovný program orgánu pre poisťovníctvo na nasledujúci rok, ako sa uvádza v článku 47 ods. 2.
6. Výkonný riaditeľ zostaví predbežný návrh rozpočtu orgánu pre poisťovníctvo podľa článku 63 a plní rozpočet orgánu pre poisťovníctvo podľa článku 64.
7. Výkonný riaditeľ každý rok pripraví návrh správy s oddielom týkajúcim sa činností orgánu pre poisťovníctvo v oblasti regulácie a dohľadu a oddielom týkajúcim sa finančných a administratívnych záležitostí.
8. Výkonný riaditeľ vykonáva vo vzťahu k zamestnancom orgánu pre poisťovníctvo právomoci ustanovené v článku 68 a riadi záležitosti týkajúce sa zamestnancov.
KAPITOLA IV
SPOLOČNÉ SUBJEKTY EURÓPSKYCH ORGÁNOV DOHĽADU
ODDIEL 1
Spoločný výbor európskych orgánov dohľadu
Článok 54
Zriadenie
1. Týmto sa zriaďuje Spoločný výbor európskych orgánov dohľadu.
2. Spoločný výbor slúži ako fórum, na ktorom orgán pre poisťovníctvo pravidelne a úzko spolupracuje a zaisťuje medzisektorovú konzistentnosť s Európskym orgánom dohľadu (Európskym orgánom pre bankovníctvo) a Európskym orgánom dohľadu (Európskym orgánom pre cenné papiere a trhy), najmä pokiaľ ide o:
-
finančné konglomeráty,
-
účtovníctvo a audit,
-
mikroprudenciálne analýzy medzisektorového vývoja, rizík a slabých miest finančnej stability,
-
retailové investičné produkty,
-
opatrenia v boji proti praniu špinavých peňazí a
-
výmenu informácií s ESRB a prehlbovanie vzťahu medzi ESRB a ESA.
3. Spoločný výbor má k dispozícii osobitný personál, ktorý poskytnú ESA konajúce ako sekretariát. Orgán pre poisťovníctvo prispieva primeranými zdrojmi k administratívnym výdavkom a výdavkom na infraštruktúru a prevádzku.
4. Ak finančná inštitúcia siaha naprieč rôznymi sektormi, spoločný výbor rieši spory v súlade s článkom 56.
Článok 55
Zloženie
1. Spoločný výbor sa skladá z predsedov ESA a v prípade potreby z predsedu každého podvýboru zriadeného podľa článku 57.
2. Výkonný riaditeľ, zástupca Komisie a ESRB sa ako pozorovatelia pozývajú na zasadnutia spoločného výboru, ako aj podvýborov uvedených v článku 57.
3. Predseda spoločného výboru je menovaný na princípe ročnej rotácie z predsedov ESA. Predseda spoločného výboru je podpredsedom ESRB.
4. Spoločný výbor prijme a uverejní svoj rokovací poriadok. V rokovacom poriadku sa môžu uviesť ďalší účastníci zasadnutí spoločného výboru.
Spoločný výbor sa stretáva aspoň raz za dva mesiace.
Článok 56
Spoločné stanoviská a spoločné akty
Orgán pre poisťovníctvo v rozsahu svojich úloh uvedených v kapitole II, a najmä vzhľadom na vykonávanie smernice 2002/87/ES, dosiahne v prípade potreby spoločné stanoviská s Európskym orgánom dohľadu (Európskym orgánom pre bankovníctvo) a s Európskym orgánom dohľadu (Európskym orgánom pre cenné papiere a trhy).
Akty podľa článkov 10 až 15, 17, 18 alebo 19 tohto nariadenia v súvislosti s uplatňovaním smernice 2002/87/ES a všetkých ostatných aktov Únie uvedených v článku 1 ods. 2, ktoré takisto spadajú do rozsahu pôsobnosti Európskeho orgánu dohľadu (Európskeho orgánu pre bankovníctvo) alebo Európskeho orgánu dohľadu (Európskeho orgánu pre cenné papiere a trhy), prijíma podľa potreby súčasne orgán pre poisťovníctvo, Európsky orgán dohľadu (Európsky orgán pre bankovníctvo) a Európsky orgán dohľadu (Európsky orgán pre cenné papiere a trhy).
Článok 57
Podvýbory
1. Na účely článku 56 sa zriadi podvýbor spoločného výboru pre finančné konglomeráty.
2. Podvýbor sa skladá z jednotlivcov uvedených v článku 55 ods. 1 a jedného zástupcu na vysokej úrovni zo súčasných zamestnancov daného príslušného orgánu z každého členského štátu.
3. Podvýbor si spomedzi svojich členov zvolí predsedu, ktorý je súčasne aj členom spoločného výboru.
4. Spoločný výbor môže zriadiť ďalšie podvýbory.
ODDIEL 2
Odvolacia rada
Článok 58
Zloženie a fungovanie
1. Odvolacia rada je spoločným subjektom ESA.
2. Odvolacia rada sa skladá zo šiestich členov a šiestich náhradníkov, ktorými sú jednotlivci s vysokým renomé, preukázanými náležitými vedomosťami a odbornými skúsenosťami vrátane skúseností z oblasti dohľadu na dostatočne vysokej úrovni v oblasti bankovníctva, poisťovníctva, dôchodkového poistenia zamestnancov, trhov s cennými papiermi alebo iných finančných služieb, s výnimkou súčasných zamestnancov príslušných orgánov alebo iných vnútroštátnych inštitúcií alebo inštitúcií Únie zapojených do činností orgánu pre poisťovníctvo. Odvolacia rada má dostatočné znalosti v oblasti práva, aby mohla poskytovať odborné právne poradenstvo o zákonnosti vykonávania právomocí orgánu pre poisťovníctvo.
Odvolacia rada určí svojho predsedu.
3. Dvoch členov odvolacej rady a dvoch náhradníkov menuje riadiaca rada orgánu pre poisťovníctvo z užšieho zoznamu navrhnutého Komisiou na základe verejnej výzvy na vyjadrenie záujmu uverejnenej v Úradnom vestníku Európskej únie a po porade s radou orgánov dohľadu.
Ostatní členovia sú menovaní v súlade s nariadením (EÚ) č. 1093/2010 a nariadením (EÚ) č. 1095/2010.
4. Funkčné obdobie členov odvolacej rady je päť rokov. Toto obdobie sa môže raz predĺžiť.
5. Člen odvolacej rady, ktorého menovala riadiaca rada orgánu pre poisťovníctvo, nemôže byť odvolaný počas funkčného obdobia, pokiaľ nebol uznaný vinným zo závažného pochybenia a riadiaca rada o tom rozhodla po porade s radou orgánov dohľadu.
6. Rozhodnutia odvolacej rady sa prijímajú na základe väčšiny aspoň štyroch z jej šiestich členov. Keď rozhodnutie, ktoré je predmetom odvolania, patrí do rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia, táto rozhodujúca väčšina zahŕňa aspoň jedného z dvoch členov odvolacej rady, ktorých vymenoval orgán pre poisťovníctvo.
7. Odvolaciu radu zvoláva v prípade potreby predseda.
8. ESA poskytnú odvolacej rade prostredníctvom spoločného výboru náležitú prevádzkovú a administratívnu podporu.
Článok 59
Nezávislosť a nestrannosť
1. Členovia odvolacej rady sú nezávislí pri prijímaní svojich rozhodnutí. Nie sú viazaní žiadnymi pokynmi. Nemôžu vykonávať ďalšie úlohy v orgáne pre poisťovníctvo, jeho riadiacej rade alebo rade orgánov dohľadu.
2. Členovia odvolacej rady sa nemôžu zúčastňovať na odvolacích konaniach, ak na nich majú akýkoľvek osobný záujem, alebo ak boli v minulosti zapojení do konania ako zástupcovia jednej zo strán, alebo ak sa podieľali na rozhodnutí, ktoré je predmetom odvolania.
3. Ak sa člen odvolacej rady z jedného z dôvodov uvedených v odsekoch 1 a 2 alebo z akéhokoľvek iného dôvodu domnieva, že iný člen odvolacej rady by sa nemal zúčastniť na ktoromkoľvek z odvolacích konaní, zodpovedajúcim spôsobom o tom informuje odvolaciu radu.
4. Každá strana odvolacieho konania môže namietať proti účasti člena odvolacej rady z akéhokoľvek dôvodu uvedeného v odsekoch 1 a 2 alebo pri podozrení zo zaujatosti.
Námietka sa nemôže zakladať na štátnej príslušnosti členov a nie je prípustná ani v prípade, ak strana odvolacieho konania, hoci si bola vedomá dôvodov na podanie námietky, napriek tomu vykonala procesný úkon iný ako podanie námietky proti zloženiu odvolacej rady.
5. Odvolacia rada rozhodne o opatreniach, ktoré sa majú prijať, v prípadoch uvedených v odsekoch 1 a 2 bez účasti dotknutého člena.
Na účely prijatia takéhoto rozhodnutia nahradí príslušného člena odvolacej rady jeho náhradník. Pokiaľ sa samotný náhradník nachádza v podobnej situácii, predseda orgánu pre poisťovníctvo navrhne náhradu z dostupných náhradníkov.
6. Členovia odvolacej rady sa zaväzujú konať nezávisle a vo verejnom záujme.
Na tento účel vydajú vyhlásenie o záväzkoch a vyhlásenie o záujmoch, pričom uvedú, že neexistujú záujmy, ktoré by sa mohli považovať za poškodzujúce ich nezávislosť alebo akékoľvek iné priame alebo nepriame záujmy, ktoré sa by sa mohli považovať za poškodzujúce ich nezávislosť.
Tieto vyhlásenia sa vydajú každý rok v písomnej forme a zverejnia sa.
KAPITOLA V
OPRAVNÉ PROSTRIEDKY
Článok 60
Odvolania
1. Každá fyzická alebo právnická osoba vrátane príslušných orgánov sa môže odvolať proti rozhodnutiu orgánu pre poisťovníctvo uvedenému v článkoch 17, 18 a 19 a akémukoľvek inému rozhodnutiu, ktoré prijal orgán pre poisťovníctvo podľa aktov Únie uvedených v článku 1 ods. 2, ktoré je určené tejto osobe, alebo proti rozhodnutiu, ktoré je, hoci vo forme rozhodnutia určenému inej osobe, v priamom a individuálnom záujme danej osoby.
2. Odvolanie spolu s odôvodnením sa podáva orgánu pre poisťovníctvo písomne do dvoch mesiacov odo dňa oznámenia rozhodnutia dotknutej osobe alebo, ak oznámenie neexistuje, odo dňa, keď orgán pre poisťovníctvo svoje rozhodnutie uverejnil.
Odvolacia rada rozhodne o odvolaní do dvoch mesiacov po podaní odvolania.
3. Odvolanie podané podľa odseku 1 nemá odkladný účinok.
Odvolacia rada však môže pozastaviť uplatňovanie sporného rozhodnutia, ak sa domnieva, že si to okolnosti vyžadujú.
4. Ak je odvolanie prípustné, odvolacia rada preskúma, či je náležite odôvodnené. Odvolacia rada vyzve strany odvolacieho konania, aby v rámci stanovených lehôt predložili pripomienky k jej vlastným oznámeniam alebo k oznámeniam iných strán odvolacieho konania. Strany odvolacieho konania majú právo na ústnu prezentáciu.
5. Odvolacia rada môže potvrdiť rozhodnutie, ktoré prijal príslušný orgán orgánu pre poisťovníctvo, alebo prípad postúpiť príslušnému orgánu v rámci orgánu pre poisťovníctvo. Uvedený orgán je viazaný rozhodnutím odvolacej rady a tento orgán prijme v súvislosti s dotknutým prípadom zmenené a doplnené rozhodnutie.
6. Odvolacia rada prijme a uverejní svoj rokovací poriadok.
7. Rozhodnutia, ktoré prijala odvolacia rada, sa odôvodnia a orgán pre poisťovníctvo ich zverejní.
Článok 61
Žaloba podaná na Súdny dvor Európskej únie
1. Proti rozhodnutiu odvolacej rady alebo rozhodnutiu orgánu pre poisťovníctvo v prípadoch, keď neexistuje právo odvolať sa na odvolaciu radu možno podať žalobu na Súdny dvor Európskej únie v súlade s článkom 263 ZFEÚ.
2. Členské štáty a inštitúcie Únie, ako aj každá fyzická alebo právnická osoba môžu v súlade s článkom 263 ZFEÚ podať na Súdny dvor Európskej únie odvolanie proti rozhodnutiam orgánu pre poisťovníctvo.
3. V prípade, že orgán pre poisťovníctvo má povinnosť konať a neprijme rozhodnutie, môže sa Súdnemu dvoru Európskej únie podať žaloba pre nečinnosť v súlade s článkom 265 ZFEÚ.
4. Od orgánu pre poisťovníctvo sa vyžaduje, aby prijal potrebné opatrenia na dodržanie rozsudku Súdneho dvora Európskej únie.
KAPITOLA VI
FINANČNÉ USTANOVENIA
Článok 62
Rozpočet orgánu pre poisťovníctvo
1. Príjmy orgánu pre poisťovníctvo, ktorý je európskym orgánom v súlade s článkom 185 nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 z 25. júna 2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev (50) (ďalej len „nariadenie o rozpočtových pravidlách“), sa skladajú najmä z akejkoľvek kombinácie týchto zdrojov:
a)
povinných príspevkov orgánov verejnej moci členských štátov zodpovedných za dohľad nad finančnými inštitúciami, pričom príspevky sa určia podľa vzorca na základe váhy hlasov stanoveného v článku 3 ods. 3 Protokolu (č. 36) o prechodných ustanoveniach. Na účely tohto článku sa článok 3 ods. 3 Protokolu (č. 36) o prechodných ustanoveniach naďalej uplatňuje aj po termíne 31. októbra 2014, ktorý je v uvedenom článku stanovený;
b)
dotácie Únie zaúčtovanej do všeobecného rozpočtu Európskej únie (oddiel týkajúci sa Komisie);
c)
všetkých poplatkov zaplatených orgánu pre poisťovníctvo v prípadoch uvedených v príslušných nástrojoch práva Únie.
2. Medzi výdavky orgánu pre poisťovníctvo patria aspoň výdavky na zamestnancov, odmeny, infraštruktúru, odbornú prípravu a administratívne a prevádzkové výdavky.
3. Príjmy a výdavky musia byť v rovnováhe.
4. Odhady všetkých príjmov a výdavkov orgánu pre poisťovníctvo sa pripravujú pre každý rozpočtový rok zodpovedajúci kalendárnemu roku a predkladajú sa v rozpočte orgánu pre poisťovníctvo.
Článok 63
Zostavenie rozpočtu
1. Výkonný riaditeľ do 15. februára každého roka vypracuje návrh výkazu odhadov príjmov a výdavkov na nasledujúci rozpočtový rok a predloží ho spolu s plánom stavu zamestnancov riadiacej rade a rade orgánov dohľadu. Rada orgánov dohľadu každý rok na základe návrhu výkazu, ktorý zostavil výkonný riaditeľ a schválila riadiaca rada, vypracuje výkaz odhadov príjmov a výdavkov orgánu pre poisťovníctvo na nasledujúci rozpočtový rok. Tento výkaz odhadov vrátane návrhu plánu stavu zamestnancov predloží rada orgánov dohľadu Komisii do 31. marca. Pred prijatím výkazu odhadov musí návrh vypracovaný výkonným riaditeľom schváliť riadiaca rada.
2. Výkaz odhadov predloží Komisia Európskemu parlamentu a Rade (ďalej len „rozpočtový orgán“) spolu s návrhom rozpočtu Európskej únie.
3. Komisia na základe výkazu odhadov zapracuje do návrhu rozpočtu Európskej únie odhady, ktoré považuje za potrebné vzhľadom na plán stavu zamestnancov a výšku dotácie, ktorá sa má účtovať zo všeobecného rozpočtu Európskej únie v súlade s článkami 313 a 314 ZFEÚ.
4. Rozpočtový orgán prijme plán stavu zamestnancov pre orgán pre poisťovníctvo. Rozpočtový orgán schváli rozpočtové prostriedky na dotáciu orgánu pre poisťovníctvo.
5. Rozpočet orgánu pre poisťovníctvo prijme rada orgánov dohľadu. Stane sa konečným po záverečnom prijatí všeobecného rozpočtu Európskej únie. V prípade potreby sa zodpovedajúcim spôsobom upraví.
6. Riadiaca rada bezodkladne oznámi rozpočtovému orgánu svoj zámer vykonať akýkoľvek projekt, ktorý môže mať významný finančný vplyv na financovanie jeho rozpočtu, najmä každý projekt týkajúci sa majetku, ako je prenájom alebo kúpa budov. Informuje o ňom Komisiu. Ak niektorá pobočka rozpočtového orgánu plánuje vydať stanovisko, v lehote dvoch týždňov od prijatia informácií o projekte oznámi orgánu pre poisťovníctvo svoj zámer vydať takéto stanovisko. Ak orgán pre poisťovníctvo nedostane odpoveď, môže pokračovať v plánovanej operácii.
7. Počas prvého roka fungovania orgánu pre poisťovníctvo, ktorý sa končí 31. decembra 2011, podlieha financovanie orgánu pre poisťovníctvo zo strany Únie dohode s rozpočtovým orgánom, ako sa ustanovuje v bode 47 medziinštitucionálnej dohody o rozpočtovej disciplíne a riadnom finančnom hospodárení.
Článok 64
Plnenie a kontrola rozpočtu
1. Výkonný riaditeľ koná ako schvaľujúci úradník a plní rozpočet orgánu pre poisťovníctvo.
2. Do 1. marca po ukončení každého rozpočtového roku účtovník orgánu pre poisťovníctvo predloží účtovníkovi Komisie a Dvoru audítorov predbežné účtovné výkazy spolu so správou o rozpočtovom a finančnom hospodárení počas rozpočtového roku. Účtovník orgánu pre poisťovníctvo pošle správu o rozpočtovom a finančnom hospodárení aj členom rady orgánov dohľadu, Európskemu parlamentu a Rade do 31. marca nasledujúceho roku.
Účtovník Komisie následne skonsoliduje predbežné účty inštitúcií a decentralizovaných orgánov v súlade s článkom 128 nariadenia o rozpočtových pravidlách.
3. Výkonný riaditeľ po tom, ako dostane pripomienky Dvora audítorov k predbežným účtovným výkazom orgánu pre poisťovníctvo v súlade s článkom 129 nariadenia o rozpočtových pravidlách, konajúc na vlastnú zodpovednosť zostaví účtovnú závierku orgánu pre poisťovníctvo a predloží ju na posúdenie riadiacej rade.
4. Riadiaca rada predloží stanovisko k účtovnej závierke orgánu pre poisťovníctvo.
5. Výkonný riaditeľ predloží túto účtovnú závierku spolu so stanoviskom riadiacej rady do 1. júla po ukončení rozpočtového roku členom rady orgánov dohľadu, Európskemu parlamentu, Rade, Komisii a Dvoru audítorov.
6. Účtovná závierka sa uverejní.
7. Výkonný riaditeľ pošle Dvoru audítorov odpoveď na jeho pripomienky do 30. septembra. Kópiu tejto odpovede pošle aj riadiacej rade a Komisii.
8. Výkonný riaditeľ predloží Európskemu parlamentu na požiadanie a podľa ustanovenia v článku 146 ods. 3 nariadenia o rozpočtových pravidlách všetky informácie potrebné pre bezproblémové uplatnenie postupu udeľovania absolutória na daný rozpočtový rok.
9. Európsky parlament na odporúčanie Rady konajúcej na základe kvalifikovanej väčšiny pred 15. májom roku N + 2 udelí orgánu pre poisťovníctvo absolutórium za plnenie rozpočtu vrátane príjmov zo všeobecného rozpočtu Európskej únie a od príslušných orgánov za rozpočtový rok N.
Článok 65
Finančné pravidlá
Finančné pravidlá uplatniteľné na orgán pre poisťovníctvo prijme riadiaca rada po porade s Komisiou. Tieto pravidlá sa nemôžu odchyľovať od nariadenia Komisie (ES, Euratom) č. 2343/2002z 19. novembra 2002 o rámcovom rozpočtovom nariadení pre subjekty uvedené v článku 185 nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev (51), pokiaľ si to nevyžadujú osobitné prevádzkové potreby pre fungovanie orgánu pre poisťovníctvo a iba s predchádzajúcim súhlasom Komisie.
Článok 66
Opatrenia proti podvodom
1. Na účely boja proti podvodom, korupcii a iným nezákonným činnostiam sa na orgán pre poisťovníctvo bez obmedzenia uplatňujú ustanovenia nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999.
2. Orgán pre poisťovníctvo pristúpi k Medziinštitucionálnej dohode, ktorá sa týka vnútorných vyšetrovaní vykonávaných OLAF-om, a bezodkladne prijme náležité ustanovenia pre všetkých zamestnancov orgánu pre poisťovníctvo.
3. V rozhodnutiach a dohodách o financovaní a z nich vyplývajúcich vykonávacích nástrojoch sa výslovne ustanovuje, že Dvor audítorov a OLAF môžu v prípade potreby vykonať kontroly na mieste u príjemcov peňažných prostriedkov vyplatených orgánom pre poisťovníctvo, ako aj zamestnancov zodpovedných za prideľovanie týchto finančných prostriedkov.
KAPITOLA VII
VŠEOBECNÉ USTANOVENIA
Článok 67
Výsady a imunity
Na orgán pre poisťovníctvo a jeho zamestnancov sa uplatňuje Protokol (č. 7) o výsadách a imunitách Európskej únie pripojený k Zmluve o Európskej únii a k ZFEÚ.
Článok 68
Zamestnanci
1. Na zamestnancov orgánu pre poisťovníctvo vrátane jeho výkonného riaditeľa a predsedu sa uplatňuje služobný poriadok, podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov a pravidlá prijaté spoločne s inštitúciami Únie na účel ich uplatňovania.
2. Riadiaca rada po dohode s Komisiou prijme potrebné vykonávacie opatrenia v súlade s ustanoveniami uvedenými v článku 110 služobného poriadku.
3. Orgán pre poisťovníctvo vo vzťahu ku všetkým svojim zamestnancom vykonáva právomoci zverené menovaciemu orgánu na základe služobného poriadku a orgánu oprávnenému na uzatváranie zmlúv podľa podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov.
4. Riadiaca rada prijme ustanovenia s cieľom umožniť dočasné vyslanie vnútroštátnych expertov z členských štátov do orgánu pre poisťovníctvo.
Článok 69
Zodpovednosť orgánu pre poisťovníctvo
1. Orgán pre poisťovníctvo v prípade nezmluvnej zodpovednosti nahradí v súlade so všeobecnými zásadami spoločnými pre právne predpisy členských štátov všetky škody, ktoré spôsobil alebo ktoré spôsobili jeho zamestnanci pri plnení svojich povinností. Súdny dvor Európskej únie má jurisdikciu pre každý spor týkajúci sa nápravy takejto škody.
2. Osobná finančná zodpovednosť a disciplinárna zodpovednosť zamestnancov orgánu pre poisťovníctvo voči orgánu pre poisťovníctvo sa riadi príslušnými ustanoveniami uplatňovanými na zamestnancov orgánu pre poisťovníctvo.
Článok 70
Povinnosť zachovávať služobné tajomstvo
1. Členovia rady orgánov dohľadu a riadiacej rady, výkonný riaditeľ a zamestnanci orgánu pre poisťovníctvo vrátane úradníkov vyslaných členskými štátmi na dočasnom základe a všetky ďalšie osoby, ktoré plnia úlohy pre orgán pre poisťovníctvo na zmluvnom základe, podliehajú požiadavkám zachovávať služobné tajomstvo podľa článku 339 ZFEÚ a príslušných ustanovení v právnych predpisoch Únie aj v prípade skončenia ich funkčných povinností.
Uplatňuje sa na nich článok 16 služobného poriadku.
V súlade so služobným poriadkom je zamestnanec po ukončení služobného pomeru naďalej viazaný povinnosťou správať sa čestne a diskrétne, pokiaľ ide o prijímanie určitých funkcií alebo výhod.
Členské štáty, inštitúcie alebo orgány Únie ani žiadne iné verejné či súkromné subjekty sa nesnažia ovplyvňovať zamestnancov orgánu pre poisťovníctvo pri plnení ich úloh.
2. Bez toho, aby boli dotknuté prípady, na ktoré sa vzťahuje trestné právo, žiadne dôverné informácie, ktoré dostanú osoby uvedené v odseku 1 pri plnení svojich povinností, nemôžu byť prezradené inej osobe alebo orgánu, s výnimkou informácií v súhrnnej alebo zovšeobecnenej forme, aby jednotlivé finančné inštitúcie nebolo možné identifikovať.
Okrem toho, povinnosti na základe odseku 1 a prvého pododseku tohto odseku nebránia orgánu pre poisťovníctvo a vnútroštátnym orgánom dohľadu použiť informácie na presadzovanie aktov uvedených v článku 1 ods. 2, a najmä pri právnych konaniach na prijatie rozhodnutí.
3. Odseky 1 a 2 nebránia orgánu pre poisťovníctvo vymieňať si informácie s vnútroštátnymi orgánmi dohľadu v súlade s týmto nariadením a ostatnými právnymi predpismi Únie uplatňovanými na finančné inštitúcie.
Tieto informácie podliehajú podmienkam zachovávania služobného tajomstva uvedeným v odsekoch 1 a 2. Orgán pre poisťovníctvo v rokovacom poriadku stanoví praktické ustanovenia pre vykonávanie pravidiel zachovávania dôvernosti uvedených v odsekoch 1 a 2.
4. Orgán pre poisťovníctvo uplatňuje rozhodnutie Komisie 2001/844/ES/ESUO/Euratom z 29. novembra 2001, ktorým sa mení a dopĺňa jej rokovací poriadok (52).
Článok 71
Ochrana údajov
Týmto nariadením nie sú dotknuté povinnosti členských štátov týkajúce sa spracovania osobných údajov podľa smernice 95/46/ES alebo povinností orgánu pre poisťovníctvo týkajúce sa spracovania osobných údajov podľa nariadenia (ES) č. 45/2001 pri plnení svojich povinností.
Článok 72
Prístup k dokumentom
1. Na dokumenty, ktoré sú v držbe orgánu pre poisťovníctvo, sa uplatňuje nariadenie (ES) č. 1049/2001.
2. Riadiaca rada prijme do 31. mája 2011 praktické opatrenia na uplatňovanie nariadenia (ES) č. 1049/2001.
3. Rozhodnutia, ktoré orgán pre poisťovníctvo prijal na základe článku 8 nariadenia (ES) č. 1049/2001, môžu byť podľa potreby predmetom sťažnosti podanej ombudsmanovi alebo konania pred Súdnym dvorom Európskej únie po odvolaní podanom odvolacej rade v súlade s podmienkami ustanovenými v článkoch 228 a 263 ZFEÚ.
Článok 73
Opatrenia týkajúce sa jazyka
1. Na orgán pre poisťovníctvo sa uplatňuje nariadenia Rady č. 1 o používaní jazykov v Európskom hospodárskom spoločenstve (53).
2. Riadiaca rada rozhodne o vnútornom jazykovom režime orgánu pre poisťovníctvo.
3. Prekladateľské služby potrebné pre fungovanie orgánu pre poisťovníctvo poskytne Prekladateľské stredisko pre orgány Európskej únie.
Článok 74
Dohoda o ústredí
Potrebné ustanovenia týkajúce sa ubytovania, ktoré sa má zabezpečiť pre orgán pre poisťovníctvo v členskom štáte, v ktorom sa nachádza jeho sídlo, a zariadenia, ktoré má dať tento členský štát k dispozícii, ako aj osobitné pravidlá uplatňované v tomto členskom štáte na výkonného riaditeľa, členov riadiacej rady, zamestnancov orgánu pre poisťovníctvo a ich rodinných príslušníkov sa ustanovujú v dohode o ústredí medzi orgánom pre poisťovníctvo a daným členským štátom uzatvorenej po získaní súhlasu riadiacej rady.
Členský štát poskytne najlepšie možné podmienky na zaistenie riadneho fungovania orgánu pre poisťovníctvo vrátane viacjazyčného európsky orientovaného vzdelávania a vhodných dopravných spojení.
Článok 75
Účasť tretích krajín
1. Na práci orgánu pre poisťovníctvo sa môžu zúčastniť aj tretie krajiny, ktoré uzatvorili dohody s Úniou, čím prijali právne predpisy Únie v oblasti pôsobnosti orgánu pre poisťovníctvo uvedené v článku 1 ods. 2 a uplatňujú ich.
2. Orgán pre poisťovníctvo môže spolupracovať s krajinami uvedenými v odseku 1, ktoré uplatňujú právne predpisy uznané za rovnocenné v oblastiach pôsobnosti orgánu pre poisťovníctvo a uvedené v článku 1 ods. 2, ako sa ustanovuje v medzinárodných dohodách uzatvorených Úniou v súlade s článkom 216 ZFEÚ.
3. Na základe príslušných ustanovení dohôd uvedených v odsekoch 1 a 2 sa musia prijať opatrenia, ktorými sa špecifikuje najmä charakter, rozsah a procedurálne aspekty zapojenia týchto krajín uvedených v odseku 1 do práce orgánu pre poisťovníctvo vrátane ustanovení týkajúcich sa finančných príspevkov a zamestnancov. Môžu sa v nich ustanoviť podmienky pre zastúpenie v postavení pozorovateľa v rade orgánov dohľadu, ale musí sa zaistiť, že tieto krajiny sa nezúčastnia na rozhovoroch týkajúcich sa jednotlivých finančných inštitúcií, s výnimkou prípadov, keď existuje priamy záujem.
KAPITOLA VIII
PRECHODNÉ A ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA
Článok 76
Prípravné opatrenia
1. Po nadobudnutí účinnosti tohto nariadenia a pred zriadením orgánu pre poisťovníctvo CEIOPS úzko spolupracuje s Komisiou na príprave nahradenia CEIOPS orgánom pre poisťovníctvo.
2. Po zriadení orgánu pre poisťovníctvo Komisia zodpovedá za administratívne zriadenie a počiatočnú administratívnu prevádzku orgánu pre poisťovníctvo, až kým orgán pre poisťovníctvo nevymenuje výkonného riaditeľa.
Komisia môže na tento účel až do času, keď výkonný riaditeľ prevezme svoje povinnosti na základe vymenovania radou orgánov dohľadu v súlade článkom 51, dočasne poveriť jedného úradníka, aby plnil funkcie výkonného riaditeľa. Toto obdobie je obmedzené na čas potrebný na vymenovanie výkonného riaditeľa orgánu pre poisťovníctvo.
Dočasný výkonný riaditeľ môže schvaľovať všetky platby, na ktoré sa vzťahujú úvery poskytnuté v rozpočte orgánu pre poisťovníctvo, pokiaľ sú schválené riadiacou radou, a môže uzatvárať zmluvy vrátane pracovných zmlúv na základe prijatia plánu stavu zamestnancov.
3. Odsekmi 1 a 2 nie sú dotknuté právomoci rady orgánov dohľadu a riadiacej rady.
4. Orgán pre poisťovníctvo sa považuje za právneho nástupcu CEIOPS. Ku dňu zriadenia orgánu pre poisťovníctvo sa všetky aktíva a pasíva a všetky neuzavreté činnosti CEIOPS automaticky prevedú na orgán pre poisťovníctvo. CEIOPS zostaví výkaz poskytujúci obraz o konečnom stave jeho aktív a pasív ku dňu uvedeného prevodu. Tento výkaz preveria a schvália CEIOPS a Komisia.
Článok 77
Prechodné ustanovenia týkajúce sa zamestnancov
1. Odchylne od článku 68 všetky pracovné zmluvy a dohody o vyslaní, ktoré uzatvoril CEIOPS alebo jeho sekretariát a ktoré sú platné 1. januára 2011, sú platné do dátumu uplynutia ich platnosti. Nemôžu sa predĺžiť.
2. Všetkým zamestnancom, ktorí majú zmluvy uvedené v odseku 1, sa ponúkne možnosť uzatvoriť dočasnú pracovnú zmluvu podľa článku 2 písm. a) podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov na rôznych stupňoch, ako sa vymedzujú v pláne stavu zamestnancov.
Po nadobudnutí účinnosti tohto nariadenia sa vykoná interný výber obmedzený na zamestnancov, ktorí majú zmluvy s CEIOPS alebo jeho sekretariátom. Výber vykoná orgán oprávnený na uzatváranie zmlúv s cieľom skontrolovať schopnosť, účinnosť a bezúhonnosť osôb, ktoré sa majú prijať. Pri internom výberovom konaní sa v plnej miere zohľadnia zručnosti a skúsenosti preukázané pri výkone úloh jednotlivcom pred jeho prijatím.
3. V závislosti od druhu a stupňa funkcie, ktorú majú vykonávať, sa úspešným kandidátom ponúkne dočasná pracovná zmluva v trvaní zodpovedajúcom aspoň času zostávajúcemu na základe predchádzajúcej zmluvy.
4. Príslušné vnútroštátne predpisy týkajúce sa pracovných zmlúv a iné príslušné nástroje sa naďalej uplatňujú na zamestnancov s predchádzajúcimi zmluvami, ktorí sa rozhodli nepožiadať o dočasné pracovné zmluvy alebo ktorým neboli ponúknuté dočasné pracovné zmluvy v súlade s odsekom 2.
Článok 78
Vnútroštátne ustanovenia
Členské štáty prijmú vhodné opatrenia na zabezpečenie účinného uplatňovania tohto nariadenia.
Článok 79
Zmeny a doplnenia
Rozhodnutie č. 716/2009/ES sa týmto mení a dopĺňa tak, že CEIOPS sa vypúšťa zo zoznamu príjemcov uvedeného v oddiele B prílohy k uvedenému rozhodnutiu.
Článok 80
Zrušenie
Rozhodnutie Komisie 2009/79/ES, ktorým sa zriaďuje CEIOPS, sa týmto zrušuje s účinnosťou od 1. januára 2011.
Článok 81
Preskúmanie
1. Komisia do 2. januára 2014 a následne každé tri roky uverejní všeobecnú správu o skúsenostiach získaných v dôsledku fungovania orgánu pre poisťovníctvo a postupov ustanovených v tomto nariadení. V tejto správe sa okrem iného vyhodnotí:
a)
konvergencia postupov dohľadu dosiahnutá príslušnými orgánmi;
i)
konvergencia v oblasti funkčnej nezávislosti príslušných orgánov a v oblasti noriem, ktoré sú rovnocenné správe podniku;
ii)
nestrannosť, objektívnosť a autonómnosť orgánu pre poisťovníctvo;
b)
fungovanie kolégií orgánov dohľadu;
c)
pokrok dosiahnutý v rámci konvergencie v oblastiach predchádzania krízam, krízového riadenia a riešenia kríz, ako aj mechanizmov financovania Únie;
d)
úloha orgánu pre poisťovníctvo, pokiaľ ide o systémové riziko;
e)
uplatňovanie bezpečnostnej doložky ustanovenej v článku 38;
f)
uplatňovanie záväznej mediácie ustanovenej v článku 19.
2. V správe uvedenej v odseku 1 sa ďalej preskúma, či:
a)
je vhodné pokračovať v oddelenom dohľade nad bankovníctvom, poisťovníctvom, dôchodkovým poistením zamestnancov, cennými papiermi a finančnými trhmi;
b)
je vhodné vykonávať obozretný dohľad a kontrolu obchodnej činnosti oddelene alebo prostredníctvom toho istého orgánu dohľadu;
c)
je vhodné zjednodušiť a posilniť štruktúru ESFS s cieľom zvýšiť súdržnosť medzi makroúrovňou a mikroúrovňou a medzi ESA;
d)
je vývoj ESFS v súlade s vývojom vo svete;
e)
sú rozmanitosť a excelentnosť v rámci ESFS na dostatočnej úrovni;
f)
je zodpovednosť a transparentnosť v súvislosti s požiadavkami na zverejňovanie informácií primeraná;
g)
sú zdroje orgánu pre poisťovníctvo primerané na plnenie jeho povinností;
h)
je vhodné zachovať sídlo orgánu pre poisťovníctvo alebo premiestniť ESA na jedno miesto, aby sa medzi nimi zabezpečila lepšia koordinácia.
3. Pokiaľ ide o otázku priameho dohľadu nad inštitúciami alebo infraštruktúrami s celoeurópskym dosahom a s prihliadnutím na trhový vývoj, Komisia vypracuje výročnú správu o vhodnosti poverenia orgánu pre poisťovníctvo ďalšími povinnosťami dohľadu v tejto oblasti.
4. Správa a prípadne všetky sprievodné návrhy sa predložia Európskemu parlamentu a Rade.
Článok 82
Nadobudnutie účinnosti
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Uplatňuje sa od 1. januára 2011 s výnimkou článku 76 a článku 77 ods. 1 a 2, ktoré sa uplatňujú odo dňa nadobudnutia jeho účinnosti.
Orgán pre poisťovníctvo sa zriadi 1. januára 2011.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Štrasburgu 24. novembra 2010